joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Olympiakos FC

Olympiakos CF (po grécky ΟΣΦΠ – Ολυμπιακός Σύνδεσμος Φιλάθλων Πειραιώς – Olympiakos Syndesmos Filathlon Peiraios), je jeden z najúspešnejších gréckych futbalových klubov. Jeho domovské sídlo je v meste Pireus. Pod tento klub patrí sedemnásť športových klubov z odlišných športových odvetví, ako napr.:  futbal (Olympiacos F.C.), basketbal (Olympiacos B.C.), volejbal (Olympiacos S.C.), vodné pólo (Olympiacos Water Polo Club), atletika a plávanie. Mnohé z týchto klubov vyhrali veľa domácich, ale aj európskych titulov.

Olympiakos CF bol založený v roku 1925. Za svoj oficiálny znak si futbalový klub zvolil okrúhly červený znak s chlapcom s vavrínovým vencom na hlave.

Úspechy 
 V Grécku celkovo: 79
 grécky majster: 47  
 1931, 1933, 1934, 1936, 1937, 1938, 1947, 1948, 1951, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1959, 1966, 1967, 1973, 1974, 1975, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2020, 2021, 2022
 Grécky pohár: 28  
 1947, 1951, 1952, 1953, 1954, 1957, 1958, 1959, 1960, 1961, 1963, 1965, 1968, 1971, 1973, 1975, 1981, 1990, 1992, 1999, 2005, 2006, 2008, 2009, 2012, 2013, 2015, 2020
 Grécky superpohár: 4 
 1980 (neoficálny), 1987, 1992, 2007
___
 Double: 18
 1947, 1951, 1954, 1957, 1958, 1959, 1973, 1975, 1981, 1999, 2005, 2006, 2008, 2009, 2012, 2013, 2015, 2020
___

 Ďalšie trofeje
 Balkánsky pohár: 1 
 1963

Káder mužstva
Súčasná zostava:

Sponzori 
 Oficiálny sponzor na drese – Vodafone
 Oficiálny športový výrobca – Puma
 Oficiálny atletický sponzor – Citibank
 Oficiálny sponzor štadióna – Siemens
 Oficiálny dopravný sponzor – ERT
 Oficiálny príložistostný športový výrobca – Glou
 Oficiálny nápoj – Powerade
 Oficiálny zdravotný poskytovateľ – Athens Medical Group

Ďalší sponzori 
 Citroën
 11880
 General Union
 Amstel
 Hellas On Line
 Coca-Cola
 TUI

Kluboví sponzori 
 Tsakiris Chips
 Trident
 Stihl
 DIA
 Smirnoff
 EAS

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Olympiacos Official website  
 Ultras Gate 7 Olympiacos Supporters website 

 
Grécke futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1925
James Potter

James Potter (* 27. marec 1960 - † 31. október 1981) je literárna postava 7-dielnej ságy o mladom čarodejníkovi Harrym Potterovi. Je to otec Harryho Pottera. V knihách nevystupuje priamo, keďže už od začiatku série je mŕtvy. Objavuje sa však v spomienkach iných postáv a ako duch.

Charakteristika 
James bol štíhlej postavy, zvykol si strapatiť vlasy, ako keby práve zosadol z metly, lebo si myslel, že je to frajerské, tak ako sa hrával so zlatou strelou, ktorú ukradol. Bol stíhačom za chrabromilský metlobalový tým. Mal čierne vlasy a hnedé oči, nosil okuliare. Harry po ňom zdedil výzor, s výnimkou očí, ktoré mal po matke. James bol neregistrovaný animágus, človek, čo sa mení na zviera. Vedel sa meniť na jeleňa. Odtiaľ vznikla aj jeho prezývka - Paroháč.  

Jeho patronus má podobu jeleňa (ang. stag). Jeho prútik je 11 palcov dlhý a je z mahagónového dreva (jadro neznáme).

Životopis 

Pochádza zo vznešenej čarodejníckej rodiny, je potomkom jedného z troch bratov Peverellovcov. V jeho rodine sa z pokolenia na pokolenie odovzdáva neviditeľný plášť, ktorý mu veľmi pomáhal v porušovaní školského poriadku. Na škole sa zoznámil s priateľmi Siriusom Blackom, Remusom Lupinom a Petrom Pettigrewom. Posledný z nich ho neskôr zradil. Spolu si hovorili Záškodníci a vymysleli Záškodnícku mapu, ktorá ukazuje všetky tajné cesty a obyvateľov hradu. Tu sa zaľúbil do Lily Evansovej, ktorú si neskôr zobral za ženu a mali malého Harryho. Vo vojne proti Voldemort sa skryli v Godricovej úžľabine. Tam bol Voledmortom zavraždený a spolu s manželkou tam boli pochovaní.

Výskyt v knihách 
 Harry Potter a Kameň mudrcov - Harry uvidí svojho otca Jamesa v zrkadle z Erisedu, kde mu odhalí, že najviac po čom túži, je spoznať rodinu. Zisťuje, že James bol tiež stíhačom.
 Harry Potter a Tajomná komnata - Tu sa s ním stretávame prostredníctvom pohyblivej fotografie.
 Harry Potter a Väzeň z Azkabanu - Harry odhaľuje školské roky svojho otca prostredníctvom jeho najlepších priateľov: Remusa a Siriusa. Ako sa spolu premieňali za splnu Mesiaca, ako sa túlali po chodbách a nakoniec, ako vypátrali vraha Jamesa a Lily. Avšak ako vrah bol neprávom odsúdený a uväznený Sirius, Harryho krstný otec.
 Harry Potter a Ohnivá čaša - V súboji medzi Voldemortom a Harrym sa Harryho a Voldemortov prútik spoja a vytvorí sa  Priori Incantatem a James sa na svet vráti ako duša, v akejsi priesvitnej forme, a povzbudí Harryho.
 Harry Potter a Fénixov rád - Na Moodyho fotke, kde je zobrazený pôvodný Fénixov rád. V Snapeovej spomienke, ako ho šikanoval a strápňoval pred ostatnými žiakmi.
 Harry Potter a Polovičný princ - Harry si chybne myslí, že kniha elixírov patrila práve jeho otcovi.  
 Harry Potter a Dary smrti - Harry sa dozvedá skutočný priebeh Jamesovej a Lilinej smrti v Bathildinom dome. Ku koncu Harry vyvolá pomocou Kameňa oživenia Jamesovu a Lilynu dušu a oni ho opäť podporia.

Externé odkazy 

Potter, James
Rupert Grint

Rupert Alexander Grint (* 24. august 1988, Stevenage,Spojené kráľovstvo) je anglický herec známy predovšetkým ako predstaviteľ Rona Weasleyho z filmovej série Harry Potter.

Životopis 

Má tri sestry a brata. Navštevoval chlapčenskú školu v jeho rodnom meste. Jeho obľúbeným predmetom bola chémia. Ovláda základy nemčiny. Jeho obľúbený herec je Jim Carrey a šport futbal. Vie hrať aj na gitare. Rád kreslí, v priebehu natáčania HP3 nakreslil nádherný obrázok Alana Rickmana.

Rupert je najstarší z trojice hlavných hrdinov v Harrym Potterovi. Na kazete s ktorou sa uchádzal o úlohu Rona rapoval vlastnú pieseň. Ako jeho postava, tak aj Rupert sa veľmi bojí pavúkov. Zabudol režisérovi Alfonsovi Cuaronovi napísať sloh o svojej postave, pretože "to isté by asi spravil aj Ron". Bol obsadený do úlohy vo filme A Cinderella Story, ale v tom čase musel natáčať tretí diel Harryho Pottera.

Filmografia 
 2001 - Harry Potter a Kameň mudrcov
 2002 - Thunderpants
 2002 - Harry Potter a tajomná komnata
 2004 - Harry Potter a väzeň z Azkabanu
 2005 - Harry Potter a ohnivá čaša
 2006 - Driving Lessons
 2007 - Harry Potter a Fénixov rád
 2009 - Harry Potter a Polovičný Princ
 2010 - Harry Potter a dary smrti 1
 2010 - Neriadená strela
 2011 - Harry Potter a dary smrti 2
 2012 - Kríž cti

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fanúšikovská stránka

Anglickí filmoví herci
Anglickí televízni herci
Anglickí rozhlasoví herci
Detskí herci
Herci zo série Harry Potter
Josef Vinklář

Josef Vinklář (* 10. november 1930, Podůlší – † 18. september 2007, Praha) bol český herec.

V rokoch 1950 – 83 člen Realistického divadla Z. Nejedlého v Prahe, od roku 1983 pôsobil v Národním divadle v Prahe. Predstaviteľ psychologicky zložitých postav, ktoré stvárňuje expresívne pôsobiacimi hereckými prostriedkami. 

Z divadelných rolí: Smerďakov (F. M. Dostojevskij: Bratia Karamazovovci), Georg (J. Steinbeck: O myšiach a ľuďoch), Eddie (A. Miller: Pohľad z mosta), Pantaleon Vocílka (J. K. Tyl: Strakonický dudák), Orgon (Moliére Tartuffe).

Účinkoval v televíznych seriáloch 

Bol dvakrát ženatý. Prvou manželkou bola herečka Jana Dítětová, druhou herečka a spisovateľka Ivanka Devátá.

Filmografia

Externé odkazy 
 Josef Vinklář na osobnosti.cz
 Herec na stránkach ČSFD
 Databáza České filmové nebe
 Josef Vinklář (Cyklus ČT Příběhy slavných) - video on-line v archíve ČT

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Ron Weasley

Ronald Billius Weasley (* 1. marec 1980) je literárna postava 7-dielnej ságy o mladom čarodejníkovi Harry Potterovi. Ron je jeden z hlavných hrdinov. Pochádza z čarodejníckej rodiny Weasleyovcov. Jeho rodičia sú Molly a Artur. Má päť bratov a jednu sestru. Počas prvej cesty na čarodejnícku školu Rokfort sa zoznámil s priateľmi Harrym Potterom a Hermionou Grangerovou. Veľmi sa bojí pavúkov, lebo keď mal tri roky, jeho brat Fred sa nahneval že mu zlomil hračkársku metlu a kúzlom mu macíka premenil na pavúka. Najviac sa mu hnusí ako pavúky hýbu nohamy. Neznáša hnedú farbu.

Charakteristika 
Ron je štíhlej vysokej postavy, má hrdzavé vlasy a po tvári pehy. Je dosť prchký, ľahko sa nahnevá a v zlosti povie a urobí veci, ktoré by ani nechcel. Vyznačuje sa žiarlivosťou na svoju vyvolenú, ale občas aj na Harryho slávu. Napriek tomu je dobrý priateľ. V 5. a 6. ročníku bol strážcom za chrabromilský metlobalový tím. Jeho sebavedomie však vedel ľahko otriasť výsmech, a vtedy nehral dobre. Nevynikal v štúdiu, pri učení a robení domácich úloh mu spolu s Harrym pomáhala Hermiona. 

Jeho prízrak má tvar pavúka. Najviac sa bojí Hagridových acromantúl - obrovských pavúkov. Pri premiestňovaní (čarodejná teleportácia) sa takmer vždy rozštiepi. Pri skúškach mu na pôvodnom mieste ostala polka obočia. Jeho Patronus je Jack Russel teriér, o ktorom je známe, že nahaňa vydry.

Život 

Vlastnil potkana Prašivca, ktorý, ako vysvitlo v treťom dieli, bol v skutočnosti animágus Peter Pettigrew. Po ňom vlastnil maličkú sovičku Kvíka. Postupne sa mu začala páčiť kamarátka Hermiona, čo prejavoval žiarlivosťou voči jej prvému nápadníkovi Viktorovi Krumovi. V piatom ročníku bol vymenovaný za prefekta. Túto funkciu však nebral príliš zodpovedne. Na skúškach v 5. triede získal 7 VČÚ. 

V 6. ročníku chodil so spolužiačkou Lavander Brownovou, čo veľmi nahnevalo Hermionu, a preto s ním bola istý čas pohádaná. Keď Ron skončil v nemocničnom krídle kvôli jedu určenému Dumbledoreovi, ticho šepkal Hermionino meno. Vo filme to nahnevalo Lavander, ktorá sa s ním na mieste rozišla. V knihe sa ich vzťah tiahol aj po Ronovom návrate z nemocničného krídla. Ron už nechcel vo vzťahu pokračovať, ale nemal guráž sa s ňou rozísť. Napokon sa s ním rozišla Lavender, pretože žiarlila na Hermionu. 

V 7. ročníku nenastúpil na Rokfort, ale išiel s Harrym a Hermionou hľadať horcruxy. V tomto dieli sa Ron pohádal s Harrym a Hermionou, pretože začal žiarliť aj na Harryho. Preto od nich odišiel. Keď sa vrátil, zachránil Harrymu život, získal Chrabromilov meč a zničil jeden horcrux. Ron plne prejavil svoje city voči Hermione až v siedmej knihe, keď ju pobozkal. Skončilo sa to svadbou a majú dve deti - Huga a Rose, ktorá zdedila talent po mame.

Weasley, Ron
Fiktívni študenti
Poprad (časť mesta)

Poprad (neoficiálne nazývaná aj: Staré mesto ) je najväčšia mestská časť dnešného Popradu. Prvé osídlenie dokazuje nález 100 000 rokov starého odliatku mozgu človeka neandertálskeho v Gánovciach blízko Popradu. Prvá písomná zmienka je z roku 1256. Žije tu 38 338 obyvateľov (2015).

V 13. storočí sa tu začali usadzovať nemeckí kolonisti až získali v meste prevahu. Mesto patrilo medzi menšie mestá Spoločenstva spišských Sasov. Poprad zmenil svoje meno na Popradzaza (Saský Poprad)  a neskôr na nemecké pomenovanie Deutschendorf. K názvu Poprad sa vrátilo až v roku 1660, kedy Slováci postupne opäť získali v meste prevahu. 

Od roku 1412 až do roku 1772 bol Poprad v poľskom zálohu - uhorský kráľ Žigmund Luxemburský založil Poprad a ďalšie mestá Spiša poľskému kráľovi Vladislavovi Jagelovskému za 40 000 kôp českých grošov. Sídlo starostu zálohovaných miest bolo na hrade v Starej Ľubovni. 

V 16. až 18. storočí sa v chotári ťažila medená ruda. V roku 1606 mesto prijalo za patróna mesta sv. Egídia, aby mohlo dosiahnuť status susednej Spišskej Soboty a stať sa mestom s panovníkom udeleným erbom a privilegovanou mestskou kanceláriou. V roku 1692 tu vznikla papiereň, najstarší podnik v meste. Mestská radnica bola postavená na ploche hlavného námestia ešte pred požiarom v roku 1708. Obyvateľstvo sa zaoberalo zväčša poľnohospodárstvom a drobným remeslom. 

V 18. storočí dostalo mesto trhové právo. Význam Popradu vzrástol po vybudovaní Košicko-Bohumínskej železnice v roku 1871. V meste sa začal rozvíjať priemysel (nová budova pivovaru r. 1892, Vagónka r. 1904), Poprad sa rozrastal až predstihol dovtedy významnejšiu Spišskú Sobotu. 

Na začiatku 20.storočia sa Poprad stal najvýznamnejším z hornospišských miest. V roku 1927 sa sídlo okresu presunulo zo Spišskej Soboty do Popradu. "Veľký" Poprad oficiálne vznikol v roku 1946, keď Povereníctvo pre veci vnútorné určilo zlúčeným obciam Poprad, Veľká a Spišská Sobota spoločný názov Poprad. 

Na námestí je ranogotický kostol svätého Egídia  z 13. storočia (z pôvodnej stavby sa zachovala veža, časť lode a presbytérium) s nástennými maľbami z 15. storočia. Pri kostole je renesančná zvonica z roku 1658. Ďalší kostol na námestí je  Evanjelický kostol sv. Trojice je z roku 1834.

Referencie 

Mestské časti Popradu
Horcrux

Horcrux je magický predmet zo série kníh Harry Potter. Ide o predmet, do ktorého čarodejník vloží časť svojej duše. V prípade smrti jeho tela tak čarodejník neumrie, ale vďaka horcruxu existuje ďalej. Na vytvorenie horcruxu treba niekoho zavraždiť a za pomoci veľmi silnej čiernej mágie svoju dušu, ktorá sa pri vražde odtrhla, vložiť do daného predmetu. 

Doposiaľ boli záznamy o ľuďoch, ktorí vytvorili len jeden horcrux, ale Albus Dumbledore spolu s Harrym zistili, že Lord Voldemort ich vytvoril sedem.

Spôsoby zničenia horcruxu (vyskytujúce sa v knihách):
 Meč Richarda Chrabromila
 Zub Basiliska
 Satanský oheň

Voldemortove horcruxy 
Presnejšie by sme mohli povedať, že Voldemort vytvoril úmyselne len šesť horcruxov a jeden nedopatrením - Harryho.

 Riddlov denník - Umrnčaná Myrtha - zničil Harry zubom Baziliska
 Gauntov prsteň - Tom Riddle st. - zničil Dumbledore Chrabromilovým mečom
 Bifľomorovej čaša - Hepzibah Smithová - zničila Hermiona zubom Baziliska
 Slizolinov medailón - muklovský tulák - zničil Ron Chrabromilovým mečom
 Bystrohlavovej diadém - albánsky roľník - zničil ho Harry zubom Baziliska (Ron ho následne odkopol do ohňa). Podľa knihy bol zničený satanským ohňom v núdzovej miestnosti. 
 Nagini (Voldemortov had) - Bertha Jorkinsová - zničil Neville Chrabromilovým mečom
 Harry Potter - James a Lily Potterovci - zničil "neúmyselne" samotný Voldemort (Harry to prežil)

Rozdiel medzi horcruxom a telom  

Keď niekto zničí telo, duša prežije. Duša je v tomto prípade silná a telo je iba slabá schránka. U horcruxov je to opačne. Obal je "takmer" nezničiteľný, dá sa zlikvidovať iba veľmi silným predmetom, ktorý ho natrvalo zničí. Duša v horcruxe je veľmi slabá a zanikne vtedy, keď sa zničí obal.

Harry Potter
Magické predmety
Fiktívne predmety
2 eurá

Mince s nominálnou hodnotou 2 eurá sú vyrobené z dvoch zliatin, vonkajšia časť je z mediniklu a vnútorná z niklovej mosadze. Majú priemer 25,75 mm, hrúbku 2,2 mm a hmotnosť 8,50 g. Hrana mince je jemne vrúbkovaná s vtlačeným nápisom alebo motívom. Všetky mince majú spoločnú lícovou stranu a rôznu národnú rubovú stranu. Okrem národných euromincí existujú aj pamätné euromince s nominálnou hodnotou 2 eurá.

Rubová strana

Štáty eurozóny 
 Belgicko – Podobizeň kráľe Filipa a jeho monogram „FP“ pod korunou
 Estónsko – Mapa Estónska a nápis „Eesti“ (Estónsko)
 Fínsko – Plody a listy morušky
 Francúzsko – Zobrazenie štylizovaného stromu v 6-uholníku a francúzske motto „Liberté Egalité Fraternité“ (Sloboda, rovnosť, bratstvo)
 Írsko – Tradičná írska harfa
 Taliansko – Portrét Dante Alighieriho od Raffaela Santiho
 Cyprus – Znázornenie Pomoského idolu ako symbol kultúry
 Litva – Vytis, štátny znak Litvy
 Lotyšsko – Motív lotyšskej panny prevzatý z mince 2 laty pred druhou svetovou vojnou
 Luxembursko – Portrét veľkovojvodu Henriho
 Malta – 8-cípy maltézsky kríž
 Nemecko – Zobrazenie nemeckej orlice (štátny znak), symbolu nemeckej suverenity
 Holandsko – Portrét kráľe Viliama Alexandera a nápis „Willem-Alexander Koning der Nederlanden“ (holandsky kráľ Viliam)
 Portugalsko – Kráľovská pečať z roku 1144
 Rakúsko – Radikálna rakúska pacifistka a držiteľka Nobelovy ceny mieru Bertha von Suttner
 Grécko – Európa unášaná Diom, ktorý na seba zobral podobu býka
 Slovinsko – France Prešeren a prvý verš siedmej strofy „Zdravljice“ slovinskej hymny
 Španielsko – Portrét Filipa VI., španielskeho kráľa
 Slovensko – Slovenský štátny znak Dvojkríž na trojvrší

Mikroštáty 
 Andorra - Štátny znak Andorry
 Monako – Portrét kniežaťa Alberta II
 San Maríno – Vládna budova San Marína
 Vatikán – Podobizeň pápeža Františka

Iné projekty

Externé odkazy 
 Vyobrazenie všetkých 2-eurových mincí na stránkach Európskej centrálnej banky 

Euromince
Euro
Estónske euromince

Estónske euromince sú euromince s estónskym národným motívom. Sú v obehu od 1. januára 2011, kedy Estónsko prešlo z koruny na euro. Estónsko je členom EÚ od 1. mája 2004 a tiež je členom Európskej menovej únie. Do systému ERM II vstúpilo 28. júna 2004.

Výmenný kurz koruny k euru bol stanovený na 15,6466 korún za euro.

Estónsko bolo prvé z nových členov EÚ, ktoré sa rozhodli prijať euro a prvé aj odhalilo vzhľad euromincí. Vzhľad bol vybraný v súťaži vyhlásenej v júni 2004 a do 19. októbra prijali 134 návrhov. Komisia vybrala 10 najlepších motívov, z ktorých Estónci mali možnosť telefonicky hlasovať jeden týždeň.  

Súťaže sa zúčastnilo 45 453 občanov. 27,46% z nich si vybralo motív číslo 4, kde na všetkých minciach je zobrazený rovnaký motív - mapa Estónska a pod ňou nápis „Eesti“ (estónsky Estónsko). Motív je obklopený 12 hviezdami symbolizujúce EÚ a na motíve sa nachádza rok, kedy mali mince prísť do obehu.  

Prvé estónske mince s rokom 2011 boli razené v polovici roka 2010 vo Fínsku. V roku 2012 sa Estónske mince razili v Holandsku, v roku 2015 a 2018 v Litovskej mincovni a v rokoch 2016-2017 sa mince razili opäť vo Fínsku. V rokoch 2013-2014 neboli razené mince do obehu.

Vzhľad estónskych euromincí

Emisný náklad obehových euromincí

Dvojeurové pamätné mince 
 2012 - Desať rokov eurových bankoviek a mincí
 2015 - 30. výročie vzniku vlajky Európskej únie
 2016 - 100. výročie narodenia šachového hráča Paula Keresa
 2017 - Cesta Estónska k nezávislosti
 2018 - 100. výročie vzniku pobaltského štátu - Estónska
 2018 - 100. výročie Estónskej republiky
 2019 - 50. výročie založenia Festivalu Estónskych piesní
 2019 - 100. výročie založenia Estónskej Národnej Univerzity v Tartu
 2020 - 200. výročie objavenia Antarktídy
 2020 - 100. výročie podpísania Tartských zmlúv
 2021 - Ugrofínske národy 
 2021 - Vlk, Estónske národné zviera
 2022 - 150. výročie Estónskej literárnej spoločnosti
 2022 - Sláva Ukrajine

Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.

Identifikačné značky

Zberateľské neobehové mince

7 eurové pamätné mince 

Materiál: striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g

8 eurové pamätné mince 

Materiál: striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g

10 eurové pamätné mince 

Typ A: Materiál: striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g 

Typ B: Materiál: striebro 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,8 g

12 eurové pamätné mince 

Materiál: striebro 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g

15 eurové pamätné mince 

Materiál: striebro ?; Priemer mince: ; Hmotnosť: ? g

20 eurové pamätné mince 

Materiál: bimetalická 99,9%; Jadro: zlato 99,9%; Kruh: striebro 99,9%  Priemer mince: ; Hmotnosť: 14,6 g

25 eurové pamätné mince 

Materiál: zlato 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 3,11 g

100 eurové pamätné mince 

Materiál: zlato 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 5,65 g

Referencie 

Ekonomika v Estónsku
Euromince podľa krajín
Záporožie

Záporožie (; ) je priemyselné mesto, ktoré leží na juhovýchode Ukrajiny na rieke Dneper. S počtom 780 000 obyvateľov je 6. najväčšie mesto na Ukrajine a administratívne stredisko Záporožskej oblasti. Má rozlohu , ale mestský úrad chce pripojiť dva vedľajšie rajóny, a týmto spôsobom zväčšiť rozlohu, ale aj počet obyvateľov.

Predpokladá sa, že v najbližšej dobe sa bude Záporožie rozvíjať aj juhozápadným smerom v okolí mostov, ktoré sú v súčasnosti vo výstavbe.

Sídli tu aj Východoukrajinský slovenský národnostný a kultúrny spolok.

Do roku 1921 sa mesto volalo Aleksandrovsk (po rusky: Александровск, po ukrajinsky: Олександрівськ) podľa ruského veliteľa, princa Alexandra Golicyna. Dnešný názov dostalo mesto podľa rýchleho toku pri ostrove Chortycia.

V okolí mesta, v dedine Voznesenka, bol objavený náhrobok bulharského chána Asparucha. Okrem toho v Záporoží a v oblasti bývajú Tavrijskí Bulhari. Nachádza sa pri Kachovskej vodnej nádrži.

Partnerské mestá 
  Belfort, Francúzsko
  Lahti, Fínsko
  Linz, Rakúsko
  Oberhausen, Nemecko

Iné projekty 
 

 
Mestá na Ukrajine
Geografia Záporožskej oblasti
Zoznam ulíc a námestí v Banskej Štiavnici

Toto je úplný zoznam ulíc a námestí v Banskej Štiavnici. Pre celé mesto platí PSČ 969 01, ku ktorému patrí pošta Banská Štiavnica 1 a preto nie je pri jednotlivých uliciach uvádzané.

Ulice

Miestna časť Banská Štiavnica

Miestna časť Sitnianska

Miestna časť Štefultov

Miestna časť Počúvadlianske Jazero 
Bez názvu ulíc

Miestna časť Banky

Námestia

Referencie

Zdroj 
Tento zoznam bol zostavený podľa oficiálneho zoznamu ulíc Banskej Štiavnice

Banská Štiavnica
Námestia v Banskej Štiavnici
Ulice v Banskej Štiavnici
Zoznam ulíc a námestí v Bytči

Toto je zoznam ulíc a námestí v Bytči.

Ulice

Námestia 

 
Bytča
Anteosaurus

Anteosaurus je terapsidný plaz, ktorý žil pred 260 miliónmi rokov, to znamená na konci prvohôr, v období permu. Jeho fosílne nálezy sú známe z južnej Afriky.

Poznávacie znaky

Dosahoval dĺžku 500 až  a mal až  dlhú lebku. Čeľuste boli neobyčajne mohutné a v prednej časti boli vyzbrojené veľkými rezákmi, za ktorými vystupovali ešte mohutné špicáky. Zadné zuby boli pomerne drobné, jednohroté, neschopné žuvaním rozmieľať potravu. Pomerne krátke a slabé končatiny naznačujú obojživelný spôsob života.

Iné projekty 

Therapsida
Prehistorické plazy
Litovské euromince

Litovské euromince sú euromince s litovským národným motívom. 

Litva je členom Európskej únie od 1. mája 2004 a je tiež členom Európskej menovej únie. Do prijatia eura používala Litva svoju národnú menu - litas. Pevný kurz medzi litasom a eurom bol stanovený na 3.45280 LTL = 1 EUR. Litva sa snažila vstúpiť do eurozóny už 1. januára 2007, ale nesplnila inflačné maastrichtské kritérium. Litva prijala spoločnú európsku menu 1. januára 2015 ako posledná z 3 pobalstkých krajín (Estónsko v roku 2011 a Lotyšsko v roku 2014).
Motív na eurominciach vytvoril sochár Antanas Žukauskas a bol odhalený 11. novembra 2004. Mince sú razené v litovskej mincovni.

Vzhľad litovských euromincí

Emisný náklad obehových euromincí

Dvojeurové pamätné mince 
 2015 - Litovský jazyk
 2015 - 30. výročie vzniku vlajky Európskej únie
 2016 - Baltská kultúra
 2017 - Vilnius - kultúrne a umelecké hlavné mesto štátu
 2018 - 100. výročie obnovenia pobaltského štátu - Litvy
 2018 - Litovské UNESCO pamiatky: Litovská Oslava piesní a tancov
 2019 - Litovské UNESCO pamiatky: Sutartinės, litovské viachlasné piesne - 10. výročie zapísania do Reprezentatívneho zoznamu nehmotného kultúrneho dedičstva ľudstva UNESCO
 2019 - Litovské etnografické regióny: Žmuď
 2020 - Litovské etnografické regióny: Aukštaitija
 2020 - Litovské UNESCO pamiatky: Hora krížov
 2021 - Litovské UNESCO pamiatky: Jazero Žuvintas, biosférická rezervácia
 2021 - Litovské etnografické regióny: Dzuki

Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.

Identifikačné značky

Zberateľské neobehové mince

1,5 eurové pamätné mince 

Materiál: Meď-nikel; Priemer mince: ; Hmotnosť: 11,1 g

5 eurové pamätné mince 
Typ A: Materiál: Severské zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: 10 g 

Typ B: Materiál: Striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 12,44 g 

Typ C: Materiál: Zlato 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 1,24 g 

Typ D: Materiál: Meď-nikel; Priemer mince: ; Hmotnosť: 13,15 g

10 eurové pamätné mince 

Materiál: Striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 23,3 g

20 eurové pamätné mince 

Materiál: Striebro 92,5%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 28,28 g

50 eurové pamätné mince 
Materiál: Zlato 99,9%; Priemer mince: ; Hmotnosť: 7,78 g

Referencie 

Euromince
Euromince podľa krajín
Inostrancevia

Inostrancevia je vymretý cicavcovitý plaz, ktorý bol pomenovaný na počesť ruského geológa A. A. Inostranceva. Poznáme ho vďaka nálezu dobre zachovaných lebiek z európskej časti bývalého ZSSR, a to v blízkosti rieky Severná Dvina. Tu Inostrancevia žila pred 250 miliónmi rokmi, teda v perme, v rovnakom období ako juhoafrické rody Thrinaxodon a Lystrosaurus.

Poznávacie znaky
 
 
Zástupcovia rodu Inostrancevia sa vyznačovali mohutnou telesnou konštrukciou a dĺžkou tela až do . Lebka rodu bola vysoká a v čeľustiach za rezákmi stály mohutné, takmer šabľovité tesáky (špicáky). Iných zubov bolo málo – to je jav u jašterov neobvyklý. Robustné telo niesli silné nohy s prstami zakončenými veľkými, ale tupými pazúrmi. Inostrancevia sa pravdepodobne zdržovala v priaznivejších oblastiach pozdĺž riek a živila sa nepochybne mäsitou potravou – so svojím chrupom by sa rastlinami nemohla uživiť.

Spôsob života
Veľké šabľovité špicáky rodu Inostrancevia svedčia o dravom spôsobe života. Je možné, že dovoľovali lov veľkej koristi.

Druhy 
 I. alexandri
 I. latifrons
 I. uralensis
 I. vladimiri

V populárnej kultúre 
Inostrancevia sa objavuje v prvej epizóde amerického dokumentu Dinosaur Revolution z roku 2011.

Referencie 

Therapsida
Prehistorické plazy
Lycaenops

Lycaenops bol rod cicavcovitých plazov (terapsid) z čeľade Gorgonopsida, vynikajúci nápadne cicavčou stavbou tela. Dosahoval dĺžku asi jedného metra a žil pred 250 miliónmi rokov, to znamená v permskom období prvohôr v južnej Afrike.

Poznávacie znaky
V odbornom rodovom názve môžeme postrehnúť upozornenie na podobnosť s vlkom (grécky je vlk lykos) – jeho lebka do značnej miery pripomína lebku psa alebo vlka. Rezáky sú však pomerne dlhé, ale za nimi stáli dlhé zahnuté špicáky, ktoré vyčnievali z tlamy. Ostatné zuby potom už boli malé a tupo kuželovité. Stavba zubov prezrádza, že Lycaenops prijímal značne špecializovanú potravu, ktorú bolo nutné drviť alebo rozmieľať. Zatiaľ sa nezistilo, čo tou špecializovanou potravou mohlo byť, ale bola to pravdepodobne nejaká živá korisť (vzhľadom na špicáky). Končatiny boli vysoké, už podsunuté pod telo, nie posadené zo strán ako u jašterov. Boli prispôsobený rýchlemu behu a oveľa viac pripomínajú končatiny cicavcov ako plazov. Lycaenops a jeho príbuzní boli menej špecializovaný ako anomodonti a predpokladáme, že sa oveľa jednoduchšie prispôsobovali nárokom prostredia, a mohli byť teda rozšírený na ďaleko väčšom území.

Druhy 
 L. angusticeps
 L. kingwilli
 L. ornatus

Galéria 

Therapsida
Prehistorické plazy
Lystrosaurus

Lystrosaurus je vyhynutý rod z taxónu Dicynodontia patriaceho do taxónu Anomodontia patriaceho do taxónu terapsidy. Dosahoval dĺžku 100 až . Žil pred asi 250 miliónmi rokov na rozhraní permu a triasu v južnej Afrike a v Antarktíde. Nálezy kostier týchto cicavcovitých plazov v týchto oblastiach sú jedným z dôkazov, že kontinenty južnej pologule boli v dávnej geologickej minulosti spojené v jednu súvislú pevninu (Pangeu). Bol bylinožravý.

Poznávacie znaky

Lystrosaurus bol vzrastom tela veľký asi ako dnešná sviňa. Mal guľatú hlavu s nosnými otvormi položenými značne vysoko, priamo pod očnicami. Rovnako ako iní príslušníci taxónu Dicynodontia mal ústa premenené do formy pripomínajúcej korytnačí zobák, ktorý mu slúžil na spásanie rastlinnej potravy. Mal aj dva očné zuby podobné klom, ktoré mu mohli slúžiť pri predvádzaní sa alebo pri obrane. Valcovitý trup niesli krátke a silné končatiny, z ktorých predné boli silnejšie ako zadné. Mali päť prstov so silnými plochými pazúrmi značnej veľkosti, ktoré pravdepodobne slúžili na hrabanie. 

Therapsida
Prehistorické plazy
Thrinaxodon

Thrinaxodon je rod z taxónu Therapsida a patrí do skupiny cynodontov (doslova psochrupých, teda jašterov so psím chrupom), ktorá bola východzím bodom pre vznik cicavcov. Žil v perme pred 230 miliónmi rokov v južnej Afrike.

Poznávacie znaky 
Bol to plaz pomerne malý, dosahoval dĺžku len pol metra a svojím výzorom sa podobal cicavcom. Jeho lebka je nízka, u samcov väčšia a mohutnejšia než u samíc (to je znak u cicavcov dosť bežný), tlama vpredu zúžená. Za rezákmi a špicákmi už nasleduje rada "stoličiek", ktoré sú trojhroté a veľmi sa blížia stoličkám primitívnych cicavcov. Pevný a široký hrudný kôš svedčí o prítomnosti bránice, a teda aj o zdokonalenom spôsobe dýchania (tzv. brušné dýchanie, ktoré plazy nemajú). Thrinaxodon bol zrejme pokrytý srsťou. Nálezy kostier v typickej stočenej polohe dokazujú, že bol "teplokrvný", teda mal stálu telesnú teplotu, ktorú si stočením v spánku bránil proti nadbytočnej strate presne tak, ako to robia súčasné cicavce. Je známy i nález kostry samice s mláďaťom, ktorý dokladá určitý stupeň starostlivosti o mláďatá, čo je u plazov zjavom veľmi riedkym. Všetky tieto okolnosti prispievajú k tomu, že sa cynodonti považujú za predkov tritylodontov a pravých cicavcov.

Prehistorické plazy
Therapsida
Disociácia (chémia)

Disociácia je proces rozkladu elektrolytu na ióny (vo vode alebo tavenine) podľa rovnice:

AaBb (aq) → aAb+ (aq) + bBa- (aq)

V roztoku sa z daného množstva látky len časť molekúl štiepi na ióny, ostatné zostávajú nedisociované. Pri kyselinách a zásadách, ktoré môžu byť rozpustené aj v nedisociovanej forme, udávamé tzv. disociačnú konštantu KA pre kyseliny a KB pre zásady, odvodenú od rovnovážnej konštanty, ktorá udáva pomer koncentrácie disociovanej a nedisociovanej formy.

Príklady disociácie 
Disociovať môžu napr. kyseliny, hydroxidy, soli, voda a iné molekuly.

2H2O → H3O+ + OH-

H2SO4 → 2H+ + SO42-

Ba(OH)2 → Ba2+ + 2OH-

(NH4)Cl → (NH4)+ + Cl-

Mieru sily kyselín a zásad vyjadruje hodnota ich disociačných konštánt.

Disociačné konštanty 

Disociačná konštanta závisí len od teploty.

Disociačná konštanta silných kyselín

Ich disociácia prebehne skoro úplne.

Príklady kyselín: HClO4, HI, HBr, HCl, HNO3, H2SO4

Hodnota ich disociačných konštánt je HA > 10-2

Disociačná konštanta slabých kyselín

Slabé kyseliny uvoľňujú protóny ťažko, preto ich disociácia je len čiastočná.

Príklady slabých kyselín: HCN, CH3-COOH, H2SO3, H2S

Hodnota ich disociačných konštánt je KA(HA) > 10-4

Disociačná konštanta zásad závisí od sily kyselín. Čím je disociačná konštanta kyselín väčšia, tým je disociačná konštanta zásad menšia a naopak.

Fyzikálna chémia
Chemické reakcie
Disociácia

Disociácia môže byť:

všeobecne: rozpojenie, rozklad, rozštiepenie
v chémii: pozri disociácia (chémia)
v psychiatrii: pozri disociatívna porucha
Andorrské euromince

Andorrské euromince sú euromince s národným andorrským motívom na rube. Hoci Andorra prijala euro 1. januára 2002 (urobila tak jednostranne, bez akejkoľvek predchádzajúcej dohody, podobne ako Čierna Hora a Kosovo).

Andorra nie je členom Európskej únie ani Európskej menovej únie a ani menovej únie s Francúzskom ani Španielskom, čo pravdepodobne súvisí s tým, že do roku 1993 nemala dostatočnú ústavu. V súčasnosti vyjednáva s Európskou úniou o práve raziť obmedzený počet euromincí. Tri ostatné európske mikroštáty, ktoré nie sú členmi EÚ, Monako, San Maríno a Vatikán, boli v rovnakej situácii ako Andorra, keď používali meny okolitých štátov, ktoré prijali euro, ale na rozdiel od Andorry sa im podarilo dosiahnuť dohodu s EÚ o práve raziť vlastné euromince.

V roku 2003, Andorra požiadala o právo raziť vlastné mince. V roku 2004 Rada Európskej únie prijala postup pri vyjednávaniach s Andorrou. Rokovania odvtedy prebiehali, najprv bola očakávaná dohoda do roku 2008, neskôr 2012, ale boli opakovane prerušované. Tieto prekážky boli čiastočne spôsobené zlými vzťahmi prameniacimi z ekonomického štatútu Andorry ako daňového raja. Menová dohoda bola dosiahnutá vo februári 2011, a podpísaná 30. júna 2011. Po ratifikácii, dohoda umožní používať euro ako oficiálnu menu Andorry a bude jej dovoľovať vyraziť až 2,4 milióna vlastných euromincí, počnúc 1. júlom 2013, ak vyhovie všetkým zmluvným podmienkam. Andorrský premiér však v októbri 2012 prehlásil, že pravdepodobnejší dátum prvej emisie euromincí je rok 2014.

Andorrské mince z roku 2014, 2015 a 2017 boli razené vo Francúzskej mincovni, v roku 2016 v Španielskej mincovni.

Vzhľad andorrských euromincí

Emisný náklad obehových euromincí

Dvojeurové pamätné mince 
 2014 – 20. výročie vstupu Andorry do Rady EÚ
 2015 – 25. výročie od podpisu dohody o colnej spolupráci s Európskou úniou
 2015 – 30. výročie od stanovenia veku plnoletosti a nadobudnutia občianskych práv pre mužov a ženy na 18 rokov
 2016 – 25. výročie andorrského rozhlasu a televízie
 2016 – 150. výročie Novej reformy z roku 1866
 2017 – 100. výročie andorrskej hymny
 2017 – Andorra – Pyrenejská krajina
 2018 – 25. výročie andorrskej ústavy
 2018 – 70. výročie podpísania Všeobecnej deklarácie ľudských práv
 2019 – Finále Svetového pohára v alpskom lyžovaní 2019
 2019 – 600. výročie založenia Consell de la Terra
 2020 – 27. iberoamerický samit v Andorre
 2020 – 50. výročie zavedenia všeobecného volebného práva pre ženy
 2021 – 100. výročie korunovácie Panny Márie z Meritxell
 2021 – Postarajme sa o svojich starších

Detaily sa nachádzajú v príslušnej sekcii.

Zberateľské neobehové mince

5 eurové pamätné mince 
Materiál: ?% striebro; Priemer mince: ; Hmotnosť: ? g

50 eurové pamätné mince 
Materiál: ?% zlato; Priemer mince: ; Hmotnosť: ? g

Referencie

Zdroj 

Euromince podľa krajín
Euromince
Druhá španielska republika

Druhá španielska republika je obdobie španielskych dejín v rokoch 1931 až 1939. 

Po víťazstve republikánskych strán v komunálnych voľbách vo veľkých mestách v roku 1931 bola vo viacerých mestách vyhlásená republika. Kráľ utiekol zo Španielska a bola utvorená dočasná vláda tvorená socialistami a republikánmi. Socialisti a republikáni zvíťazili aj v nasledujúcich parlamentných voľbách v roku 1931. V tom istom roku bola prijatá nová ústava, bola liberálna, pokroková, zaručovala súkromné vlastníctvo a zakotvila odluku cirkvi od štátu. 

V roku 1932 dostalo Katalánsko autonómiu, pozemkový zákon prerozdelil pôdu v prospech maloroľníkov a vykonalo sa veľa ďalších reforiem. V roku 1933 sa konali vzbury extrémnej ľavice proti republike, v dôsledku čoho v tom istom roku v parlamentných voľbách zvíťazila koalícia (radikálne) pravicových strán, ktorá hneď zrušila väčšinu reforiem z rokov 1931 a 1932. Ľavica nato zorganizovala vzburu v Astúrii a vyhlásila tam republiku rád a v Katalánsku vyhlásila nezávislosť Katalánska. Obe vzbury boli krvavo potlačené a Katalánsko stratilo autonómiu. 

V roku 1936 vyhrali parlamentné voľby ľavicové strany (spojené do tzv. Ľudového frontu). Nasledovalo obdobie politických vrážd, štrajkov. Krajina bola rozdelená na dva tábory (pravica a ľavica). Pravica sa rozhodla uchopiť moc násilím, čo sa jej nakoniec aj postupne podarilo v občianskej vojne v rokoch 1936 - 1939. 1. apríla 1939, keď Francisco Franco spolu s nemeckými a talianskymi fašistami porazil vládne vojská Španielska a medzinárodné brigády, sa skončila občianska vojna a s ňou aj druhá španielska republika.

Literatúra 
 KOSINA, Miloš. "Černé dvouletí" Španělské republiky (1933-1935): příspěvek k politickým dějinám Španělska ve 20. století. Historický obzor, 2006, 17 (11/12), s. 259-267. ISSN 1210-6097.

Pozri aj
 Španielska občianska vojna (1936)

Dejiny Španielska
Zaniknuté štáty Európy
Zaniknuté republiky
Gosudarstvennyj gimn Sojuza Sovetskich Socialističeskich Respublik

Gosudarstvennyj gimn Sojuza Sovetskich Socialističeskich Respublik (doslova Štátna hymna Zväzu sovietskych socialistických republík) bola v poradí posledná hymna ZSSR. Nahradila v roku 1945 Internacionálu. Po destalinizácii sa z textu odstránilo meno Stalina a text bol tak upravený, aby celý text sa naďalej rýmoval.

Verzia z roku 1977

Oficiálny text

Prepis do IPA 
1.
|

|
 |  | 

REFRÉN: 

2.
|
|
|

REFRÉN 

3.

REFRÉN

Zdroje 
 http://www.marxists.org/history/ussr/sounds/lyrics/anthem.htm
 http://news.bbc.co.uk/2/low/europe/1060975.stm
 http://www.kostiskal.net/soviet/ussr1.html
 http://www.lyricsondemand.com/miscellaneouslyrics/nationalanthemslyrics/sovietunionnationalanthemlyrics.html

Sovietske piesne
Štátne hymny
Sovietsky zväz
Momentum

Momentum (skr. Mom; z angl. hybnosť) je indikátor v technickej analýze. Ide o jeden z najpoužívanejších indikátorov vôbec. Za jeho tvorcu sa považuje známy obchodník Welles Wilder.

Momentum sa používa na meranie „sily a rýchlosti trendu“. Jeho hlavnou výhodou je jednoduchosť výpočtu. Počíta sa dvoma alternatívnymi rôznymi spôsobmi: 
a) Mom = cena n – cena n-x
b) Mom = (cena n / cena n-x) * 100

pričom cena n je aktuálna cena; cena n-x je cena x periód späť (najčastejšie nastavenia sú 14 a 20 periód naspäť)

Kladná hodnota znamená, že aktuálna cena je vyššia, ako bola cena x periód späť. Ak je hodnota indikátora kladná, cenový trend podkladového aktíva je rastúci a čím je vzrast prudší, tým je trend zároveň silnejší. Opačná analógia platí pre klesajúce hodnoty momenta. 

Momentum sa zobrazuje graficky formou histogramu. Jeho hodnota osciluje okolo nulovej línie (pri druhom uvedenom spôsobe výpočtu osciluje momentum okolo hodnoty 100). Často sa zvykne vyhladzovať pomocou kĺzavého priemeru, aby sa dosiahol hladší priebeh oscilátora, a tým jednoznačnejšie signály na nákup a predaj. 

Indikátor sa dá využívať niekoľkými spôsobmi. Najčastejšie sa používa tak, že obchodník nakupuje, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nahor (trend je rastúci a silnie), predáva, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nadol. Ďalšie klasické spôsoby jeho využitia sú: 
 vyhľadávanie pozitívnych a negatívnych divergencií,
 vyhľadávanie extrémnych hodnôt oscilátora – vrcholy a dná.

Momentum je obľúbeným indikátorom technických analytikov nielen pre jednoduchosť výpočtu, ale aj preto, že občas dokáže upozorniť na zmenu trendu v predstihu, skôr ako sa zmení samotný cenový trend podkladového aktíva.

Rate of Change 
Variáciou momenta je indikátor ROC (Rate of Change - "miera zmeny"). Jeho výpočet je takýto:
ROC = ((cena n – cena n-x) / (cena n-x)) * 100

Oba indikátory (momentum aj rate of change) sú v podstate identické a aj sa používajú rovnakým spôsobom.

Externé odkazy 
 Momentum indikátor na eTrading.sk
 Zachyťte ten správný moment: indikátor Momentum - 
 Momentum (www.metaquotes.net) - 

Financie
Plutvové plávanie

Plutvové plávanie (Finswimming) je šport, pri ktorom plavec používa špeciálne plutvy, konkrétne tzv. monoplutvu a silu svojich svalov. Disciplíny sa plávajú na hladine, pod vodou alebo na nádych. Ide o vzdialenosti od  až po .

Disciplíny 
 plávanie na hladine (Surface) sú: , , , , , .
 plávanie pod vodou (Immersion) sú: , , .
 plávanie na nádych (Apnea): .
 plávanie s krátkymi plutvami (Bifins) sú: , , , 400m.

História 

Prvýkrát plutvy použil Francúz Lieutenant Collier v roku 1927. Boli vyrobené z gumy a použité na armádnej súťaži v Marne.
Prvá súťaž v plutvovom plávaní konaná v bazéne sa uskutočnila vo Francúzsku v roku 1936.
Plutvové plávanie získalo popularitu až po roku 1967, keď plutvy nadobudli nový dizajn, podobný dnešnému. Boli vyvinuté v Rusku, obsahovali laminátový list často dopĺňaný kovovou výstužou a gumenými papučkami.
Prvé Majstrovstvá Európy sa konali v roku 1967. Plutvové plávanie zastrešuje Confédération Mondiale des Activiés Subaquatiques (CMAS), organizácia založená v roku 1959.

Plutvové plávanie na Slovensku 

Ako prvý na Slovensku sa začal plutvovému plávaniu venovať Vladimír Jendek a založil klub športových potápačov Neptún.
V roku 1966 vznikol v Žiline Manta Klub, ktorého zakladateľmi boli Peter DERKITS a Andrej DVORECKÝ. V roku 1973 došlo k zmene názvu, Manta klub Žilina sa premenoval na Klub športového potápania Delfín Žilina.
Postupne vznikali ďalšie kluby. V súčasnosti ich ja na Slovensku 9, a to v Bratislave – 4 kluby, vo Zvolene – 2 kluby, v Šali, v Banskej Bystrici a v Žiline - 2 kluby.

Externé odkazy 
 http://www.cmas.org/
 https://archive.is/20121208175350/delfin.zilina.googlepages.com/plutvov%C3%A9pl%C3%A1vanie
 http://www.ksp-neptun.sk

Potápanie
Clou

Clou je názov českej rockovej skupiny. 

Kapela vznikla v roku 2001 zo skupiny Unsized Upkids. Jadro tvorili členovia Lukáš Vyhnal a Radek Tomášek (predtým pôsobiaci v skupine Stepson), neskôr sa k ním pripojil gitarista Petr Vaško (predtým skupina Amity) a neskôr basgitarista Brian B. (Bugsy), ktorý kapelu v júli 2006 opustil s dôvodom, že pre kapelu nemá zápal. Clou si neskôr našli basgitaristu na záskok, neskôr sa k ním Štěpán pridal ako nový člen.

Členovia skupiny 
 Lukáš Vyhnal - spev
 Petr Vaško - gitara
 Radek Tomášek - bicie
 Štěpán Farkaš - basgitara

Diskografia

EP 
 First

Štúdiové albumy 
 Postcards
 Clou
 For Tonight

Iné projekty

Externé odkazy 
 Internetová prezentácia skupiny
 clouspace na MySpace

Rockové hudobné skupiny
České hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 2001
Kostol Ducha Svätého (Dúbravka)

Kostol Ducha Svätého je rímskoaktolícky kostol v Bratislave, mestskej časti v Dúbravke.

Opis 
Ide o atypický objekt s kruhovým pôdorysom s netradične riešenou strechou s výškou 30 metrov. Obsahuje chrámovú a pastoračnú časť. Kostol je dielom architektov Ing. arch. Ľudovíta Režuchu a Ing. arch. Mariána Luptáka. Namiesto oltárneho obrazu visí na stene kovová podoba Ducha Svätého – holubice. Ide o dielo majstra Jurovatého. Celkovo sa do chrámového priestoru zmestí okolo 600 návštevníkov.

História 
Základný kameň kostola posvätil v roku 1995 pápež Ján Pavol II. pri svojej návšteve Slovenska v Šaštíne. Kostol Ducha Svätého bol požehnaný 26. októbra 2002.

Pravdepodobne v noci zo 16. na 17. októbra 2021 neznámi páchatelia výstrelmi zo strelnej zbrane poškodili sklenené výplne okien a dverí kostola. Podľa dekana a farára Miroslava Bederku spôsobili škodu vo výške 2500 až 3000 eur. Trestný čin je v štádiu vyšetrovania.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Rímskokatolícka farnosť Bratislava-Dúbravka

Dúbravka
Dúbravka (Bratislava)
Bratislava Dúbravka
Bratislava Dúbravka
Čremošniansky tunel

Čremošniansky tunel (alebo nesprávne aj Harmanecký tunel) je jednokoľajný tunel ležiaci na trati Vrútky – Zvolen. Je to najdlhší železničný tunel na Slovensku a bol najdlhším aj v Česko-Slovensku. Dĺžka tunela je . Prekonáva najvyšší bod horského sedla Malý Šturec medzi Veľkou Fatrou a Kremnickými vrchmi, spája Harmanec a Čremošné.

Tunel bol postavený v rokoch 19361940 rakúskou tunelovacou metódou. Smerová štôlňa bola dokončená 28. augusta 1938. Pri stavbe sa ako veľký problém ukázala voda, pri razení sa objavovali stále nové výtrysky. Najväčšie výtrysky vody boli zo strany tunela od Harmanca, kde maximum dosahovalo až 760 l/s. Aj rok po dokončení odtekalo z tunela vyše 0,5 m³/s vody.

Približne uprostred tunela je mohutná zvislá vetracia šachta. Pôvodne bola osadená ventilátormi, ktoré mali zabezpečiť dostatočnú cirkuláciu vzduchu, potrebnú na prevádzku parnej trakcie. Dnes zabezpečujú odvetrávanie spalín z rušňov s dieselovými motormi. Ventilačný systém tvoria motory s výkonom 130 HP (približne 100 kW), ktoré ovláda výpravca v stanici Čremošné.

V evidencii objektov v sieti ŽSR je tento tunel pomenovaný ako Čremošniansky 14, poloha 27,847 km a dĺžka 4 697 m. Tunel je jednokoľajný a neelektrifikovaný.

Referencie 

Železničné tunely na Slovensku
Doprava v okrese Banská Bystrica
Doprava v okrese Turčianske Teplice
Stavby v okrese Banská Bystrica
Stavby v okrese Turčianske Teplice
Tatra Beta

Tatra Beta (1996-1999) bol ľahký dvojmiestny úžitkový automobil s nosnosťou 600 kg, vyrábaný v pobočnom závode Tatra Kopřivnice v Tatra Příbor.

Vozidlo, pôvodne plánované ako elektromobil s pohonom na akumulátory NiCd, bolo vyvinuté začiatkom 90-ych rokov 20. storočia vo firme Škoda Elcar Ejpovice v spolupráci s Liaz Jablonec a Tatra Kopřivnice. Rozpracovaný projekt prevzala neskôr Škoda Plzeň pre svoju divíziu užitkových vozidiel Škoda Truck.

Prvé prototypy s elektrickým pohonom mali dojazd 140 km a boli určené prevažne pre mestskú rozvážkovú službu. Neskôr sa objavila aj požiadavka na flexibilnejší pohon benzínovým motorom. V rokoch 1996-1997 sa do vozidiel Beta montoval agregát zo Škoda Favorit, od roku 1998 modernejší a výkonnejší agregát vozidla Hyundai Accent s objemom 1341 ccm a výkonom 62kW pri 5700 ot/min, ktorý už vozidlu zabezpečoval vyhovujúce dynamické parametre.
Vozidlo malo rám z oceľových rúrok v prednej časti s deformačnou zónou a s bezpečnostným oblúkom nad prednými sedadlami. Na tento rám bola montovaná panelová karosériu z prefarbeného laminátu, ktorá sa dodávala v troch farbách česko-slovenskej trikolóry, teda biela, modrá a červená. Uzavretá karoséria s oddeleným priestorom pre posádku mala užitkový objemom 2,25 m3. Tatra Beta existovala taktiež v otvorenom prevedení pick up. 

Predná náprava bola typu McPherson, zadná náprava bola tuhá jednoduchej konštrukcie s odpružením listovými pružinami a doplnená teleskopickými tlmičmi.
S benzínovým motorom kombinovaným s 5-stupňovou prevodovkou dosahovalo vozidlo rýchlosť 145 km/h pri priemernej spotrebe okolo 8l /100 km.
Brzdy boli dvojokruhové, vpredu kotúčové a vzadu bubnové, s podtlakovým posilňovačom. Diskové kolesá 4,5xJ13 s pneumatikami 165/70 R 13.

Elektrický pohon bol uvažovaný aj do budúcna, dokonca sa uvažovalo aj o jeho kombinácii so spaľovacou turbínou, k realizácii však už nedošlo. Uvažovalo sa taktiež s montážou vozidla v Bulharsku, Poľsku a Číne.
Rozmery kompaktného vozidla DxŠxV boli 3890x1660x1740 s rázvorom náprav 2465 mm a celkovou hmotnosťou 1570 kg.
Výroba bola v roku 1999 ukončená predovšetkým z dôvodov nedostatočných investičných schopností výrobného závodu, ako aj nevybudovaného servisného zázemia.

Na Slovensko bol predaný iba malý počet vozidiel Tatra Beta, takže tieto automobily sú u nás pomerne neznáme a stretnúť ich na našich cestách je vzácnosť.
Aj keď toto vozidlo konštrukčne nevzišlo z dielne Tatrovky, stalo sa posledným vozidlom tohoto výrobcu v segmente osobných a ľahkých úžitkových automobilov. Po ukončení jeho výroby sa Tatra venuje už iba výrobe ťažkých nákladných automobilov a o obnovení výroby osobných vozidiel sa v Kopřivnici neuvažuje.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.tatraklub.sk Tatra Auto Klub Slovakia
 http://www.tatra.cz Tatra A.S, oficiálna stránka
 http://www.tatraportal.sk

Beta
Dodávkové automobily
Symbol eura

Symbol eura (€) je symbol meny, ktorý sa používa pre euro. Verejnosti ho predstavila Európska komisia 12. decembra 1996. Medzinárodný trojpísmenový kód podľa štandardu ISO 4217 je EUR.

Euro
Symboly Európskej únie
Typografia
Zavedenie eura

Zavedenie eura je oficiálne nahradenie určitej meny ako zákonného platidla v štáte menou euro. V pôvodných krajinách eurozóny sa uskutočnilo 1. januára 1999 (bezhotovostný styk) ako aj 1. januára 2002 (bankovky a mince), na Slovensku sa uskutočnilo 1. januára 2009.

Predpokladom na zavedenie eura je splnenie tzv. konvergenčných kritérií.

Termín 
V pôvodných krajinách eurozóny prebehlo zavedenie eura v dvoch časových okamihoch: 31. decembra 1998, kedy boli určené konverzné kurzy v eurozóne, a 1. januára 2002, kedy boli uvedené eurobankovky a euromince a pôvodné meny boli stiahnuté. V krajinách, ktoré do eurozóny vstúpili neskôr zavedenie eura prebieha v jeden časový okamih - formou takzvaného Veľkého tresku, napr. na Slovensku 1. januára 2009.

Legislatíva 
Zavedenia eura sa riadi predovšetkým troma nariadeniami Rady (ES): č. 1103/97, č. 974/98 a č. 2866/98. 

Na Slovensku sa zavedenie eura navyše riadi predovšetkým zákonom č. 659/2007 Z.z. o zavedení meny euro na Slovensku a o zmene a doplnení niektorých zákonov (tzv. [slovenský] generálny zákon) a Národným plánom zavedenia eura. Zmena súm uvedených v korunách na eurá sa však skôr či neskôr bude týkať prakticky každého slovenského zákona obsahujúceho sumy uvedené v korunách.

Pozri aj 
 konverzný kurz
 duálny obeh (euro)
 duálne zobrazovanie cien
 Veľký tresk (euro)
 štartovací balíček

Externé odkazy 
 predpisy a dokumenty k zavedeniu eura na stránkach NBS (v slovenčine)

Financie
Euro
Zoznam ulíc a námestí v Martine

Toto je zoznam ulíc a námestí v Martine. Ostatné pomenovanie ulíc v Martine sa uskutočnilo 18. decembra 2017, kedy bolo mestským zastupiteľstvom schválené Všeobecne záväzné nariadenie č. 118 o určení názvu ulíc na území mesta Martin, ktorým sa pomenovali ulice v lokalitách Priekopa, Stred a Tomčany. Ostatné premenovanie existujúcich ulíc prebehlo v roku 2004 a týkalo sa premenovania ulíc v mestských častiach Ľadoveň-Jahodníky-Tomčany, Podháj-Stráne a Stred.

Ulice 

Do roku 2017 existovala v názvoch martinských ulíc rarita - bola pomenovaná ulica, ktorá fakticky neexistovala. Pôvodný názov ulice „Ul. pri kostole Sv. Martina“ sa v roku 2004 zmenil na názov „Sv. Martina“. V decembri 2017 bolo mestským zastupiteľstvom schválené Všeobecne záväzné nariadenie č. 118, ktoré zrušilo názov tejto ulice.

Námestia

Referencie

Externé odkazy 
 Mapový portál mesta Martin
 Oficiálna stránka mesta Martin

Námestia na Slovensku
Ulice v Martine
Zoznamy ulíc miest na Slovensku