joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jena

Jena je nemecké univerzitné mesto v spolkovej krajine Durínsko, ktoré sa nachádza na rieke Sála. Podľa počtu obyvateľov je druhým najväčším mestom v spolkovej krajine Durínsko.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1182. V 13. storočí sa Jena stala obchodným mestom s právami (1230) a svojou vlastnou správou. Ekonomika bola založená najmä na produkcii vína. V roku 1286 prišli do mesta Dominikáni a v 1301 Cisterciáni. V roku 1331 bolo mesto pod vládou Meißenského markgrófstva. Od 1423 patrilo Saskému kurfirstvu Wettinovcov, ktorí zdedili Meißensko. Reformácia sa dotkla mesta v 1523. V roku 1558 založil Johann Friedrich I. dnešnú univerzitu Friedrich-Schiller-Universität Jena. Od 1670 do 1690 bola Jena hlavným mestom vojvodstva Sasko-Jena. V roku 1692 bolo pripojené k vojvodstvu Sasko-Eisenach a v 1741 k vojvodstvu (neskôr veľkovojvodstvo) Sasko-Weimar, ku ktorému patrilo až do roku 1918.

Na konci 18. storočia bola miestna univerzita najväčšia a najznámejšia zo všetkých nemeckých štátov. To spravilo z mesta centrum filozofie (s profesormi ako Fichte, Hegel, Schiller a Schelling) a raného romantizmu (básnici Novalis, bratia Schlegelovci a Ludwig Tieck).

14. októbra 1806 tu bojoval Napoleon Bonaparte proti Prusom, ktorých tu porazil v bitke pri Jene. Odpor voči francúzskej okupácii bol veľký, najmä u miestnych študentov. Mnohí z nich bojovali v roku 1813 v dobrovoľných ozbrojených zložkách pruskej armády Lützowsches Freikorps. O dva roky neskôr bolo v meste založené bratstvo Urburschenschaft.

Na konci 19. storočia prišiel s výstavbou železnice z Halle/Lipsko do Nürnbergu rozvoj mesta. Jena sa stala centrom strojníctva, optiky a výroby skla. Boli tu založené významné sklárske podniky Carl Zeiss AG, Schott AG za ktorými stáli Carl Zeiss, Ernst Abbe a Otto Schott.

Na konci druhej svetovej vojny v roku 1945 bolo mesto Spojencami ťažko bombardované. Bolo zničené skoro celé stredoveké centrum mesta (po vojne bolo obnovené).

Osobnosti mesta 
 Immanuel Hermann von Fichte (* 1796 – † 1879), filozof a teológ
 Hugo Schmeisser (* 1884 – † 1953), konštruktér pechotných zbraní
 Walter Eucken (* 1891 – † 1950), ekonóm

Partnerské mestá 
 Aubervilliers, Francúzsko, 1999
 Berkeley, USA, 1989
 Erlangen, Nemecko, 1987
 Lugoj, Rumunsko, 1983
 Porto, Portugalsko, 1984
 San Marcos, Nikaragua, 1996

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

 
Mestá v Durínsku
Univerzitné mestá v Nemecku
Svante Janson

Carl Svante Janson (* 21. máj 1955) je švédsky matematik. Zaoberá sa predovšetkým funkcionálnou analýzou, harmonickou analýzou, teóriou pravdepodobnosti, štatistikou, kombinatorikou, teóriou grafov a analýzou algoritmov. Najdôležitejšie výsledky dosiahol v teórii náhodných grafov a U-štatistike.

Zdroj 

Švédski matematici
Absolventi Uppsala universitet
José Mujica

José Alberto Mujica Cordano (* 20. máj 1935, Montevideo) je uruguajský politik, bývalý člen partizánskej organizácie Tupamaros a bol prezidentom Uruguaja.

Na začiatku 60. rokov sa pripojil k formujúcej sa mestskej guerillovej skupine Tupamaros, neskôr bol viackrát zatknutý, no podarilo sa mu tiež niekoľkokrát úspešne ujsť, podieľal sa aj na veľkom úteku z väznice Punta Carretas, ktorú zorganizovalo viac ako 100 členov Tupamaros v r. 1971. Bol niekoľkokrát políciou postrelený a opätovne ho chytili v r. 1972. Po vojenskom prevrate v r. 1973 bol premiestnený do prísne stráženej vojenskej väznice, kde boli väzni vystavovaní obzvlášť zlému zaobchádzaniu; Mujica bol vyše 2 roky držaný na samotke na dne úzkej studne. Väzni tu boli zadržiavaní v podstate ako rukojemníci štátu, ktorí by boli okamžite popravení, keby ich druhovia z Tupamaros obnovili svoje aktivity. Bol prepustený až po 13 rokoch, v r. 1985, po obnovení demokracie. V r. 1992 Mujica a ďalší bývalí členovia Tupamaros založili ľavicovú stranu Hnutie ľudovej účasti, ktoré sa zakrátko integrovalo do väčšieho politického subjektu Široká koalícia (Frente Amplio).

Mujica (prezývaný El Pepe) bol v r. 1994 ako kandidát tejto strany zvolený za poslanca a vo voľbách v r. 1999 a 2004 za senátora. V marci 2005 sa stal ministrom poľnohospodárstva a v r. 2009 ho Široká koalícia nominovala za svojho kandidáta do prezidentských volieb v r. 2009. Tie v novembri toho roku vyhral, pričom v druhom kole získal 52% hlasov. Do úradu oficiálne nastúpil v 1. marca 2010.

Je ženatý so svojou bývalou spolubojovníčkou z Tupamaros, súčasnou senátorkou Lucíou Topolanskou. Sú bezdetní a žijú na malej farme na predmestí Montevidea, pričom Mujicov prostý životný štýl je podčiarknutý aj tým, že jeho jediným zapísaným majetkom je 23 ročný Volkswagen Chrobák.

Zdroj 
 

Uruguajskí politici
Prezidenti Uruguaja
Príbeh princa Gendžiho

Príbeh princa Gendžiho () je romantický román, v ktorom sa opisuje život a lásky fiktívneho hrdinu, princa menom Gendži Hikaru. Za autorku románu sa považuje dvorná dáma Šikibu Murasakiová, ktorá ho napísala niekedy v rokoch 1000 až 1008..

Dej 
Gendži patril do vysoko postavenej spoločenskej triedy, bol synom cisára a aj keď hlavnou témou tohto romantického románu je Gendžiho skúsenosť so ženami, jeho vedľajšie vzťahy s mužmi sú vykreslené nie veľmi dobre. Gendži prechádza citovým svetom, postupne objavuje v ženách i v sebe samom zložitosť ľudskej osobnosti. Jeho cestovanie nikdy nekončí, ale premení ho z ľahkovážneho dobrodruha na hľadača určitého druhu pravdy. Autorka sa naozaj zaujímala o vzťah mužov k ženám, a to nie len v roli ctiteľov - verných či príležitostných - ale aj v roli synov, otcov, manželov, priateľov či ochrancov.
Román je skôr zmesou romantického idealizmu, ako úzkoprsého realizmu.

Ďalšou veľkou témou príbehu je aj vzťah Gendžiho s dámou rovnakého mena, ako je autorka príbehu, Murasaki, ktorá vyrástla ako princova zverenkyňa, po čase sa stala jeho druhou ženou a neskôr ochorela a zomrela.
Gendži bol viac a viac skľúčený a postupne sa pripravoval na úplné prerušenie stykov so svetom, v ktorom už nenachádzal žiadne potešenie.

Okrem obsahu je tento príbeh významný aj z toho dôvodu, že je pravdepodobne prvým vyzretým románom, ktorý bol napísaný. Rané "romány" totiž pripomínali skôr rozprávky - aj keď realistické, nemali zmysel pre spletitosť a chýbala im schopnosť rozvíjať svoje postavy.
Aj keď je tento román fikciou, je ako z hľadiska popisného, tak psychologického zo života.

Zdroje

Iné projekty 

Japonské romány
Sfilmované knihy
Dokonalý trik

Dokonalý trik () je americký filmový triler z roku 2006 od režiséra Christophera Nolana, nakrútený podľa rovnomennej knihy Christophera Priesta z roku 1995 The Prestige. Príbeh sleduje Roberta Angiera a Alfreda Bordena, dvoch rivalov a javiskových kúzelníkov v Londýne na začiatku 20. storočia. Posadnutí vytváraním najlepších ilúzií upadnú do vzájomnej snahy sa prekonať, čo má tragické následky.

Role Roberta Angiera sa ujal Hugh Jackman, jeho protivníka Alfreda Bordena stvárnil Christian Bale. V roli vynálezcu Nikolu Tesly sa objavil David Bowie, ďalších rolí sa ujali Michael Caine, Scarlett Johanssonová, Piper Perabo, Andy Serkis a Rebecca Hallová. Vďaka filmu sa režisér Nolan spojil s Balom a Cainom, s ktorými v roku 2005 spolupracoval na filme Batman začína.

Priestov román v dopisoch previedol Nolan do scenára spolu so svojím bratom Jonathanom a využili nelineárnu formu rozprávania.

Obsadenie
 Hugh Jackman – Robert Angier
 Christian Bale – Alfred Borden
 Michael Caine – John Cutter
 Scarlett Johanssonová – Olivia Wenscombeová
 David Bowie – Nikola Tesla
 Piper Perabo – Julia McCulloughová
 Andy Serkis – pan Alley
 Rebecca Hallová – Sarah Bordenová
 Roger Rees – Owens
 Ricky Jay – Milton

Výroba
Najskôr sa na Christophera Priesta kvôli adaptácii jeho románu The Prestige obrátili producenti režisérov Juliana Jarrolda a Sama Mendesa. Na Priesta zapôsobili Nolanove filmy Memento a Following. Následne producentka Valerie Dean získala pozornosť Nolana pre Priestovu knihu. V októbri roku 2000 sa Nolan vydal do Londýna, aby propagoval svoj film Memento. Tam si prečítal Priestovu knihu a počas prechádzky v Highgate sa o príbeh podelil s bratom.

Externé odkazy
 
 

Filmy z 2006
Filmové trilery USA
Filmové drámy
Vedecko-fantastické filmy
Filmové drámy USA
Filmy Warner Bros.
Filmy podľa názvu
Hrob neznámeho vojaka (Moskva)

Hrob neznámeho vojaka (rus. Могила Неизвестного Солдата) je memoriálny architektonický komplex v hlavnom meste Ruska Moskve nachádzajúci sa v Alexandrovskom sade pri múre Moskovského Kremľa.

Hrob neznámeho vojaka je jedným z najpietnejších miest Ruska, je trvalou pamiatkou hrdinom Veľkej vlasteneckej vojny.

História vzniku memoriálu 
3. decembra 1966, pri príležitosti 25. výročia bitky o Moskvu bol na tomto mieste uložený popol neznámeho vojaka z mohyly Štyki, ležiacej severozápadne od Moskvy pri meste Zelenograd.

Ďalším významným dátumom bol 8. máj 1967, kedy bol na tomto mieste odhalený pamätník Mohyla Neznámeho Vojaka (dielo architektov D. I. Burdina, V. A. Klimova a J. R. Rabajeva a sochára N. V. Tomského). Súčasne bol v tento deň zapálený večný oheň.

Od 12. decembra 1997 podľa výnosu Prezidenta Ruskej federácie sa miesto vykonávania čestnej stráže pri mohyle považuje za tzv. Post č. 1. 17. novembra 2009 bol pamätníku priznaný štatút Všezväzového memoriálu vojenskej slávy (Общенациональный мемориал воинской славы).

Opis monumentu 
Vzhľadovo monument vyniká pomerne jednoduchou architektúrou. Ústrednú časť tvorí mramorová doska s bronzovou kompozíciou – vojenská prilba s vavrínovou vetvičkou ležiace na rozvinutej bojovej zástave.

Pred doskou sa nachádza bronzová päťramenná hviezda, v ktorej strede horí večný oheň, doplnená nápisom „Tvoje meno je neznáme, Tvoj čin je nesmrteľný“ (Имя твоё неизвестно, подвиг твой бессмертен; slová ruského sovietskeho spisovateľa S. V. Michalkova).

Vľavo od mohyly sa nachádza stena z červeného kremenca s nápisom: 1941 PADLÝM ZA VLASŤ 1945 (1941 ПАВШИМ ЗА РОДИНУ 1945), vpravo – aleja dvanástich granitových blokov, z ktorých každý je venovaný jednému z miest-hrdinov (na každom z blokov je umiestnený názov mesta). V blokoch je uložená prsť zeme, z toho-ktorého mesta.

Iné projekty

Galéria

Zdroj

Externé odkazy 
 Mohyla Neznámeho Vojaka na stránke Prezidenta Ruskej federácie
 Večnému ohňu - 40 rokov

Stavby v Moskve
Pamätníky v Rusku
Montpellier

Montpellier je mesto na juhu Francúzska, správne stredisko departementu  Hérault a celého regiónu Languedoc-Roussillon. Leží  od pobrežia Stredozemného mora, asi 130 západne od Marseille a  južne od Paríža. Má 244-tisíc obyvateľov a je to deviate najväčšie mesto Francúzska. 

Montpellier je priemyselné mesto a predovšetkým sídlo starobylej univerzity, ktorá bola v stredoveku kultúrnym centrom južného Francúzska. V meste sa narodil svätý Roch, zakladateľ sociológie Auguste Comte a maliar Frédéric Bazille. Vznikol tu Rád svätého Ducha z Montpellieru.

Vývoj počtu obyvateľov 
Počet obyvateľov

Osobnosti mesta 
 Auguste Comte (* 1798 – † 1857), filozof, zakladateľ pozitivizmu
 Juliette Gréco (* 1927), šansoniérka a herečka
 Séverine Bremondová (* 1979), tenistka
 Rémi Gaillard (* 1975), komik

Vzdelanie 
 École nationale de l’aviation civile
 EPITECH
 Montpellier Business School

Partnerské mestá 
  Barcelona, Španielsko, 1963
  Čcheng-tu, Čína, 1981
  Fès, Maroko, 2003
  Heidelberg, Nemecko, 1961
  Louisville, USA, 1955
  Tverja, Izrael, 1983
  Tlemcen, Alžírsko, 2009

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Zdroje
Mr. Brightside

„Mr. Brightside“ je pieseň americkej rockovej skupiny The Killers z ich debutového albumu Hot Fuss a bola napísaná Brandonom Flowersom a Davom Keuningom.

Pieseň bola nazvaná „Song of the Decade“ britskými rozhlasovými stanicami Absolute Radio and XFM, a v apríli 2010 internetová rozhlasová stanica Last.fm zverejnila, že bola najpočúvanejšou skladbou od začiatku online hudobnej služby. V auguste 2010 bola pieseň zvolená za No.1 Festival Anthem všetkých čias v ankete stanice XFM.

Zoznam skladieb 

Original 2003 UK CD vydanie
 "Mr. Brightside"
 "Smile Like You Mean It"
 "On Top"
 "Who Let You Go?"

Re-Release UK CD 1
 "Mr. Brightside (radio edit)"
 "Change Your Mind"

Re-Release UK CD 2
 "Mr. Brightside (Album Version)"
 "Somebody Told Me (Insider Remix)"
 "Midnight Show (SBN Live Session)"

Re-Release UK Red 7"
 "Mr. Brightside"
 "Who Let You Go?"

Originálne 2003 UK 7" Singel vydanie
 "Mr. Brightside (A)" - there is a sound effect of shuffling cards. 
 "Smile Like You Mean It (B)"

US Promotional Release
 "Mr. Brightside (single version)"

Austrálska limitovaná edícia singlu
 "Mr. Brightside"
 "Somebody Told Me (Josh Harris Remix)"
 "Who Let You Go?"
 "Mr. Brightside video"

Európsky 2005 Singel
 "Mr. Brightside"
 "Somebody Told Me (Insider Remix)"

Európsky 2005 Maxi singel
 "Mr. Brightside" 
 "Somebody Told Me (Insider Remix)"
 "Mr. Brightside (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Mix)"

US 12"
 "Mr. Brightside (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Remix)"
 "Mr. Brightside (The Lindbergh Palace club Remix)"
 "Mr. Brightside (Jacques Lu Cont's Thin White Duke Dub)"
 "Mr. Brightside (The Lindbergh Palace Radio Remix)"
 "Mr. Brightside (The Lindbergh Palace Dub)"
 "Mr. Brightside (Original Version Video)"

Graf výkonnosti a Certifikácie 
„Mr. Brightside“ vstúpil do rebríčku Billboard Hot 100 na pozíciu #40 dňa 12. februára 2005, a kulminoval na #10 dňa 11. júna 2005.

V júni 2004 „Mr. Brightside“ kulminoval na #10 v rebríčku UK Singles Chart a od tej doby sa stal jedným z najdlhšie obsadených singlov 21. storočia .

Rebríčky

Certifikácie

Referencie

Externé odkazy 
 Watch "Mr. Brightside" on Youtube
 Watch "Mr. Brightside" UK Version on Youtube
 Song Lyrics

Piesne z 2004
Single z 2005
Piesne The Killers
Dušan Vančura

Dušan Vančura (* 9. december 1937, Užhorod - † 16. apríl 2020, Mirochov, Chlum u Třeboně) bol český spevák, kontrabasista, textár, hudobný aranžér a prekladateľ, pôvodným občianskym povolaním inžinier-elektrotechnik.

Od roku 1964 spolupracoval so skupinou Spirituál kvintet, jej stálym členom sa stal v roku 1969. Krátko tiež pôsobil v skupine Brontosauři. Súčasne viedol svoj vokálny súbor Antikvartet.

Diskografia

V skupine Spirituál kvintet 
 1971: Spirituál kvintet - Supraphon 
 1973: Písničky z roku raz dva , Supraphon, (reedícia 2003)
 1978: Spirituály a balady - Supraphon, LP, (reedícia 1995, 2007)
 1986: Čtwero pjsnj - Panton, (reedícia 2007)
 1981: Saužení lásky - Supraphon, LP, (reedícia 1996, 2007) 
 1984: Dvacet let - Supraphon, 3LP, (reedícia Panton 1990, neskôr vyšlo aj na CD), (reedícia 1993)
 1985: Šlapej dál - Panton (reedícia 1994)
 1986: Every time I Feel The Spirit - Panton
 1988: Šibeničky - Panton (reedícia 2003)
 1990: Za svou pravdou stát - Panton , Panton 1990
 1991: Hallelu! - Panton (reedícia 2007)
 1992: Rajská zahrada - Panton (reedícia 2001)
 1994: Antologie 1960–1995 - , 2CD 
 1994: Hanba nám! - Monitor, CD
 1997: Na káře - Pupava, CD
 1998: Vánoční koncert - Monitor-EMI, CD (reedícia 2005)
 2002: Křídla holubic - Pupava, CD 
 2004: Karel Zich a Spirituál kvintet - Sony Music, CD
 2005: Křížem krážem - Sony BMG, CD
 2006: 45 let archiv - Sony BMG, CD
 2009: Zatím dobrý - Universal Music, CD
 2010: 1960-2010 - Sto nejkrásnejších písní (+1) - Supraphon, CD (podtitul: Jubilejní edice k padesáti letům činnosti)

Filmografia 
 2000 Jabloňová panna  ...napísal text piesne k filmu

Zdroj

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka skupiny Spitituál kvintet
Rozhovor s Jiřím Tichotou
Český hudební slovník osob a institucí

Českí speváci
Českí textári piesní
Českí kontrabasisti
Osobnosti z Užhorodu
Ondřej Novosad

generálmajor Ing. Ondřej Novosad (* 17. december 1962, Jeseník) je slovenský generál.

Je veliteľom Spoločného operačného veliteľstva OS SR, ktoré vzniklo v apríli 2021. Od 1. apríla 2017  do 31. decembra 2020 bol vojenský predstaviteľ pri Vojenskom výbore NATO a EÚ. Predtým bol od roku 2012 veliteľom Pozemných síl Slovenskej republiky.

Život 
V roku 1982 absolvoval Vojenskú strednú odbornú školu v Martine. Potom v období 1982, až 1986 študoval na Vojenskej vysokej škole vo Vyškove na Morave a roku 1986 bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Po ukončení štúdia vykonával základné veliteľské funkcie v ženijnom vojsku. Po ukončení postgraduálneho štúdia na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne bol v roku 1991, ustanovený do funkcie veliteľa školy dôstojníkov v zálohe. 

Po zániku Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky sa v roku 1993, stal ženijným náčelníkom v Žiline. Od roku 1997 do roku 2001 absolvoval rôzne štábne a jazykové kurzy na Slovensku aj v zahraničí. V roku 2005, absolvoval kurz anglického jazyka vo Veľkej Británii. V rokoch 2007 až 2010 pôsobil vo funkcii veliteľa 2. mechanizovanej brigády v Prešove. V tejto funkcii vtedajšieho plukovníka Novosada prezident SR k 23. januáru 2008 vymenoval do prvej generálskej hodnosti brigádny generál. V rokoch 2010 až 2012 bol zástupcom veliteľa Pozemných síl, 10./15. septembra 2012 (podľa životopisu 15. septembra) sa stal ich veliteľom. Funkciu vykonával do 31. marca 2017. Od 1. apríla 2017 bol vojenským predstaviteľom pri Vojenskom výbore NATO. Vo funkcii nahradil genmjr. Miroslava Kociana. Pôsobenie vo funkcii ukončil k 31. decembru 2020, jeho nástupcom je genpor. Josef Pokorný.

19. apríla 2016 bol prezidentom Andrejom Kiskom povýšený do hodnosti generálmajor.

Pôsobenie vo vojenských misiách v zahraničí 

 1996–1997 zástupca veliteľa ženijného práporu OSN (UNTAES/Východné Slavónsko)
 1999–2000 Veliteľ slovenského kontingentu NATO/KFOR/Kosovo)
 2003–2004 Veliteľ slovenského kontingentu Iracká sloboda/Irak

Miesta vojenského pôsobenia 
 : Martin, Žilina, Liptovský Mikuláš, Prešov, Sereď, Trenčín, Bratislava
 : Vyškov na Morave,  Brno, 
 : York

Referencie

Externé odkazy 
Fotografia

Zdroj 
 Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita  1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 76

Slovenskí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Velitelia Pozemných síl Slovenskej republiky
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Slovenskí vojenskí diplomati
Gordon Lightfoot

Gordon Lightfoot celým menom Gordon Meredith Lightfoot, Jr. (* 17. november 1938, Orillia, Ontário, Kanada) je  kanadský spevák, hudobný skladateľ, textár, gitarista. Jeho piesne natočili desiatky hviezd ako napríklad Elvis Presley, Johnny Cash či Marty Robbins. Za jeho najväčšie hity sú považované piesne „If you could read my mind“, „Carefree highway“, „Rainy day people“, „Early morning rain“ a „The wreck of the Edmund Fitzgerald“. Má hviezdu na Kanadskom chodníku slávy.

České cover verzie 
 „Rainy day people“ - „Kočovní herci“ (František Nedvěd)
 „Ribbon of darkness“ - „Nečekej už na mě dál“ (Greenhorns)
 „Waiting for you“ - „Třetí pokus“ (František Nedvěd)
 „Steel rail blues“ - „Čím jezdí láska“ (Fešáci)
 „If you could read my mind“ - „Devatenáct“ (František Nedvěd)
 „Early morning rain“ - „Dálnice č. 5“ (Žalman a spol), „Ranní déšť“ (Wabi Daněk)
 „Sundown - „Řemeslo“ (František Nedvěd)

Diskografia

Albumy 
 1966 Lightfoot!
 1967 The Way I Feel
 1968 Did She Mention My Name
 1968 Back Here on Earth
 1969 Sunday Concert (live)
 1970 Sit Down Young Stranger (premenovaný na: If You Could Read My Mind)
 1971 Summer Side of Life
 1972 Don Quixote
 1972 Old Dan's Records
 1974 Sundown
 1975 Cold on the Shoulder
 1976 Summertime Dream
 1978 Endless Wire
 1980 Dream Street Rose
 1982 Shadows
 1983 Salute
 1986 East of Midnight
 1993 Waiting for You
 1998 A Painter Passing Through
 2004 Harmony

Výberové albumy 
 1969 Early Lightfoot
 1970 The Best
 1971 Classic Lightfoot: The Best of Gordon...
 1974 The Very Best of Gordon Lightfoot
 1975 Gord's Gold
 1976 Early Morning Rain
 1985 Songbook
 1988 Gord's Gold, Vol. 2
 1989 The Best of Gordon Lightfoot
 1992 Original Lightfoot
 1993 The United Artists Collection
 1994 Lightfoot!/The Way I Feel
 1999 Songbook
 2002 Complete Greatest Hits

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kanadská hudobná encyklopédia thecanadianencyclopedia.com
 Diskografia - lightfoot.ca

Zdroj 
 

Kanadskí folkoví speváci
Kanadskí country speváci
Kanadskí rockoví speváci
Kanadskí folkoví gitaristi
Kanadskí country gitaristi
Kanadskí rockoví gitaristi
Kanadskí folkoví klaviristi
Kanadskí country klaviristi
Kanadskí rockoví klaviristi
Kanadskí skladatelia modernej hudby
Kanadskí textári piesní
Osobnosti na kanadských poštových známkach
Osobnosti z Ontária
Jan Svěrák

Jan Svěrák (* 6. február 1965, Žatec) je český režisér, scenárista a herec. Jeho otec je scenárista a herec Zdeněk Svěrák.

Zo života 
Vyštudoval katedru dokumentaristiky na pražskej FAMU. On aj jeho filmy získali množstvo ocenení, vrátane Oscara, Krištáľového glóbusu, Zlatého Glóbusu a Tokyo Grand Prix.

V súčasnosti žije v Prahe.

Filmografia 
 Ropáci (1988), Academy Award za najlepší študentský film
 Obecná škola (1991), Nominácia na Academy Award
 Jízda (1994), Krištáľový glóbus na filmovom festivale Karlove Vary
 Akumulátor 1 (1994)
 Kolja (1996), Academy Award za najlepší cudzojazyčný film
 Tmavomodrý svět (2001)
 Tatínek (2004)
 Vratné lahve (2007)
 Kuky se vrací (2010) Cena za experimentálny film na filmovom festivale Karlove Vary

Referencie

Literatúra 
 Kdo je kdo : 91/92 : Česká republika, federální orgány ČSFR. Díl 2, N–Ž. Praha : Kdo je kdo, 1991. 637-1298 s. ISBN 80-901103-0-4. s. 921-922. 
 Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha : Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. s. 620. 
 Osobnosti - Česko : Ottův slovník. Praha : Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. s. 672. 
 Miloš Smetana: Jan Tříska, nakl. XYZ, Praha, 2004, str. 125–6, 128–130, 140, ISBN 80-903399-5-6
  TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q-Ž. Praha ; Litomyšl : Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. s. 222.

Externé odkazy 
 
 
 
 Jan Svěrák "Na plovárně" v ČT
 Osobná stránka
 Jan Svěrák 
 Biografia

Českí filmoví režiséri
Českí filmoví scenáristi
Absolventi FAMU v Prahe
Držitelia Českého leva
Osobnosti zo Žatca
Čertovo jezero

Čertovo jezero ( Teufels-See) je povesťami opradené jazero ľadovcového pôvodu v okrese Klatovy v Plzeňskom kraji v Česku. Nachádza sa na juhovýchodnom svahu Jezerní hory, blízko mesta Železná Ruda (Špičák). Vodná plocha sa nachádza v nadmorskej výške , jej rozloha je  a hĺbka jazera dosahuje miestami .

Jazero obklopuje pralesovitý smrekový porast. Ako jediné zo šumavských ľadovcových jazier náleží k povodiu Dunaja.

Ochrana prírody 
Ochrana Čertova aj neďalekého Černého jazera začala už v roku 1911 a od roku 1933 sú obe súčasťou národnej prírodnej rezervácie Černé a Čertovo jezero o rozlohe . Vo fytoplanktóne sú zastúpené panciernatky Peridinium umbonatum a Gymnodinium uberrimum a Žltohnedé riasy Dinobryon pediforme.

Iné projekty

Literatúra 
 Ottova Encyklopedie, Česká republika, Zeměpis, Čertovo jezero, Ottovo nakladatelství Praha, 2006 ISBN 80-7360-456-6
 999 turistických zajímavostí České republiky, Černé a Čertovo jezero, Soukup & David, 1999, ISBN 80-242-0183-6''

Externé odkazy 
 Čertovo jezero na Wikimapy
 Národná prírodná rezervácia Černé a Čertovo jezero

Jazerá v Česku
Jazerá na Šumave
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2011

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2011 boli 14. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien. Uskutočnili sa vo Švajčiarsku a titul z roku 2009 úspešne obhájili hokejistky Spojených štátov. Prvýkrát v histórii sa elitnej kategórie majstrovstiev zúčastnili aj reprezentantky Slovenska, ktoré obsadili siedme miesto, čím si vybojovali účasť na MS 2012 v americkom Burlingtone.

Termín a miesta konania
Majstrovstvá sa konali v termíne od 16. do 25. apríla 2011. Dejiskami šampionátu boli:

Účastníci
Na majstrovstvách štartovalo osem krajín, z toho prvých sedem celkov z posledných majstrovstiev sveta v roku 2009 vo fínskej Hämeenlinne a víťaz I. divízie MS 2009 v rakúskom Grazi Slovensko.

Zoznam účastníkov
(v zátvorke je umiestenie na MS 2009)

  (1.)
  (2.)

  (3.)
  (4.)

  (5.)
  (6.)

  (7.) 
  (víťaz I. divízie)

Hrací systém a program turnaja

Skupinová fáza
Účastníci boli rozdelení do dvoch základných skupín:
Skupina A (štyri zápasy v Zürichu, dva vo Winterthure)
Skupina B (všetky zápasy vo Winterthure)

Skupina A

Skupina B

Stretnutia o záchranu (vo Winterthure)
Posledné celky zo základných skupín sa stretli v boji o záchranu na dva víťazné zápasy.

Konečný stav série
 -   2 : 0
Tretí zápas, ktorý bol na programe 25. apríla od 16:00 hod, sa nehral, lebo o víťazovi série bolo rozhodnuté.
 zostupuje do I. divízie MS 2012.

Play-off o titul (v Zürichu)

Štvrťfinále

Semifinále

O konečné umiestenie

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Nižšie výkonnostné kategórie
Ďalších 27 ženských hokejových reprezentácii bojovalo o postup do vyšších divízií a o zotrvanie vo svojich terajších divíziách v týchto piatich výkonnostných kategóriách:

I. divízia
Termín a miesto turnaja:
11.–17. apríl 2011; Ravensburg (Nemecko)

 sa z dôvodu národnej tragédie, spôsobenej prírodnými katastrofami (zemetrasenie a cunami v Tóhoku) zo súťaže odhlásilo, ale uchovalo si miesto v I. A divízii aj pre MS 2012.

II. divízia
Termín a miesto turnaja:
4.–10. apríl 2011; Caen (Francúzsko)

 *  na šampionát nepricestovala, jej zápasy boli kontumované.

III. divízia
Termín a miesto turnaja:
1.–6. február 2011; Newcastle (Austrália)

IV. divízia
Termín a miesto turnaja:
27. marec – 1. apríl 2011; Reykjavík (Island)
Estónsko, ako šiesty účastník IV. divízie, sa odhlásilo z MS.

V. divízia
Termín a miesto turnaja:
14.–19. marec 2011; Sofia (Bulharsko)

Pozri aj
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2011

Referencie

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien
ženy
Ľadový hokej v 2011
Ľadový hokej vo Švajčiarsku
Ľadový hokej v Nemecku
Ľadový hokej vo Francúzsku
Ľadový hokej na Islande
Športové podujatia vo Švajčiarsku
Športové podujatia v Nemecku
Športové podujatia vo Francúzsku
Športové podujatia v Austrálii
Športové podujatia na Islande
Šport v Zürichu
Šport vo Winterthure
Šport v Caen
Šport v Reykjavíku
Šport v Sofii
2011 vo Švajčiarsku
2011 v Nemecku
2011 vo Francúzsku
Pohon 8 × 8

Pohon 8 × 8 alebo 8WD či 8 × 8 je schéma pohonu osemkolesových vozidiel, pri ktorých je poháňané každé z ôsmich kolies.

Medzi príklady vojenských vozidiel s pohonom 8 × 8 patria fínsky Patria AMV, ruský MAZ-7310 „Uragan“, americký Heavy Expanded Mobility Tactical Truck (HEMTT), česká Tatra T813 alebo nemecká MAN SX séria. Tento pohon bol široko využitý v rámci obojživelných vozidiel Argo.

Externé odkazy 
Argo 
MAN 8 × 8 EMTS 
Armádny MAN SX 8 × 8 EMTS

Zdroj 
 

Pohon všetkých kolies
DAF Trucks

DAF Trucks NV je holandská automobilová spoločnosť divízie PACCAR, ktorá v súčasnosti vyrába nákladné automobily nad 7,5 tony. Hlavnými činnosťami spoločnosti sú hlavne vývoj, výroba, marketing, predaj a servis stredne ťažkých a ťažkých nákladných automobilov. Jej sídlo a hlavná továreň je v Eindhovene. Kabíny a nápravy sú vyrábané v závode Westerlo v Belgicku. Niektoré z modelov kamiónov predávaných pod značkou DAF sú navrhnuté a vyrábané výrobcom Leyland Trucks v ich závode v Anglicku.

História 
V roku 1928 Hubert „Hub“ van Doorne založil spoločnosť Commanditaire Vennootschap Hub van Doorne's Machinefabriek. Jej spolu-zakladateľom bol Coolen Huenges, majiteľ továrne na ľad a pivovaru. Huegens vlastnil automobil Stearns s posúvačovým bezventilovým motorom Knight a keď motor prestal fungovať, Hub van Doorne bol jediný kto tento motor vedel opraviť. Huegens bol taký spokojný s jeho prácou, že mu ponúkol peniaze, keby chcel Hub začať svoj vlastný obchod. Hub začal pracovať v malej dielni v areáli pivovaru. V roku 1932 spoločnosť, vtedy pod vedením Huba a jeho brata (Wim van Doorne) zmenila svoj názov na Van Doorne's Aanhangwagen Fabriek so skratkou DAF. Coolen Huengens opustil spoločnosť v roku 1936 a spoločnosť bola odvtedy v rukách bratov van Doorne. Do výroby sa vtedy dostal unikátny rozoberateľný príves. Tento príves bol špeciálne vytvorený pre nakladanie a vykladanie železničných kontajnerov, používaných pre kombinovanú cestnú a železničnú dopravu. Kontajner bol dlhý asi tri metre a celková hmotnosť bola 3,5 tony. Výroba týchto prívesov dostala firmu na prvé miesto dodávateľov kontajnerových prívesov na svete. V priebehu Druhej svetovej vojny boli postavené tri prototypy nákladných vozidiel. Po druhej svetovej vojne bol veľký dopyt po luxusných autách a nákladných vozidlách a tak firma využila svoju príležitosť a začalo sa tak so sériovou výrobou prívesov a návesov, technické oddelenie pracovalo na prvých autobusoch a vážne sa zvažovalo zahájenie prevádzky továrne na výrobu automobilov. Pozdĺž cesty do mesta Geldrop bola postavená prvá časť továrne na výrobu podvozkov nákladných áut. V týchto miestach sú výrobné priestory spoločnosti DAF umiestnené dodnes.

V septembri roku 1949 začala spoločnosť DAF s výrobou nákladných automobilov. Výroba sa asi po šiestich mesiacoch presťahovala do novej továrne s rozlohou 9,000 štvorcových metrov. Rad nákladných automobilov sa skladal z troch modelov: trojtonové A30, päťtonové A50 a šesťtonové A60. Tieto modely boli poháňané zážihovým motorom Hercules a vznetovým motorom od spoločnosti Perkinson.

Súčasné modely 
 Séria LF
 Séria CF
 Séria XF

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Official DAF Website

Výrobcovia nákladných automobilov
Automobily DAF Trucks
Telewizja Polska

Telewizja Polska SA (TVP SA; doslova Poľská televízia) je verejnoprávna televízna spoločnosť v Poľsku.

Dejiny 
Prvé pokusy o vytvorenie televíznej stanice v Poľsku sa začali v roku 1935. V roku 1939 sa uskutočnilo prvé pokusné vysielanie. Práce však boli prerušené po vypuknutí druhej svetovej vojny.

25. októbra 1952 bol odvysielaný prvý program (hudobno-baletné vystúpenie, trvajúce 30 minút). O tri mesiace neskôr sa začalo pravidelné vysielanie raz týždenne, od roku 1955 trikrát týždenne. V polovici 50. rokov začali vznikať regionálne štúdiá. Až do roku 1960 bola televízia súčasťou Poľského rádia, v tomto roku vznikol „Komitet ds. Radia i Telewizji "Polskie Radio i Telewizja"“. Od 1. februára 1961 vysielala televízia každodenne. V roku 1969 bola otvorená budova na ulici Woronicza, kde TVP sídli dodnes.

2. októbra 1970 začal vysielať druhý program (dnes TVP2). 16. marca 1971 bol odvysielaný prvý farebný program v štandarde SECAM.

V roku 1992 bola zmenená skratka z TP na TVP a začal vysielať program TVP Polonia pre Poliakov, žijúcich v zahraničí. Zároveň sa TVP definitívne oddelila od Poľského rádia. V roku 1995 prešlo vysielanie na štandard PAL.

Po roku 2000 začalo vysielanie viacerých tematických staníc (šport, kultúra, história). V roku 2008 bola predstavená prvá stanica, vysielajúca vo vysokom rozlíšení.

Stanice

Hlavné kanály 
 TVP1
 TVP2
 TVP3
 16 regionálnych štúdií TVP:

Tematické kanály 
 TVP Polonia
 TVP Kultura
 TVP Sport
 TVP Historia
 TVP Rozrywka
 TVP ABC
 TVP Seriale
 Белсат TV

Kanály v kvalite HD 
 TVP HD
 TVP1 HD
 TVP2 HD

Zdroje 

Televízia v Poľsku
Miroslav Kováč (generál)

Generálmajor  Ing.  Miroslav Kováč   (* 23. február  1958, Martin) je slovenský generál vo výslužbe. V roku 2007 bol ustanovený do funkcie veliteľa Síl výcviku a podpory ozbrojených síl SR.

Život 
V roku 1981 absolvoval Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave a zároveň bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Následne vykonával základné veliteľské funkcie v tankovom vojsku. Po ukončení postgraduálneho štúdia na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne bol v roku 1990 ustanovený do funkcie na operačnom oddelení veliteľstva divízie v Prešove.

Po rozdelení Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky sa v roku 1993, stal náčelníkom operačného oddelenia na veliteľstve 2. armádneho zboru v Prešove. Od roku 1997 do roku 1999 absolvoval jazykový kurz a štúdium na Veliteľskej akadémii generálneho štábu v Hamburgu (NSR). Po ich absolvovaní sa stal v roku 2002 veliteľom 1. mechanizovanej brigády v Prešove. V tejto funkcii ho prezident SR v roku 2003 vymenoval do prvej generálskej hodnosti brigádny generál. Od roku 2005 vykonával funkciu zástupcu veliteľa Pozemných síl OS SR v Trenčíne a v roku 2006 funkciu náčelníka Štábu personálneho manažmentu na generálnom štábe v Bratislave. V roku 2010 svoju vojenskú kariéru ukončil vo funkcii veliteľa Síl výcviku a podpory ozbrojených síl SR v Trenčíne.

Ovláda anglický, nemecký a ruský jazyk.

Miesta vojenského pôsobenia 
 Slovensko: Martin, Prešov,  Trenčín,  Bratislava, 
 Česko: Vyškov na Morave, Brno, 
 Nemecko: Hamburg

Vyznamenania 
Za službu vlasti, Čestný odznak OS SR, Za vernosť OS SR, Za službu v mierových pozorovateľských  misiách, Pamätná medaila ministra obrany a ďalšie.

Externé odkazy 
Fotografia

Zdroj 
 Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita  1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 86

Osobnosti z Martina
Slovenskí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Velitelia 2. mechanizovanej brigády
Velitelia Síl výcviku a podpory Slovenskej republiky
Ženská štvorhra na Moorilla Hobart International 2010

Ženská štvorhra na Moorilla Hobart International 2010 sa hrala ako súčasť Moorilla Hobart International 2010 od 10. januára do 16. januára. Víťazkami sa stali Taiwančanka Čuang Ťia-žung a Češka Květa Peschkeová, ktoré vo finále porazil taiwansko-rumunský pár Čan Jung-žan, Monica Niculescová 3-6, 6-3, 10-7.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Externé odkazy 
 Pavúk štvorhry

Moorilla Hobart International 2010
Ján Salaganič

Generálmajor Ing. Ján Salaganič (* 6. august  1958, Ladomirov) je slovenský generál, v roku 2010 menovaný do funkcie veliteľa Pozemných síl Ozbrojených síl SR. Vo funkcii ho k 15. septembru 2012 vystriedal Ondřej Novosad.

Život 
V roku 1977 absolvoval Vojenské gymnázium v Opave a v roku 1981 Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave a zároveň bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Následne pôsobil v Čechách, kde vykonával základné veliteľské funkcie v tankovom vojsku. Po ukončení postgraduálneho štúdia na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne bol v roku 1989 ustanovený do funkcie náčelníka štábu 49. motostreleckého pluku v Mariánskych Lázniach.

V roku 1991 bol premiestnený do Prešova na riadiacu funkciu v rádiovom a rádiotechnickom prieskume. Po rozdelení Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky sa v roku 1993 stal veliteľom štábu a neskôr veliteľom Strediska elektronického prieskumu Armády SR. Od roku 1995 do roku 1996 velil 52. práporu elektronického prieskumu v Prešove. Od roku 1996 pôsobil na rôznych štábnych funkciách na Generálnom štábe OS SR v Bratislave. V roku 1999 absolvoval jazykový kurz v Kanade a v roku 2002 absolvoval štúdium na Akadémii obrany v Paríži. Po ich absolvovaní sa stal náčelníkom odboru na Veliteľstve Pozemných síl v Trenčíne. V roku 2004 bol vymenovaný do funkcie veliteľa česko-poľsko-slovenskej brigády v Topoľčanoch. Veliteľom mechanizovanej brigády v Prešove sa stal v roku 2005. V roku 2006 bol ustanovený do funkcie zástupcu veliteľa Pozemných síl v Trenčíne. V tejto funkcii ho prezident SR k 1. januáru 2007 vymenoval do prvej generálskej hodnosti brigádny generál. Od roku 2008 vykonával vysoké štábne funkcie na Generálnom štábe Ozbrojených síl SR. K 2. septembru 2008 bol povýšený do hodnosti generálmajora. K 1. októbru 2010 sa stal veliteľom Pozemných síl Ozbrojených síl SR v Trenčíne. Po odovzdaní funkcie k 15. septembru 2012 v rámci pravidelnej rotácie sa mal Salaganič presunúť na Generálny štáb kde sa mal pripravovať na pôsobenie v zahraničí.

V júni 2017 bol pridelencom obrany na veľvyslanectve Slovenskej republiky v Ruskej federácii.

Miesta vojenského pôsobenia 
 Slovensko: Prešov, Bratislava, Trenčín, Prešov, Topoľčany
 Česko: Opava, Vyškov na Morave, Brno, Mariánské Lázně
 Kanada:  Quebec 
 Francúzsko: Paríž

Vyznamenania 
Za službu vlasti, Čestný odznak OS SR, Za vernosť OS SR, Za službu v mierových pozorovateľských misiách, Pamätná medaila ministra obrany a ďalšie.

Referencie

Externé odkazy 
 Fotografia

Zdroj 
 Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita  1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 168

Osobnosti z Ladomirova
Slovenskí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Velitelia Pozemných síl Slovenskej republiky
Velitelia 2. mechanizovanej brigády
Slovenskí vojenskí diplomati
Alberto Ingo Hauss

Alberto Ingo Hauss (* 9. marec 1954, tiež známy ako Bela Lagonda alebo Bela Wycombe) je nemecký hudobný skladateľ a producent. 

Pracoval na projektoch s umelcami ako Oliver Cheatham, Beats 4 You, Chocolate, U96, Freud, Boytronic, ATC a Culture Beat. Hauss tiež remixoval piesne pre Arethu Franklinovú, Stinga, a Dianu Ross.

V súčasnosti pracuje na kompiláciach Terra Del Sol.

Pozri aj 
 U96

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Tantajo Records

Nemeckí hudobní skladatelia
Ondřej Lukeš

Ondřej Lukeš (* 26. december 1973, Plzeň) je bývalý česko-slovenský a český reprezentant v cyklokrose, majster sveta v kategórii juniorov z roku 1991.

Referencie

Externé odkazy
Články na sportovci.cz 

Česko-slovenskí cyklisti
Českí cyklisti
Českí a slovenskí majstri sveta a Európy v cyklokrose
Kamil Ausbuher

Kamil Ausbuher (* 7. august 1975, Podbořany) je bývalý český reprezentant v cyklokrose, majster sveta v kategórii juniorov z roku 1993.

Najväčšie úspechy na MS

Externé odkazy
Kamil Ausbuher na sportovci.cz 

Českí cyklisti
Českí a slovenskí majstri sveta a Európy v cyklokrose
Majstri sveta v cyklokrose
Generálporučík

Generálporučík je generálska hodnosť, ktorej držiteľ má právo na náplecníkoch svojej uniformy nosiť 3 generálske hviezdy. Pôvodne sa hodnosť generálporučík používala pre 2-hviezdičkového generála. Tak to bolo aj v česko-slovenskej armáde a naďalej to platí najmä v Rusku a v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu. V týchto krajinách vojenskej hodnosti 3-hviezdičkový generálporučík zodpovedá primeraná vojenská hodnosť generálplukovník.

Generálporučík (trojhviezdičkový) spravidla zastáva funkciu, ktorá je najbližšie k funkcii určenej pre hodnosť generál. V podmienkach ozbrojených síl Slovenskej republiky je takouto funkciou pre 3-hviezdičkového generálporučíka funkcia zástupcu náčelníka generálneho štábu. 

V Slovenskej armáde je najbližšia nižšia hodnosť generálmajor a najbližšia vyššia hodnosť generál.

Postupnosť

Pozri aj 
 Vojenská hodnosť

Vojenské hodnosti
Generáli
Karol Navrátil

Brigádny generál Ing.  Karol Navrátil   (* 26. august 1963 Prešov) je slovenský generál vo výslužbe. V roku 2012 bol ustanovený do funkcie zástupcu veliteľa pozemných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Od 1. februára 2017 funkciu opäť vykonával.

Život 
V roku 1982 absolvoval Vojenskú strednú odbornú školu v Martine a v roku 1986 Vojenskú vysokú školu vo Vyškove na Morave a zároveň bol menovaný do hodnosti poručík ako vojak z povolania. Následne pôsobil na Slovensku kde vykonával základné veliteľské funkcie v ženijnom vojsku na stupni čata až rota a potom štábne funkcie na veliteľstve divízie a armádneho zboru v Prešove. Po ukončení akademického kurzu na Vojenskej akadémii v Liptovskom Mikuláši bol v roku 2000 ustanovený do funkcie ženijného náčelníka 1. mechanizovanej brigády v Prešove.

V roku 2001 bol premiestnený do Michaloviec, kde zastával funkciu veliteľa ženijného práporu. Od roku 1999 do roku 2007 absolvoval niekoľko jazykových kurzov z jazyka nemeckého a anglického. V roku 2008 ukončil 10 mesačný Kurz národnej bezpečnosti vo Vojenskej akadémii Liptovský Mikuláš kde dosiahol najvyššie vojenské vzdelanie, ktoré je predpokladom pre výkon najvýznamnejších funkcií v rezorte MO SR.

Od februára 2004 do augusta 2004 pôsobil ako veliteľ ženijnej roty v rámci medzinárodnej operácie „Iracká sloboda“ v Iraku.  Od 1. februára 2005 pôsobil na Veliteľstve Pozemných síl najprv vo funkcii zástupcu náčelníka a od 1. októbra 2005 náčelníka Štábu Veliteľstva Pozemných síl OS SR. Túto funkciu vykonával do 31. augusta 2007 a znovu od 30. júna 2008.

V roku 2010 sa stal veliteľom vojenskej posádky v Prešove a zároveň aj veliteľom 2. mechanizovanej brigády so sídlom v Prešove. V rokoch 2012 až 2015 bol zástupcom veliteľa Pozemných síl, v rokoch 2015 až 2017 náčelníkom štábu Veliteľstva Pozemných síl a od 1. februára 2017 opäť zástupcom veliteľa Pozemných síl.

5. mája 2017 bol prezidentom SR Andrejom Kiskom menovaný do vojenskej hodnosti brigádny generál.

Z aktívnej služby odišiel po „viac ako 42 rokoch“ k 31. decembru 2020 vo funkcii zástupcu veliteľa Pozemných síl. 8. júla 2021 mu v novovzniknutej tradícii za službu vlasti poďakovala prezidentka Zuzana Čaputová.

Pôsobenie v zahraničných vojenských misiách
6.2. - 1.8.2004 veliteľ slovenskej vojenskej jednotky v bojovej operácie „Iracká sloboda“  v Iraku

Znalosť cudzích jazykov 
 anglický jazyk
 nemecký jazyk
 ruský jazyk

Miesta vojenského pôsobenia 
 Slovensko: Martin, Liptovský Mikuláš, Prešov, Košice, Michalovce, Trenčín  
 Česko: Vyškov na Morave
 Maďarsko: Budapešť
 Irak

Vyznamenania 
Za službu vlasti, Čestný odznak OS SR,  Za službu v mierových pozorovateľských  misiách,  Pamätná medaila ministra obrany a ďalšie.

Referencie

Externé odkazy 
Fotografia

Zdroj 
 Stránka Veliteľstva pozemných síl OS SR - životopis

Narodenia v 1963
Osobnosti z Prešova
Slovenskí generáli
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Velitelia 2. mechanizovanej brigády
Slovenský ústav svätého Cyrila a Metoda

Pápežský slovenský ústav sv. Cyrila a Metoda v Ríme je najvýznamnejšia cirkevná, národná a kultúrna ustanovizeň Slovákov v Ríme. 

Bol schválený dekrétom kardinála Eugena Tisseranta, suburbikálneho biskupa Porto-Santa Rufina, 8. januára 1961. Začal fungovať v roku 1963. V roku 1998 bol pápežom Jánom Pavlom II. povýšený na pápežskú inštitúciu.

Na jeho pôde pôsobili tieto významné osobnosti: Jozef Tomko,  Štefan Náhalka, Dominik Hrušovský, Štefan Vrablec, Gorazd Zvonický, Ernest Macák, Jozef Medový.

Súčasným rektorom ústavu je vdp. Pavol Zvara PhD, SLL. 

V priestoroch Ústavu sa nachádza zároveň Pápežské slovenské kolégium sv. Cyrila a Metoda v Ríme, ktoré poskytuje kňazom slovenských diecéz možnosť bývať v Ríme a navštevovať pápežské univerzity a iné cirkevne schválené inštitúty.

Referencie

Externé odkazy 
 - Biskupa Vyhláška
 kolegiumrim.kbs.sk - webstránka Slovenského ústavu a kolégia svätého Cyrila a Metoda v Ríme

Rímskokatolícka cirkev
Jiří Pospíšil (cyklista)

Jiří Pospíšil (* 26. február 1973, Bakov nad Jizerou) je bývalý česko-slovenský a český reprezentant v cestnej cyklistike a cyklokrose, majster Európy v kategórii do 22 rokov z roku 1995.

Externé odkazy
Jiří Pospíšil na sportovci.cz 

Narodenia v 1973
Česko-slovenskí cyklisti
Českí cyklisti
Českí a slovenskí majstri sveta a Európy v cyklokrose
Liquid funk

Liquid funk (alternatívne Liquid Drum & Bass, Liquid DNB alebo Liquid) je subžáner drum and bassu. Kým liquid funk používa podobné basové linky a pásmové rozloženie do ďalších štýlov, obsahuje menej pásmovo orientovaných samplov a ďalších inštrumentálnych usporiadaní (syntetizované a prírodné), harmónia a prostredie vytvárajú pokojnejšiu atmosféru zameranú na domáceho poslucháča.

História 
V roku 2000 DJ Fabio začal obhajovať novú formu drum and bassu, ktorú nazval „liquid funk“, s vydaním rovnomennej kompilácie cez jeho vydavateľstvo Creative Source. Bol charakterizovaný vplyvmi disco a house hudby s rozšíreným použitím vokálov. Hoci zo začiatku sa rozvíjal pomaly, v rokoch 2003 až 2004 začala jeho popularita masívne rásť a v roku 2005 bol zavedený ako jeden z najlepšie predávaných subžánrov drum and bassu s vydavateľstvami ako Good Looking Records (aj keď toto vydavateľstvo je silne žánrovo ovplyvnené atmospheric drum and bassom), Hospital Records, Liquid V, Shogun Limited, Fokuz Recordings, State of the Art Recordings a umelcami ako Calibre, Netsky, High Contrast, Logistics, London Elektricity, Nu:Tone, Mark Baker, Seba  a Solid State, ktorí patria medzi hlavných zástancov liquid funku.

Liquid funk je veľmi podobný intelligent drum and bassu, ale má malé rozdiely. Liquid funk má silnejšie vplyvy z soca, latin, disco, jazz a funk hudby, kým IDB má pokojnejší a ešte viac syntetickejší zvuk, použitím hladkých syntetizátorových liniek a samplov v mieste organických prvkov použitím reálnych nástrojov.

Významní interpreti 
 4hero
 Alix Perez
 Aquasky
 B-complex
 Brookes Brothers
 Calibre
 Calyx & Teebee
 Camo & Krooked
 Chase & Status
 Commix
 Cyantific
 D.Kay
 Danny Byrd
 DJ Patife
 DJ Marky
 E-Z Rollers
 Eveson
 Feint
 Fred V & Grafix
 Future Prophecies
 High Contrast
 John B
 Klute
 Lenzman
 Logistics
 London Elektricity
 LTJ Bukem
 Makoto
 Metrik
 Mistabishi
 Mutt
 Netsky
 Nu:Tone
 Q Project
 Rameses B
 Rudimental
 Seba
 Shapeshifter
 Solid State/DJ Dextrous
 Spectrasoul
 Sub Focus
 Total Science
 Utah Jazz
 XRS

Referencie

Externé odkazy 
 LiquidDNB.com
 LiquidFunk.ca: Liquid Funk DJ Tedder
 ItsTooLoud.com
 Fabio & Grooverider - Radio 1. Liquid Funk show na BBC Radio 1

Subžánre drum and bassu
Ján Pálfi (1663 – 1751)

Gróf Ján (IV./V. Bernard Štefan) Pálfi (z Erdődu) (staršie Pálffy) (* 20. august 1663, Častá - Červený Kameň - † 24. marec 1751, Bratislava) bol uhorský šľachtic, vojvodca, palatín (1741-1751), krajinský sudca a chorvátsky bán.

Životopis 
Narodil sa do jedného z najvýznamnejších uhorských šľachtických rodov.

Ako osemnásťročný vstúpil do cisárskej armády. V roku 1686 bol za statočnosť pri oslobodzovaní Budína vymenovaný za pobočníka hlavného veliteľa cisárskeho vojska vojvodu Karola V. Lotrinského. Po jeho smrti bojoval spoločne s Eugenom Savojským v Taliansku a Uhorsku.
V roku 1693 bol povýšený na generála a v roku 1700 na poľného podmaršala. Na začiatku vojny o španielske dedičstvo bojoval proti cisárovým nepriateľom v Bavorsku.
Po vypuknutí Rákociho povstania ostal verný cisárovi. V roku 1704 bol vymenovaný za chorvátskeho bána a zástupcu veliteľa protikuruckých vojsk Siegberta Heistera. V roku 1704 bol povýšený na generála jazdectva. V roku 1705 zvrátil útokom do tyla nepriateľa v prospech cisárskych vojsk výsledok bitky pri Budmericiach. Rozhodujúcou mierou sa podieľal na víťazstve cisárskych vojsk v bitke pri Trenčíne v roku 1708. V roku 1709 bol povýšený na poľného maršala. Po Heisterovom zosadení ho  cisár Jozef I. vymenoval za veliteľa habsburských vojsk v Uhorsku. Dňa 1. mája 1711 prijal na Majténskom poli (v dnešnom Rumunsku) kapituláciu posledných 12 000 kuruckých bojovníkov.
Po porážke Rákociho povstania sa stal hlavným županom Šarišskej stolice. Vo vojne proti Turkom v rokoch 1716-1718 bol hlavným veliteľom cisárskeho jazdectva. 

Po uzavretí Požarevackého mieru (21. júla 1718) ho cisár Karol VI. vymenoval za uhorského miestodržiteľa, dedičného hlavného kapitána Bratislavského hradu a župana Bratislavskej stolice. Po nástupe Márie Terézie od roku 1741 zastával post palatína.

Referencie

Externé odkazy 
Životopis
Životopis

Pálfiovci
Uhorské vojenské osobnosti
Uhorskí palatíni
Uhorskí šľachtici
Slovenskí šľachtici
Osobnosti z Častej
Masatomi Ikeda

Masatomi Ikeda (* 8. apríl 1940, Tokio  † 21. jún 2021) bol japonský učiteľ bojového umenia aikido, držiteľ technického stupňa 7.Dan Aikikai.

Taktiež je držiteľom technického stupňa 5. Dan v sumo a 4. Dan v judo. Je žiakom učiteľa Hiroši Tadu. Od roku 1977 do roku 2002 vyučoval aikido vo Švajčiarsku, Taliansku a iných európskych krajinách. Medzi jeho najlepších žiakov patria Michele Quaranta 6.Dan Aikikai, Daniel Vetter 6. Dan Aikikai a Fritz Heuscher 6. Dan Aikikai.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Sanshinkai Aikido

Narodenia v 1940
Aikido
Ján Pálfi

Ján Pálfi (staršie Ján Pálffy; ) môže byť:
 príslušníkov uhorského šľachtického rodu Pálfiovcov (staršie Pálffyovci):
 Ján Pálfi (? – 1646), stoličný hodnostár a feudálny zemepán, župan Komárňanskej stolice
 Ján Anton Pálfi, stoličný hodnostár a feudálny zemepán (16421694)
 Ján Karol Pálfi, vojenský hodnostár, diplomat a feudálny zemepán (16451694)
 Ján Pálfi (1663 – 1751), vojvodca, krajinský hodnostár a feudálny zemepán
 Ján Pálfi (1728 – 1791), podmaršal, stoličný hodnostár a feudálny zemepán
 Ján Pálfi (1829 – 1908), župný hodnostár a veľkostatkár
 Ján Pálfi (1889 – ?), historik a stredoškolský pedagóg

Pozri aj 
 Pálfiovci

Referencie
Istebník (Trenčín)

Istebník (staršie názvy: Isztebnik, Iztebnik (1598), Istebnik (1773), Vághidas (19071913)) je v súčasnosti časť mesta Trenčín. V roku 2001 mal 639 obyvateľov (cenzus). Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1208. Významné bolo vybudovanie Považskej železnice v roku 1883, kedy obec získala železničnú stanicu. V roku 1913 bola k obci pričlenená obec Žabinec. v roku 1960 bola obec spojená s obcou Orechové ako obec Závažie. V roku 1972 bola táto obec pričlenená k mestu Trenčín.

Zdroj 
 ŠIŠMIŠ, M. 1993. Z dejín bývalých dedín na území Trenčína In:ŠIŠMIŠ, M. Trenčín, vlastivedná monografia 1, vyd. Bratislava: Alfa, 1993 ISBN 80-05-01114-8, s. 233-257

Mestské časti Trenčína