joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma)

Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma) udeľuje Asociácia zahraničných 
novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala Najlepší seriál a Najlepší televízny program, ale od roku 1970 sa udeľuje v dvoch kategóriách delených podľa žánru na drámu a komédiu alebo muzikál.

Tri Zlaté glóbusy za najlepší dramatický seriál vyhrali Akty X a Mad Men. Dve ceny si odniesli Hill Street Blues, To je vražda, napísala, Právo v Los Angeles a Zapadákov.

Víťazi a nominovaní

1961 - 1970

1971 - 1980

1981 - 1990

1991 - 2000

2001 - 2010

2011 - 2020

Poznámky 
Ak má seriál distribučný názov, je uvedený pod ním. Rok v tabuľke znamená rok, za ktorý bol seriál ocenený; nie rok začiatku vysielania, ani rok udeľovania. Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode oceňuje počiny za predošlý kalendárny rok. To znamená, že 68. ročník udeľovania Zlatých glóbusov sa síce konal začiatkom roka 2011, ale oceňoval výkony z roku 2010. Za názvom seriálu je uvedený názov produkcie, resp. televízie, ktorá program produkovala.

Referencie

Externé odkazy 
 Česko – Slovenská filmová databáza
 Oficiálna stránka Zlatého glóbusu
 Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov 
 International Movie Database 
 Neoficiálny zoznam držiteľov Zlatého glóbusu

Zlatý glóbus
Zlatý glóbus za najlepší seriál (komédia/muzikál)

Zlatý glóbus za najlepší seriál (komédia / muzikál) udeľuje Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala Najlepší seriál a Najlepší televízny program, ale od roku 1970 sa udeľuje v dvoch kategóriách delených podľa žánru na drámu a komédiu alebo muzikál. Výnimkou bol rok 1964, v ktorom rozdelili ceny za komediálny seriál a za variétny seriál. Seriály ocenené pred rokom 1970 sú zahrnuté v kategórii dráma.

Štyri Zlaté glóbusy za najlepší seriál vyhral All in the family. Hneď za ním s tromi cenami sú  Taxi, The Golden Girls a Sex v meste.  Po dvoch Glóbusoch majú série Barney Miller, Fame, Ally McBealová a Zúfalé manželky. Show Carol Burnettovej získala desať nominácií a z toho dva Glóbusy (jeden ešte ako najlepší televízny program). Celkovo však táto v šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch veľmi populárna show získala 29 nominácií. Cenu si odniesla deväťkrát.

Víťazi a nominovaní

1962 – 1970

1971 – 1980

1981 – 1990

1991 – 2000

2001 – 2010

2011 –

Poznámky 
Ak má seriál distribučný názov, je uvedený pod ním. Rok v tabuľke znamená rok, za ktorý bol seriál ocenený; nie rok začiatku vysielania, ani rok udeľovania. Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode oceňuje počiny za predošlý kalendárny rok. To znamená, že 68. ročník udeľovania Zlatých glóbusov sa síce konal začiatkom roka 2011, ale oceňoval výkony z roku 2010. Za názvom seriálu je uvedený názov televízie, ktorá program v USA vysielala.

Referencie

Externé odkazy 
 Česko – Slovenská filmová databáza
 Oficiálna stránka Zlatého glóbusu
 Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov 
 International Movie Database 
 Neoficiálny zoznam držiteľov Zlatého glóbusu

Zlatý glóbus
David Moss

David Moss (* 21. január 1949, New York, štát New York, USA) je americký „extrémny“ vokalista a hráč na bicie nástroje. Študoval ruskú históriu a neskôr hru na bicie nástroje.

Spolupracoval so skladateľmi ako Olga Neuwirth, Heiner Goebbels, Luciano Berio, Fred Frith, Carla Bley, John Zorn, Malcolm Goldstein, Sam Auinger, Arto Lindsay, Peter Machajdík, Fast Forward. 

Účinkoval s Berlin Philharmonic, Ensemble Modern, Klangforum Wien, Asko Ensemble, Arditti Quartet, American Composers Orchestra, BBC Radio Orchestra, Edinburgh, Orchestra del Maggio Musicale Fiorentino, Ensemble Music Fabrik NRW, Ensemble Intercontemporain, Bochum Symphoniker, Royal Stockholm Philharmonic Orchestra a mnohými ďalšími.

Žije v Berlíne.

Je zastúpený na mnohých CD nosičoch, okrem iného aj na albume Namah slovenského skladateľa Petra Machajdíka, ktoré v roku 2008 vydal Hudobný fond Bratislava.

Vybraná diskografia
1977: Coessential
1980: Terrain
1983: Cargo Cult Revival
1984: House
1985: Dense Band
1985: The Relative Band
1988: Dense Band: Live In Europe
1989: Direct Sound: Five Voices
1991: The Day We Forgot
1991: My Favorite Things
1998: Time Stories
1996: Moss Tales
1999: Fragmentary Blues
2001: Vocal Village Project: Live at the Rote Fabrik
2002: AsKo Ensemble w. Peter Rundel, David Moss & Salome Kammer
2008: Namah

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka
Institute for Living Voice
Diskografia – David Moss

Džezoví bubeníci USA
Džezoví speváci USA
Skladatelia džezovej hudby
Skladatelia modernej hudby USA
Osobnosti z New Yorku
Liqui Moly

Liqui Moly GmbH je nemecká spoločnosť, ktorá sa špecializuje na výrobu motorových olejov, mazív a aditív.

História 
Liqui Moly GmbH bola založená v roku 1957 v nemeckom meste Ulm na rieke Dunaj. Patent na výrobu sírnika molybdénu bol základom spoločnosti. Aditívum založené na skvapalnenom sírniku molybdénu (MoS2) bolo prvým produktom spoločnosti a dalo spoločnosti aj názov.

Produkty 
Hlavným produktom Liqui Moly je motorový olej s MoS2, ale vyrába aj iné mazivá a aditíva s MoS2 samo pridávané v priebehu výmeny oleja. Sírnik molybdénu zvyšuje kvalitu mazania oleja a poskytuje mimoriadne prevádzkové vlastnosti pri nepriaznivých podmienkach. Môže byť pridaný do motorových olejov a nemotorových olejov ako prevodovkové oleje, prevodové oleje alebo oleje do diferenciálov.

Referencie

Pozri aj 
 Mastiaci olej
 Motor s vnútorným spaľovaním

Externé odkazy 
Liqui Moly domáca stránka

Podniky v Nemecku
Podniky založené v 1957
Vladár (Niccolò Machiavelli)

Vladár () je najvýznamnejšie dielo talianskeho spisovateľa obdobia renesancie Niccola Macchiavelliho. Bolo vydané až po jeho smrti, v roku 1532.

Štruktúra a obsah 
Pozostáva z 26-tich kapitol, napríklad:
 Vznešenému Lorenzovi de Medici
 Koľko je druhov vladárstiev
 O dedičných vladárstvach
 O zmiešaných vladárstvach
 Prečo sa po Alexandrovej smrti nevzbúrila proti jeho následníkom Dáreiova ríša, ktorú bol Alexander obsadil
 Ako spravovať mestá a vladárstva, ktoré sa pred dobytím riadili vlastnými zákonmi
 O nových vladárstvach nadobúdaných vlastným vojskom a vlastnou silou
 O tých, čo prišli ku vladárstvu hanebným spôsobom
 Občiansky vladár
atď.

Každá téma je spracovaná formou úvahy a realistickým štýlom, v ktorom sa zrkadlia naturalistické a prefíkané spôsoby vtedajších politikov a dobyvateľov. Sám Machiavelli však nie je zástancom takýchto metód vládnutia. Jeho demokratické politické presvedčenie je konfrontované s úsilím rodiny dei Medici o opätovné uchopenie moci vo Florencii po období tridsaťročných vojen. Traktát „Vladár“ je návodom pre suverénneho panovníka na to, ako vládnuť.

Historické pozadie diela 
Machiavelliho myšlienky o vládnutí vychádzali zo súdobej reality vlády Lorenza Veľkolepého (1469 – 1492, Lorenzo dei Medici), ktorá sa vyznačovala krutým bojom o moc, napríklad atentátom vo florentskom kostole na bratov Giuliana a Lorenza, z toho vyplývajúcim pragmatizmom pri udržiavaní moci vo Florentskom mestskom štáte. Lorenzo bojoval o moc aj s Karolom VIII., francúzskym kráľom. Obvykle sa súdi, že predobrazom Machiavelliho Vladára je Lorenzo dei Medici. V období protireformácie sa Vladár dostal na index, až Hegelov výklad zaradil toto dielo do kategórie pragmatizmu, bolo preňho odrazom súdobej morálky a tiež úsilia autora pomôcť svojej vlasti. Machiavelli bol prvý autor, ktorý otvoril problém vzťahu politiky a mravnosti a ako prvý emancipoval človeka od božej vôle.

Zdroj a referencie 
 Vladár, Niccolò Machiavelli, preklad P. Koprda a B. Hečko, Tatran, 1992, str. 309 – 374, ISBN 80-222-0326-2.

  

Knihy z 1992
Renesančná literatúra
Talianske knihy
Čarovná flauta

Čarovná flauta (z nemeckého originálu: Die Zauberflöte, K. 620) je opera v dvoch dejstvách, ktorú skomponoval Wolfgang Amadeus Mozart v roku 1791 na nemecký text Emanuela Schikanedera.

Premiéra a prijatie 
Opera mala premiéru vo Viedni 30. septembra 1791, v predmestskom divadle Freihaus-Theater auf der Wieden. Mozart dirigoval orchester, Schikaneder sám stvárnil Papagena, zatiaľ čo v úlohe Kráľovnej noci účinkovala Mozartova švagriná Josepha Hoferová.

Opera oslavovala svoje sté predstavenie v novembri 1792. Mozart nemal tú česť byť svedkom tejto udalosti, keďže podľahol svojej chorobe 5. decembra 1791.

Od svojej premiéry je Čarovná flauta jedným z najobľúbenejších diel operného repertoáru a v súčasnosti je ôsmou najčastejšie hranou operou v Severnej Amerike.

Postavy a obsadenie 
Sarastro, kňaz slnka -  Bas
Princ Tamino - Tenor
Kráľovná noci - koloratúrny soprán
Pamina, dcéra Kráľovnej  noci - soprán
Vtáčnik Papageno - barytón
Papagena - soprán
Monostatos - tenor
Tri dámy - 2x soprán, mezzosoprán
Traja chlapci, géniovia - chlapčenský soprán alebo soprány
Zbor: kňazi, otroci, ženy, ľud

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Grand Lodge of British Columbia and Yukon: Mozart’s Magic Flute
 Fotografie z inscenácii Čarovnej flauty.
 Libretto v origináli

Zdroj 

 Libretto

Opery Wolfganga Amadea Mozarta
Sony Ericsson W995

Sony Ericsson W995 je vysúvací hudobný telefón od spoločnosti Sony Ericsson. Na trh bol uvedený 4. júna 2009 a predstavoval vlajkovú loď triedy Walkman. 

Model využíva hudobný prehrávač „Walkman Player“ 4. generácie a ako prvý vo svojej triede využíval 3,5 mm konektor pre pripojenie slúchadiel. Sony Ericsson W995 je vybavený 8,1 megapixelovým fotoaparátom, ktorý podporuje LED blesk. Fotoaparát patrí k tomu najlepšiemu z ponuky výrobcu, jeho slabinou môže byť nahrávanie videa vo formáte iba QVGA (320 × 240).

W995 je k dispozícii v troch rôznych farbách, ktoré sú označované ako Progressive Black, Cosmic Silver a Energetic Red. Balenie obsahuje i pamäťovú kartu Memory Stick Micro (M2) s kapacitou 8 GB a stereo súpravu handsfree.

Iné projekty

Zdroje 
 W995 na www.mobilmania.sk
 W995 na stránkach výrobcu

W995
Mons

Mons je belgické mesto vo Valónskom regióne v provincii Hennegavsko, ktorej je hlavným mestom. 
Mesto bude v 2015 Európske hlavné mesto kultúry.

Obyvateľstvo 
Mesto má približne 93 929 obyvateľov (2012).

Rozvoj obyvateľstva od roku 1806

Mestské časti 
Mesto Mons pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):

Mons
Ghlin od 1. januára 1972
Flénu od 1. januára 1977
Jemappes od 1. januára 1977
Maisières od 1. januára 1977
Nimy od 1. januára 1972
Havré od 1. januára 1977
Harmignies od 1. januára 1977
Harveng od 1. januára 1977
Hyon od 1. januára 1972
[Mesvin od 1. januára 1977
Nouvelles od 1. januára 1977
Ciply od 1. januára 1977
Saint-Symphorien od 1. januára 1977
Villers-Saint-Ghislain od 1. januára 1977
Spiennes od 1. januára 1977
Cuesmes od 1. januára 1972
Obourg od 1. januára 1972
Saint-Denis od 1. januára 1977

Osobnosti mesta 
 Orlando di Lasso (* 1530 –  † 1594), hudobný skladateľ
 Salvatore Adamo (* 1947), spevák, hudobný skladateľ a spisovateľ

Partnerské mestá 
  Briare, Francúzsko, 1962
  Čchang-ša, Čína, 1998
  Little Rock, Arkansas, USA, 1999
  Sefton, Spojené kráľovstvo, 1964
  Thoissey, Francúzsko, 1963
  Vannes, Francúzsko, 1952

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky mesta

Mestá v Belgicku
Genk

Genk je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Limbursko.

Obyvateľstvo 
Mesto má približne 64 757 obyvateľov (2010).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky mesta

Mestá v Belgicku
Východ (kresťanstvo)

Východ (s veľkým začiatočným písmenom) je v kresťanstve označenie pre cirkvi, ktoré majú svoj pôvod na území východnej časti Rímskej ríše.

Na Východe boli 4 z 5 najstarších patriarchátov cirkvi: Antiochijský, Alexandrijský, Jeruzalemský a Konštantínopolský.

Keďže kresťanstvo vzniklo na Východe, možno tam nájsť zmienky o najstarších cirkevných spoločenstvách už čoskoro po Kristovom vzkriesení. Cirkvi kresťanského Východu si zachovali množstvo liturgických obradov (rítov), napr. byzantský, ktorý je prítomný aj na Slovensku v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi.

K cirkvám východu patria východné katolícke cirkvi, východné pravoslávne cirkvi, orientálne pravoslávne cirkvi. Tieto cirkvi si okrem osobitných liturgických obradov zachovali aj vlastné duchovné dedičstvo a spiritualitu, terminológiu a pod.

Kresťanstvo
Západ (kresťanstvo)

Západ (s veľkým začiatočným písmenom) je v kresťanstve označenie pre cirkvi, ktoré majú svoj pôvod na území západnej časti Rímskej ríše.

Na Západe bol iba 1 z 5 najstarších patriarchátov cirkvi, a to Rím. To dalo predpoklad k väčšej jednote kresťanského Západu ako celku. Vzhľadom na tieto okolnosti na Západe sa stala dominantnou Rímskokatolícka cirkev. Väčšia fragmentácia kresťanského Západu nastala až po vzniku a rozšírení sa protestantizmu.

Na kresťanskom Západe sa zachováva osobitné duchovné dedičstvo, spiritualita, terminológia, právo a pod.

Kresťanstvo
Byzantský obrad

Byzantský obrad je liturgický obrad, ktorý používajú kresťanské cirkvi, ktoré majú svoj pôvod v konštantínopolskej tradícii.

Používajú ho gréckokatolícka a pravoslávna cirkev.

Vyznačuje sa značným dôrazom na slávnostnosť slúženia. Spev má pri slávení prednosť pred jednoduchým recitovaním bohoslužobných textov. Špecifikom byzantského obradu je, že pri bohoslužbách nepoužíva hudobné nástroje a využíva iba ľudský hlas. Medzi bohoslužby byzantského obradu patria napríklad večiereň a utiereň. Usporiadanie chrámu v byzantskom obrade je tiež špecifické. Dominantným prvkom je v ňom ikonostas. K ďalším osobitnostiam byzantského obradu patria aj sviatky počas liturgického roku a pôstna disciplína. Dôležitým je aj prvok mníšstva.

Byzantský obrad je jedným zo siedmich východných obradov: arménsky, asýrsky (tiež chaldejský alebo východosýrsky), byzantský, etiópsky, koptský, maronitský, západosýrsky (niekedy tiež sýrsky).

Svoju prítomnosť na slovenskom území odvodzuje od pôsobenia byzantsko-slovanskej misie (863-886) vedenej svätými Cyrilom a Metodom.

Referencie

Pozri aj 
 Gréckokatolícka cirkev
 Pravoslávna cirkev
 Gréckokatolícka cirkev na Slovensku
 Pravoslávna cirkev v českých krajinách a na Slovensku

Gréckokatolícka cirkev
Pravoslávne cirkvi
MHK Dolný Kubín

MHK Dolný Kubín je slovenský hokejový klub z Dolného Kubína.

História 
História klubu začína rokom 1995 keď sa klub prihlásil do 2. hokejovej ligy. V lige pôsobil až do roku 2001 so striedavými úspechmi. Neskôr klub kvôli finančným problémom fungoval len s mládežníckymi tímami s výnimkou sezóny 2003/2004. V sezóne 2007/2008 kúpil klub licenciu pre 1. hokejovú ligu ako farma klubu z Martina. V tejto súťaži pôsobí aj dnes.

Športové úspechy 
 1995/96 - 2. miesto v 2. hokejovej lige skupina stred
 1998/99 - 2. miesto v 2. hokejovej lige 
 1999/00 - 2. miesto v 2. hokejovej lige skupina západ
 1999/00 - 2. miesto v 2. hokejovej lige skupina východ

Umiestnenia v jednotlivých sezónach

Slovensko 
 1. hokejová liga SR - 4. ročníky

 5. miesto: 2008/09
 11. miesto: 2009/10
 13. miesto: 2007/08, 2010/11

 2. hokejová liga - 7. ročníkov

 2. miesto: 1995/96(s), 1998/99, 1999/00 (z), 2003/04(v)
 3. miesto: 2000/01(s)
 4. miesto: 1997/98(s), 1996/97(s)

Externé odkazy 
Oficiálna internetová stránka klubu

Šport v Dolnom Kubíne
Dolný Kubín, MHK
Zlatý glóbus za miniseriál alebo televízny film

Zlatý glóbus za miniseriál alebo televízny film udeľuje Asociácia zahraničných 
novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala televízny film, od osemdesiatych rokov má názov miniseriál alebo televízny film. Prvýkrát bol v tejto kategórii udelený Glóbus 6. februára 1972 na 29. ročníku.

Víťazi a nominovaní

1971 - 1980

1981 - 1990

1991 - 2000

2001 - 2010

Poznámky 
Ak má TV film/miniseriál distribučný názov, je uvedený pod ním. Rok v tabuľke znamená rok, za ktorý bol seriál ocenený; nie rok udeľovania. Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode oceňuje počiny za predošlý kalendárny rok. To znamená, že 68. ročník udeľovania Zlatých glóbusov sa síce konal začiatkom roka 2011, ale oceňoval výkony z roku 2010. Za názvom seriálu je uvedený režisér.

Referencie

Externé odkazy 
 Česko – Slovenská filmová databáza
 Oficiálna stránka Zlatého glóbusu
 Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov 
 International Movie Database 
 Neoficiálny zoznam držiteľov Zlatého glóbusu

Zlatý glóbus
Rusínska gréckokatolícka cirkev

Rusínska gréckokatolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví byzantského obradu.

Jej pôvod v súčasnej podobe siaha k Užhorodskej únii z roku 1646. Vtedy sa východní kresťania formálne zjednotili s Rímom a stali sa súčasťou Katolíckej cirkvi.

Z pôvodnej Mukačevskej eparchie boli časom odčlenené územia, ktoré sa stali samostatnými eparchiami. Po 2. svetovej vojne sa základné územie Mukačevskej eparchie ocitlo na území Ukrajiny - v Zakarpatskej oblasti.

Koncom 19. a začiatkom 20. storočia počas veľkých vysťahovaleckých vĺn sa aj obyvateľstvo z rusínskych oblastí začalo sťahovať za živobytím do Ameriky. Postupne tam boli vytvorené štruktúry rusínskej cirkvi, ktoré v súčasnosti vytvárajú už 4 eparchie.

Rusínska gréckokatolícka cirkev v súčasnosti nemá jednotnú spoločnú synodu a tvoria ju 3 nezávislé jednotky na Ukrajine, v USA, Kanade a Česku.

Štruktúra rusínskej cirkvi byzantského obradu v súčasnosti je nasledujúca:

 Mukačevská eparchia (Zakarpatská oblasť na Ukrajine)
 Pittsburghská metropolia (USA a Kanada):
 Archieparchia Pittsburgh
 Eparchia Parma
 Eparchia Passaic
 Eparchia Phoenix
 Exarchát svätých Cyrila a Metoda v Toronte
 Apoštolský exarchát v Českej republike

Externé odkazy 
 Mukačevská eparchia
 Pittsburghská archieparchia
 Apoštolský exarchát v Českej republike

Referencie 

Gréckokatolícka cirkev
Ukrajinská gréckokatolícka cirkev

Ukrajinská gréckokatolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví byzantského obradu. V súčasnosti je najpočetnejšou východnou katolíckou cirkvou.

Jej pôvod siaha do obdobia pokresťančovania východných Slovanov. Po r. 1054 sa vplyvom východnej schizmy postupne cirkev na území Rusi postupne dostala do postavenia nepriateľského voči západnej cirkvi.

V roku 1596 bola podpísaná Brestská únia, ktorou sa pravoslávni na území pod vládou Poľska pričlenili ku Katolíckej cirkvi.

Po rozdelení Poľska medzi susedné štáty sa gréckokatolíci, ktorí sa ocitli na území Ruska, stali opäť pravoslávnymi. V Rakúsko-Uhorskej časti Ukrajinského územia boli gréckokatolícke štruktúry naproti tomu podporované.

Po 2. svetovej vojne sa takmer všetci ukrajinskí gréckokatolíci dostali pod vládu Sovietskeho zväzu. Tzv. ľvovská synoda pod sovietskou réžiou v roku 1946 vyhlásila Brestskú úniu za zrušenú. Gréckokatolícka cirkev bola perzekvovaná a mohla existovať len v utajení. Počas tohto obdobia pôsobila najmä v diaspore v zahraničí.

Po páde komunistického režimu mohla cirkev znova začať legálne pôsobiť. V súčasnosti má okolo 4,3 milióna členov a je najväčšou východnou katolíckou cirkvou. Najviac veriacich má Ukrajinská gréckokatolícka cirkev na západnej Ukrajine, ale svoje eparchie má aj mimo európskeho kontinentu.

Hlavným centrom Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi je Kyjev spolu s Ľvovom. Najvyšším predstaviteľom je kyjevsko-haličský väčší arcibiskup, ktorým je v súčasnosti Jeho Blaženosť vladyka Sviatoslav (Ševčuk).

Organizačná štruktúra 

Ukrajina:
 väčšie arcibiskupstvo - Kyjev-Halič
 metropolitné archieparchie - Ľvov, Ivano-Frankivsk, Ternopiľ-Zboriv
 eparchie - Bučač, Černivci, Kamianec-Podiľskyj, Kolomyja, Sambir-Drohobyč, Sokaľ-Žovkva, Stryj
 arcibiskupské exarcháty - Doneck, Charkiv, Luck, Odessa, Krym

USA:
 metropolitná archieparchia - Philadelphia
 eparchie - Parma, Chicago, Stamford

Kanada:
 metropolitná archieparchia - Winnipeg
 eparchie - Edmonton, New Westminster, Saskatoon, Toronto

Poľsko:
 metropolitná archieparchia - Przemyśl-Varšava
 eparchia - Vroclav-Košalin, Olštýn–Gdańsk

Ostatné krajiny:
 metropolitná archieparchia - Curitiba (Brazília)
 eparchie - Londýn (Anglicko, Škótsko, Wales), Prudentópolis (Brazília), Melbourne (Austrália, Nový Zéland), Paríž (Francúzsko, Belgicko, Luxembursko, Holandsko, Švajčiarsko), Buenos Aires (Argentína)
 apoštolské exarcháty - Nemecko a Škandinávia (Nemecko, Fínsko, Nórsko, Švédsko), Rím (Taliansko)
 apoštolská administratúra - Kazachstan a centrálna Ázia (Kazachstan, Kyrgyzstan, Tadžikistan, Turkménsko, Uzbekistan)

Referencie

Externé odkazy 
 stránka Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi
 The Ukrainian Catholic Church (v angličtine)

 
Gréckokatolícka cirkev
Zvyčajný začiatok

Zvyčajný začiatok (zriedkavo aj Obvyklý začiatok alebo Obvyklý počiatok, csl. načálo obýčnoje) je súbor modlitieb, ktorými sa obyčajne začínajú rôzne bohoslužby časoslova alebo pobožnosti v cirkvách byzantského obradu. Nie je to len vstup do bohoslužby ale aj modlitba ako taká.

Po úvodnom vzývaní „Požehnaný Boh náš...“, alebo ak nie je kňaz tak po „Na príhovor našich svätých otcov...“, nasleduje „Sláva tebe, Bože náš, sláva tebe“ a modlitba k Svätému Duchu „Kráľu nebeský...“, ktorá sa v období od Paschy do Zostúpenia Svätého Ducha vynecháva.

Za ňou ide ďalší celok, ktorý sa aj na iných miestách v bohoslužbách často opakuje. Tvorí ho 3-krát Trojsvätá pieseň, Sláva Otcu, modlitba „Presvätá Trojica, zmiluj sa nad nami...“, 3-krát „Pane, zmiluj sa“ a opäť Sláva Otcu po ktorom prichádza modlitba Otče náš. Tu sa pri niektorých pobožnostiach zvyčajný začiatok aj končí.

Najčastejšie však zvyčajný začiatok obsahuje ešte záverečnú časť. Na konci za Otčenášom teda v tom prípade nasleduje 12-krát modlitba „Pane, zmiluj sa“, Sláva Otcu a v úplnom závere je „Poďte, pokloňme sa...“.

Ak sa slávenie viacerých bohoslužieb spája (napr. deviata hodinka a večiereň) tak sa celý zvyčajný začiatok berie iba pred prvou z nich a pred druhou sa hovorí iba „Poďte pokloňme sa...“.

Exkluzívne kňazskými alebo biskupskými časťami sú vo zvyčajnom začiatku iba úvodné zvolanie a doxológia po „Otče náš“, ostatné časti môže prednášať ľud alebo čitateľ.

Referencie

Literatúra 
 Gajdoš, o. ThLic. Marcel.: "Zvyčajný začiatok." In: Misionár : Časopis redemptoristickej rodiny. júl 2017. ročník 34. s. 04-08 . ISSN 1335-1176.

Externé odkazy 
 ZVYČAJNÝ ZAČIATOK - kompletné znenie v slovenčine
 Zvyčajný začiatok v cirkevnej slovančine a slovenčine (paralelne)

Gréckokatolícka cirkev
Kresťanské modlitby
Kresťanská liturgia
Liturgia hodín
Vladyka (cirkev)

Vladyka je označenie pre gréckokatolíckeho a pravoslávneho biskupa.

Vo východných cirkvách sa na rozdiel od západnej cirkvi používa s menom biskupa pomenovanie vladyka, bez ohľadu na to či ide o eparchiálneho biskupa, pomocného biskupa, arcibiskupa, metropolitu alebo patriarchu.

V závislosti od hodnosti biskupa sa ešte používa aj označenie Jeho Preosvietenosť (pre biskupa), Jeho Vysokopreosvietenosť (pre arcibiskupa a metropolitu), Jeho Blaženosť (pre patriarchu a väčšieho arcibiskupa).

Gréckokatolícka cirkev
2. hokejová liga (Slovensko) 2004/2005

2. hokejová liga (Slovensko) 2004/2005 bola dvanástou sezónou 2. hokejovej ligy. Súťaž bola rozdelená do dvoch skupín. Prví z každej skupiny sa stretli vo vzájomných zápasoch o postup do 1. hokejovej ligy. Víťazom sa stalo družstvo HKm Humenné, ktoré vo finále porazilo družstvo HK Lokomotíva Nové Zámky 2:0 na zápasy v sérii hranej na dva víťazné zápasy a postúpilo do 1. hokejovej ligy.

Základná časť

Skupina západ

Skupina východ

O postup 

 HK Lokomotíva Nové Zámky - HKm Humenné 3:4sn a 2:5

Externé zdroje 
 SZĽH sezóna 2004/2005

Sezóny slovenskej hokejovej ligy
Ľadový hokej v 2004
Ľadový hokej v 2005
Vysoká (Vsetínske vrchy)

Vysoká () je najvyšší vrch Vsetínskych vrchov na Morave. Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, pri hranici so Slovenskom, nad obcou Třeštík. 

Na vrchole sa nachádza turistický prístrešok a na severných svahoch vo výške  pramení Rožnovská Bečva.

Prístup 
 po  značke z obce Třeštík
 po  značke z Horní Bečvy

Zdroj 

Vrchy v Česku
Tisícovky v Česku
Čatár

Čatár je vojenská hodnosť, hierarchicky zaradená medzi poddôstojníkov. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to štvrtá najnižšia vojenská hodnosť, vyššia ako desiatnik, nižšia ako rotný. V klasifikácii NATO má označenie OR-5. Je teda približne ekvivalentná k hodnosti seržant (môže mať viaceré stupne) v mnohých ozbrojených silách.

Postupnosť

Pozri aj 
 Vojenská hodnosť

Vojenské hodnosti
Rakúsko na Letných olympijských hrách 2012

Rakúsko na Letných olympijských hrách 2012 bude reprezentovať minimálne 70 športovcov 17 športoch .

Reprezentanti

Streľba

Muži

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Letných olympijských hier 2012 
Oficiálna stránka Rakúskeho olympijského výboru 

Rakúsko na Letných olympijských hrách
Krajiny na Letných olympijských hrách 2012
Víťazoslav Kubička

Víťazoslav Kubička (* 11. október 1953, Bratislava) je slovenský hudobný skladateľ.

Život 
Vyštudoval kompozíciu u Juraja Pospíšila na Konzervatóriu v Bratislave a u Jána Cikkera na VŠMU (1975 – 1980), ako aj súkromne u Iľju Zeljenku. 

V rokoch 1979 – 1991 pôsobil ako hudobný redaktor Slovenského rozhlasu v Bratislave, zároveň dramaturg Experimentálneho štúdia Slovenského rozhlasu a organizátor komorných koncertov súčasnej hudby (o. i. Štúdio mladých). Od 2002 pôsobil ako profesor kompozície na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave. Od 1. júna 2011 je v slobodnom povolaní.

Je autorom opier Evanjelium podľa Lukáša, Znovuzrodenie, Martin Luther, Kristov dotyk, Betlehem, Marína Havranová, Šavol, Genezis, Evanjelium podľa Jána, Jakub Kray, Pieseň piesní, Kráľovstvo lesa, Evanjelium podľa Marka, Maliar a pes. Skomponoval takmer dve stovky diel v oblasti komornej, zborovej a orchestrálnej hudby, piesne, árie, ako aj takmer šesťsto hudobných opusov pre rozhlas, televíziu, divadlo a film. Jeho diela zazneli na koncertoch v Japonsku, Nemecku, Švajčiarsku, Chorvátsku, Rakúsku, Taliansku, Česku a Austrálii. 
Vo svojich operách spolupracoval s orchestrom Slovenskej filharmónie Košice, ako aj s poprednými opernými sólistami Máriou Eliášovou, Petrom Cingeľom, Matúšom Tomkom a Katarínou Krčmárovou. V posledných rokoch sa stala výraznou interpretkou Kubičkových piesní Miriam Žiarna. Koncertnú pieseň Ave Maria uviedla v Krakove, Varšave a Paríži. V roku 2014 uviedla speváčka Nao Higano pieseň Ave Maria so sprievodom sláčikového orchestra v Tokiu. 

Stálym dirigentom Kubičkových opier je Adrián Kokoš (dirigoval všetky opery okrem Evanjelia podľa Lukáša, dir. Marián Vach, a Genezis). Režisérom opier Marína Havranová, Šavol a Evanjelium podľa Jána bol Michal Babiak.

Ocenenia 
 9. miesto – UNESCO Paríž za kompozíciu Fantázia pre flautu a klavír (1979)
 Cena Jána Levoslava Bellu – SHF (1994)
 Cena Telemúza – za scénickú hudbu  (Slovenská televízia  1996)

Nahrávky 
 Musica Slovaca – Hudobný fond SF 0005 2131 (1992) Jesenná hudba op. 73; Slovenský komorný orchester Bohdana Warchala – Bohdan Warchal (vn)
  Elektroakustická hudba – Radio Bratislava CECM EM CD 001, 002 (1992)“…a plakal by aj kameň” op. 10
  Hrad prepevný - opera o Martinovi Lutherovi (záznam opery premiérovo uvedenej v Kežmarku v televíznej úprave a réžii Fedora Bartku, vyrobila RTVS  v roku 2017)

Externé odkazy 
 Biografia V. Kubičku na Hudobnom centre

Narodenia v 1953
Osobnosti z Bratislavy
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenskí hudobní skladatelia
Žijúci ľudia
Zimný štadión Pavla Demitru

Zimný štadión Pavla Demitru  je zimný štadión v meste Trenčín. Štadión má kapacitu 6 150 miest, z toho na sedenie je 2 981. Otvorený bol 17. januára 1960. Je domovským stánkom hokejového klubu Dukla Trenčín, ktorý má štadión v prenájme od mesta Trenčín. Štadión je často centrom prípravy slovenskej hokejovej reprezentácie a hrávajú sa na ňom aj prípravné zápasy reprezentačného tímu. 

Súčasťou štadióna je 13 skyboxov  Podľa vedenia hokejového klubu by aréna mala dostať novú tvár a pribudnúť by mala aj dostavba vedľa štadióna  

Dňa 29. septembra 2011 Mestské zastupiteľstvo v Trenčíne rozhodlo o premenovaní Zimného štadióna po tragicky zosnulom Pavlovi Demitrovi.

Podujatia 
Výber najvýznamnejších športových podujatí:

1987
Majstrovstvá sveta v hokeji (do 20 rokov)

Referencie

Externé odkazy 
 Zimný štadión na Hockeyarenas.net 
 Dukla Trenčín

Hokejové štadióny na Slovensku
Šport v Trenčíne
Stavby v Trenčíne
Architektúra z 1960
Dukla Trenčín
Koptská katolícka cirkev

Koptská katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví, ktorá je rozšírená najmä na území Egypta a používa koptský obrad. Kňazi Koptskej katolíckej cirkvi nemôžu byť ženatý. 

Na jej čele stojí Alexandrijský patriarcha. Už v roku 1442 podpísala koptská delegácia na florentskom koncile dokument Cantate Domino, ktorý priniesol úniu s Katolíckou cirkvou. V Egypte však tento akt nenašiel podporu a nedosiahli sa žiadne konkrétne výsledky. V roku 1741 sa koptský biskup v Jeruzaleme stal katolíkom a rímsky pápež ho následne vymenoval za apoštolského vikára pre koptov. V roku 1854 bol formálne ustanovený koptský patriarchát, ktorý bol znovu ustanovený v roku 1895. V súčasnosti má koptská katolícka cirkev v Egypte 7 eparchií (Alexandria, Assiut (Lycopolis), Guizeh, Ismayliah, Luxor (Téby), Minya (Veľký Hermopolis), Sohag).

 Patriarchát Alexandria - patriarcha Ibrahim Isaac Sidrak, kuriálni biskupi Youhanna Golta a Kamal Fahim Awad (Boutros) Hanna, emeritný biskup Antonios kardinál Naguib
 Eparchia Alexandria - biskup Ibrahim Isaac Sidrak
 Eparchia Asjút - biskup Kyrillos Kamal William Samaan
 Eparchia Al-Džíza - biskup Antonios Aziz Mina
 Eparchia Ismá’ílíja - biskup Makarios Tewfik
 Eparchia Luxor - biskup Youhannes Ezzat Zakaria Badir
 Eparchia Minjá - sedisvakancia
 Eparchia Sawhádž - biskup Youssef Aboul-Kheir, emeritný biskup Morkos Hakim

Pozri aj 
 Koptská ortodoxná cirkev

Externé odkazy 
 The Coptic Catholic Church (informácie v angličtine)

Katolícka cirkev
Kresťanstvo v Egypte
Kopti
Sýrska katolícka cirkev

Sýrska katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví antiochijskej tradície, ktorá používa západosýrsky obrad.

Na jej čele stojí antiochijský patriarcha so sídlom v Libanone. Patriarcha si k menu vždy pridáva aj meno Ignác. Sýrska katolícka cirkev je rozšírená najmä v Sýrii, Libanone a Iraku.

V dejinách bolo niekoľko pokusov o vytvorenie spoločenstva sýrskej cirkvi s Rímom. Florentský koncil ani zvolenie katolíckeho patriarchu v roku v 17. storočí však nepriniesli trvalé výsledky. Neskôr boli sýrski katolíci v Osmanskej ríši prenasledovaní. Až od času po zvolení Michaela Jarweha za patriarchu v roku 1782 existuje neprerušený sled sýrskych katolíckych patriarchov. V roku 1829 Sýrsku katolícku cirkev uznala aj turecká vláda. Sídlo patriarchu bolo niekoľkokrát zmenené.

Organizačná štruktúra 
Libanon:
 patriarchát - Antiochia (sídlo v libanonskom Bejrúte)
 eparchia - Bejrút

Sýria:
 metropolitné archieparchie - Damask, Homs (Emesa)
 archieparchie - Aleppo, Hassaké-Nisibi

Irak a Kuvajt:
 archieparchie - Bagdad, Mósul
 patriarchálny exarchát - Basra a Kuvajt

Ostatné krajiny:
 eparchie - Káhira (Egypt), Newark (Spojené štáty, Kanada)
 apoštolský exarchát - Venezuela
 patriarchálne exarcháty - Jeruzalem (Palestína a Jordánsko) (Palestína, Izrael, Jordánsko), Turecko
 ďalšie územia závislé na patriarchovi - Sudán

Referencie

Externé odkazy 
 The Syrian Catholic Church (informácie v angličtine)

Katolícka cirkev
Arménska katolícka cirkev

Arménska katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví, ktorá pri slávení liturgie používa arménsky obrad.

Prvá únia medzi rímskokatolíckou a Arménskou apoštolskou cirkvou z roku 1198 siaha do čias križiackych výprav. Bola prijatá iba Arménmi v Cilícii a o necelé dve storočia sa skončila.

V roku 1742 rímsky pápež potvrdil za Arménskeho patriarchu Cilície so sídlom v Libanone bývalého biskupa Arménskej apoštolskej cirkvi Abrahama Ardziviana, ktorý ako patriarcha prijal meno Abraham Bedros I. V roku 1867 bolo sídlo patriarchu presunuté do Konštantínopola (Istanbulu). Počas prenasledovania Arménov v Tureckom štáte koncom 1. svetovej vojny zahynulo okolo 100 000 veriacich. Následne bolo sídlo patriarchu presunuté opäť do Libanonu. V samotnom Arménsku nemohla Arménska katolícka cirkev počas komunistického režimu legálne pôsobiť a až v roku 1991 tam bol vytvorený Ordinariát pre katolíkov arménskeho obradu vo východnej Európe, pod jurisdikciu ktorého patria arménski katolíci v Arménsku, Gruzínsku, Rusku a na Ukrajine. Arménska katolícka cirkev má okrem toho biskupstvá na Blízkom Východe, v Európe, Severnej Amerike aj Latinskej Amerike.

Následníci prvého patriarchu si podľa jeho vzoru pridávali k menu meno Bedros (Peter). Súčasným najvyšším predstaviteľom Arménskej katolíckej cirkvi je od roku 2021 katolikos-patriarcha Cilície Rafael Bedros XXI. Minassian.

Organizačná štruktúra 
patriarchát - Cilícia (Libanon, Turecko)

Libanon:
 metropolitná archieparchia - Bejrút

Sýria:
 archieparchia - Aleppo
 eparchia - Kámišlí
 patriarchálny exarchát - Damask

Irak:
 archieparchia - Bagdad

Turecko:
 archieparchia - Konštantínopol (Istanbul)

Ukrajina:
 archieparchia - Ľvov

Ostatné krajiny:
 eparchie - Alexandria (Egypt), Isfahán (Irán), New York (Spojené štáty, Kanada), Paríž (Francúzsko), Buenos Aires (Argentína)
 apoštolský exarchát - Latinská Amerika a Mexiko (Brazília, Mexiko, Uruguaj)
 ordinariáty - Východná Európa (Arménsko, Gruzínsko, Rusko, Ukrajina), Grécko, Rumunsko
 patriarchálny exarchát - Jeruzalem a Ammán (Jordánsko, Izrael, Palestína)

Referencie

Externé odkazy 
 Armenian Catholic Church
 The Armenian Catholic Church (informácie v angličtine)

Katolícka cirkev
Chaldejsko-katolícka cirkev

Chaldejsko-katolícka cirkev alebo Chaldejská katolícka cirkev alebo chaldejská cirkev je jedna z východných katolíckych cirkví, ktorá používa chaldejský (východosýrsky) obrad. Liturgickým jazykom cirkvi je sýrčina.

Na jej čele stojí patriarcha Babylonu.

Dejiny 
V roku 1553 rímsky pápež, po tom ako skupina biskupov Asýrskej cirkvi Východu chcela úniu s Rímom, ustanovil patriarchu Šimona VIII. pre Chaldejcov. Po jeho poprave však sa skupina okolo neho vrátila do svojej pôvodnej Asýrskej cirkvi.

V roku 1530 rímsky pápež potvrdil za chaldejského patriarchu Babylonu Jána Hormizdasa.

Počas masakrov v priebehu 1. svetovej vojny zomrelo mnoho veriacich tejto cirkvi.

Začiatok súčasnej vojny v Iraku znamenal odchod mnohých veriacich Chaldejskej katolíckej cirkvi do zahraničia.

Organizačná štruktúra 

Irak:
 patriarchát - Babylon
 metropolitné archieparchie - Bagdad, Kirkúk
 archieparchie - Erbil, Basra, Mósul
 eparchie - Alquoch, Amadia, Akra, Sulaimaniya, Zaku

Irán:
 metropolitné archieparchie - Teherán, Urmia
 archieparchia - Ahvaz
 eparchia - Salmas

Turecko:
 archieparchia - Diarbekir (Amida)

Sýria:
 eparchia - Aleppo

Libanon:
 eparchia - Bejrút

Egypt:
 eparchia - Káhira

Kanada:
 eparchia - Toronto

Spojené štáty:
 eparchie - San Diego, Detroit

Austrália a Nový Zéland:
 eparchia - Sydney

ďalšie patriarchálne územia: Jeruzalem, Jordánsko

Referencie

Externé odkazy 
 The Chaldean Catholic Church (informácie v angličtine)
 St. Peter The Apostle Catholic Diocese for Chaldeans and Assyrians USA

Katolícka cirkev
Stand-up comedy

Stand-up comedy je forma komédie charakteristická živým a sólovým vystúpením komika pred jeho obecenstvom. Hlavným nástrojom komédie je verbálny prejav a obvykle pozostáva z rozprávania vtipov a vtipnej interpretácie najrôznejších tém a udalostí v živote ľudí a spoločnosti. Niekedy slúži ako priestor pre spojenie humoru so sociálnou kritikou. Obvyklým dejiskom vystúpení sú kluby, bary a divadlá, aj keď výber miesta konania nepodlieha z hľadiska definície žánru žiadnym obmedzeniam. Medzi najznámejších predstaviteľov tohto žánru patria George Carlin a Richard Pryor. Na Slovensku medzi najznámejších stand up komikov patria komici zo Silné reči Stand-up Comedy Show ako Jano Gordulič, Simona Salátová, Michael Szatmary, Tomáš Hudák, Joe Trendy, Gabo Žifčák a ďalší. Vlastnú a drsnejšiu stand-up show "TEMNÉ KECY" majú aj Ivo "Ladižo" Ladižinský a Jerry "Veľmajster" Szabó.

Stand-up na Slovensku 
V roku 2015 sa tento žáner prvýkrát predstavil na festivale Kremnické gagy v Kremnici. Riaditeľ festivalu Ján Fakla pri tom poznamenal: „Slovenskí stand-upisti konečne pochopili, že nemôžu zabávať len vulgarizmami a prvoplánovým humorom. Pripravujú sa oveľa lepšie a vybrali sme skupinku tých najzaujímavejších. Je to dnes obľúbený žáner, kedysi ich volali ľudoví rozprávači. Poskytli sme im priestor a uvidíme, ako to zaberie.“

Referencie 

 
Humor
Zimný štadión Zvolen

Zimný štadión Zvolen  je zimný štadión v meste Zvolen. Štadión má kapacitu 5 675 miest. Na rozhodujúci zápas finále v sezóne 2012/13 zavítalo na štadion 6104 divákov. Otvorený bol v roku 1969 keď bola vystavaná ľadová plocha a strojovňa. V nasledujúcich siedmich rokoch sa podarilo štadión zastrešiť. V osemdesiatych rokoch sa vystavala tréningová hala. Je domovským stánkom hokejového klubu HKm Zvolen, ktorý má štadión v prenájme od mesta Zvolen. 

Súčasťou štadióna je aj tréningová hala. Štadión sa dá prenajať aj na korčuľovanie či súkromné hokejové zápasy.

Technické údaje 
 Rozmery klziska hlavnej plochy: 28,1 x 58,1 m
 Rozmery klziska tréningovej plochy: 30 x 60 m
 Kapacita štadióna: 5 675 miest
 z toho sedenie: 2 825 (vrátane VIP lóže a SKY boxov) 
 z toho státie: 2 600
 VIP lóža: 194
 SKY boxy: 56 (7 x 8 miest)

Podujatia

Memoriál Pavla Zábojníka 
 
Vo Zvolene sa od roku 1999 každoročne v auguste koná medzinárodný turnaj seniorov Memoriál Pavla Zábojníka. Na podujatí doteraz štartovalo množstvo kvalitných tímov už z 11-tich krajín (Bielorusko, Česko, Francúzsko, Maďarsko, Nemecko, Poľsko, Rakúsko, Rumunsko, Rusko, Slovinsko, Ukrajina), v roku 2012 aj účastník KHL – Donbass Doneck.

Turnaje 
Výber najvýznamnejších športových podujatí:

1977
Majstrovstvá sveta v hokeji (do 20 rokov)

1999
Majstrovstvá sveta v hokejbale

2008
Majstrovstvá sveta v hokeji (do 16 rokov)
Majstrovstvá sveta v hokeji (do 18 rokov)

Referencie

Externé odkazy 
 Zimný štadión na Hockeyarenas.net 
 HKm Zvolen
 sportoviska.sk

Hokejové štadióny na Slovensku
Architektúra z 1969
Šport vo Zvolene
Alfa Romeo Brera

Alfa Romeo Brera je športový automobil, ktorý v rokoch 2005-2010 vyrábala talianska automobilka Alfa Romeo. Roadster verzia Spider bola vyrábaná v rokoch 2006 až 2010. Obe verzie boli vyrábané dizajnérskou firmou Pininfarina. Bolo vyrobených iba 12 488 kusov verzie Spider a 21 786 kusov verzie Brera. Výroba oboch verzií bola ukončená v novembri 2010.

Koncept 
Brera bol pôvodne automobilový koncept na Autosalóne v Ženeve. Bol navrhnutý Girgettom Giugiarom z Italdesign Giugiaro. Koncept bol poháňaný motorom Maserati V8 s výkonom 290 kW/400 koní. Brera bola široko uznávaná, a plán výroby bol oznámený pre rok 2005.

Produkcia 
Alfa Romeo Brera bola zavedená do výroby na autosalóne v Ženeve v roku 2005. Takmer presne ostal zachovaný vonkajší vzhľad a stal sa stredne veľkým kupé na platforme GM/Fiat Premium (ktorú zdieľa s Alfa Romeo 159), ktoré nahradilo dosluhujúce GTV. Kabriolet Spider, ktorého bola oznámená výroba krátko po kupé a nahradil GTV Spider.

V Európe bola Brera k dispozícii s dvoma benzínovými motormi 2,2-litrový JTS s výkonom 136 kW/185 koní a 3,2-litrový V6 s výkonom 190 kW/260 koní; a naftovým motorom 2,4-litrovým JTD turbodieselom. Modely s naftovým motorom alebo 2,2-litrovým benzínovým motorom majú pohon predných kolies, zatiaľčo modely s motorom V6 majú systém pohonu všetkých kolies s diferenciálom Torsen, podobný ako v modeloch 156 či 159 Q4.

Motory

Benzínové

Naftové

Výkony

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 brera.alfaromeo.com
 spider.alfaromeo.com

Brera
Športové automobily
Automobily s predným náhonom
Automobily s pohonom 4 × 4
Grand tourery
Kupé
Roadstery
Vzniklo v 2005
Sýrsko-malankarská katolícka cirkev

Sýrsko-malankarská katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví, ktorá používa západosýrsky obrad.

Je rozšírená najmä v indickom štáte Kérala, kde má väčšie arcibiskupstvo so sídlom v Trivandrume. Medzi nižšie organizačné jednotky v Indii patria metropolitná archieparchia Tiruvalla a eparchie Bathery, Marthandam, Mavelikkara, Moovatupuzha, Pathanamthitta a Puthur. V USA má apoštolský exarchát, ktorý je podriadený priamo Svätému stolcu.

V 20. a 30. rokoch 20. storočia sa niekoľko biskupov Malankarskej pravoslávnej sýrskej cirkvi rozhodlo rokovať s Rímom o zmierení cirkví. Keď boli prijatí do spoločenstva Katolíckej cirkvi začal počet veriacich s nimi spojených rásť a v súčasnosti presahuje 400 000. Okrem indického štátu Kérala existujú sýrsko-malankarské komunity v Spojených štátoch, Kanade aj Európe.

Graf historického vývoja 
Historický vývoj od pôsobenia svätého apoštola Tomáša v Indii:

Pozri aj 
 Sýrsko-malabarská katolícka cirkev

Externé odkazy 
 Syro-Malankara Catholic Church - stránka cirkvi
 The Syro-Malankara Catholic Church - informácie v angličtine

Katolícka cirkev
Východné katolícke cirkvi
Kresťanstvo v Indii
Sýrsko-malabarská katolícka cirkev

Sýrsko-malabarská katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví chaldejskej tradície, ktorá používa sýrsko-malabarský obrad.

Je rozšírená najmä v indickom štáte Kérala, kde má väčšie arcibiskupstvo so sídlom v Ernakulame. Má okolo 3,7 milióna veriacich, ktorí majú korene u Tomášových kresťanov. Tí odvodzujú svoju prítomnosť od pôsobenia svätého apoštola Tomáša v Indii v 1. storočí. Dlhú dobu žili v relatívnej izolácii od ostatného kresťanského sveta s výnimkou Asýrskej cirkvi Východu, s ktorou udržiavali cirkevné spoločenstvo a ktorá im posielala biskupov.

Po príchode portugalských kolonizátorov, napriek tomu že Tomášovi kresťania uznávali špeciálne postavenie Ríma, ich začali portugalskí misionári násilne latinizovať. Následkom toho sa väčšina Tomášových kresťanov v roku 1653 oddelila od Ríma, ale čoskoro sa vrátili späť.

V 20. storočí sa začala delatinizácia a návrat k orientálnym koreňom cirkvi, ale jej prijatie bolo rozpačité.

V roku 1992 bola cirkev povýšená na väčšie arcibiskupstvo. Eparchie v Indii mimo štátu Kérala sú však sufragánmi latinských arcidiecéz. V roku 2001 bola vytvorená sýrsko-malabarská eparchia aj v USA.

Kresťania sv. Tomáša 
Delenie kresťanov svätého Tomáša následkom rôznych misionárskych aktivít:

Organizačná štruktúra 

India:
 väčšie arcibiskupstvo - Ernakulam-Angamaly
 metropolitné archieparchie - Changanacherry, Kottayam, Tellicherry, Trichur
 eparchie - Adilabad, Belthangady, Bhadravathi, Bijnor, Chanda, Gorakhpur, Idukki, Irinjalakuda, Jagdalpur, Kalyan, Kanjirapally, Kothamangalam, Mananthavady, Mandya, Palai, Palghat, Rajkot, Ramanathapuram, Sagar, Satna, Thamarassery, Thuckalay, Ujjain

Spojené štáty:
 eparchia - Chicago

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka sýrsko-malabarskej katolíckej cirkvi
 The Syro-Malabar Catholic Church - informácie v angličtine

Katolícka cirkev
Východné katolícke cirkvi
Kresťanstvo v Indii
Maronitská cirkev

Maronitská katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví, ktorá používa maronitský obrad.

Na jej čele stojí patriarcha Antiochie, ktorý sídli v Libanone.

Jej počiatky siahajú k mníchovi sv. Maronovi zo 4. storočia, okolo ktorého sa vytvoril monastier. Dôležitú úlohu pri vzniku osobitnej identity tejto cirkvi malo presťahovanie sa maronitských mníchov do odľahlých oblastí Libanonu v 8. storočí. V 12. storočí maroniti potvrdili svoje spoločenstvo s Rímom, o ktorom tvrdia, že ho nikdy neprerušili. V cirkvi sa následne začala prehlbovať latinizačná tendencia.

V roku 1736 sa konala dôležitá synoda, ktorá položila základy súčasnej podoby maronitskej cirkvi.

Po skončení osmanskej nadvlády sa Libanon až do svojej nezávislosti dostal pod vplyv Francúzska, ktoré zabezpečilo, aby v krajine bol prezidentom vždy maronita. Po skončení občianskej vojny (1990) však maroniti v dôsledku emigrácie prestali byť v Libanone väčšinou.

Maronitská cirkev je rozšírená najmä v Libanone a na Blízkom východe. Väčšie komunity sú okrem iného aj v USA, Kanade, Austrálii.

Liturgia v maronitskej cirkvi sa slúži väčšinou v arabskom jazyku.

Organizačná štruktúra 

Libanon:
 patriarchát – antiochijský (sídlo v libanonskom Bkerké)
 archieparchie – Antélias, Bejrút, Tripolis, Týr
 eparchie – Baalbek, Batrun, Jbeil (Byblos), Jebbeh-Sarba-Jounieh, Sidon, Zahlé

Sýria:
 archieparchie – Aleppo, Damask
 eparchia – Latakia

Cyprus:
 archieparchia – Cyprus

Izrael a Palestína:
 archieparchia – Haifa a Svätá zem
 patriarchálny exarchát – Jeruzalem a Palestína

Egypt:
 eparchia – Káhira

Brazília:
 eparchia – São Paulo

Mexiko:
 eparchia – Mexiko

Spojené štáty:
 eparchie – Los Angeles, Brooklyn

Kanada:
 eparchia – Montreal

Austrália:
 eparchia – Sydney

Argentína:
 eparchia – Buenos Aires

Jordánsko:
 patriarchálny exarchát – Jordánsko

Referencie

Externé odkazy 
 The Maronite Patriarchate – anglická verzia stránky maronitského patriarchátu
 The Maronite Catholic Church – informácie v angličtine

Katolícka cirkev
Gréckokatolícka cirkev v Chorvátsku

Gréckokatolícka cirkev v Chorvátsku je jednou z východných katolíckych cirkví byzantského obradu.

Prví gréckokatolíci na území Chorvátska boli Srbi žijúci na území Chorvátska, ktorí dostali v r. 1611 biskupa. Jeho sídlo bolo v marčianskom monastieri. Tento biskup bol iba vikárom latinského biskupa v Záhrebe. Až v r. 1777 dostali Srbi v Chorvátsku vlastného biskupa, ktorého sídlom sa stalo Križevci.

Po vzniku Juhoslávie eparchia Križevci zahŕňala všetkých gréckokatolíkov na jej území a bola etnicky rôznorodá (Srbi, Rusíni, Ukrajinci, Macedónci a Rumuni). V roku 2003 bol z Križevackej eparchie vyčlevený exarchát pre Srbsko a Čiernu Horu (dnes Ruskokrstúrska eparchia).

Eparchie
 Križevacká eparchia - , , 
 Ruskokrstúrska eparchia - ,

Externé odkazy 
Križevačka eparhija stránka križevskej eparchie (po chorvátsky)
Greek Catholic Churches in Former Yugoslavia
Croatian Church
Croatian Greek Catholic Church Information

Gréckokatolícka cirkev
Gréckokatolícka cirkev v Macedónsku

Gréckokatolícka cirkev v Macedónsku je jednou z východných katolíckych cirkví byzantského obradu.

Niektorí Macedónci sa stali katolíkmi na prelome 19. a 20. storočia. Po vzniku Juhoslávie podliehali križevskému gréckokatolíckemu biskupovi. Po jej rozpade bol pre Macedóncov v r. 2001 vytvorený exarchát so sídlom v Skopje, ktorý pápež František povýšil na Skopisjko-strumickú eparchiu 31. mája 2018.

Externé odkazy 
 Greek Catholic Churches in Former Yugoslavia

Gréckokatolícka cirkev
Melchitská gréckokatolícka cirkev

Melchitská gréckokatolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví byzantského obradu.

Pôvod melchitov sa vzťahuje najmä na antiochijský patriarchát. Po vnútorných rozporoch v antiochichijskom patriarcháte bol v roku 1729 rímskym pápežom uznaný za antiochijského patriarchu Cyril VI., čím sa zavŕšil rozkol v patriarcháte a jeho katolícka časť sa napokon začala nazývať melchitskou gréckokatolíckou cirkvou.

Po tom ako sa melchitskí gréckokatolíci rozšírili okrem svojho pôvodného územia v Sýrii a Libanone aj do Palestíny a Egypta bol v roku 1838 ich patriarchovi udelený aj titul patriarchu Jeruzalema a Alexandrie.

V súčasnosti sú početné melchitské gréckokatolícke komunity aj v USA, Kanade a latinskej Amerike.

Hlavou melchitskej gréckokatolíckej cirkvi je od roku 2017 patriarcha Youssef Absi

Organizačná štruktúra 

Sýria:
 patriarchát - Antiochia (sídli v sýrskom Damasku), titulárne patriarchálne sídla - Alexandria, Jeruzalem
 metropolitné archieparchie - Aleppo, Bosrah-Hauran, Damask, Homs (Emesa)
 archieparchia - Latakia

Libanon:
 metropolitné archieparchie - Bejrút-Gibail, Týr
 archieparchie - Baalbek, Panéas, Sidon, Tripolis, Zahle-Furzol

Izrael:
 archieparchia - Akka

Jordánsko:
 archieparchia - Petra a Filadelfia

Ostatné krajiny:
 eparchie - Newton/Boston (Spojené štáty), Sao Paulo (Brazília), Mexiko (Mexiko), Sydney (Austrália, Nový Zéland), Montreal (Kanada)
 apoštolské exarcháty - Argentína, Venezuela
 patriarchálne exarcháty - Irak, Kuvajt
 ďalšie územia závislé od patriarchu - Egypt a Sudán (Egypt, Sudán), Jeruzalem (Palestína)

Referencie

Externé odkazy 
 Andrej ŠKOVIERA: História melchitskej gréckokatolíckej cirkvi
 Melkite Greek Catholic Patriarchate of Lebanon
 The Melkite Catholic Church

Gréckokatolícka cirkev
Pravidlo svätého Pachomia

Pravidlo svätého Pachomia je modlitebné pravidlo pre Ježišovu modlitbu, ktoré dostal sv. Pachomios Veľký od anjela.

Na začiatku tohto pravidla je zvyčajný začiatok, po ňom nasleduje 50. (51.) žalm a Nicejsko-konštantínopolské vyznanie viery. Potom nasleduje sto opakovaní Ježišovej modlitby. Na konci je modlitba Dôstojné je... a prepustenie. Toto predstavuje jednu modlitbu.

Anjel prikázal Pachomiovi vykonávať 12 takýchto modlitieb cez deň a 12 v noci.

Externé odkazy 
От старчества о келейном правиле, и о молитве, юже предаде ангел Господень великому Пахомию.
The Rule of St. Pachomius

Gréckokatolícka cirkev
Kresťanské modlitby