joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bohumil Říha

Bohumil Říha (27. február 1907, Vyšetice (časť obce Šebířov) – 15. december 1987, Praha) bol český spisovateľ. Písal knihy pre deti a historické romány.

Životopis

Mladosť a učiteľstvo 
Narodil sa v dedine Vyšetice, dnes súčasti obce Šebířov u Votic. Jeho otec bol dedinský kováč a tak celá rodina kvôli jeho práci často cestovala po rôznych veľkostatkoch. Usadili sa v Čáslavi, kde Bohumil absolvoval mešťanku a potom aj tamojší učiteľský ústav. Štúdium tu zakončil roku 1925 a ďalšie tri roky na Čáslavsku vypomáhal ako pomocný učiteľ. Potom absolvoval
vojenskú službu a po nej dostal umiestenku ako odborný učiteľ na mešťanskú školu v Habroch. Odtiaľ sa dostal na mešťanskú školu v Poděbradoch a tam učil až do roku 1945.

Po roku 1945 
Po roku 1945 sa stal školským inšpektorom najprv vo Vysokom Mýte, potom v Poděbradoch. V roku 1952 sa stal tajomníkom Zväzu spisovateľov. Aj vďaka tomu často cestoval, navštívil Sovietsky zväz, Čínu, Mexiko a iné krajiny. V rokoch 1956–1967 pôsobil ako riaditeľ Štátneho nakladateľstva detskej knihy.

Angažovaný dôchodca 
Roku 1967 šiel do dôchodku, angažoval sa však verejne naďalej. V roku 1971 sa prihlásil k znovuzaloženému Zväzu českých spisovateľov a o rok neskôr sa stal členom jeho predsedníctva a výboru. Aktívny bol v organizácii OSN - UNESCO aj v organizácii International Board on Books for Young People - IBBY (), vďaka tejto aktivite získal Medailu Hansa Christiana Andersena.

Zomrel v Prahe vo svojich 80 rokoch.

Dielo 
Za jeho najkvalitnejšiu tvorbu môžeme považovať historické romány z obdobia českých dejín. Niektoré jeho knihy boli preložené do mnohých jazykov. Bol a je považovaný za popredného predstaviteľa socialistického realizmu po roku 1945.

Angažované dedinské romány 
 Země dokořán, 1950, o osídľovaní pohraničia
 Dvě jara, 1952, premeny dediny 
 Venkovan, 1955 – prvý diel, 1958 – druhý diel, o premene ľudí v novom spoločenskom ráde

Neskoršie diela 
 Doktor Meluzin, 1973 sfilmované pod názvom Dým bramborové natě, o dedinskom lekárovi 
 Divný člověk
 O rezavém rváči a huňatém pánovi, 1971, tento názov ľudia používali ako metaforu na rok 1968

Historické romány 
 Trilógia o vláde Jiřího z Poděbrad:
 Přede mnou poklekni, 1971
 Čekání na krále, 1977
 A zbyl jen meč, 1978

Pre deti 
Pracoval tiež na niekoľkých publikáciách, určených pre výuku, napr. čítankách a učebniciach alebo cenenej populárno náučnej Dětské encyklopedii

 O lékaři Pingovi, 1941
 O třech penízcích, 1941
 Honzíkova cesta, 1954
 O letadélku Káněti, 1957
 Pět bohů táhne přes moře
 Jak vodníci udobřili sumce
 Dva kluci v palbě
 Velká obrázková knížka pro malé děti, 1959,1976 písané s M. Lukešovou
 Divoký koník Ryn, 1966
 Jak jel Vítek do Prahy
 Dětská encyklopedie, ilustrácie Vladimír Fuka; 1959, 1962, 1966, 1971
 Střídá se kapitán
 Adam a Otka, 1970
 Nový Gulliver, vydané 1973, sci-fi román
 Vítek, 1982

Ocenenie 
 1975 – ocenený titulom Národný umelec

Referencie

Externé odkazy 
  Web Spisovatelé
  Web Český jazyk
  Web Legie

Narodenia v 1907
Úmrtia v 1987
Českí spisovatelia pre deti a mládež
Českí spisovatelia románov
Českí spisovatelia science-fiction
Česko-slovenskí národní umelci
Hendrik Kloosterman

Hendrik Douwe Kloosterman (* 9. apríl 1900, Rottevalle, Holandsko - † 6. máj 1968, Leiden) bol holandský matematik. 
Je známy najmä vďaka svojej práci v teórii čísel, predovšetkým ako autor tzv. Kloostermanových súm, s ktorými prišiel v článku z roku 1926. 

Bol profesorom na univerzite v Leidene a od roku 1950 členom Holandskej kráľovskej akadémie vied.

Referencie

Externé odkazy 
 Mathematics Genealogy Project
Kloosterman-Summe in Math World
Biografie von Universität Leiden
Heath-Brown und Sarnak zu Kloosterman, Niewu Archief voor Wiskunde
Niederländische Biografie von J. P. Murre

Holandskí matematici
Soľná baňa Wieliczka

Soľná baňa Wieliczka sa nachádza blízko mesta Wieliczka na juhu Poľska. Baňa patrí medzi najstaršie na svete, ťažba prebiehala od 13. storočia až do roku 2007. Dnes je turistickou atrakciou, ktorá ponúka viaceré sochy, galérie a kaplnku, ktorú vysekali baníci. Ročne baňu navštívi viac ako milión turistov.

Baňa je hlboká , dlhá približne  a má deväť podlaží. Pre turistov je sprístupnená  dlhá trasa. Na tejto trase sa nachádzajú sochy od baníkov, ale aj súčasných umelcov. Aj kryštály v lustroch sú vyrobené zo soľnej skaly. Soľná skala je sivej farby viacerých odtieňov. Na konci turistickej trasy sa nachádza veľká sieň a kaplnka, ktorá je využívaná na rôzne oslavy a svadby. Okrem toho sa v turistickej časti bani nachádza aj podzemné jazero a expozícia dejín soľného baníctva. Baňa sa používa aj ako rehabilitačné a wellness stredisko.

Počas druhej svetovej vojny bola Nemcami využívaná ako továreň. Táto kultúrna pamiatka bola zaradená medzi ohrozené, pretože diela zo soli boli ohrozované vlhkosťou. Po konzervačných prácach (inštalovaní pohlcovačov vlhkosti) bolo riziko ohrozenia znížené.

Galéria

Iné projekty

Zdroj 

Lokality Svetového dedičstva v Poľsku
Soľné bane
Bane v Poľsku
Vstupný draft NHL

NHL draft je voľné, systematické vyberanie hráčov klubmi National Hockey League. Tento draft sa koná každý rok po dvoch alebo troch mesiacoch po závere sezóny. Počas draftu si kluby vyberajú hráčov z juniorských alebo európskych hokejových líg.

Premiérový draft sa konal v roku 1963 a od vtedy sa koná každoročne. Prvé drafty boli známe pod názvom „NHL amatérsky draft“ až do roku 1979. Prvý verejný draft bol v roku 1980 a prvý televízne vysielaný v roku 1984. Poradie vyberania hráčov klubmi bolo v draftovej lotérii NHL, momentálne sa vyberá na základe umiestnenia klubu.

Dejiny 
Prvý draft NHL  sa konal 5. júna 1963 v hoteli Queen Elizabeth v Montreale, Quebec. Draftovaní mohli byť len amatérski hráči starší ako 17 rokov, a nemali žiadny profesionálny kontrakt. V roku 1979 sa zmenili pravidlá, tak mohli byť draftovaní aj hráči ktorí mali už profesionálne kontrakty z iných líg. Ďalšia zmena pravidiel prišla v roku 1980. Draftovaní mohli byť hráči medzi 17 – 19 rokov, a mimo severnej Ameriky hráči do 20 rokov. V rokoch 1987 – 1991 mohli byť draftovaní v prvých troch kolách hráči medzi 18 – 19 rokov, ktorí mali nejaký štart v juniorských alebo európskych ligách. 

V roku 1980 bol draft verejnou udalosťou, keď sa konal v Montreal Forum. Predtým sa drafty konali v montrealských hoteloch alebo v klubových kanceláriách, bez prístupu verejnosti. Mimo Montrealu sa prvýkrát konal draft v Metro Toronto Convention Centre, Toronto, Ontário, Priame televízne prenosy sa začali konať v roku 1984 keď začali vysielať kanadská televízna stanica Canadian Broadcasting Corporation vo francúzštine a angličtine. Od roku 1989 začala prenosy vysielať americká športová stanica SportsChannel America.

Slováci v drafte 

Do NHL bolo v rokoch 1978 – 2013 draftovaných celkovo v 156 slovenských hokejistov. Anton Šťastný a Peter Hamerlík boli draftovaní dvakrát dvoma rôznymi klubmi. Slovenských hokejistov si v drafte počas tohto obdobia nevybrali len v rokoch 1980, 2008 a 2012. Najvyššie draftovaným Slovákom je Juraj Slafkovský, ktorého si ako draftovú jednotku v pre Slovensko rekordnom roku 2022 vybral klub Montreal Canadiens. Ako draftová dvojka v roku 2022 skončil Šimon Nemec ktorého si vybral tím New Jersey Devils. Pred nimi bol najvyššie postaveným Slovákom Marián Gáborík ako draftová trojka v roku 2000

Zoznam vstupných draftov NHL

Externé odkazy

Iné projekty 

National Hockey League
NHL draft
Leo Kadanoff

Leo Philip Kadanoff (* 14. január 1937, New York, New York, USA† 26. október 2015, Chicago, Illinois) bol americký fyzik, emeritný profesor na University of Chicago a bývalý prezident American Physical Society. 

Významná je najmä jeho práca v oblasti štatistickej fyziky, teórie chaosu a teoretickej fyziky kondenzovaného stavu. Zaoberal sa tiež supravodivosťou a teóriou fázových premien. Je nositeľom viacerých vedeckých ocenení, v roku 1980 dostal Wolfovu cenu za fyziku, v roku 2006 dostal Lorentzovu medailu.

Referencie

Externé odkazy 
Profil na stránke University Chicago
Biografia

Nositelia Wolfovej ceny za fyziku
Nositelia Lorentzovej medaily
Fyzici USA
Fyzici židovského pôvodu
Pedagógovia USA
Pedagógovia židovského pôvodu
Osobnosti z New Yorku
Osobnosti USA židovského pôvodu
Freeman Dyson

Freeman John Dyson (* 15. december 1923, Crowthorne, Spojené kráľovstvo† 28. február 2020, Princeton, New Jersey, USA) bol anglický fyzik a matematik žijúci v USA.

Je známy najmä vďaka práci v oblasti kvantovej teórie poľa, fyziky tuhých látok a jadrového inžinierstva. Popularizoval koncept tzv. Dysonovej sféry. 

V roku 1981 dostal Wolfovu cenu za fyziku, v roku 1966 Lorentzovu medailu, v roku 2000 dostal Templetonovu cenu.

Bol praktikujúcim kresťanom a pacifistom.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Heretical thoughts about science and society
 Freeman Dyson 
 Templeton Prize acceptance lecture 2000 
 Imagined Worlds 
 Tactical Nuclear Weapons in Southeast Asia
 Suzan Mazur interviewing Dyson
 "Freeman Dyson and Gregory Benford: Forseeing the Next 35 Years—Where Will We Be in 2054?"
 "The Civil Heretic"
 Interview, 4 June 2009
 Freeman Dyson wins $1m religion prize
 "Freeman Dyson's Brain"
 Oral History interview transcript with Freeman J. Dyson 17 December 1986
 2008 Video Interview with Freeman Dyson by Atomic Heritage Foundation
 
 

Anglickí fyzici
Fyzici USA
Anglickí matematici
Matematici USA
Členovia Francúzskej akadémie vied
Členovia Ruskej akadémie vied
Členovia United States National Academy of Sciences
Nositelia Wolfovej ceny za fyziku
Nositelia Templetonovej ceny
Nositelia Lorentzovej medaily
Členovia American Philosophical Society
Futurológovia
Absolventi University of Cambridge
Absolventi Cornell University
Naturalizované osobnosti USA
Flea

Michael Peter Balzary (* 16. október 1962, Melbourne, Austrália) známy ako Flea je austrálsky hudobník. Je bass gitarista, trubkár a zakladajúci člen skupiny Red Hot Chili Peppers.

Je charakteristický agresívnym slap bass štýlom, so silnou melodickou linkou. Spolupracoval s mnohými umelcami, napríklad s Jane's Addiction, Thom Yorke, The Mars Volta, Alanis Morissettovou a Young MC .

Ako herec hral v nasledujúcich filmoch:
 Back to the Future: Part II (1989)
 Back to the Future: Part III (1990)
 My Own Private Idaho (1991)
 Big Lebowski (1998)

Nástroje 
 Modulus Flea Bass
 Fender Jazz Bass
 Music Man Stingray
 Fleabass
 Fender Precision Bass

Externé odkazy 
 Red Hot Chili Peppers

Austrálski rockoví basgitaristi
Austrálski rockoví gitaristi
Austrálski rockoví speváci
Austrálski rockoví klaviristi
Austrálski trubkári
Členovia skupiny Red Hot Chili Peppers
Osobnosti z Melbourne
Thomas Berthold

Thomas Berthold (* 12. november 1964, Hanau) je nemecký futbalový tréner a bývalý obranca.

Kariéra
Berthold sa narodil v meste Hanau v Hesensku.

Odohral 322 zápasov v Bundeslige, v ktorých strelil celkovo 22 gólov. Začínal v drese Eintrachtu Frankfurt, kde hrával v rokoch 1982 až 1987. Od 1987 do 1991 hral v Taliansku: za Hellas Verona (1987–1989) a AS Rím (1989–1991). Neskôr sa vrátil do Nemecka, podpísal zmluvu s Bayernom (1991–1993) a Stuttgartom (1993–2000). Bertholdova posledná sezóna bola v drese tureckého klubu Adanaspor za ktorý hral do 15. januára 2001. 

V rokoch 1985 a 1994 Berthold odohral 62 zápasov za  Západonemecké a Nemecké národné futbalové mužstvá, zúčastnil sa Majstrovstiev sveta 1986 v Mexiku a Eura 1988 v Nemecku. Bol členom západonemeckého družstva, ktoré vyhralo Majstrovstvá sveta vo futbale 1990. Na Euro 1992, kde skončilo na druhom miesto však nebol nominovaný. Jeho posledným turnajom boli Majstrovstvá sveta vo futbale 1994.

Úspechy
 Majstrovstvá sveta (1): 1990; Druhé miesto 1986
 Coppa Italia (1): 1991
 DFB Pokal (1): 1997
 Pohár UEFA: Druhé miesto 1991
 DFB Liga-Pokal: Druhé miesto 1997, 1998
 Pohár víťazov pohárov: Druhé miesto 1998

Zdroj

Externé odkazy 
 Career stats at fussballdaten.de 
 Thomas Berthold Autograph 

 

Nemeckí národní futbalisti
Nemeckí futbaloví tréneri
Hráči Bayern München
Hráči Eintracht Frankfurt
Hráči VfB Stuttgart
Hráči Hellas Verona FC
Hráči AS Rím
Hráči Adanaspor
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1986
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 1988
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1990
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1994
Osobnosti z Hanau
Catalanovo číslo

Catalanove čísla, pomenované po belgickom matematikovi Eugèneovi Charlesovi Catalanovi, sú postupnosť prirodzených čísel, ktoré sa objavujú ako riešenie viacerých kombinatorických problémov, najmä tých rekurzívneho charakteru. Definujú sa pomocou binomických koeficientov, n-té Catalanovo číslo je definované ako:

Začiatok nekonečnej postupnosti Catalanových čísel (počínajúc hodnotou pre ) je:

1, 1, 2, 5, 14, 42, 132, 429, 1430, 4862, 16796, 58786, 208012, 742900, 2674440, 9694845, 35357670, 129644790, 477638700, 1767263190, 6564120420, 24466267020, 91482563640, 343059613650, 1289904147324, 4861946401452, …

Príklady aplikácií 

Niekoľko príkladov kombinatorických problémov, kde ako riešenia figurujú Catalanove čísla:

  je počet všetkých dobrých uzátvorkovaní algebraického výrazu obsahujúceho n párov zátvoriek (jedného druhu). Napríklad pre  sú všetky uzátvorkovania:
 ((()))     ()(())     ()()()     (())()     (()()). 
Ich počet (5) súhlasí s hodnotou Catalanovho čísla pre .

 Ak v predchádzajúcom prípade zameníme ( za X a ) za Y, dostaneme počet Dyckových slov dĺžky 2n. Dyckove slovo je také slovo nad abecedou , že žiaden jeho prefix nemá viac písmen Y, ako písmen X. Pre  sú všetky možnosti:
 XXXYYY     XYXXYY     XYXYXY     XXYYXY     XXYXYY.

  je počet všetkých úplných uzátvorkovaní výrazu s  prvkami (alebo počet poradí použitia binárneho operátora na tieto prvky). Pre  máme tieto možnosti:

 Uzátvorkovanie, čiže postupnosť použití binárneho operátora, z predchádzajúceho príkladu sa dá reprezentovať pomocou úplného (každý uzol má buď dvoch synov alebo žiadneho syna) binárneho stromu. Číslo  je teda počet všetkých úplných binárnych stromov s  listami. Situácia pre  je znázornená na nasledujúcom obrázku:

  je počet všetkých neizomorfných pestovaných (s daným koreňom a usporiadaním poradia potomkov daného uzla) stromov.

  je počet všetkých monotónnych ciest na štvorcovej mriežke rozmerov  takých, že nepretínajú hlavnú diagonálu. Monotónna cesta je taká cesta, ktorá začína v ľavom dolnom rohu, končí v pravom hornom rohu a pozostáva len z hrán orientovaných vpravo alebo hore. Enumerácia takýchto ciest je ekvivalentná s problémom Dyckových slov, pričom X reprezentuje posun doprava a Y reprezentuje posun hore. Situácia pre  je znázornená na nasledujúcom obrázku:

  je počet všetkých možností, ako je možné rozdeliť pravidelný (n+2)-uholník na trojuholníky iba pridaním úsečiek medzi vrcholmi daného (n+2)-uholníka. Všetky možnosti pre prípad  sú znázornené na nasledujúcom obrázku:

Kombinatorických problémov, kde vystupujú Catalanove čísla, je omnoho viac. Matematik Richard Peter Stanley ich vo svojej knihe Enumerative Combinatorics: Volume 2 zozbieral až 66.

Externé odkazy 

 Stanley, Richard Peter: Catalan addendum to Enumerative Combinatorics, Volume 2 
 Catalanove čísla - MathWorld 
 Príklady problémov, v ktorých sa vyskytujú Catalanove čísla 
 Kalkulačka na Catalanove čísla pre n až 200000 
 Catalanove čísla 

Postupnosti čísel
Kombinatorika
Cherson

Cherson (; ) je mesto na juhu Ukrajiny a administratívne centrum Chersonskej oblasti. Je dôležitým prístavom na brehu Čierneho mora a rieky Dneper. Je známe najmä výstavbou lodí.

Do roku 1774 patrilo územie do Krymského chanátu. Mesto založil v roku 1778 Grigorij Potemkin na príkaz Kataríny II. 

Väčšinu obyvateľstva tvoria Ukrajinci a približne 20 % Rusov.

Referencie

Iné projekty 

 
Mestá na Ukrajine
Geografia Chersonskej oblasti
Prístavné mestá Čierneho mora
Chmeľnyckyj (mesto)

Chmeľnyckyj (; ) je mesto v západnej časti Ukrajiny a administratívne centrum Chmeľnyckej oblasti. Nachádza sa na rieke Južný Bug, približne 340 km od hlavného mesta Kyjev v historickom regióne Podolie. V roku 2010 tu žilo približne 262 022 obyvateľov. Hustota osídlenia: 2 339,48 obyv./km². Prvá písomná zmienka je z roku 1493.

Od roku 1795, kedy vznikla Podolská gubernia, do roku 1954 sa mesto volalo Proskuriv (), resp. Proskurov ().

Partnerské mestá 
  Aguascalientes, Mexiko, 2002  
  Bălți, Moldavsko, 1996 
  Bor, Srbsko, 1995
  Karmel, Izrael, 2007  
  Kramfors, Švédsko, 1997  
  Manises, Španielsko, 2002  
  Modesto, Kalifornia, USA, 1987
  Silistra, Bulharsko, 1992 
  Šiauliai, Litva,  2001
  Š’-ťia-čuang, Čína, 1998

Iné projekty 
.

Mestá na Ukrajine
Geografia Chmeľnyckej oblasti
Kropyvnyckyj

Kropyvnyckyj (; ) je mesto v strednej časti Ukrajiny na rieke Inhul. Je administratívnym centrom Kirovohradskej oblasti.

Mesto vzniklo okolo vojenského opevnenia, ktoré dala postaviť Alžbeta I. v roku 1754. To mu dodalo na dôležitosti a v 19. storočí bolo významným obchodným miestom. Je dopravnou križovatkou, križujú sa tu železničné a cestné spojenia. V Kropyvnyckom bolo založené prvé divadlo na Ukrajine.

Iné projekty 
.

Mestá na Ukrajine
Geografia Kirovohradskej oblasti
Peter Dzúrik

Peter Dzúrik (* 29. december 1968, Košice – † 9. september 2010, Bratislava) bol slovenský futbalista, 45-násobný reprezentant. So svojou aktívnou kariérou skončil v júli 2005. Od roku 2008 do januára 2010 bol športovým riaditeľom klubu Dukla Banská Bystrica.

Odchovanec košického futbalu v roku 1993 utrpel dvojitú zlomeninu holennej kosti, zranenie, pre ktoré skoro ukončil kariéru. Vrátil sa však v drese Chemlonu Humenné pod vedením trénera Šimončiča.

V drese národnej reprezentácie odohral 45 zápasov, v ktorých strelil 2 góly, bol aj kapitánom mužstva. Zomrel 9. septembra 2010.

Úspechy 
Humenné
 Slovenský pohár: 1996

1. FC Košice
 Corgoň liga: 1997, 1998
 Slovenský pohár: 1997
 Liga majstrov: základná skupina: 1997-98

Inter
 Corgoň liga: 2000, 2001
 Slovenský pohár: 2000, 2001

Individuálne ocenenia
 Futbalista roka: umiestnenie TOP 10: 1999, 2000, 2001, 2002
 Jedenástka roka: 1999, 2000, 2001, 2002

Referencie

Externé odkazy 

 Peter Dzúrik na stránke osobnosti.sk
 Peter Dzúrik na stránke transfermarkt.de

Slovenskí futbalisti
Hráči MFK Košice
Hráči FK Dukla Banská Bystrica
Hráči FK Inter Bratislava
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Osobnosti z Košíc
Schleicherova bájka

Schleicherova bájka je najznámejší pokus o rekonštrukciu spoločného predka indoeurópskych jazykov - praindoeurópčiny. Napísal ju v roku 1868 nemecký lingvista August Schleicher. Jeho cieľom bolo ukázať ako asi mohol vyzerať predpokladaný indoeurópsky prajazyk. Ako sa menili vedomosti o jazykoch a zákonitostiach ich vývoja, vznikali novšie verzie Schleicherovej bájky odrážajúce aktuálny stav poznatkov alebo osobné názory lingvistov. Jestvujú tiež verzie pre neskoršie štádiá vývoja jazykov - protoslovanská, protoitalická, protogrécka, protoiránska, protogermánska, protokeltská, protoanatólska.

Ovca a kone

Verzia Schleichera z roku 1868

Verzia Hirta z roku 1939

Verzia Lehmanna a Zgustu z roku 1979

Verzia Adamsa z roku 1997

Verzia Kortlandta z roku 2007

Verzia Lühra z roku 2008

Preklad do slovenčiny 
Ovca a kone

Ovca, ktorá nemala vlnu, videla kone - jeden ťahal ťažký povoz, druhý niesol veľký náklad, tretí rýchlo niesol človeka. Ovca povedala koňom: "Srdce ma bolí, keď vidím, čo človek káže robiť koňom". Kone odpovedali: "Počuj, ovca, nás bolia srdcia, keď vidíme, ako človek, pán, berie ovci vlnu a robí si z nej teplý odev. A ovca nemá žiadnu vlnu." Ovca, počujúc to, ušla cez lúku.

Pozri aj 
 Indoeurópsky prajazyk
 Europaio

Externé odkazy 
 Hlavná stránka projektu Europaio
 Schleicherova bájka v rôznych verziách na stiahnutie vo formáte pdf

Indoeurópske jazyky
Erwin Hahn

Erwin Louis Hahn (* 9. jún 1921, Sharon, Pensylvánia, USA – † 20. september 2016) bol americký fyzik a profesor. Bol známy predovšetkým vďaka práci v oblasti  jadrovej magnetickej rezonancie. V roku 1950 objavil spinové echo.. 

Získal bakalárský titul z fyziky na Juanita College v Pensylvánii, magisterský a doktorský titul potom na univerzite Illinois v Urbana Champaign. V rokoch 1955 - 1991 pôsobil ako profesor fyziky na Leland Stanford Junior University a Kalifornskej univerzite v Berkeley. Od roku 1991 bol čestným profesorom v Berkeley. 

V roku 1971 sa stal členom American Academy of Arts and Sciences.
Bol nositeľom Wolfovej ceny za fyziku (1983/1984). V roku 1999 mu  United States National Academy of Sciences udelila Comstockovu cenu za fyziku.

Referencie

Externé odkazy 
 Oral History interview transcript with Erwin L. Hahn 21 August 1986, American Institute of Physics, Niels Bohr Library and Archives
 The Transformative Genius of Erwin Hahn - Interview published 8 May 2016  
 Ehrendoktorwürde an der Universität Stuttgart
 Oral History Interview
 Biografia
 Erwin L. Hahn Institute for Magnetic Resonance Imaging

Zdroj 

Fyzici USA
Nositelia Wolfovej ceny za fyziku 
Členovia Francúzskej akadémie vied
Členovia United States National Academy of Sciences
Fyzici židovského pôvodu
Osobnosti z Pensylvánie
Turbo Pascal

Turbo Pascal je vývojové prostredie používajúce programovací jazyk Pascal. Spolu s ďalšími súčasťami vyvinuté firmou Borland pre operačný systém MS-DOS. Firma vývojové prostredie spolu s ďalšími pokročilými programovacími knižnicami predávala ako Borland Pascal.

Na rozdiel od prvých implementácií jazyka Pascal je Turbo Pascal značne výkonnejším prostredím. Integruje:
 textový editor (pre úpravy zdrojových textov), 
 kompilátor (prekladač zdrojového kódu), 
 linker (prostriedok pre zostavovanie celového kódu z produktov prekladu jednotlivých modulov programu) 
 a debugger (ladiaci prostriedok).

Pozri aj 
 Free Pascal

Vývojové prostredia
Softvér pre CP/M
Softvér pre DOS
Softvér pre Windows
Železničná trať Žilina – Mosty u Jablunkova

|}

Železničná trať Žilina – Mosty u Jablunkova (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 127) je dvojkoľajná, elektrifikovaná trať, vedúca zo Žiliny cez Čadcu do českej stanice Mosty u Jablunkova. Na území Česka nadväzuje trať do Bohumína.

Dejiny 
Trať bola odovzdaná do prevádzky 8. januára 1871  ako súčasť Košicko-bohumínskej železnice. V roku 1898 sa postavila druhá traťová koľaj v úseku Čadca – Mosty u Jablunkova (– Jablunkov) v snahe zefektívniť dopravu na tomto sklonovo náročnom úseku (stúpanie až do 16 ‰). Výminku tvoril úsek cez Jablunkovský tunel, ktorý bol zdvojkoľajnený stavbou druhého tunela až v roku 1917. Úsek Žilina – Čadca bol zdvojkoľajnený v roku 1915. 

Po druhej svetovej vojne bolo rozhodnuté o elektrifikácii Košicko-bohumínskej železnice. Úsek Čadca – Mosty u Jablunkova bol dokončený v roku 1963, zvyšok trate v roku 1964.

Modernizácia 
Medzi rokmi 2007 bol uzatvorený jeden z Jablunkovských tunelov a prestavaný na dvojkoľajný tunel. Po jeho sprovoznení bol druhý tunel čiastočne zasypaný. V polovici novembra 2009 došlo na stavbe k niekoľkým závalom .

Súčasne bol medzi rokmi 2008 a 2011 modernizovaný úsek Žilina – Krásno nad Kysucou . Výstavba bola ukončená v roku 2011. Pre úsek Čadca – štátna hranica je vypracovaný projekt stavby a prebieha výkup pozemkov. Financovanie úseku z programu CEF nebolo v roku 2017 schválené, preto bol preradený medzi náhradné projekty OPII. Ku schváleniu došlo až v roku 2020. Pre úsek Krásno nad Kysucou (mimo) – Čadca je zpracovaný projekt stavby, príprava však bola kvôli velkej finančnej náročnosti zastavená. V auguste 2012 sa však začali prípravné práce na stavbe tunela, ktorý mal byť jeden z najdlhších na Slovensku. Mal viesť popod Gavlasovský kopec do Horelice. Pri osade U Gavlasov začala aj výstavba prieskumnej štôlne. V pláne bolo zachovanie starej trate ako regionálnej.

V marci 2021 Železnice Slovenskej republiky vypísali súťaž na modernizáciu trate v úseku Čadca (mimo) – štátna hranica: modernizáciu spodku a zvršku, rekonštrukciu trakčného vedenia, výstavbu protihlukových stien a nového zabezpečovacieho zariadenia. Plánovaná rýchlosť je 120 km/h. Stavať by sa malo začať na jar 2022 a stavba mala trvať 25 mesiacov. Celkové náklady na modernizáciu sú takmer 47 miliónov eur.

Prehľad modernizácie úsekov

Parametre trate 
 Číslo trate: 127
 Prevádzkovateľ: ŽSR, v Česku Správa železnic
 Dĺžka: 37 + 3 km
 Rozchod: 1435 mm
 Napájacia sústava: 3 kV jednosmerná
 Maximálna rýchlosť
 Žilina – Krásno nad Kysucou: 140 km/h
 Krásno nad Kysucou – štátna hranica: 80 km/h

Stanice a zastávky na trati 
 Žilina
 Brodno
 Rudina
 Kysucké Nové Mesto
 Ochodnica
 Dunajov
 Krásno nad Kysucou
 Oščadnica
 Čadca mesto
 Čadca
 Svrčinovec zastávka
 Mosty u Jablunkova zastávka
 Mosty u Jablunkova

Galéria

Pozri aj 
 Zoznam železničných tratí na Slovensku

Referencie

Externé zdroje 
 ŽSR cestovné poriadky podľa trate

Zdroj 
 História trate na vlaky.net
 Základné info o trati

Žilina – Mosty u Jablunkova
Doprava v okrese Čadca
Doprava v okrese Kysucké Nové Mesto
Doprava v okrese Žilina
Kostol svätých Kozmu a Damiána (Bratislava)

Kostol svätého Kozmu a Damiána je architektonickým symbolom Dúbravky. Stavebne je veľmi zaujímavý z dôvodu, že má eliptický pôdorys a architektonicky je príbuzný s chrámom sv. Trojice v Bratislave.

Architektúra 
Kostol bol postavený v roku 1720 ako filiálny kostol devínskej farnosti na mieste pôvodného kostola. Maľba interiéru pochádza z roku 1722. Kostol sv. Kozmu a Damiána predstavuje jednoduchšiu centrálnu stavbu. V interiéri sa nachádza osem kaplnkovitých výklenkov. Pôvodne kostol nemal sakristiu a ani chór. Dnešná veža zakončená cibuľovitou strechou pravdepodobne vystriedala v roku 1766 staršiu drevenú vežu. V tomto čase bola zhotovená i nová strecha kostola.

Kostol slúži od roku 1807 ako farský kostol Dúbravskej farnosti, nakoľko až tohto roku bola v Dúbravke erigovaná farnosť.

Oltár 
Pôvodný neskorobarokový oltár z poslednej tretiny osemnásteho storočia mal stĺpovú architektúru s korintskými hlavicami. V strede oltára je veľký obraz zmŕtvychvstania, v štíte menší obraz Najsvätejšej trojice. 

Vyše 20 rokov bol v kostole uchovávaný aj bočný oltár Panny Márie z polovice osemnásteho storočia, ktorý má stĺpovú architektúru s korintskými hlavicami. V strede oltára v barokovom ráme je menší obraz Panny Márie, ktorý zo strán pridŕžajú postavy anjelov. Oltár pochádza z kaplnky arcibiskupského letného sídla v Bratislave, kam bol po roku 1989 vrátený.

Referencie

Iné projekty

Literatúra 
 Kronika Dúbravky, Občianske združenie Dúbravská studňa, 2006 - ISBN 80-969546-0-1

Externé odkazy 
 Rímskokatolícka farnosť Bratislava - Dúbravka

Dúbravka (Bratislava)
Kozma a Damián
|Bratislava Dúbravka
Bratislava Dúbravka
Bratislava Dúbravka
Panajotis Kondylis

Panajotis Kondylis, gr. Παναγιώτης Κονδύλης, (* 17. august 1943, Drouva, Grécko – † 11. júl 1998, Atény) bol grécky filozof a spisovateľ. Je považovaný za najznámejšieho filozofa moderného Grécka, ale aj Európy. 

Narodil sa v dedine Drouva pri meste Olympia na Peloponéze, zomrel v Aténach. Ovládal taliančinu, latinčinu, starogréčtinu, francúzštinu, nemčinu a angličtinu.

Dielo 
Veľké množstvo práce napísal nemecky, ale sám si svoje diela prekladal do gréčtiny. Jeho filozofické názory vychádzajú zo starovekých gréckych filozofov, ale aj z neskoršej, novovekej filozofie. Tvrdil, že nemôžeme poznať poznanie, bol skeptik. Vychádzal predovšetkým z vedeckého poznania.

Exteré odkazy 
 Bibliography: primary and secondary 
 "Offizielle Homepage von Panajotis Kondylis" 
 Greek poet Kostas Koutsourelis' article about Kondylis's work published in the newspaper Kathimerini 
 Oficiálna stránka 
 The publication of the letters exchanged between Kondylis and his publisher Xatzopoulos, concerning valuable information in his work as an editor and translator as well as his intellectual biography

Grécki filozofi
Prepis z čínskeho písma do latinky



Prehľad 
V Číne je oficiálne záväzný systém nazývaný pchin-jin. 

Na Slovensku a Česku sa používa štandard pôvodne vypracovaný v Česko-Slovensku kolektívom sinológov Orientálneho ústavu začiatkom 50. rokov. Súčasný slovenský systém, kodifikovaný v PSP, sa od českého drobne odlišuje v tom, či sa (aj to len v niektorých prípadoch) finála "i" z pchinjinu prepisuje do latinky ako apostrof alebo ako i (a slovenskí sinológovia považujú tento bod v prepise PSP za chybu).

V angličtine sa najčastejšie používa Wadov-Gilesov systém. Existuje aj francúzsky, nemecký, ruský prepis a podobne. 

Ani jeden z uvedených transkripčných systémov nezachytáva tonálne rozdiely v homografických slabikách (vyjadrované v pchin-jine diakritickými znakmi nad písmenami).

Prevodové tabuľky online 
Prevodovú tabuľku pchin-jinu, (typického) anglického prepisu, slovenského prepisu a ruského prepisu možno nájsť kodifikovanú v Pravidlách slovenského pravopisu a online verzia sa nachádza tu . 

Praktickejšia obdoba (bez ruského prepisu) na českej stránke je tu .

Prídavné mená 
V slovenskom (českom) prepise sa v slovenských (českých) prídavných menách odvodených od čínskych názvov vynechávajú spojovníky, napr. je Tchaj-pej ale je tchajpejský.

Jednotlivé systémy

Pchin-jin

Wadov-Gilesov systém 

Pozri  alebo tu  Kap. VII 3.1 ("Anglický systém")

Český systém 
Pozri .

Slovenský systém podľa PSP (používaný aj na slovenskej Wikipédii) 
Online verzia je tu Kap. VII 3.1. To isté:

Iniciály

Finály
V okrúhlych zátvorkách sú uvedené finály tvoriace slabiku bez iniciály (okrem w alebo y).

a) Jednohláskové

b) Viachláskové
b1) Na a-, e-, o-

b2) Na i-

b3) Na u-, ü-

Prepisy z cudzích písiem
Čínština
Prepis z kórejského písma do latinky

Na prepis kórejského písma do latinky existuje viacero systémov - viacero kórejských, anglických, slovenských, nemeckých a podobne. Uvedené sú príklady a na porovnanie prepis do ruskej cyriliky.

Juhokórejské prepisy 
 Juhokórejský prepis z kórejského písma do latinky z roku 1959 (Systém Ministerstva školstva z roku 1959) (šiesty stĺpec tu )
 Juhokórejský prepis z kórejského písma do latinky z roku 1984 (Systém Ministerstva školstva z roku 1984) - de facto len mierne modifikovaný McCunov-Reischauerov systém
 Revidovaný prepis z kórejského písma do latinky (z roku 2000 )

Severokórejské prepisy 
 Severokórejský prepis z kórejského písma do latinky z roku 1956 (modifikovaný v roku 1986)
 Severokórejský prepis z kórejského písma do latinky z roku 1992 (modifikovaný v roku 2002; )

Anglický prepis 
 McCunov-Reischauerov systém (, , )
 Yalovský Martinov systém ()
 Systém US Library of Congress  (podobný McCunovmu-Reischauerovmu systému)
 Systém BGN/PCGN  (upravený McCunov-Reischauerov systém)

ISO 
 ISO/TR 11941()

Slovenský systém podľa PSP (používaný v tejto wikipédii) 
Autorom je J. Genzor. Online verzia je tu  Kap. VII. 3.3. 

Nasleduje to isté doplnené o kórejské hlásky (prvý stĺpec tabuľky) a niektoré ďalšie doplnenia (len pre slovenský a anglický systém) vyznačené hranatou zátvorkou. (Ani s týmito doplneniami tabuľka nezobrazuje úplne všetky výnimky a podrobnosti, ale vzhľadom na to, že na praktické účely stačí vždy len mechanicky previesť latinské písmeno podľa systému MacCune-Reischauer na analogické slovenské písmeno, nie je ani veľmi potrebné tieto varianty v tabuľke dopodrobna rozvádzať, lebo prevod z anglického na slovenské písmeno je stále rovnakého druhu):

Poznámky:
V osobných (t.j. "krstných") menách sa slabiky oddeľujú spojovníkom (ako v čínštine). V iných slovách sa slabiky spojovníkom neoddeľujú (ale môžu sa alternatívne oddeliť spojovníkom generické výrazy na konci geografického názvu, napr. Päktusan (Päktu-san), Päktusančchongnjonson (Päktusančchongnjon-son).    
Časté juhokórejské priezvisko (ak je zapísané v tvare) ㅇㅣ sa do slovenčiny prepisuje úplne normálne, t.j. ako "I" (a nie Ji, Ri či Li, čo by boli zdanlivé ekvivalenty k tradičnému anglickému prepisu Yi, Rhee/Ri či Lee).

Poznámky

Externé odkazy 
Automatický prepis (podľa nadpisu je prepis podľa McCunovho-Reischaurovho systému, ale podľa hlavnej stránky to vyzerá byť podľa systému Library of Congress, teda ALA-LC)
Automatický prepis podľa systému "Revidovaný prepis z kórejského písma do latinky" z roku 2000
Automatický prepis podľa systému "Revidovaný prepis z kórejského písma do latinky" z roku 2000
Automatický prepis podľa Yalovského systému
automatický prepis je aj na Google prekladač (treba aktivovať "čítať foneticky"), ale nie je jasné, aký systém prepisu sa používa

Prepisy z cudzích písiem
Kórejčina
Ľubica Čekovská

Ľubica Čekovská (Ľubica Salamon-Čekovská, Ľubica Malachovská-Čekovská; * 16. marec 1975, Humenné) je slovenská skladateľka a klaviristka. Jej bratom je slovenský hudobník, spevák, skladateľ, komik a moderátor Marián Čekovský. Ich matka bola speváčka a akordeonistka.

Zo života 
V 1. a 2. semifinálovom kole a vo finále Eurovision song contest, v roku 2010 zasadala v porote s Jánom Lehotským a Martinom Sarvašom. Má dve deti, z prvého manželstva a z druhého manželstva so Svätoplukom Malachovským.

Ocenenia 
 1999 Elsie Owen Prize of the Royal Academy of Music
 1999 Cuthberth Nunn Composition Prize of the Royal Academy of Music – dielo Fragment a elégia op. 4
 2000 Leverhulme Award
 2000 Mosco Carner Award – dielo Turbulence
 2004 Cena Jána Levoslava Bellu – dielo Klavírny koncert

Diskografia, kompilácie 
 Works for Trumpet and Organ – Ján Vladimír Michalko a Juraj Bartoš – Diskant, CD
 2001 Seven Through Five – Societa Rigata -, CD
 2005 Melos Ethos Ensemble – Hudobné centrum HC, CD
 2005 Passing Impressions – Hevhetia, CD
 2006 Visions – Slovak Music for Cello and Accordion – Diskant, CD
 2007 Cellomania – Pavlík Records, CD

Ďalšie diela 
 2013 Soundtrack ku hre The Mandate

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Profil na stránkach Hudobného centra
  Ľubica Salamon-Čekovská na osobnosti.sk

Slovenskí hudobní skladatelia
Radošinské naivné divadlo
Osobnosti z Humenného
Alexander Vencel mladší

Alexander Vencel (* 2. marec 1967, Bratislava) je bývalý slovenský futbalový reprezentant. Hrával na poste brankára. Je synom bývalého reprezentanta Česko-Slovenska Alexandra Vencela staršieho.

Je odchovancom Slovana Bratislava, kde hrával do roku 1994. Nasledujúcich 11 rokov chytal vo Francúzsku, za RC Strasbourg a Le Havre. Po skončení aktívnej kariéry pôsobil naďalej vo Francúzsku v trénerských pozíciach. V roku 2006 sa stal asistentom trénera Papina v druholigovom RC Strasbourg. Na konci sezóny 2006-07 dosiahol s klubom postup do Ligue 1.

Vencel je autorom dvoch kníh zameraných na futbalovú tematiku: Brankár a Brankár 2.

Úspechy 
 Slovenský pohár: 1989, 1994
 Majster Česko-Slovenska: 1992
 Majster Slovenska: 1994
 Pribinov pohár: 1993, 1994
 Pohár Intertoto UEFA: 1990, 1992, 1993, 1994 - postupujúci/víťaz
 Francúzsky ligový pohár: 1997
 Francúzsky pohár: Finalista: 1996
 Zlatá lopta časopisu France Football pre najlepšieho brankára sezóny: 1998-99

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Alexander Vencel a jeho francouzská mise
 Vencel - Slovák adoptovaný v Alsasku
 Alexander Vencel na stránke lequipe.fr

Slovenskí futbalisti
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Hráči FC Union Cheb
Hráči RC Strasbourg
Hráči Le Havre AC
Osobnosti z Bratislavy
Kaplnka Panny Márie Ružencovej (Bratislava – Dúbravka)

Kaplnka Panny Márie Ružencovej je rímskokatolícka kaplnka nachádzajúca sa v Bratislavskej Dúbravke.

Poloha 

Kaplnka sa nachádza v starej Dúbravke, neďaleko farskej budovy. Pravdepodobne ide o zvyšok nedostavaného barokového kostola. Sakrálny priestor ukončený segmentovým uzáverom je zaklenutý valenou lunetovou klenbou. Na severnej strane sa nachádza sakristia, zaklenutá pruskou klenbou.

Oltár 
Neskorobarokový hlavný oltár sa vyznačuje stĺpovou architektúrou s korintským hlavicami, nákladou a štítom. V strede sa nachádza obraz Panny Márie, ktorý zo strán pridržiavajú anjeli. Ďalej sa tu nachádzajú plastiky sv. Jozefa a Panny Márie. V tom istom slohu je aj bočný oltár.

Dúbravka ako pútnické miesto 
V tom čase obec Dúbravka nemala vlastného farára. Všetky sviatosti katolíckym obyvateľom Dúbravky chodil vysluhovať pán farár z Devína. Nebolo to jednoduché, pretože zakaždým bolo treba vykonať peši cestu cez hory z Devína do Dúbravky a zase späť do Devína. V nepriaznivom počasí bola chôdza cez strmé svahy Devínskej Kobyly obzvlášť vyčerpávajúca. 
V Dúbravke vtedy žil pastier, ktorý každý deň pásol dobytok Dúbravčanov. Bol to bohabojný človek. Počas jedného dňa, keď prechádzal okolo planej hrušky, zjavila sa mu v ožiarenej korune stromu Panna Mária. Oznámila mu posolstvo a požiadala ho, aby ho vyrozprával kňazovi, ktorý vysluhuje v Dúbravke sviatosti.
Preľaknutý pastier teda urobil to, o čo bol požiadaný. Odišiel do Devína a tam pánovi farárovi všetko rozpovedal. Devínsky sluha Boží však správu neprijal tak, ako pastier očakával. Farár pastierovi povedal, že mu neverí a vyhrešil ho, že si to všetko vymyslel. Pastier po tomto rozhovore teda odišiel naspäť do Dúbravky. Krátko nato však farár náhle oslepol. V duši cítil, že to bol trest za jeho neveriacu zatvrdilosť. Padol na kolená a začal sa skrúšene modliť. Po chvíli modlitby sa vydal kľačiačky na kajúcnu cestu cez hory z Devína do Dúbravky. Cestu cez hlboké výmole dobre poznal i naslepo, takže v pokore a modlitbách sa s rozodranými kolenami kľačiačky dostal až na kraj lesa, už na Dúbravskej strane kopca. Tu sa mu náhle zrak vrátil. 
Správy o zjavení Panny Márie Dúbravskej  na strome zjavenia, ale aj o neveriacom a potom kajúcnom devínskom farárovi a jeho oslepnutí a zázračnom uzdravení sa veľmi rýchle rozšírili medzi obyvateľmi Dúbravky. Rozšírili sa ale i do ďalekého okolia. Dúbravku začali navštevovať húfy pútnikov, prinášajúcej Panne Márii Dúbravskej svoje prosby i poďakovania. Dúbravka sa tak postupne stala uctievaným pútnickým miestom. Bola jedným zo štyroch najvýznamnejších miest, na ktorých sa stretávali chorvátsky kolonisti zo všetkých kútov Rakúska a Uhorska. 

Dúbravské noviny (3/2003)

Jaskynka s obrazom zjavenia 
Neďaleko miesta, kde sa pastierovi zjavila Panna Mária, Dúbravčania postavili malú jaskynku. V nej zobrazený výjav je zjavenie Panny Márie v Lurdoch.

Galéria

Literatúra 
 Kronika Dúbravky, Občianske združenie Dúbravská studňa, 2006 - ISBN 80-969546-0-1

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mestskej časti
 Rímskokatolícka farnosť Bratislava - Dúbravka

Kaplnky na Slovensku
Dúbravka (Bratislava)
Roanne (mesto)

Roanne je francúzske mesto v regióne Auvergne-Rhône-Alpes, departmente Loire. Má 36 100 obyvateľov (rok 2006), vrátane aglomerácie však viac než 70 tisíc. Mestem preteká rieka Loira.

Mesto Roanne je známe svojim textilným a strojárenským priemyslom (vyrábajú sa tu napríklad podvozky tankov Leclerc). V Roanne sa okrem ostatných pamätihodností (rada kostolov, múzeum výtvarného umenia a archeológie, starý most cez Loiru ai.) nachádza aj slávna reštaurácia bratov Troisgrosovcov.

Vývoj počtu obyvateľov

Osobnosti mesta 
 Jean-Baptiste Nompere de Champagny (* 1756 – † 1834), francúzsky štátnik napoleonského obdobia
 Pierre Étaix (* 1928), režisér
 Jean-Pierre Jeunet (* 1953), režisér

Partnerské mestá 
  Guadalajara, Španielsko
  Lehnice, Poľsko
  Montevarchi, Taliansko
  Nuneaton, Veľká Británia
  Piatra Neamţ, Rumunsko
  Reutlingen, Nemecko

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Oficiálne stránky turizmu
 Všeobecné informície

Mestá v regióne Auvergne-Rhône-Alpes
Obce v departemente Loire
San Bernardino (Kalifornia)

San Bernardino je mesto v Kalifornii v Spojených štátoch. Je sídlom v rovnomenného okresu. V roku 2006 malo San Bernardino približne 205 010 obyvateľov, čo ho radilo na 18. miesto v rámci štátu a 101. miesto v rámci USA.

Osobnosti mesta 
 Edith Headová (* 1897 – † 1981), kostýmová návrhárka a dizajnérka
 Gene Hackman (* 1931), herec

Partnerské mestá 
  Kojang, Južná Kórea
  Herzlija, Izrael
  Ifẹ, Nigéria
  Kigali, Rwanda
  Mexicali, Mexiko
  Roxas, Filipíny
  Tačikawa, Japonsko
  Tauranga, Nový Zéland
  Villahermosa, Mexiko
  Yušu, Čína
  Zavolžie, Rusko

Referencie

Iné projekty 

Mestá v Kalifornii
Ginko v Súdovciach

Ginko v Súdovciach je ginko dvojlaločné, ktoré sa nachádza v blízkosti zvyškov klasicistického kaštieľa zo začiatku 19. storočia v obci Súdovce. Je chránené podľa Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Banskej Bystrici, 9/2000 pre kultúrnu, vedeckú a estetickú hodnotu a ako dôkaz o prispôsobivosti vzácnej introdukovanej dreviny. Ginko v Súdovciach má 260 rokov a je pravdepodobne najstarším ginkom na Slovensku.

Základné údaje

Referencie

Externé odkazy 

 Ginko v Súdovciach na enviroportal.sk

Chránené stromy na Slovensku
Súdovce
Krab piesočný

Krab piesočný (Cancer pagurus) je druh kraba, ktorý žije na piesočnom až kamenistom dne v Severnom mori, severnom Atlantiku a Stredozemnom mori.

Je to robustný krab s červeno-hnedým sfarbením, oválnym pancierom a charakteristickými klepetami na konci sfarbenými na čierno. Dospelé jedince dorastajú do dĺžky približne 25 cm a hmotnosti 3 kg. Je to nočný tvor, ktorý sa cez deň ukrýva. Živí sa zdochlinami, lastúrnikmi a ostnatokožcami. Patrí medzi najviac nebezpečné živočíchy, ktoré ohrozujú ľudstvo.

Iné projekty 

Kraby
Vinnycia

Vinnycia (; ; ; ) je mesto v Ukrajine na rieke Južný Bug a administratívne centrum Vinnyckej oblasti. Žije tu asi 370 026 obyvateľov (01.11.2020). Patrí do historického územia Podolie.

V meste je vojenská základňa a centrum ukrajinského letectva. Nachádzajú sa tu divadlá, filharmónia, univerzity, vysoké školy a výskumné ústavy.

Dejiny 

Počas druhej svetovej vojny 19. júla 1941 mesto obsadili nacistické vojská. Po obsadení mesta nacisti povraždili 700 pacientov miestnej neurologickej liečebne a z jej budovy spravili dôstojnícky klub. V priebehu okupácie popravili asi 25 000 obyvateľov mesta, hlavne Židov. 13 400 mladých ľudí bolo odsunutých na nútené práce do Nemecka. Celkovo si nemecká okupácia vyžiadala životy asi 42 000 civilistov. Pri meste boli postavené dva tábory pre vojnových zajatcov, v ktorých 12 000 z nich zahynulo. V meste a jeho okolí operovali sovietske partizánske oddiely. Asi 12 km od mesta stál štáb nemeckých vojsk označovaný Wehrwolf, odkiaľ Hitler od jari 1942 do jari 1944 osobne riadil bojové operácie na východnom fronte. Mesto oslobodili 20. marca 1944 vojská 1. ukrajinského frontu.

Referencie

Iné projekty 

 
Mestá na Ukrajine
Geografia Vinnyckej oblasti
Nandu pampový

Nandu pampový (Rhea americana) je nelietavý vták vážiaci viac ako . Dožíva sa 15 a viac rokov. V mladosti vodí mláďatá samec. Samica sa k nim neskôr pridá.

Výskyt 
Nandu pampový žije v stepiach a savanách Argentíny, severovýchodnej Brazílie a východnej Bolívie.

Vzhľad 
Samica je svetlejšia než samec, ktorý má čierny krk. Krídla im pomáhajú pri rýchlom behu. Mláďatá sa od rodičov líšia pruhovaním.

Potrava 
Dospelý sa živia semenami, listami a plodmi. Občas sa živia aj hmyzom a menšími stavovcami. Mláďatá sa živia hlavne hmyzom.

Rozmnožovanie 
V dobe tokania vábia samce k svojím hniezdam samičky. Hniezdo je plytké miesto v zemi. Do neho znáša niekoľko samičiek viac než desať vajíčok. Na vajíčkach sedí výhradne samec vyše 40 dní. Mláďatá už po prvom roku dosahujú veľkosti dospelého jedinca. V nasledujúcom roku dosahujú aj pohlavnú dospelosť.

Iné projekty

Zdroj 

Nandu

ja:レア (鳥類)#アメリカ・レア
Zoznam vlád Slovenskej republiky

Toto je zoznam vlád Slovenskej republiky zoradený od najstaršej po aktuálnu, uvádza sa aj predseda vlády. 

Zoznam obsahuje aj vlády, ktoré pôsobili v rámci Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky.

 Vláda Slovenskej republiky od 12. decembra 1989 do 26. júna 1990 (predseda vlády Milan Čič)
 Vláda Slovenskej republiky od 27. júna 1990 do 22. apríla 1991 (predseda vlády Vladimír Mečiar)
 Vláda Slovenskej republiky od 23. apríla 1991 do 24. júna 1992 (predseda vlády Ján Čarnogurský)
 Vláda Slovenskej republiky od 24. júna 1992 do 15. marca 1994 (predseda vlády Vladimír Mečiar)
 Vláda Slovenskej republiky od 15. marca 1994 do 13. decembra 1994 (predseda vlády Jozef Moravčík)
 Vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998 (predseda vlády Vladimír Mečiar)
 Vláda Slovenskej republiky od 30. októbra 1998 do 15. októbra 2002 (predseda vlády Mikuláš Dzurinda)
 Vláda Slovenskej republiky od 16. októbra 2002 do 4. júla 2006 (predseda vlády Mikuláš Dzurinda)
 Vláda Slovenskej republiky od 4. júla 2006 do 8. júla 2010 (predseda vlády Robert Fico)
 Vláda Slovenskej republiky od 8. júla 2010 do 4. apríla 2012 (predsedníčka vlády Iveta Radičová)
 Vláda Slovenskej republiky od 4. apríla 2012 do 23. marca 2016 (predseda vlády Robert Fico)
 Vláda Slovenskej republiky od 23. marca 2016 do 22. marca 2018 (predseda vlády Robert Fico) 
 Vláda Slovenskej republiky od 22. marca 2018 do 21. marca 2020 (predseda vlády Peter Pellegrini) 
 Vláda Slovenskej republiky od 21. marca 2020 do 1. apríla 2021 (predseda vlády Igor Matovič)
 Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021 (predseda vlády Eduard Heger)

Pozri aj  
 Zoznam vlád Česko-Slovenska
 Politický vývoj Slovenska od roku 1989

Externé odkazy 
 História vlád SR na webe Úradu vlády SR

 
Vlády Slovenskej republiky
Vlády Slovenskej republiky
Spirituál kvintet

Spirituál kvintet je jedna z prvých českých folkových skupín, pôsobiaca nepretržite na hudobnej scéne vyše 50 rokov.

Zloženie skupiny 
 Jiří Tichota - 6 struná gitara, umelecký vedúci (od 1960)
 Ivo Mach - bas (1960-1967)
 Miroslav Keller („Bubo“) - tenor (1960-1967)
 Miloslav Kastelovič - barytón (1960-1969)
 Věra Nerušilová - spev (krátko po roku 1962)
 Růžena Helebrantová („Odetta“) - spev (1963-1968)
 Karel Zich - tenor, dvanásťstrunná gitara (1969-1974; 1993-2004)
 Jarka Hadrabová - spev (1969-1975)
 Oldřich Ortinský - bas, perkusie, flauta (1969-2000)
 Dušan Vančura - spev, kontrabas (od cca 1969-2020)
 Jan Thorovský - spev (1966-1973)
 Jan Nedvěd - tenor, šesťstrunná gitara (1974-1987)
 František Nedvěd - barytón, dvanásťstrunná gitara (1974-1992) 
 Zdena Tichotová - spev, perkusie (od cca 1974)
 Eva Lifková - spev, perkusie (1975-1982)
 Irena Budweiserová - spev, perkusie (1982-1987, 1989-2010)
 Lenka Slabá - spev, perkusie (1987-1989)
 Jiří Cerha - spev, perkusie (od 2000)
 Jiří Holoubek - gitara, (od 2004)
 Veronika Součková - spev (od 2011)
 Pavel Peroutka - spev, kontrabas (od 2012)

Diskografia 
 Spiritual quintet Prague
 1963: Spirituál kvartet - Supraphon
 1967: Traditional jazz studio - Spirituál kvintet - Supraphon
 1971: Spirituál kvintet - Supraphon 
 1973: Písničky z roku raz dva , Supraphon, (reedícia 2003)
 1978: Spirituály a balady - Supraphon, LP, (reedícia 1995, 2007)
 1986: Čtwero pjsnj - Panton, (reedícia 2007)
 1981: Saužení lásky - Supraphon, LP, (reedícia 1996, 2007) 
 1984: Dvacet let - Supraphon, 3LP, (reedícia Panton 1990, neskôr vyšlo aj na CD), (reedícia 1993)
 1985: Šlapej dál - Panton (reedícia 1994)
 1986: Every time I Feel The Spirit - Panton
 1988: Šibeničky - Panton (reedícia 2003)
 1990: Za svou pravdou stát - Panton , Panton 1990
 1991: Hallelu! - Panton (reedícia 2007)
 1992: Rajská zahrada - Panton (reedícia 2001)
 1994: Antologie 1960–1995 - , 2CD 
 1994: Hanba nám! - Monitor, CD
 1997: Na káře - Pupava, CD
 1998: Vánoční koncert - Monitor-EMI, CD (reedícia 2005)
 2002: Křídla holubic - Pupava, CD 
 2004: Karel Zich a Spirituál kvintet - Sony Music, CD
 2005: Křížem krážem - Sony BMG, CD
 2006: 45 let archiv - Sony BMG, CD
 2009: Zatím dobrý - Universal Music, CD
 2010: 1960-2010 - Sto nejkrásnejších písní (+1) - Supraphon, CD (podtitul: Jubilejní edice k padesáti letům činnosti)
 2012: Čerstvý vítr'' - Universal Music, CD

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky skupiny
 Diskografia - zateckecountry.cz
 História

České hudobné skupiny
Brontosauři

Brontosauři bola česká folková skupina, ktorá vznikla v roku 1972 pod pôvodným názvom Toronto. Svoju činnosť ukončila v roku 1994.

Pôvodná zahajovacia zostava 
 Jan Nedvěd - spev, gitara, umelecký vedúci
 František Nedvěd - spev, gitara
 Jiří Bartoň 
 Alexander Bezega
 Gustav Blažek  (zomrel - 1974) - bendžo
 Jitka Marková (Toronto, do roku 1974)
 Luboš Schuss

Najslávnejšia zostava 
 Jan Nedvěd - gitara, spev, hudba a texty
 František Nedvěd - gitara, spev, hudba a texty
 Zdena Tosková (neskôr vydatá Zdena Tichotová) - spev, (od roku 1973, prišla zo skupiny Ještěri)
Petr Zadina (neskôr vystriedaný Dušanom Vančurom, do skupiny Toronta prišiel zo skupiny Ještěri) - kontrabas
 Dušan Vančura - kontrabas

Diskografia

LP 
Štúdiové:
 Na kameni kámen (1985)
 Ptáčata (1987)
 Brontosauři III: Sedmikráska (1992)
 Zahrádky (1994)

Výberové:
 Hlídej lásku, skálo má (2001)

SP 
 Mosty / Poselství (1975)
 Hráz / Johanka z Arku (1975)

Kompilácie 
 1975: Písně dlouhejch cest - Supraphon, LP (redícia Supraphon 2003, CD) - 03. „Kamarád“ - Brontosauři, 13. „Tramp“ - Brontosauři  
 1980: Porta 80 - Supraphon 
 1985: Cesty 85 Panton na Portě-live - Panton, LP
 1986: Cesty, Svojšický slunovrat - Live - Panton, LP - 02. Brontosauři - „Ptáčata“, 03. Brontosauři - „Stánky“ 
 1986: 20 let Porty - Supraphon, 2LP
 1990: Potlach v údolí slunce - Supraphon, LP 
 1991: Potlach v údolí Sázavy - Supraphon, LP 
 1991: Jaroslav Foglar - J.Petrásek, LP

České hudobné skupiny