joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rickenbacker A-22

Rickenbacker A-22 bola prvá elektrická gitara. Tento nástroj navrhol George Beauchamp a následne bol vyrobený firmou Rickenbacker Electro. Bola to vlastne slide gitara a týmto spôsobom bola skonštruovaná kvôli veľkej popularite hawaiskej hudby v období tridsiatych rokov minulého storočia. Telo "panvice" je vyrobené z hliníku. Na tele je umiestnený jeden snímač tvaru podkovy, ktorý prechádza ponad struny. Beauchamp a Adolf Rickenbacker začali s výrobou v roku 1932, ale keďže Beauchampovi nebol udelený patent na jeho vynález až do roku 1937, ostatné gitarové spoločnosti mohli bez obťaží využívať jeho poznatky.

Vývoj 
Počas tridsiatych rokov minulého storočia sa hawaiská hudba tešila veľkej popularite v USA a Kanade. V tomto štýle hudby sa používala gitara ako hlavný melodický nástroj a akustická gitara nedokázala sprostredkovať zvuk v požadovanej hlasitosti. Beauchamp, ktorý mal obľubu v hawaiskej hudbe a sám ju produkoval, použil magnetickú indukčnú cievku, podobnú tej, ktorá sa nachádza v telefóne, na svojej oceľovej akustickej gitare. Po tom ako zistil, že jeho vynález produkuje neúnosné množstvo vedľajších šumov a spätnej väzby, ktoré spôsobovali neželané vibrácie tela gitary, rozhodol sa, že nie je možné s dostupnou technológiou dosiahnuť reprodukciu akustického zvuku. 
Beauchamp bol povolaný k vývoju Dobro gitary. Počas tejto práce sa spoznal s Adolphom Rickenbackerom, ktorý vlastnil firmu, ktorá vyrábala hliníkové rezonátory a ich spoločným výtvorom bola lap steel gitara s pevným hlinníkovým telom a krkom.

Externé odkazy 
 The Earliest Days of the Electric Guitar (en)
 Kópia patentu na Rickenbacker A-22

Gitary
Chingo

Chingo je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci v juhovýchodnej časti Guatemaly, neďaleko hraníc s Salvádorom. Vrchol  vysokého vulkánu je ukončený kráterom oválneho tvaru. Na oboch stranách sopky sa nachádzajú satelitné troskové kužele, sledujúce severojužnú zlomovú líniu. O erupcii Chinga nie sú žiadne historické záznamy.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Chingo na Global Volcanism Program 

Sopky Guatemaly
Sopky Salvádora
Stratovulkány
Babiná (vrch vo Volovských vrchoch)

Babiná (1 277,5 m n. m.) je rozložitý vrch vo Volovských vrchoch, ktorý sa nachádza nad dolinou Hnilca. Je najvyšším vrcholom v hrebeni ohraničujúcom Slovenský raj z južnej strany. 

Výstup na tento vrchol je považovaný za namáhavý, orientačne náročný, odmenou je však krásny výhľad po celom okolí. Na tento vrchol sa dá dostať tiež hrebeňovou túrou vedúcou južným okrajom Slovenského raja, vychádzajúcou zo sedla Súľová a končiacou na križovatke ciest na Dobšinskom kopci.

Zdroje 
 Turistická mapa

Vrchy vo Volovských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Spišská Nová Ves
Corridor 7

Corridor 7 je akčná počítačová hra žánru FPS vyvinutá a vydaná firmou Capstone Software. Hra nebola hráčskou verejnosťou dobre prijatá vzhľadom na zastaranosť použitého herného enginu Wolfenstein 3D, ktorý bol v tej dobe už prekonaný enginom hry Doom. K hre bolo naplánavané vydanie pokračovania s názvom Corridor 8: Galactic Wars, ale neskôr bolo zrušené.

Zbrane 
Corridor 7 obsahuje celkovo 8 zbraní. Disketová verzia neobsahovala trojicu zbraní: brokovnicu, útočný kanón a dezintegrátor.
 Taser – Základná zbraň pridelená hráčovi hneď od prvej úrovne.
 Brokovnica – Štandardná zbraň na boj zblízka, ktorej chýba účinnosť voči vzdialeným cieľom.
 M-24 CAW – Obdoba útočnej pušky, používa projektily ako muníciu. Vyniká vysokou kadenciou.
 M-343 TriBarrell Power Blaster
 Mimozemský duálny blaster – Energetická zbraň slabého účinku.
 Mimozemská plazmová puška – Zbraň pripomínajúca svojim tvarom bazooku.
 Mimozemský útočný kanón – Vylepšená verzia duálneho blastera ponúka vyššiu kadenciu pri nižsej spotrebe munície.
 Mimozemský dezintegrátor – Cieľ sa po jedinom zásahu z tejto zbrane vyparí.
 Míny

Rozdiely medzi verziami

Referencie 
 Corridor 7: Alien Invasion computer game manual
 Steven M. Schafer, Corridor 7 Official guide - Brady publishing 1994

Externé odkazy 
 Corridor 7 na MobyGames

Zdroj 

Akčné počítačové hry a videohry
First-person shooter
Počítačové hry z 1994
Počítačové hry
Počítačové hry pre viacerých hráčov
Habermayerov palác

Habermayerov palác je neskorobarokový palác (meštiansky dom) na Panenskej ulici č. 15 v Bratislave v Starom Meste. Budova pochádza z konca 17. storočia.

Objekt stále nebol spolu s vedľa stojacim domom z druhej polovice 18. storočia na Panenskej č. 17 zrekonštruovaný, neslúži ako hotel a naďalej sa rozpadá.

Referencie 

Paláce v Bratislave
Barokové stavby na Slovensku
Architektúra z 1870
Mountmellick

Mountmellick (ír. Móinteach Mílic) je mesto v centrálnej časti Írska, v grófstve Laois. Žije tu 4 137 obyvateľov (2006).

Mesto leží v severnej časti grófstva, na rieke Owenass, ktorá sa severne od mesta vlieva do Barrow,  na severovýchod prechádza hranica grófstva Offaly. Nachádza sa na križovatke cesty II. triedy N80 s regionálnymi cestami R422 a R423. Portlaoise leží  na juh, Portarlington  na severovýchod, Mountrath  na juhozápad a Tullamore  na severozápad.

Pred tzv. veľkým írskym hladomorov v polovici 19. storočia bolo mesto významným priemyselným centrom, známym ako Malý Manchester. Miestna výšivkáreň (známa ako Mountmellick Lace) bola veľmi populárna v 19. storočí a produkovala mnohé vzorky, ktoré sa dodnes zachovali v miestnom múzeu. V meste žilo pred obdobím veľkého hladomoru až približne 8 000 obyvateľov a malo početnú kvakerskú populáciu, ktorá tu stále žije. Mountmellick je tiež známy svojim vianočným stromčekom, ktorý je najväčším celoročne stojacim vianočným stromčekom v Európe a druhým najväčším na svete. Ide o kovovú štruktúru, nie reálny strom.

Externé odkazy 
Oficiálna stránka mesta

Mestá v grófstve Laois
Šalvia lekárska

Šalvia lekárska (Salvia officinalis) je poloker z čeľade hluchavkovité (Lamiaceae), široko využívaný v medicíne aj v kuchyni.

Opis 
Šalvia lekárska je 3080 cm  vysoký poloker. Listy sú zelenkasté až striebristé a majú vajcovitý až kopijovitý tvar. Dĺžka listov Šalvie lekárskej je 5 až 10 cm.

Liečivé účinky 
Čaj zo šalviových listov sa pije pri kašli a pri poruchách trávenia (nadúvaní, hnačke). Tiež sa používa na zmiernenie nadmerného potenia (zvonka i zvnútra) – často býva súčasťou krémov proti poteniu nôh. Zvonku sa používa ako kloktadlo pri zápaloch horných dýchacích ciest alebo pri bolestiach zubov a paradentóze. 

Pri vnútornom použití majú mnohé pozitívne účinky na ľudské zdravie najmä vňať a listy. Často sú využívané pri žalúdočných a črevných problémoch, ako aj pri ťažkostiach so žlčníkom či nadúvaním. Popísaný je však aj pozitívny vplyv na krvný beh a nervovú sústavu. Šalvia lekárska má tiež protizápalové, antivirotické a antibakteriálne účinky. Navyše zabraňuje nadmernému poteniu, a to najmä v období puberty či klimaktéria. Vnútorné použitie je doporučované tiež pri nadmernej tvorbe materského mlieka a ženám vie pomôcť aj pri komplikáciách spojených s nepravidelnou menštruáciou.

Príznaky 
Nie je vhodné požívanie šalvie v období dojčenia, z dôvodu straty materského mlieka.

Použitie v kuchyni 
Sušené i čerstvé listy šalvie sa používajú ako korenina pri príprave mäsových pokrmov (napr. na pečené bravčové mäso). Dodáva jedlu intenzívnu horkastú chuť, preto sa odporúča používať s mierou (najmä čerstvú). Šalvia lekárska je vhodná tiež do rôznych plniek a omáčok.

Referencie

Iné projekty 

Hluchavkovité
Záhradné rastliny
Trvalé rastliny
Liečivé rastliny
Koreniny
Rastliny s fialovými kvetmi
MusyX

MusyX je technológia firmy Factor 5, ktorá umožňuje v reálnom čase prehrávať priestorové zvuky vo veľmi vysokej kvalite s využitím štandardu General MIDI. Táto technológia je všeobecne známa skôr pod pojmom Dolby Surround. Firma Dolby na technológií MusyX taktiež spolupracovala.

Technológia MusyX sa uplatnila prevažne v hernom priemysle, špeciálne na platformách spoločnosti Nintendo:
 Gamecube
 Nintendo 64
 Game Boy Advance
 Game Boy Color

Referencie

Externé odkazy 
 Úvod do technológie na stránkach Factor 5 

Hudobný softvér
Nintendo
Étienne Lenoir

Jean-Joseph Étienne Lenoir (* 12. január 1822, Mussy-la-Ville, Luxembursko, po roku 1839 Belgicko - † 7. august 1900, La Varenne pri Paríži, Francúzsko) bol francúzsky vynálezca a obchodník belgického pôvodu. Počas svojho života podal na patentovanie 80 vynálezov, z ktorých najznámejším je prvý úspešný stacionárny plynový spaľovací motor.

Lenoir začiatkom 50. rokov 19. storočia emigroval do Francúzska a usídlil sa v Paríži. Prvý motor na svietiplyn vyvíjal v priebehu roka 1859, patent na neho získal 10. novembra toho roku. 23. januára 1860 ho predstavil asi dvadsaťčlennému obecenstvu. V tom istom roku sa začal zaoberať stavbou vozidla s týmto motorom, vozidlo malo zásobu stlačeného plynu v nádrži. O tri roky neskôr vykonal Lenoir s týmto vozidlom prvú jazdu na trase Paríž-Joinville-le-Pont a späť. Trasu s dĺžkou 18 kilometrov zvládlo jeho vozidlo údajne za tri hodiny.  

V roku 1866 postavil Lenoir loď poháňanú plynovým motorom. Celkovo vyrobil cez 400 exemplárov tohto motora. Plány k motoru predal okrem iného aj nemeckému vynálezcovi Nikolausovi Ottovi, ktorý jeho pôvodný dvojtaktný motor najprv vylepšoval a ním inšpirovaný, neskôr vyrobil aj prvý štvortaktný spaľovací motor.

Lenoir bol rytierom Radu čestnej légie (Chevalier de la Légion d’Honneur) a získal francúzske štátne občianstvo.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Revue de la Société d'Entraide des Membres de la Légion d'Honneur, Nr. 107, Mai 1990, S. 16-18: ''Biographie Jean-Joseph Étienne Lenoir (1822-1900) 
 Musée des Arts et Métiers: Carnet Lenoir
 Engine Maturity, Efficiency, and Potential Improvements, Seite 7-8 
 machine-history.com: Hippomobile

Francúzski vynálezcovia
Belgickí vynálezcovia
Joseph-Armand Bombardier

Joseph-Armand Bombardier (* 16. apríl 1907, Valcourt, Kanada – † 18. február 1964, Sherbrooke) bol kanadský vynálezca, konštruktér a zakladateľ firmy Bombardier.

Životopis 
Narodil sa vo veľkej prosperujúcej farmárskej a obchodníckej rodine v malom meste Valcourt, blízko mesta Sherbrooke. Medzi 14. a 17. rokom života študoval teológiu na Séminaire Saint-Charles-Borromée v Sherbrooke, štúdium však nedokončil. Okrem diaľkových kurzov strojárenstva tak nemal technické alebo obchodné vzdelanie.

Ako pätnásťročný postavil prvého predchodcu snežného skútra: sane, poháňané motorom z vyradeného vozidla Ford a vrtuľou z lietadla. V roku 1926 si otvoril autodielňu s čerpacou stanicou. V roku 1929 sa Bombardier oženil s Yvonne Labrecque, s ktorou mal syna. Ten zomrel v roku 1934, pretože ho jeho rodičia nemohli dopraviť do nemocnice.

V roku 1930 predstavil prvé pásové vozidlo, ktorého ovládanie vyriešil pribrzdením jedného alebo druhého pásu. Bombardier sa snažil vyvinúť vozidlo, ktoré by mohlo jazdiť po snehu. V roku 1936 prišiel s prvým vynálezom, predchodcom dnešnej rolby: vozidlo s lyžinami vpredu a patentovanými pásmi poháňanými ozubeným kolesom vzadu, vodič ovládal vozidlo natáčaním lyžin. Prototyp si dal v nasledujúcom roku patentovať a začal s výrobou sedemmiestneho skútra B7, z ktorého hneď prvý rok výroby predal 12 kusov. Neskôr konštruoval rôzne polopásové vozidlá. Experimentoval aj s motormi, loďami a lietadlami. 

29. januára 1941 založil spoločnosť L’Auto-Neige Bombardier Limitée, ktorá svoje vozidlá dodávala najmä kanadským ozbrojeným silám. O rok neskôr začal vyrábať v budúcnosti veľmi úspešný typ B12, ktorý sa po mnohých vylepšeniach v niekoľkých modifikáciách vyrábal niekoľko desaťročí. V období 1945-1951 predala firma 2596 vozidiel. Najväčší vyrábaný „snežný autobus“ C18** mal 25 miest pre cestujúcich. 

V päťdesiatych rokoch sa na trhu objavili prvé malé štvortaktné motory a presne takéto motory potreboval Bombardier na výrobu snežných skútrov tak ako ich poznáme dnes. Prvý prototyp vznikol v roku 1958 a o rok neskôr sa začalo s výrobou rady Ski-dog. Predaj síce nevzrástol rýchlo, ale keď Bombardier v roku 1964 umieral, ročne sa predalo 8200 skútrov oproti 200 kusom prvého roku po uvedení na trh. V roku 2000 bol Joseph-Armand Bombardier vyobrazený na kanadskej poštovej známke.

Z pôvodne malej firmy je v súčasnosti jeden z najväčších svetových koncernov, ktorý vyrába koľajové vozidlá, lietadlá a úžitkové vozidlá s takmer 60 000 zamestnancami a ročným obratom 14,7 miliardy amerických dolárov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Múzeum J.-A. Bombardiera vo Valcourte, Québec 

Konštruktéri
Podnikatelia
Kanadskí vynálezcovia
Osobnosti na kanadských poštových známkach
Osobnosti z Quebecu
Isla el Tigre

Isla el Tigre je menší,  široký ostrov v zálive Fonseca v Pacifiku pod správou Hondurasu.  Patrí do departmentu Valle, spoločne s niekoľkými malými ostrovčekmi a skalami (napr. Isla Comandante na sever od El Tigre). Je to jediný celoročne obývaný ostrov, nachádza sa na ňom obec Amapala, ktorá má približne 2 500 obyvateľov.

Prakticky celý ostrov je tvorený bazaltovým stratovulkánom kónického tvaru a je to zároveň najjužnejšie položená sopka Hondurase. dátum poslednej erupcie nie je známy, no odhaduje sa na holocén.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Isla el Tigre na Global Volcanism Program 

Ostrovy Hondurasu
Ostrovy Tichého oceánu
Sopky Hondurasu
Stratovulkány
Isla Zacate Grande

Isla Zacate Grande je ostrov, nachádzajúci v Pacifiku v zálive Fonseca neďaleko pobrežia Hondurasu, pod ktorého správu patrí. Prakticky celý  široký a  dlhý ostrov je sopečného pôvodu – je to silne erodovaný stratovulkán vysoký cez . Pobrežie ostrova lemuje sedem menších troskových kužeľov. Vek poslednej erupcie nie je doložený.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Isla Zacate Grande na Global Volcanism Program 

Ostrovy Hondurasu
Ostrovy Tichého oceánu
Sopky Hondurasu
Stratovulkány
Lago de Yojoa

Lago de Yojoa je jazero, nachádzajúce sa v nadmorskej výške  v depresii vytvorenej vulkanickou činnosťou severozápadnej časti Hondurasu. Jeho hĺbka je  a s plochou hladiny  je to najväčšie jazero Hondurasu. Západná strana jazera je obklopená vrchmi národného parku Santa Bárbara National Park a východná zasa pohorím a národným parkom Cerro Azul Meambar National Park.

Jazero je obľúbená turistická destinácia. Leží neďaleko diaľnice, spájajúcej dve najväčšie mestá v Hondurase – Tegucigalpa aa San Pedro Sula.

Vulkanická činnosť 

Produkty vulkanickej činnosti sa nachádzajú na severnom okraji jazera. Je to skupina pleistocénnych a holocénnych troskových kužeľov a menších stratovulkánov tvorených prevažne bazaltami až andezitmi, prípadne ich trachytickými variantmi. Najvyšší bod je Cerro Babilonia ().

Zoznam vulkanických foriem poľa Lago de Yojoa 
 Stratovulkány
 Cerro Babilonia – 
 Troskové kužele
 Cerro el Hoyo – 
 Lávové dómy
 Cerro el Volcán –

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – jazero Lago de Yojoa na Global Volcanism Program 

Sopky Hondurasu
Jazerá v Hondurase
Troskové kužele
La Yeguada (sopka)

La Yeguada (alebo Chitra-Calobre) je masívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v centrálnej časti Panamy, severne od polostrova Azuero. Komplex je tvorený prevažne bazaltovými horninami a vznikol približne pred 200 000 rokmi. Najmladší člen komplexu je troskový kužeľ Media Luna, vek ktorého bol stanovený rádiometrickým datovaním na 300 až 350 rokov. V súčasnosti je oblasť La Yeguada predmetom geofzyzikálneho prieskumu, zameraného na geotermálnu energiu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán La Yeguada na Global Volcanism Program 

Sopky Panamy
Stratovulkány
Vystužená vzducholoď

Vystužená vzducholoď je typ vzducholode, ktorá je vybavená kompletnou kostrou. Tá jej zaisťuje zachovanie aerodynamického tvaru za všetkých okolností. Vnútri telesa vzducholode sú umiestnené plynové vaky (plynové oddiely) ktoré však nemajú vplyv na tvar vzducholode. Preto sa vystužená vzducholoď zaobíde bez balonetov. Vystužené vzducholode boli najväčšie lietajúce stroje, ktoré kedy boli vyrobené.

Pozri aj 
 David Schwarz
 Ferdinand von Zeppelin
 Nevystužená vzducholoď
 Polovystužená vzducholoď
 Zoznam vystužených vzducholodí

Vzducholode
Cerro Singüil

Cerro Singüil (alebo El Cerrón) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v Salvádore neďaleko hraníc s Guatemalou, asi  juhovýchodne od vulkánu Chingo. Pole je tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi a explozívnymi krátermi prevažne bazaltového zloženia. Vek hornín sa odhaduje na holocén.

Zoznam vulkanických foriem poľa Cerro Singüil 
 Troskové kužele
 Cerro de Tazumal
 Cerro Singüil – 
 Cerro Tablas – 
 Cerro Tachipegue – 
 Malacara –

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – vulkanické pole Cerro Singüil na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Troskové kužele
Gold (Rudolf Cortés)

Rudolf Cortés - Gold je štúdiový album Rudolfa Cortésa, ktorý vyšiel v roku 2004 ako CD v edícii Popronu - Gold. Album vyšiel pod nesprávne napísaným menom interpreta - Cortéz - (Rudolf Cortéz - Gold).

Zoznam skladieb 
 „Nejmíň stárne klaun“ (h: Karel Svoboda / t: Zdeněk Borovec) 
 „Duben, první duben (Cheek To Cheek)“ (h: Irving Berlin / t: Josef Keinar)  
 „Kdybych já uměl psát básně“ (h: Václav Trojan / t: Jan Werich)
 „Kalná řeka (Old My River)“ (h: Jerome Kern / Hammerstein Oscar II, č.t. Jan Werich a Pavel Kopta)
 „Divotvorný hrnec - směs“ (h: Burt Lane / t:  Jiří Voskovec a Jan Werich) 
 „Pohádka o lásce“ (h: Evžen Klen / t: Miroslav Zikán) -
 „Prodám srdce“ (h: Jaroslav Ježek / t: Jiří Voskovec a Jan Werich) 
 „Ezop a brabenec“ (h: Jaroslav Ježek / t: Jiří Voskovec a Jan Werich)
 „O Španělsku si zpívám“ (h: Jaroslav Ježek / t: Jiří Voskovec a Jan Werich) 
 „Jdou stáda jdou“ (h: Ladislav Pikart  / t: Jiří Aplt)
 „Takový sníh už nepadá“ (h: Alois Palouček  / t: Bedřich Bobek) 
 „Praho, já tě mám rád“ (h: R. A. Dvorský /  t:  Jiřina Fikejzová)
 „Tak nevím“ (h: Miloslav Ducháč / t: Vladimír Dvořák) 
 „Mám ji rád (Friendly Persuasion)“ (Dimitri Tiomkin / Paul Francis Webster, č.t. Zdeněk Borovec) 
 „Do starých známých míst“ (h: Vlastimil Hála / t: Zdeněk Borovec)
 „Velký a malá“ (h: Václav  Pokorný / t: Jaromír Hořec) 
 „Co má být (Whatever Will Be Will Be-Que sera, sera)“ (Jay Livingston / Ray Evans, č.t. Zdeněk Borovec) 
 „Láska bez hádky“ (h: Miloslav Ducháč / t: Vladimír Dvořák)
 „Už bude šest“ (h: Miloslav Ducháč / t: Vladimír Dvořák) 
 „Ďáblovo stádo (Rider In The Sky)“ (h: Stan Jones / t: Jiří Brdečka) 
 „Nelly Gray (Darling Nelly Gray)“ (h: B.R. Hansy / t: Vladimír Dvořák)
 „Váš dům šel spát“ (h: Alfons Jindra / t: Vladimír Dvořák) 
 „Čím víc tě mám rád (The Song From Moulin Rouge)“ (Georges Auric / Wiliam Engvick, č.t. Vladimír Dvořák) 

Hudobné albumy z 2004
Albumy Rudolfa Cortésa
Soňa Červená

Soňa Červená (* 9. september 1925, Praha) je česká herečka a operná speváčka, mezzosopránistka, dcéra známeho českého spisovateľa a kabaretiéra Jiřího Červeného a pravnučka známeho královéhradeckého výrobcu a vynálezcu hudobných nástrojov (plechových dychových nástrojov – pozn. česky – Žesťový nástroj). Po niekoľkých desiatkach rokov strávených v emigrácii sa vrátila späť do vlasti a dodnes stále aktívne vystupuje.
V roku 2004 obdržala cenu Thálie ako zvláštnu cenu kolégia.

Iné projekty

Externé odkazy
Rozhovor pre český týždenník Rozhlas
České filmové nebo
Životopis
YouTube, W.A.Mozart: Titus - duet s St. Součkovou

Zdroj 

České operné speváčky
Českí filmoví herci
Držitelia Ceny Thálie
Osobnosti z Prahy
Emil Ludvík

Emil Ludvík (* 16. august 1917, Praha, Česko – † 15. apríl 2007, Česká Lípa, Česko) bol český skladateľ, aranžér a dirigent, obhajca ľudských práv a odporca komunistického režimu.

Životopis 
Narodil sa v Prahe. Študoval právo a potom hudobnú vedu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.

Koncom roku 1939 založil študentský Hot kvintet. Počas roka 1940 z neho vznikol Orchester Emila Ludvíka. V tomto orchestri pôsobili napr. Jan Hammer (st.), Vladimír Horčík, Jiří Verberger, Miroslav Vrba, speváci Václav Irmanov, Zdena Vincíková.

Ako prvý trubkár začínal hrať v orchestri Emila Ludvíka Fritz Weiss. Ako Žid nemohol s orchestrom verejne vystupovať, preto sa venoval aspoň skladateľskej práci. Táto spolupráca s orchestrom pokračovala aj po jeho deportácii do Terezína.

Po 2. svetovej vojne bol tajomníkom prezidenta Edvarda Beneša; v roku 1948 mu okrem iného navrhoval, aby nástupu komunistov k moci zabránil vyhlásením stanného práva. Za svoje postoje bol potom komunistami väznený a sledovala ho štátna bezpečnosť v tomto období sa živil ako hudobník.

Roku 1967 založil Společnost pro lidská práva; táto rozosielala do škôl deklarácie OSN o ľudských právach, po invázii vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska roku 1968 však bola rozpustená. Podpísal Chartu 77 a po zamatovej revolúcii roku 1989 založil Masarykovo demokratické hnutí. V roku 2004 bol ocenený Radom T. G. Masaryka.

Filmová hudba 
 Muž, který stoupl v ceně (1967)
 Dobrodružství s nahým klukem (1964)
 Malý Bobeš ve městě (1962)
 Malý Bobeš (1961)
 Prázdniny v oblacích (1959)
 Jaroslav Vojta, herec čistého srdce (1959), hudobná réžia
 Brankář bydlí v naší ulici (1958)
 Cestou k divákům (1958)
 Když film promluvil (1958)
 Když oživly fotografie (1958)
 Přišel na návštěvu (1956) (krátky)
 Vzorný kinematograf Haška Jaroslava (1955)
 Malý sen (1955) (krátky)

Referencie

Zdroj 

Českí hudobní skladatelia
Českí dirigenti
Swing
Signatári Charty 77
Osobnosti z Prahy
Lago de Coatepeque

Lago de Coatepeque (aztéčtina cōātepēc - na haďom kopci) je jazero vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v južnej časti Salvádora. S plochou hladiny  je to jedno z naväčších jazier v krajine. Na západnej strane jazera sa nachádza ostrov Teopan, obradné miesto mayskej civilizácie.

Jazero leží v staršej kaldere s rozmermi 7 × , ktorá vznikla sériou explozívnych erupcií pred 72 až 57 000 rokmi, jej steny sú na západnej strane prerušené erupciami nedaľekej sopky Santa Ana. Postkalderové štádium aktivity dalo za vznik viacerým lávovým dómom bazaltového, alebo ryodacitového zloženia. Najmladší z tejto série je Cerro Pacho, ktorého vek je odhadovaný na 10 000 rokov. V súčasnosti sú jedinými dôkazmi nedávnej vulkanickej činnosti viaceré termálne pramene v okolí brehov jazera.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - jazero Lago de Coatepeque na Global Volcanism Program 

Jazerá v Salvádore
Sopky Salvádora
Kaldery
Eckartsau (zámok)

Zámok Eckartsau je barokový komplex poľovníckeho zámku a prírodného parku Habsburgovcov neďaleko rovnomennej rakúskej obce v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Gänserndorf, severozápadne od mesta Hainburg an der Donau.

Dejiny 

Zámok bol postavený na mieste niekdajšieho obranného vodného hradu z 12. storočia. V prvej písomnej zmienke, pochádzajúcej z roku 1180, sú ako prví vlastníci spomenutí rytieri z Eckartsau. 

Rytieri z Eckartsau časom okrem samotného hradu vlastnili i ďalšie pozemky a majetky v okolí, ktoré získavali za svoje zásluhy a podporu rakúskych vojvodov. Vo Viedni si na cintoríne minoritského kostola dali postaviť hrobku.

Neskôr zámok často menil majiteľov. V roku 1720 ho získal do vlastníctva gróf František Ferdinand Kinský, ktorý ho vzápätí dal podľa projektu architekta Josefa Emanuela Fischera z Erlachu prestavať v barokovom slohu do podoby ako ho poznáme dnes. Súčasne bol zriadený i 27-hektárový okrasný park okolo zámku voľne prechádzajúci do okolitej krajiny.

V druhej polovici 18. storočia (v roku 1760) sa objekt s priľahlými pozemkami stal majetkom rodu Habsburgovcov, ktorí ho začali využívať ako výletný a poľovnícky zámok. K tomu ho predurčovala ideálna poloha v srdci prekrásnych a na zver bohatých lužných lesov.

V rokoch 1897 – 1898 zámok prešiel na žiadosť následníka rakúsko-uhorského trónu Františka Ferdinanda d´Este celkovou renováciou, ktorá zasiahla i zámocký dvor. Jej autorom bol architekt Viktor Siedek.

Zámok sa zapísal aj do histórie zanikajúcej rakúsko-uhorskej monarchie, keď sa stal miestom posledného domáceho pobytu rakúskeho cisára Karola I. Spolu s manželkou Zitou a deťmi tu od novembra 1918 do marca 1919 trávil ostatné chvíle pred núteným odchodom do švajčiarskeho exilu. Súkromné apartmány cisárskeho páru patria k vrcholným zážitkom pri prehliadke zámku.

Po skončení druhej svetovej vojny sa zámok dostal do správy Rakúskych spolkových lesov.

Súčasné využitie 

Zámok spolu s parkom sú dnes verejnosti prístupné. Návštevníci môžu obdivovať zámocké, bohato zariadené interiéry, vybavené dobovým nábytkom, množstvom skulptúr a cenných obrazov. Veľmi úchvatne pôsobí stropná freska v slávnostnej sále od významného rakúskeho barokového maliara Daniela Grana z roku 1732. Prechádzka rozsiahlym zámockým parkom rovnako patrí k nezabudnuteľným zážitkom.

Dnes sa v zámku Eckartsau nachádza sídlo jednej zo sekcií správy Národného parku Donau-Auen, na území ktorého leží.

Iné projekty

Externé odkazy 

 Stránka o zámku (aj v slovenčine)
 Zámok Eckartsau
 Fotogaléria zámku

Zámky v Dolnom Rakúsku
Barokové stavby v Rakúsku
Poecilia formosa

Poecilia formosa je sladkovodná ryba z čeľade živorodkovité  (Poeciliidae).

Výskyt 
Žije v Severnej Amerike, v teplých, sladkých vodách severovýchodného Mexika a v najjužnejších oblastiach amerického štátu Texas (rieky Rio Grande a Nueces).

Rozmnožovanie 
Rozmnožuje sa gynogeneticky. Napriek tomu, že samica potrebuje na oplodnenie samca, samčí genetický materiál sa neintegruje do vajcových buniek, ktoré sú už diploidné (okrem výnimočných prípadov). Dcérske potomstvo sa teda skladá z identických klonov matky. V dôsledku sú v populácii tejto rybky výlučne samičky. Anglický názov Amazon molly prirovnáva P. formosa ku kmeňu žien-bojovníčok Amazoniek.

Vo voľnej prírode sa samice typicky pária so samcami z jedného zo štyroch rôznych druhov, buď Poecilia latipinna, Poecilia mexicana, Poecilia latipunctata, alebo zriedkavo aj Poecilia sphenops. Je možné, že sa v populácii P. formosa zriedkavo vyskytujú aj triploidné samce, ktoré by mohli navodiť partenogenézu. Takéto triploidné samce sú však v prírode veľmi zriedkavé a nie sú nevyhnutné na zachovanie druhu, preto sa populácia považuje za čisto samičiu.

Pohlavnú dospelosť dosahujú v období medzi prvým až šiestym mesiacom po vyliahnutí, a potom produkuje 60 až 100 mláďat každých 30 – 40 dní. Tento fakt má za následok veľký potenciál na rast populácie, ak sú prítomní samci jedného zo štyroch spomenutých druhov. Široká variabilita v dosahovaní pohlavnej dospelosti a v množstve potomstva sú dané dedične, teplotou vody alebo dostupnosťou potravy. V teplejších vodách (okolo 27 °C) s nadbytkom potravy dospievajú rýchlejšie a majú viac potomstva.

Referencie

Externé odkazy 
 ITIS Report (v angličtine) 
 Charakteristika druhu (v angličtine)
 Článok na BBC News (v angličtine)
 Reprodukcia druhu P. formosa (v angličtine)
 Peixe sobrevive sem sexo há 70 mil anos Článok na O Blog do Dissidente (v portugalčine)

Živorodkovité
Akváriové ryby
Najmenej ohrozené druhy
Timokratická ústava

Timokracia je štátne zriadenie, v ktorom sa občianske práva určujú podľa majetku občana, vláda peňazí.

Politika
Kostol svätého Mikuláša (Nemecká)

Kostol svätého Mikuláša je rímskokatolícky kostol v obci Nemecká časť Dubová. Kostol je gotický; bol zbarokizovaný v 18. a upravený v 20. storočí. Vo svätyni sa zachovala gotická klenba, vnútorné zariadenie je z 18. a 19. storočia. Založený bol pravdepodobne templármi, ktorí tu pravdepobobne postavili malý drevený kostolík. Dnešná budova bola postavená v 15. storočí.

Referencie

Externé odkazy
 Kostol na stránke Farnosti Nemecká

Nemecká
Nemecká
Nemecká
Nemecká
Nemecká (okres Brezno)
Höytiäinen

Höytiäinen je jazero v východnej časti Fínska v kraji Pohjois-Karjala pri mestečku Kontiolahti. Maximálna hĺbka je . Priemerná hladina sa nachádza v nadmorskej výške . Rozloha jazera je .

Referencie

Zdroj 

Jazerá vo Fínsku
Alavus

Alavus (šv. Alavo) je fínske mesto v Etelä-Pohjanmaa v Západnom Fínsku.

Počet obyvateľov je 9 846 (2007) a rozloha  z čoho je  voda. Hustota obyvateľstva je 12,3 obyvateľov na km².

Rozšírené je poľnohospodárstvo a lesnícky priemysel. Väčšina výrobného priemyslu sa zameriava na konštrukciu materiálov, konštrukcií a stavieb. Alavus má 60 jazier s  pobrežia.

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka Alavusu

Zdroj 

Mestá vo Fínsku
Cerro Cinotepeque

Cerro Cinotepeque, alebo (Cinotepec) je menšie vulkanické pole pomenované po svojom najvyššom členovi, rozkladajúce sa po oboch brehoch rieky Río Lempa v Salvádore, asi  severne od hlavného mesta. Pole je tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi holocénneho, alebo neskoro pleistocénneho veku.

Zoznam vulkanických foriem poľa Cerro Cinotepeque 
 Troskové kužele
 Cerro Barranco Negro
 Cerro Cinotepeque – 
 Cerro el Mosquito
 Cerro las Mesas
 Cerro las Tunas – 
 Cerro Ojo de Agua – 
 Cerro Picudo – 
 Cerro Santa Rita
 Cerro Santiago
 Cerro Tecuan – 
 Cerro Tutulpeteque – 
 Las Pavas

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – vulkanické pole Cerro Cinotepeque na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Troskové kužele
Guazapa (sopka)

Guazapa je menší, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Salvádore, asi 30 km severne od hlavného mesta. Masív vulkánu je silne erodovaný, svahy sú zbrázdené hlbokými kaňonmi. Pri juhovýchodnom okraji základne vulkánu sa nachádzajú lávové prúdy a mešie troskové kužele holocénneho veku.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Guazapa na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Stratovulkány
Lago de Ilopango

Lago de Ilopango je jazero vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v centrálnej časti Salvádora, asi  východne od hlavného mesta. Jazero má rozmery 8 × , maximálnu hĺbku  a s plochou hladiny  je to najväčšie jazero v krajine.

Jazero je vlastne zaliata kaldera, ktorá vznikla sériou štyroch mohutných explozívnych erupcií, posledná fáza sa odohrala v 5. storočí. Táto erupcia vyvrhla asi  dacitovo ryolitickej tefry a pyroklastík. V historickej dobe bol zaznamenaný len jediný prejav vulkanizmu - rast lávového dómu v jazere v rokoch 1879 až 1880, jeho vyčnievajúci vrchol je známy ako ostrovčeky Islas Quemadas. V okolí jazera sa nachádzajú aj ďalšie mladé dacitové, príp. andezitové lávové dómy.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - jazero Lago de Ilopango na Global Volcanism Program 

Jazerá v Salvádore
Sopky Salvádora
Kaldery
Taburete

Taburete je menší neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti Salvádora, neďaleko pobrežia Pacifiku. Severovýchodná strana andezitovo-bazaltového vulkánu je prekrytá produktami sopečnej činnosti jeho suseda – stratovulkánu Tecapa. Vek poslednej erupcie nie je známy.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Taburete na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Stratovulkány
Tecapa

Tecapa je neaktívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti Salvádora. Je súčasťou menšej skupinky stratovulkánov, ležiacej medzi sopkami San Vicente a San Miguel východne od rieky Río Lempa. Sopka leží na staršej (neskoro pleistocénnej) kaldere Berlín. Neskoršie štádium dalo za vznik viacerým troskovým kužeľom (Cerro las Palmas, Cerro Pelón, Laguna de Algeria a Cerro Algeria). V súčasnosti sú jedinými prejavmi neukončenej aktivity fumaroly, oblasť kaldery Berlín je využívaná ako zdroj geotermálnej energie.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Tecapa na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Stratovulkány
Chinameca (sopka)

Chinameca (alebo El Pacayal) je menší neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa neďaleko väčšieho a aktívnejšieho suseda – vulkánu San Miguel. Vrchol  vysokej sopky, ktorej svahy sú posiate kávovníkovými plantážami, je ukončený  širokou kalderou Laguna Seca el Pacayal. Na severnom svahu sa nachádza aktívne fumarolické pole a oblasť je predmetom geotermálneho prieskumu.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Chinameca na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Stratovulkány
Mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec

Mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec (angl. Ambassador Extraordinary and Plenipotentiary), skrátene veľvyslanec, je najvyššia diplomatická hodnosť a hlava veľvyslanectva. Sídlom veľvyslanca je veľvyslanectvo. Je členom diplomatického zboru.

Pôvodne sa styky na tejto úrovni pestovali iba medzi veľmocami, no počas 20. storočia sa veľvyslanectvá stali bežnou formou diplomatického zastúpenia. Titul veľvyslanca používajú niekedy aj vysokí úradníci rôznych medzinárodných organizácií, ako napr. OSN.

Veľvyslanci, ktorých si vymieňajú krajiny britského Spoločenstva národov, sa spravidla nazývajú vysokí komisári (high commissioner), čo vyplýva zo skutočnosti, že zastupujú krajiny, ktoré majú (alebo mali) spoločnú hlavu štátu – britského panovníka. Veľvyslanci Svätej stolice (pozor, nie Vatikánu: Svätá stolica prostredníctvom svojich diplomatických služieb zastupuje aj záujmy štátu Vatikán) zas používajú titul nuncius a v mnohých krajinách sú automaticky doyenom diplomatického zboru (jeho služobne najstarším členom). V ďalších krajinách sa doyenom stáva spravidla veľvyslanec s najdlhšou dobou pobytu v danej krajine.

Tak ako iní vysokí diplomatickí zástupcovia, požívajú aj veľvyslanci (a veľvyslanectvá) výsady diplomatickej imunity a exteritorality. Najmä v nedemokratických krajinách to v minulosti viedlo ku konfliktom. Ako príklad je na tomto mieste možné uviesť občanov NDR, ktorí v roku 1989 našli útočisko na veľvyslanectvách SRN vo východnej Európe (v Prahe, Varšave a Budapešti), či v roku 2003, keď občania Severnej Kórey, ktorí hľadali ochranu na rôznych veľvyslanectvách v Pekingu atď.

Veľvyslanec v cudzej krajine reprezentuje hlavu svojho štátu – nie jeho vládu. Od hlavy štátu tiež dostáva tzv. "poverovacie listiny", t. j. dokument pre hlavu prijímajúceho štátu, v ktorom ho hlava vysielajúceho štátu žiada o prijatie veľvyslanca ako svojho zástupcu na jej území. Ešte pred odchodom je potrebné pre veľvyslanca od prijímajúcej krajiny vyžiadať tzv. "agrément", čo je súhlas prijímajúcej krajiny s osobou veľvyslanca. Po príchode do cieľovej krajiny potom veľvyslanec na základe agrémentu požiada o odovzdanie poverovacích listín hlave prijímajúceho štátu (čo niekedy trvá niekoľko týždňov) a až po absolvovaní ceremónie odovzdania poverovacích listín sa stáva oficiálne veľvyslancom vysielajúcej krajiny v prijímajúcej krajine.

Jeden veľvyslanec môže byť akreditovaný aj vo viacerých štátoch. V praxi vtedy zvyčajne sídli v najdôležitejšom z týchto štátov (napríklad slovenský veľvyslanec na Kube má zároveň na starosti aj všetky ostatné štáty Karibiku). Môže tiež nastať situácia, že veľvyslanec je poverený stykmi s niektorým štátom, v ktorom nie je oficiálne akreditovaný (napríklad ešte nestihol odovzdať poverovacie listiny a pod.) V takomto prípade veľvyslanec vyvíja svoju činnosť v danom štáte neoficiálne a nepožíva tam status ani výsady veľvyslanca.

Pozri aj 
 Diplomat
 Konzul

Zdroje 
 http://www.mzv.sk/App/WCM/main.nsf?Open

Diplomacia
Veľvyslanci
Nevystužená vzducholoď

Nevystužená vzducholoď je vzducholoď, ktorej trup nie je spevnený kostrou ani pevným kýlom. Svoj tvar udržuje vďaka pretlaku nosného plynu v obale.

Nevystužené vzducholode tvorili početne najviac zastúpenú skupinu vzducholodí. Boli prvými skonštruovanými typmi vzducholodí, ktoré sa vo veľkej miere používali počas oboch svetových vojen, a sú to jediné typy, používané aj v súčasnosti.

Pred 2. svetovou vojnou mala nevystužené vzducholode aj Česko-slovenská armáda. Pôvodne šlo o pozorovacie pripútané balóny, ktoré mali malú gondolou s leteckým motorom.

Pozri aj 
 Polovystužená vzducholoď
 Vystužená vzducholoď

Iné projekty 

Vzducholode
Laguna Aramuaca

Laguna Aramuaca je jazero vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v Salvádore  juhovýchodne od mesta San Miguel. Jazero má v priemere asi  a predstavuje zvyšok holocénneho maaru.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - jazero Laguna Aramuaca na Global Volcanism Program 

Jazerá v Salvádore
Sopky Salvádora
Maary
Conchagua (sopka)

Conchagua je menší, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, týčiaci sa nad zálivom Fonseca na juhovýchodnom okraji Salvádora. Masív vulkánu je silne erodovaný, jeho východný a južný svah klesá priamo do vôd Tichého oceánu. Vek poslednej erupcie nie je známy (záznamy o aktivite z rokov 1522, 1688, 1868 a 1947 boli len kombináciou zemetrasení a zosuvov), jediným prejavom vulkanickej činnosti sú aktívne fumaroly.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Conchagua na Global Volcanism Program 

Sopky Salvádora
Stratovulkány
Conchagüita

Conchagüita je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v zálive Fonseca pri pobreží Salvádora, pod ktorého správu patrí. Ostrov má priemer  a výšku . Je to najvýchodnejšie umiestnený sopečný útvar v Salvádore, ktorý bol aktívny v historickej dobe (menšia erupcia v roku 1892).

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - ostrov Conchagüita na Global Volcanism Program 

Ostrovy Salvádora
Sopky Salvádora
Stratovulkány
Telica (sopka)

Telica je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v pohorí Cordillera de los Maribios v Nikarague. Je to jedna z najaktívnejších sopiek v krajine, len od čias španielskej kolonizácie Ameriky bolo zaevidovaných viac ako 35 menších erupcií. Najbližšie mesto je León, vzdialené približne 30 km. Juhovýchodne od úpätia sopky sa nachádza známe geotermálne pole San Jacinto s výskytom fumarol, termálnych prameňov a bahenných sopiek.

Peší výstup na Telicu patrí k najdlhším, aj keď nie k najstrmším. Značenie trasy je slabé. Sopka sa nachádza v odľahlej oblasti a k jej svahom nevedie žiadna vozovka. Výstup a zostup preto trvajú okolo 15 hodín, hoci samotný výstup z jej úpätia na hranu krátera trvá iba 2 hodiny.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Telica na Global Volcanism Program 

Sopky Nikaraguy
Stratovulkány
Lakšmí

Lakšmi alebo Mahá Lakšmí je hinduistická bohyňa bohatstva, ktorá predstavuje spoločníčku boha Višnu a ktorá sa môže inkarnovať do ľudskej podoby podobne ako ostatní bohovia. V hinduizme má princ Ráma spoločníčku Sítu, Krišna má za spoločníčku Rádhu; a hoci vzniká dojem viacbožstva, stále ide o jednu a tú istú bytosť považovanú hinduizmom za božskú. Lakšmí má aj svoje chrámy a v niektorých odnožiach višnuizmu plní takmer podobnú úlohu ako Šakti v šivaizme. Lakšmí je meno rovnakého charakteru ako Višnu - t. j. označuje sa ním božstvo v hinduizme, avšak bez jeho ľudského atribútu, teda bez takého, kedy je takýto boh inkarnovaný do ľudskej formy tak ako Višnu do podoby Ramu alebo Krišnu.

Externé odkazy 
 Zdroj o hinduizme

Indické bohyne
Kostol Všetkých svätých

Kostol Všetkých svätých môže byť:

Slovensko 
 Kostol Všetkých svätých (Haluzice)
 Kostol Všetkých svätých (Humenné)
 Kostol Všetkých svätých (Ilava)
 Kostol Všetkých svätých (Kynek)
 Kostol Všetkých svätých (Malatiná)
 Kostol Všetkých svätých (Medzany)
 Kostol Všetkých svätých (Osuské)
 Kostol Všetkých svätých (Rabčice)
 Kostol Všetkých svätých (Tvrdošín)
 Kostol Všetkých svätých (Ludrová)
 Rotunda Všetkých svätých (Dechtice)

Česko 
 Kostol Všetkých svätých (Boskovice)
 Kostol Všetkých svätých (Bratronice)
 Kostol Všetkých svätých (Bratrušov)
 Kostol Všetkých svätých (Brno)
 Kostol Všetkých svätých (Česká Lípa) 
 Kostol Všetkých svätých (Dlouhomilov)
 Kostol Všetkých svätých (Dobročkovice)
 Kostol Všetkých svätých (Frýdek-Místek)
 Kostol Všetkých svätých (Hradčovice)
 Kostol Všetkých svätých (Hřešihlavy)
 Kostol Všetkých svätých (Jaroměřice)
 Kostol Všetkých svätých (Knovíz)
 Kostol Všetkých svätých (Konská)
 Kostol Všetkých svätých (Lázně Bělohrad)
 Kostol Všetkých svätých (Lipov)
 Kostol Všetkých svätých (Litoměřice)
 Kostol Všetkých svätých (Líšnice)
 Kostol Všetkých svätých (Malíkovice)
 Kostol Všetkých svätých (Mohelno)
 Kostol Všetkých svätých (Ořechov)
 Kostol Všetkých svätých (Plzeň)
 Kostol Všetkých svätých (Pražský hrad)
 Kostol Všetkých svätých (Rájec-Jestřebí)
 Kostol Všetkých svätých (Rožnov pod Radhoštěm)
 Kostol Všetkých svätých (Stará Říše)
 Kostol Všetkých svätých (Stojice)
 Kostol Všetkých svätých (Stříbro)
 Kostol Všetkých svätých (Třebešice)
 Kostol Všetkých svätých (Uhříněves)
 Kostol Všetkých svätých (Újezd u Černé Hory)
 Kostol Všetkých svätých (Velvary)
 Kostol Všetkých svätých (Vyšehorky)
 Kostol Všetkých svätých (Zdětín)
 Kostol Všetkých svätých (Žumberk)
Jarolím Antal

Jarolím Antal je popredný slovenský odborník na spoločenskú etiketu, štátny a diplomatický protokol. V období rokov 1980 - 1993 mal na zodpovednosť protokolárne otázky v slovenskom parlamente.

Momentálne externe učí na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici.

Zdroje 
 http://web.archive.org/web/20120209094010/http://data.pravda.sk/sk/dp/pravdapdf/2007/070908-pa-08-xx-01.pdf

Slovenskí pedagógovia
Valerij Vladimirovič Poľakov

Valerij Vladimirovič Poľakov (; * 27. apríl 1942, Tula† 7. september 2022, Moskva) bol ruský kozmonaut, rekordman z roku 1995 vďaka najdlhšiemu kozmickému letu v histórii trvajúcemu 437 dní. Na palube kozmickej stanice Mir strávil viac ako 14 mesiacov počas jedinej cesty. V súčte je jeho čas strávený vo vesmíre viac ako 22 mesiacov.

Životopis 
Narodil sa v Tule v RSFSR. Bol ženatý, má jedno dieťa. Pôvodne sa volal Koršunov, od roku 1957 prijal priezvisko adoptívneho otca. V roku 1959 promoval na strednej škole v Tule. Potom študoval medicínu so zameraním na astronautiku. Bol námestníkom riaditeľa Ministra verejného zdravotníctva v Rusku. Ako lekár-kozmonaut sa zúčastnil letov Sojuz TM-6/Sojuz TM-7 a Sojuz TM-18/Sojuz TM-20.

Lety do vesmíru 
 Sojuz TM-6 / Sojuz TM-7: 28. august 1988 – 27. apríl 1989, celkom 240 dní, 22 hodín, 34 minút
 Sojuz TM-18 / Sojuz TM-20: 8. január 1994 – 22. marec 1995, celkom 437 dní, 17 hodín, 58 minút

Ocenenia 
 1989: Rad Lenina
 1989: Hrdina Sovietskeho zväzu
 1989: Rad čestnej légie
 1995: Hrdina Ruskej federácie

Referencie

Pozri aj 
 Vývoj rekordu v dĺžke pobytu vo vesmíre

Iné projekty 

Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Hrdinovia Ruskej federácie
Nositelia Radu Lenina
Nositelia Radu čestnej légie
Čítač

Čítač (správnejšie počítadlo) je zariadenie pre počítanie impulzov, zachovanie údaja o ich počte vo vnútornom stave obvodu a zobrazenie tohto údaja v určitom kóde. Prakticky sa rozlišujú dva druhy čítačov:
 vzostupný čítač, ktorý zvyšuje svoju hodnotu
 zostupný čítač, ktorý znižuje svoju hodnotu

Väčšinou sa realizuje pomocou elektronických logických obvodov.

Najjednoduchšou realizáciou čítača je kaskádové riadenie preklápacieho obvodu T. Tým získame modul – delič frekvencie, ktorý vytvára na výstupe každého preklápacieho obvodu signál polovičnej frekvencie.

Počítadlá môžu byť doplnené ďalšími obvodmi, ktoré zabezpečujú napríklad:
 vynulovanie počítadla pri dosiahnutí určitej hodnoty (napríklad decimálne počítadlo, ktoré počíta od 0 do 9)
 aktiváciu výstupu počítadla pri dosiahnutí koncovej hodnoty (kvôli kaskádovaniu počítadiel)
 pri aktivácii určitého vstupu nulovanie počítadla
 pri aktivácii určitého vstupu nastavenie počítadla na hodnotu danú hodnotou zvláštnych vstupov (tzv. prednastaviteľné počítadlo)

Elektronika
Digitálna elektronika
Logické obvody
Szegvár

Szegvár je veľká obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Szentesskom okrese.

Má rozlohu 8 622 ha a žije tu 4 789 obyvateľov (2007).

Partnerské mestá 
 Lewin Brzeski, Poľsko
 Ocna de Sus, Rumunsko

Obce v Maďarsku
Ásotthalom

Ásotthalom je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.

Má rozlohu 12254 ha a žije tu 4134 obyvateľov (2007).

Obce v Maďarsku
Kiszombor

Kiszombor je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.

Má rozlohu 6581 ha a žije tu 4116 obyvateľov (2007).

Obce v Maďarsku
Nagyigmánd

Nagyigmánd je veľká obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Komárom.

Má rozlohu 5143 ha a žije tu 3120 obyvateľov (2007).

Obce v Maďarsku
Tokod

Tokod je veľká obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.

Má rozlohu  a žije tu 4 302 obyvateľov (2007).

Obce v Maďarsku
Mošovské aleje

Mošovské aleje je chránený areál nachádzajúcou sa neďaleko obce Mošovce, na okraji révayovského mošovského parku. Aleje sú osadené javormi, jaseňmi, gaštanmi a lipami a sú dokladom citlivého vzťahu našich predkov k prírodnému prostrediu a schopnosti vhodne zakomponovať prírodné prvky do horskej panorámy.

Referencie

Pozri aj 
 Kaštieľ v Mošovciach
 Mošovce
 Mošovský park
 Révaiovci

Mošovce
Mošovská pahorkatina
Chránené areály na Slovensku
Chránené územia Národného parku Veľká Fatra
Chránené územia v okrese Turčianske Teplice
Aleje
Zoznam politických článkov/Q

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

qu 
Quadruplealliance (1813) · Quentin Bryceová · Quintus Lutatius Catulus

Zoznamy politických článkov
České vysoké učení technické v Praze

České vysoké učení technické v Praze (skr. ČVUT) je najstaršia česká technická univerzita, ktorá bola založená v roku 1707.

Organizácia 
Škola má 8 fakúlt, ktoré sa delia na katedry a ústavy.   

Fakulty
 Fakulta stavební
 Fakulta strojní
 Detašované pracoviště Sezimovo Ústí
 Fakulta elektrotechnická
 Fakulta jaderná a fyzikálně inženýrská
 Detašované pracoviště Děčín
 Fakulta architektury
 Fakulta dopravní
 Detašované pracoviště Děčín
 Fakulta biomedicínského inženýrství, Kladno
 Fakulta informačních technologií
Vysokoškolské ústavy
 Kloknerův ústav
 Masarykův ústav vyšších studií
 Ústav tělesné výchovy a sportu
Iné pracoviská
 Výpočetní a informační centrum
 Technologické a inovační centrum
 Výzkumné centrum průmyslového dědictví
 Ústav technické a experimentální fyziky ČVUT
 Centrum pro radiochemii a radiační chemii
 Útvar výstavby a investiční činnosti ČVUT
Účelové zariadenia
 Rektorát ČVUT
 Správa účelových zařízení
 Vydavatelství ČVUT

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka univerzity (po česky alebo anglicky)
 StudyAtCTU.com Oficiálny portál pre zahraničných študentov (po anglicky)

 
Univerzity v Česku
Školy v Prahe
Súkromné gymnázium MERCURY

Súkromné gymnázium Mercury sídli na Zadunajskej ulici v Petržalke v budove bývalej základnej školy, vybudovanej v roku 1928. Je to jedna z mála budov Starej Petržalky, ktorá prežila asanáciu pôvodnej zástavby obytných domov a následnú hromadnú výstavbu panelových domov v dnešnej miestnej časti Dvory. V rokoch 1993-1996 sídlilo na Dolnozemskej ulici.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka gymnázia

Gymnáziá v Bratislave
Henrich VI. (Luxembursko)

Henrich VI. (* 1240 – † 5. jún 1288, Worringen) bol luxemburský gróf v rokoch 12811288.

Rodina
Bol synom luxemburského grófa Henricha V. (12471281) a Margaréty z Baru (* 1220 – † 1275), dcéry grófa Henricha II. z Baru. Jeho manželkou bola Beatrix z Avesnes, dcéra grófa Balduina z Avesnes, s ktorou sa oženil v máji 1265 a s ktorou mal päť detí:
 syn Henrich (* 1275/1276† 1313),  luxemburský gróf (12881313), rímsky kráľ (13081313) a rímskonemecký cisár (13121313)
 syn Walram (* 1280 – † 1311)
 syn Balduin (* 1285 – † 1354), trevírsky arcibiskup (13071354)
 dcéra Margaréta († 1336), mníška, prepoštka kláštora Marienthal
 dcéra Felicitas (* 1286 – † 1336), manželka Jána z Lovane

Život 
Už počas neprítomnosti svojho otca, z dôvodu účasti na križiackej výprave Ľudovíta IX. (12701271), dokázal Henrich prevziať vládu v grófstve do svojich rúk. Počas svojej vlády si vydobyl povesť udatného bojovníka. Viedol spory s pánmi z Viandenu, arcibiskupom z Trevíru či biskupom z  Liège. Osudným sa mu stal spor o limburské vojvodstvo. Henrichovi sa podarilo získať právne nároky na Limbursko od Reinalda z Geldernu. Henrich tu videl možnosť rozšírenia svojho teritória do holandského priestoru. Podarilo sa mu získať na svoju stranu aj kolínskeho biskupa. Proti nemu však stál brabantský vojvoda Ján I., ktorý mal záujem o ovládnutie obchodnej cesty, ktorá tadiaľ viedla. V rozhodujúcej bitke o limburské vojvodstvo, ktorá sa odohrala 5. júna 1288 pri Worringene, však Henrich VI. padol, rovnako ako jeho traja bratia.

Iné projekty

Externé zdroje
  www.genealogie-mittelalter.de

Narodenia v 1240
Úmrtia v 1288
Luxemburgovci
Vládcovia Luxemburska