joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Komárňanská župa (Česko-Slovensko)

Komárňanská župa bola župa v Česko-Slovensku v rokoch 1918 – 1922. 

V roku 1918 (potvrdené Trianonskou zmluvou roku 1920) sa časť uhorskej Komárňanskej župy na sever od Dunaja stala súčasťou Česko-Slovenska, časť na juh od Dunaja Maďarska. Komárňanská župa (spojená so zvyškami Rábskej a Ostrihomskej župy v Česko-Slovensku) existovala v ČSR do roku 1922, od 01.01.1923 bola rozdelená medzi Nitriansku a Bratislavskú (veľ)župu.

Župy v Česko-Slovensku
Bertrand Halperin

Bertrand Israel Halperin (* 6. december 1941, Brooklyn, New York, USA), známy aj ako Bert Halperin, je americký fyzik a profesor na Harvardovej univerzite. 

Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti teórie kvantového Hallovho javu. V roku 2003 dostal Wolfovu cenu za fyziku.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Biografia

Nositelia Wolfovej ceny za fyziku
Fyzici USA
Absolventi University of California, Berkeley
Osobnosti z Brooklynu
Veľká lúka (Malá Fatra)

Veľká lúka () je najvyšší vrchol Lúčanskej časti Malej Fatry.

Poloha 
Vrch leží v centrálnej časti Lúčanskej Fatry, nazývanej Martinské hole. Z geomorfologického hľadiska patrí do podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Patrí do katastrálneho územia mesta Martin a obce Stránske. Na severovýchode susedí s vrchom Krížava (), na juhu nadväzuje Vidlica () a Veterné ().

Popis 
Veľká lúka je tiahly lúčnatý vrchol v centrálnej časti hlavného hrebeňa Lúčanskej Malej Fatry. V okolí vrcholu sú zachované väčšie plochy kosodreviny ako aj porasty čučoriedky obyčajnej (Vaccinium myrtillus). Okrem toho sa na hrebeni nachádzajú zamokrené rašeliniská, ktoré sú v čase dažďov ťažko prechodné. Je to dobrý vyhliadkový bod s kruhovým výhľadom na Malú a Veľkú Fatru, na Žilinskú a Turčiansku kotlinu, no i vzdialenejšie pohoria. Pri vhodných podmienkach je viditeľná Babia hora i Pilsko v Oravských Beskydách, Veľký Choč a vrchy Západných Tatier, Strážov, Lysá hora, Kněhyně a Smrk v Moravsko-sliezskych Beskydách i Veľká Rača a mnohé ďalšie vrcholy Kysuckých Beskýd.

Prístup 
 po  značke z Krížavy alebo z Veterného
 po  značke z obce Kunerad

Pozri aj 
 Vysielač Veľká lúka
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Turistická mapa

Vrchy v Malej Fatre
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Vrchy v okrese Martin
Vrchy v Lúčanskej Fatre
Pál Závada

Pál Závada (* 14. december 1954, Slovenský Komlóš, Maďarsko) je maďarský spisovateľ, novinár a sociológ slovenského pôvodu.

Jeho starší syn, Péter Závada (Újonc), je básnik a raper v známej maďarskej underground hip-hop skupine Akkezdet Phiai.

Životopis
Pál Závada sa narodil v Slovenskom Komlóši. Jeho slovenský pôvod sa odráža v jeho diele. V rokoch 1969-1973 študoval ekonómiu na univerzite v Pécsi, potom v roku 1982 vyštudoval sociológiu na Univerzitete Lóránd Eötvös v Budapešti. V rokoch 1978-1982 bol asistent na univerzitete. V rokoch 1982-1993 pracoval ako sociológ na Maďarskej akadémii v Budapešti. Od roku 1990 je redaktor časopisu Holmi.

Dielo 
 Kulákprés (Lis na kulakov) - 1986
 Statárium - 1989
 Mielőtt elsötétül (Kým sa zotmie) - Jelenkor, 1996
 Jagviga párnája - Magvető, 1997 (Jadvigin vankúšik, Kalligram, 1999)
 Milota - 2002
 A fényképész utókora - 2004 (Potomkovia fotografa, Kalligram, 2010)
 Idegen testünk (Naše cudzie telo) - 2008

Z jeho románu Jadvigin vankúšik vznikol v roku 2000 film pod rovnomenným názvom.

Referencie

Externé odkazy
 Autorova domovská stránka 
 Jadvigin vankúšik (časť)
 Rozhovor s Pálom Závadom

Maďarskí spisovatelia
Maďarské osobnosti slovenského pôvodu
Osobnosti zo Slovenského Komlóša
Shetlandský pony

Shetlandský pony  alebo shetlandský poník je typ koňa domáceho pochádzajúci zo Shetlandských ostrovov. Jeho výška väčšinou nepresahuje . V minulosti bol žiadaný do baní pre svoju silu a malý vzrast. Dnes sa skôr používa na rekreačné jazdenie. Môže mať rôzne farby, ale najčastejšia je čierny. Dospelý jedinec unesie aj dospelého muža.

Iné projekty 

Plemená koní
Zoznam letísk na Slovensku

Toto je zoznam letísk na Slovensku, zoskupených podľa typu a zoradených podľa polohy.



Letiská 

Tučne zobrazené názvy letísk označujú letiská s pravidelnými leteckými linkami.

Pozri aj 
 Doprava na Slovensku
 Vzdušné sily Slovenskej republiky

Referencie 
 

  - vrátane IATA kódov

World Aero Data - ICAO kódy a súradnice

Great Circle Mapper - IATA/ICAO kódy a súradnice
 Letiská v SR

  - ICAO kódy a súradnice

 Dopravný úrad SR: zoznam letísk a heliportov

Slovensko
 
Letiská
Kap Bambino

Kap Bambino je francúzska elektronická hudobná dvojica z Bordeaux . Skupinu tvoria speváčka Caroline Martial a hudobník Orion Bouvier. Vystupujú aj sólovo pod menami Khima France (Caroline Martial) a GroupGris (Orion Bouvier). 

V roku 2001 skupina založila vlastné hudobné vydavateľstvo wwilko.

Discography

Albumy
 Love (2002) - (wwilko) 
 Zero Life Night Vision (2006) - (wwilko)
 Zero Life Night Vision 12' (2008) (Alt < Del)
 Blacklist (2009) (Because Music)

Single a EP
 NAZ4 (2002) - (wwilko)
 Neutral (2005) - (wwilko)
 New Breath / Hey! (2007) - (Alt < Del)
 Save / Krak Hunter (2008) - (Alt < Del)
 Red Sign / Acid Eyes (2009) - (Because Music)
 Dead Lazers (2009) - (Because Music)
 Batcaves (2009) - (Because Music)

Ďalšie skladby
 "Le Fessier (T.O.C. Remix)" na Disque Compact, Pièces Détachées cez Gangpol und Mit
 "My 20 Years" on Klip! Klap! Force! kompilácia vydaná cez wwilko
 "Race-C" on Seriously Underground Shit Found In The Trunk Of A Mini Parked Underneath The Eiffel Tower kompilácia vydaná cez Musik Experience
 "Intimacy" on I Regret Not Having Kissed You vydaný cez Dokidoki

Externé odkazy 
 wwilko oficiálna webstránka
 Alt < Delete Recordings
 Because Music

Francúzski elektronickí hudobníci
Nový svetový poriadok (konšpiračná teória)

Teória Nového svetového poriadku (angl. New World Order) nie je konšpiračná teória, ktorá sa stala populárnou po roku 1990.

Táto konšpiračná teória tvrdí, že malá skupina medzinárodných elít kontroluje a manipuluje vlády, priemysel a mediálne organizácie po celom svete. Teória tvrdí, že táto skupina financovala a v niektorých prípadoch aj spôsobila väčšinu veľkých vojen za posledných 200 rokov, a to hlavne uskutočnením útokov pod falošnou vlajkou (aby získala na svoju stranu verejnú mienku); taktiež má rozhodujúci vplyv na svetovú ekonomiku, úmyselne spôsobuje infláciu a krízu. Podľa teórie sú tajní agenti pracujúci pre Nový svetový poriadok vo vysokých pozíciách vo vládach a priemysle. Za agentov Nového svetového poriadku sú považovaní medzinárodní bankári, hlavne vlastníci súkromných bánk zapojených do Federálneho rezervného systému, Bank of England a iných centrálnych bánk, a členovia Rady pre zahraničné vzťahy, Trilaterálnej komisie a skupiny Bilderberg. Nový svetový poriadok má mať pod kontrolou aj nadnárodné a globálne organizácie, ako sú Európska únia, OSN, Svetová banka, Medzinárodný menový fond a navrhovaná Severoamerická únia.

Referencie

Zdroj 

Konšpiračné teórie
Chór vážskych muzikantov

Chór vážskych muzikantov, známy aj ako CHVM je slovenskou undergroundovou skupinou, ktorá bola v 80. rokoch lídrom trenčianskej hudobnej scény. Skupina, ktorá funguje takmer v nezmenenej zostave, ovplyvnila alternatívne skupiny akými boli aj Bez ladu a skladu. Napriek svojmu alternatívnemu charakteru má za sebou vystúpenia na najväčších slovenských festivaloch ako Pohoda, či Hodokvas.

Roky 1980-1983 
Skupina, pôvodne nazvaná ako The We, vznikla v r. 1980. Za jej vznikom stáli gymnaziálni študenti, ktorí si svoje prvé hudobné pokusy nahrávali sami v pivnici. Pôvodnú zostavu tvorili absolventi ľudových škôl Julo Berith (gitara, spev), Paľo Grman (klávesy), Rasťo Dobranský (basgitara), tiež však Ľuboš Dzúrik (bicie), Miro Puna (spev, generátor) a Robo Kútny (spev v angličtine).

Po zohratí jednotlivých členov došlo aj k malým personálnym zmenám, pričom prvý koncert, s Dzúrikom ako basgitaristom, Dobranským ako bubeníkom a novým členom Peťom Hevierom (trúba), absolvovala skupina v r. 1981, pol roka od svojho vzniku. V tom čase kapela vystupovala pod názvom Yellow Dodo and Co., neskôr sa premenovala na Weco. Prvý koncert zaznamenal u publika pozitívne ohlasy, avšak kapela bola odpojená od elektrického prúdu politickým pracovníkom Stanom Malinovským a následne na to obvinená z propagácie fašizmu. Udialo sa tak na základe prestrojenia skupiny, ktorá vystupovala v čiernych oblekoch, úzkych kravatách, bielych ponožkách a tmavých okuliaroch. O päť rokov neskôr takto vystúpila iná undergroundová legenda, Bez ladu a skladu. Skupina bola nútená dočasne sa odmlčať.

Zmena nastala po odchode členov na vysoké školy do Bratislavy. Tu sa skupina, fungujúca už pod súčasným názvom, začala viac formovať a hudobne vyhraňovať. V r. 1983 absolvovala koncert v zostave obohatenej o Ivana Drgoňa (klávesy, spev) a Romana Olžbuta (gitara, spev), pričom v závislosti od politického systému sa na nahrávané kazety podpisovala prezývkami. Skupine nebolo bránené vo vystupovaní, pravidelným návštevníkom koncertov však bola Štátna bezpečnosť.

Roky 1983-1985 
Obdobie rokov 1983-1985 bolo pre CHVM produktívnym obdobím. Skupina sa začala objavovať na koncertoch Jazzovej sekcie spolu s M. Chadimom i vo vysokoškolskom klube Primaf. V tomto období tvorilo koncertný repertoár skupiny až 25 skladieb, pričom dĺžka koncertov sa pohybovala v rozmedzí dvoch až troch hodín. Dochádzalo k pitiu skupinou pripraveného „alpského rízlingu“ o ktorý sa členovia delili s publikom. V r. 1985 sa objavili vplyvy českej hudobnej scény a v skupine pribudli nové hudobné nástroje. Roman Olžbut začal hrať na saxofón, objavili sa však aj noví členovia. Patrili medzi nich Marián Kulich (klarinet, husle), Roman Dzúrik (saxofón, husle), Dano Pašteka (saxofón, píla) a Janko Julény (trombón).

V tomto období vznikali skladby ako Underground, TBC, či Zamilovala sa. Aktívne vystupovanie skupiny zavŕšil spoločný koncert kapiel Chór vážskych muzikantov, Bez ladu a skladu a E, ktorý sprostredkovala vtedajšia manažérka skupiny E, Lenka Zogatová.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky skupiny

Slovenské alternatívnorockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1980
Remata (stredisko)

Remata alebo Remäta je rekreačná oblasť a lyžiarske stredisko telesne postihnutých športovcov, nachádzajúca sa pri obci Ráztočno v okrese Prievidza. Leží na pomedzí pohorí Žiar a Kremnické vrchy a prístupná je cestou i vlakom, ktorý má na Remate zastávku.

Ski - TMG Remata prevádzkuje 4 zjazdovky s dĺžkou 1,7 km, ktoré obsluhuje 5 vlekov s kapacitou 1 780 osôb/hod. Rodičia s deťmi majú možnosť využiť detský vlek, prípadne lyžiarsku škôlku, ktoré sa nachádzajú v areáli strediska. V ponuke je aj večerné lyžovanie a klzisko.

Dve ľahké a dve stredne ťažké trate sa nachádzajú v nadmorskej výške 500 Najlepšie snehové podmienky stredisko poskytuje v mesiacoch december až marec.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 Stránka TMG Remata
 http://www.slovakia.travel/entitaview.aspx?l=1&idp=9605

Lyžiarske strediská na Slovensku
Kristína Svarinská

Kristína Svarinská (* 14. máj 1989, Bratislava) je slovenská filmová, televízna a divadelná herečka. Pôsobí aj v dabingu. V roku 2010 sa zúčastnila TV šou Showdance, kde skončila na piatom mieste. V roku 2022 sa zúčastnila tanečnej TV show Let's dance.

Filmografia 
 2002: Dážď padá na naše duše
 2003: Neverné hry
 2008: Obchod so šťastím (Simona) – seriál
 20092010: Panelák (Nika) – seriál
 20092011: Keby bolo keby (Mirka) – seriál
 2010: Nesmrteľní (Roxana) 
 2010: Znamení koně
 2011: Druhý dych – seriál
 2011: Lóve (Veronika) 
 2011: Hoď svišťom
 2012: Don´t stop (Valéria)
 2013: Klan (Inéz) – seriál
 2014: 10 pravidel jak sbalit holku (Stephanie)
 2014: Chlapi neplačú (Zuzana Vasilenková)
 2015: Kuriér – seriál
 2018: Sestričky – seriál
 2019: Teroristka
 2021: Najhorší týždeň môjho života (Melánia)
 2022: Druhá šanca (epizódna postava)

Referencie 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Osobnosti z Bratislavy
Alica v krajine zázrakov (kniha)

Alica v krajine zázrakov (tiež známe ako Alicine dobrodružstvá v krajine zázrakov, v origináli Alice's Adventures in Wonderland) je dielo anglického matematika a logika Lewisa Carrolla (vlastným menom Charles Lutwidge Dodgson) z roku 1865, ktorý ju údajne napísal pre malé dievčatko Alicu Liddellovú. Dielu sa dostalo vedeckej interpretácie a bolo označené za výnimočné.

Sama hlavná postava, neustále ohromená Alica, v mimovoľných reakciách na imaginatívny svet plný obdivuhodností rýchlo prechádza v strnulé, inokedy zas tvrdohlavé dievča s ráznym riešením fantazijných zápletiek, spôsobených obyvateľmi ríše. Javí sa ako ochotná a prívetivá, ako aj neústupčivá až tvrdošijná, pritom stále detsky sympatická. Carrollov um logicky zviazať absurdum sveta v celej šírke a predstieraná prirodzenosť aj znalosť detského správania, zaručili dielu svetové uznanie a prerod v klasiku. Dielo sa dočkalo pokračovania: Za zrkadlom a čo tam Alica našla (tiež známe ako Za zrkadlom a s čím sa tam Alica stretla, v origináli Through the Looking Glass and What Alice Found There z 1872).

História príbehu o Alici 
Lorin Charlotte Liddellová, Alice Pleasance Liddellová (pozri fotografiu), Edith Mary Liddellová boli tri mladistvé dievčatká, sestry, s ktorými Lewis Carroll cestoval loďkou po Temži z Oxfordu do Godstowu. Počas plavby sa Alice opýtala Carrolla, či by im nerozprával príbeh – rozprávku. A Carroll tak zapustil korene pozoruhodného príbehu, súhlasným gestom – začatím rozprávaním o Alici, ktorá svojím pádom do králičej nory vniesla bizarne fantastické prvky do svojho rozprávkového života. Alice niekoľkokrát prosila, aby jej Carroll príbeh napísal a mohla si ho kedykoľvek čítať až nakoniec Carroll podľahol prianiu dieťaťa a naozaj spis vytvoril a odovzdal ho Alici (nazval ho Alice's Adventures Under Ground). Na Vianoce v roku 1864 potom Alice dostala od Carrolla darček – prepracované a rozšírené rozprávanie i s ilustráciami. Nasledujúci rok bol potom spis vydaný s profesionálnymi ilustráciami Johna Tenniela (pozri sprievodné ukážky) a s ešte viac podrobnosťami (nazvaný Alice's Adventures in Wonderland).

Iné projekty

Galéria

Zdroj 

Knihy z 1865
Diela Lewisa Carrolla
 
Sfilmované knihy
Cauchyho-Schwarzova nerovnosť

Cauchyho-Schwarzova nerovnosť (iné názvy:Buňakovského nerovnosť, Cauchyho-Buňakovského nerovnosť, Schwarzova nerovnosť, Cauchyho-Buňakovského-Schwarzova nerovnosť) je matematická nerovnosť pochádzajúca z oblasti lineárnej algebry, ktorá má širokú škálu aplikácií napríklad v matematickej analýze, či teórii pravdepodobnosti. Všeobecná formulácia Heisenbergovho princípu neurčitosti je odvodená na základe Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti v Hilbertovom priestore čistých kvantových stavov.

Znenie nerovnosti 

Nech x a y sú vektory daného unitárneho priestoru nech  označuje skalárny súčin vektorov x a y v danom unitárnom priestore. Potom Cauchyho-Schwarzova nerovnosť hovorí, že

Odmocnením oboch strán nerovnosti (skalárny súčin je vždy nezáporný) je možné dostať ekvivalentný tvar Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti:

 

kde  je norma vektora x.

Dôležité špeciálne prípady 

Asi najčastejšie využívaným špeciálnym tvarom Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti je jej formulácia pre euklidovský priestor . V takomto prípade dostávame

čo býva niekedy označované ako diskrétny tvar Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti.

Ďalej, relatívne často používaným špeciálnym prípadom je priestor , v ktorom má nerovnosť tvar

čo býva označované aj ako spojitý tvar Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti.

Externé odkazy 

 Článok o Cauchyho-Schwarzovej nerovnosti na PlanetMath 
 Článok o nerovnosti na Wolfram MathWorld 
  Cauchyho-Schwarzova nerovnosť  

Lineárna algebra
Lü-š´ čchun-čchiou

Lü-š´ čchun-čchiou (iné názvy: Letopisy pána Lü, Anály pána Lü, Letopisy/anály jari a jesene pána Lü, Kronika od jari do jesene pána Lü; ;  - letopisy pána Lü (porov. čchun-čchiou (kniha))) je encyklopedická kniha, ktorá vznikla v štáte Čchin v období bojujúcich štátov.  

Anály vznikli okolo roku 256 pred Kr. pod patronátom Lü Pu-weja, ktorý bol bohatým kupcom a predposledným kancelárom kráľovstva Čchin. Podľa vzoru feudálnych pánov, ktorí boli mecenášmi mladých učencov, pozýval aj Lü Pu-wej do svojho domu nadaných mužov, ktorých podporoval a poveril ich spísaním obšírneho diela.

Dielo bolo pravdepodobne myslené ako zhrnutie vtedajšej vedy a formuláciou filozofických základov moci a pôsobenia panovníka. V treťom storočí pred naším letopočtom vznikli predpoklady pre uskutočnenie zjednotenia Číny a realizovať ho bolo zrejme Lü Pu-wejovým úmyslom.

Dielo sa delí na almanachy Ťi, skúmania Lan a rozhovory Lun. Almanachov je 12 a každý sa delí do piatich podkapitol. Opisujú sa v nich astronomické javy, poľnohospodárstvo, povinnosti vládcu a mravy. Osem skúmaní a šesť rozhovorov sa zaoberá rôznorodými témami, prevažujú však úvahy nad úlohou vládcu, sú v nich obsiahnuté rady vládcom, vymedzené povinnosti úradníkom či popísané potrebné cnosti.

Referencie

Ďalšia literatúra

Externé odkazy 
 Text Análov pana Lu v čínštine

Literatúra v čínskom jazyku
Encyklopédie
Lojalisti (Americká revolúcia)

Ako lojalisti alebo loyalisti (loyalists) boli za Americkej revolúcie označovaní severoamerickí kolonisti, ktorý zostali verní Korune (tj. Kráľovstvu Veľkej Británie). Alternatívne označenie pre túto skupinu bolo: toryovia (Tories), kráľovi muži (King's Men) či royalisti (Royalists). Tato strana dominovala v Kanade, naproti tomu v Trinástich kolóniách bola podstatne slabšia. V priebehu Americkej revolúcie a po nej preto loyalisti z týchto oblastí odchádzali do Kanady (hlavne do oblasti Veľkých jazier a Rieky svätého Vavrinca) a usídľovali sa tam. Silné pozície mali loyalisti v rámci povstaleckých kolónií iba v New Yorku, ale v dôsledku vojenských porážok, ktoré Británia utrpela, ich museli tiež opustiť.

Významní lojalisti 
 John Butler (veliteľ lojalistickej domobrany)
 Benedict Arnold (pôvodne povstalecký veliteľ, neskôr lojalistický generál)

Lojalistické jednotky 
 Butleroví rangeri

Zdroj 

Dejiny Kanady
Dejiny USA
Dejiny Severnej Ameriky
A Sense of Purpose

A Sense of Purpose je deviaty štúdiový album švédskej melodic death metalovej kapely In Flames. V Severnej Amerike bol vydaný 1. apríla 2008 cez Nuclear Blast, v Európe 4. apríla 2008 cez Koch Records. Bol tiež vydaný ako limitovaná edícia (s tromi bonusovými skladbami, len okolo 1 500 kópií).

10. apríla sa album stal najlepším, v oficiálnom švédskom rebríčku albumov. Obsadil tiež 28. miesto v rebríčku Billboard 200. Zatiaľ sa z albumu predalo 295 000 kópií.

Limitovaná edícia obsahuje DVD so 160-minútovým dokumentom o natáčaní albumu.

Zoznam skladieb 
Texty a hudba: Anders Fridén, Bjorn Gelotte, Jesper Strombald

 „The Mirror's Thruth“ – 3:02
 „Disconnected“ – 3:37
 „Sleepless Again“ – 4:12
 „Alias“ – 4:53
 „I'm The Highway“ – 3:46
 „Delight And Angers“ – 3:41
 „Move Through Me“ – 3:08
 „The Chosen Pessimist“ – 8:16
 „Sober And Irrelevant“ – 3:24
 „Condemned“ – 3:36
 „Drenched In Fear“ – 3:32
 „March To The Shore“ – 3:30

Bonusové skladby
 „Eraser“ – 3:22
 „Tilt“ – 3:49
 „Abnegation“ – 3:43

Zostava 

 Anders Fridén – spev
 Jesper Strombald – gitara, vokály
 Björn Gelotte – gitara
 Peter Iwers – basgitara
 Daniel Svensson – bicie

Referencie

Zdroj 

Albumy skupiny In Flames
Camillo Golgi

Camillo Golgi (* 7. júl 1843, Corteno,Taliansko - † 21. január 1926, Pavi) bol taliansky lekár, patológ a vedec, držiteľ Nobelovej ceny.

Životopis 
Camillo Golgi sa narodil v mestečku Corteno na severe Talianska. Jeho otec bol doktorom a okresným úradným lekárom. Golgi študoval na univerzite v meste Pavia, kde pracoval v laboratóriu experimentálnej patológie pod vedením Giulia Bizzozera, ktorý objasnil vlastnosti kostnej drene. Promoval v roku 1865. 

Značnú časť svojej kariéry sa venoval štúdiu centrálnej nervovej sústavy (CNS). V druhej polovici 19. storočia bola laboratórna technika zafarbovania buniek tkaniva nepostačujúca pre štúdium nervového tkaniva. Kým pracoval ako hlavný úradný lekár v psychiatrickej nemocnici, experimentoval s kovovou impregnáciou nervového tkaniva, používajúc hlavne striebro. Objavil takú metódu farbenia nervového tkaniva, pri ktorej sa zafarbil len náhodný počet buniek, ktoré sa však zafarbili úplne. To mu umožnilo vidieť dráhy nervových buniek v mozgu po prvý raz. Svoj objav nazval „čierna reakcia“ (tal. reazione nera), ktorá neskôr dostala názov Golgiho metóda. Výsledkom chemických reakcií počas tejto metódy bol čierny povlak na tele neurónu, rovnako ako na axóne a všetkých dendritoch, poskytujúci veľmi jasný a dobre kontrastujúci obraz celkového neurónu na žltom pozadí.

Ako dodatok k svojmu objavu, Golgi objavil zmyslový orgán v šľachách, ktorý nesie jeho meno (Golgiho šľachový receptor). Študoval aj životný cyklus maláriovca a prepojil načasovanie horúčok pri malárii so životným cyklom organizmov dnes nazvaných Plasmodium vivax a Plasmodium malariae. Využívajúc svoju farbiacu techniku, Golgi v roku 1898 identifikoval vnútrobunkový aparát, ktorý bol po ňom nazvaný (Golgiho aparát).

V roku 1906 dostal Golgi spolu so Santiagom Ramónom y Cajalom Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za štúdium štruktúry nervovej sústavy.

Zomrel v talianskej Pavii v januári 1926.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Camillo Golgi na nobelprize.org

Talianski biológovia
Talianski lekári
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Talianski nositelia Nobelovej ceny
Držitelia Radu Pour le Mérite
Škrečok džungarský

Škrečok džungarský (iné názvy: chrček džungarský, škrečok džungársky, chrček džungársky; lat. Phodopus sungorus, Pallas, 1773) je malý hlodavec z podčeľade škrečkorodé, pochádzajúci pôvodne zo stepí južnej a strednej Sibíri, no vyskytuje sa aj v Kazachstane, Mongolsku a severnej Číne. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov škrečok džungarský patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy.

Opis 
Dorastá do dĺžky 7 a dožíva sa maximálne 2 2,5 roka (4).

Spôsob života 
Škrečok džungarský je väčšinou veľmi aktívny v noci. Pri hľadaní potravy bol zaznamenaný aj 300 m od svojho úkrytu a aj pri nízkych teplotách -40 °C. Najaktívnejší je v  novembri (až 8 h), najmenej v marci (2 h). Úkryt je stavba pod zemou so 4 až 6 vstupnými otvormi, hniezdová komôrka býva v hĺbke .

Rozmnožovanie 
Pohlavne dospelý v troch mesiacoch veku, no najplodnejší je okolo 8 až 12 mesiaca života. Samica po 22 dňoch gravidity vrhne 4 až 8 slepých a bezsrstých mláďat. Je zaujímavý neobvyklým správaním samca, ktorý asistuje samici pri pôrode a pomáha jej starať sa o mláďatá. Samica je schopná reprodukcie už krátko po vrhu a to až 8 krát ročne.

Potrava 
Živí sa najmä semenami tráv a hmyzom, najmä koníkmi. V zimných mesiacoch vyberá aj nestrávené semená z trusu koní.

Chov 
Potrava pre škrečka sa dá kúpiť v každom petshope. Kde kúpite zmes pre škrečka (tvoria ju väčšinou obilniny + granulky, ktoré sú vitamíny pre škrečky). V týchto potravinových balíčkoch z obchodu je Škrečok džungarský celkom vyberavý. A časom uvidíte že keď ho krmíte vyberá si len svoje obľúbené maškrtky. To ale nehrá veľkú úlohu keďže škrečok toho veľa nezje Okrem toho škrečka džungárskeho môžete kŕmiť akoby to bola myš. Takže určite nepohrdne tvrdým rožkom, mrkvou alebo inou zeleninou. (zdroj - džungarský, Všetko o škrečkovi džungarskom)

Poznámka

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Chrčkovité
Domáce zvieratá
Slovenská autobusová doprava Trenčín

Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť skrátene SAD Trenčín, a. s. je autobusový dopravca zabezpečujúci hromadnú dopravu osôb v okresoch Trenčianskeho kraja .

Aktuálne prevádzkuje 329 medzimestských a 36 autobusov mestskej hromadnej dopravy. Dopravca akceptuje dopravné karty aj iných dopravcov zapojených v projekte Slovenský dopravný pas.

Dopravca spúšťa od 13.12.2020 v spolupráci s dopravcom SAD Prievidza, a.s. časové lístky v prímestskej doprave, na výber budú 7-dňové a 30-dňové. Možné budú zakúpiť u vodičov, e-shope a v klientskych centrách SAD Trenčín a SAD Prievidza.

Od 1.4.2021 spúšťa dopravca možnosť platby v prímestskej doprave bezhotovostne pomocou bezkontaktnej platobnej karty. Autobusy v ktorých to bude možné bude označený piktogramom "Tu zakúpite cestovný lístok bezkontaktnou platobnou kartou".

História 
Podnik, pôvodne súčasťou ČSAD odštepného podniku v Novom Meste nad Váhom sa osamostatnil v roku 1960 pod označením Dopravný závod 811 Trenčín. Po vzniku samostatného Slovenska v roku 1993 zmenil podnik názov na Slovenská autobusová doprava a v roku 1996 získal prívlastok štátny podnik. V roku 2002 bol podnik sprivatizovaný, vznikla Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť.

Predmet činnosti 
SAD Trenčín, a. s. zabezpečuje predovšetkým prímestskú dopravu v okresoch Trenčín, Považská Bystrica, Púchov, Ilava, Nové Mesto nad Váhom a Myjava. V meste Nové Mesto nad Váhom podnik prevádzkuje linky MHD. Okrem toho zaisťuje aj niekoľko liniek diaľkovej dopravy v rámci územia Slovenska a jednu linku do Chorvátska.

Autobusy 
SAD Trenčín, využíva prevažne autobusy značky Iveco, Karosa v minulosti Škoda, Praga,....

V mestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway LE 12M , Irisbus Citelis 18M , Irisbus Citelis 12M , Karosa B961, Karosa B952, + dopravca musí využívať v mestskej doprave aj prímestské autobusy(2-dverové) Irisbus Crossway 10,6M .

V prímestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway 10,6M , Iveco Crossway LE(low entry).

Prevažná časť autobusov disponuje s Wifi, bezbarierovým prístupom a po novom aj platbu bezkontaktne platobnou kartou, TSK sa snaží vymieňať zastarané prímestské autobusy za novšie ktoré už majú moderné motory EURO 6.

Referencie 
 História podniku

Autobusoví dopravcovia na Slovensku
Dopravné podniky na Slovensku
Podniky založené v 2002
Štátna cesta 1 (Maďarsko)

Štátna cesta 1 (, ) je maďarská 171 kilometrov dlhá hlavná cesta (resp. cesta I. triedy, ). Začína v hlavnom meste Budapešť, prechádza mestami Tatabánya, Komárom, Győr a končí na rakúskej štátnej hranici pri obci Hegyeshalom. Na rakúskej strane na ňu nadväzuje spolková cesta 10.

História
Cesta bola vystavaná v 50. rokoch 19. storočia ako súčasť štátnej dopravnej cesty Budapešť-Viedeň (). Išlo o prašnú cestu, ktorá postačovala vtedajším podmienkam a hustote dopravy. Neskôr však, v súvislosti so vznikom automobilu, vznikli úvahy o jej prebudovaní na betónovú, resp. bezprašnú komunikáciu. Plány však narušila prvá svetová vojna a ťažká hospodárska situácia krajiny počas hospodárskej krízy v 20. rokoch. Výstavba betónovej cesty sa začala až po konsolidácií ekonomiky Maďarska na prelome 20. a 30. rokov. 

Druhá svetová vojna a ustupujúca nemecká armáda zanechali túto cestu v katastrofálnom stave. Po ukončení vojny boli vystavané dočasné mosty a vykonané najnutnejšie úpravy, aby bola doprava po nej vôbec možná. Koncom 40. rokov sa začala generálna rekonštrukcia cesty, ktorá bola ukončená v roku 1953.

Až do 70. rokov bola štátna cesta 1 hlavnou tepnou na trase Budapešť-Viedeň. Jej funkciu postupne prebrala diaľnica M1, ktorá bola dokončená v roku 1996.

Pozri aj
 Diaľnica M1
 Spolková cesta 10

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

1
Doprava v Budapešti
Doprava v Peštianskej župe
Doprava v Stoličnobelehradskej župe
Doprava v Komárňansko-ostrihomskej župe
Doprava v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe
Štátna cesta 27 (Maďarsko)

Štátna cesta 27 (, ) je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v meste Sajószentpéter a pokračuje cez obce Edelény, Szendrőlád, Szendrő a Bódvaszilas až na slovenské hranice pri obci Tornanádaska.

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

27
Doprava v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe
Žďákovský most

Žďákovský most je oceľový cestný most cez rieku Vltava v okrese Písek, v Južných Čechách. Je súčasťou cesty I/19, ktorá spája Tábor s Plzňou a nachádza sa asi 15 km západne od Milevska a 12 km východne od Mirovíc. Leží medzi dedinami Staré Sedlo (Orlík nad Vltavou) na levom brehu a Kostelec nad Vltavou na pravom brehu rieky.

Dejiny 

Stavba mosta bola zahájená súčasne so stavbou Orlickej priehrady v rokoch 1957 - 1965. Stavba s nákladom 71 miliónov korún česko-slovenských bola definitívne dokončená a uvedená do prevádzky roku 1967. Je najväčší plnostenný dvojkĺbový oceľový oblúkový most na svete. V súčasnej dobe je pravdepodobne na ôsmom mieste na svete a svoje prvenstvo drží v rámci Česka. V roku 2001 bola v rámci sympózia Mosty 2001 v Brne udelená Žďákovskému mostu cena Most století v kategórii oceľových cestných mostov.

Technické údaje 
Dĺžka mosta je 542,91 m. Hlavní oblúk s rozpätím medzi kĺbmi 330 m (rozpätie stredného pola vrátane kĺbov 379,60 m) podpiera konštrukciu, po ktorej vedie dvojpruhová cesta vo výške 50 m nad hladinou jazera a 100 m nad dnom rieky Vltavy. Hmotnosť oblúku je 3 100 t, hmotnosť celej použitej oceli je 4 116 ton (iný zdroj 4 465 t). Autormi projektu boli spoločnosti Pragoprojekt a Hutní projekt Praha. Stavbu realizoval podnik Hutní montáže Ostrava-Vítkovice.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Štyridsať rokov Žďákovského mosta (časopis Stavebnictví) 

Cestné mosty v Česku
Kultúrne pamiatky v Česku
Oblúkové mosty
Mosty v okrese Písek
Štátna cesta 26 (Maďarsko)

Štátna cesta 26 (, ) je 44,6 km dlhá hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ) v Maďarsku. Začína sa v meste Miškovec, kde sa napája na štátnu cestu 3 a pokračuje cez Sajószentpéter, Kazincbarciku a Putnok až na slovenskú štátnu hranicu pri obci Bánréve.

Na úseku od Miškovca po križovatku s cestou do obcí Sajóbábony a Sajóecseg (9 km) je cesta vybudovaná v smerovo rozdelených štyroch jazdných pruhoch.

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

26
Doprava v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe
Doprava v Miškovci
Cuo čuan

Cuo čuan (, ) alebo Kronika pána Cuo alebo Komentár pána Cuo  je prvý čínsky naratívny text. Autorstvo diela je prisudzované Cuo Čchiou-mingovi. Text je jedným z piatich komentárov ku klasickému konfuciánskemu dielu Anály jari a jesene, veľa bádateľov si však myslí, že ide o nezávislé dielo a k Análom bol priradený len neskôr. Túto tézu podporuje fakt, že k Análom sa odkazuje len veľmi málo. 

Kniha, ktorá bola spísaná v období bojujúcich štátov, je najdôležitejším zdrojom informácií o období jari a jesene. Jednotlivé záznamy, ktoré sú na sebe nezávislými krátkymi historickými naráciami, sú radené chronologicky. Dielo je písané živým a farbistým jazykom blízkym hovorovej reči, obsahuje stručné metaforické narážky, dialógy, množstvo anekdot a gradovanie deja. Spolu so Zápiskami historika patrí ku klenotom starovekej čínskej literatúry, motiváciou a obľúbeným čítaním mnohých čínskych učencov. Obsahuje aj prvú zmienku čínskej stolovej hry go.

Referencie

Pozri aj 
 Kuo Jü
 Čínska literatúra
 Anály jari a jesene

Externé odkazy 
 Text Cuo Čuanu v čínštine
 Cuo Čuan v anglickom preklade

Literatúra v čínskom jazyku
Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010

Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010 sa hrala ako súčasť Medibank International Sydney 2010 od 10. januára do 16. januára. Víťazkami sa stali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále zdolali taliansko-ruský pár Tathiana Garbinová, Nadežda Petrovová 6:1, 3:6, 10:3.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Externé odkazy 
 Pavúk štvorhry

Medibank International Sydney 2010
Vláda Slovenskej republiky od 23. apríla 1991 do 24. júna 1992

Vláda Slovenskej republiky od 23. apríla 1991 do 24. júna 1992 resp. vláda Jána Čarnogurského bola vládou, ktorej predsedom bol Ján Čarnogurský. Nevznikla priamo na základe volieb, ale 23. apríla 1991 Predsedníctvo SNR, podľa vtedy platnej legislatívy, odvolalo premiéra Vladimíra Mečiara a vymenovalo do funkcie predsedu vlády SR Jána Čarnogurského.
Zmena sa udiala na základe dohody koaličných strán: VPN, KDH, DS a MNI. Po výmene predsedu boli odvolaní, alebo podali demisiu aj niektorí podpredsedovia a ministri.

Zloženie vlády 
 predseda vlády - Ján Čarnogurský
 prvý podpredseda vlády - Martin Porubjak (od 28.8.1991)
 podpredseda vlády - Gábor Zászlós 
 podpredseda vlády • Anton Vavro

Ministri 
 Ministerstvo dopravy a spojov Slovenskej republiky
 Vladimír Pavle
 Ministerstvo financií Slovenskej republiky
 Michal Kováč 
 Jozef Dančo (od 14.6.1991)
 Ministerstvo hospodárstva Slovenskej republiky
 Jozef Belcák
 Ministerstvo pre hospodársku stratégiu Slovenskej republiky (zrušené 1.8.1991)
 Rudolf Filkus
Ministerstvo kontroly Slovenskej republiky
 Martin Hvozdík
 Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky
 Ladislav Snopko
 Ministerstvo lesného a vodného hospodárstva Slovenskej republiky
 Viliam Oberhauser
 Ministerstvo medzinárodných vzťahov Slovenskej republiky
 Ján Čarnogurský (ad interim)
 Pavol Demeš (od 6.5.1991)
 Ministerstvo obchodu a cestovného ruchu Slovenskej republiky
 Jozef Chren
 Jana Kotová (od 18.2.1992)
 Ministerstvo poľnohospodárstva a výživy Slovenskej republiky
 Viliam Oberhauser (ad interim)
 Jozef Kršek (od 28.8.1991)
 Ministerstvo práce a sociálnych vecí Slovenskej republiky
 Helena Woleková
 Ministerstvo priemyslu Slovenskej republiky
 Ján Holčík
 Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky
 Marian Posluch
 Ministerstvo pre správu a privatizáciu národného majetku Slovenskej republiky
 Ivan Mikloš
 Ministerstvo školstva, mládeže a športu Slovenskej republiky
 Ján Pišút
 Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky
 Ladislav Pittner
 Ministerstvo výstavby a stavebníctva Slovenskej republiky
Jozef Belcák (ad interim)
 Jozef Bútora (od 28.8.1991)
 Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky
 Alojz Rakús
 Slovenská komisia pre životné prostredie
 Jozef Zlocha

Zdroje 
Úrad vlády (história vlád)
História KDH (rok 1991)

Vláda Slovenskej republiky
1991 v Česko-Slovensku
1992 v Česko-Slovensku
Cesta III. triedy 2084 (Slovensko)

Cesta III. triedy číslo 2084 (III/2084, staré číslo III/018089) je cesta III. triedy na Slovensku, v okrese Žilina. Jej celková dĺžka je 11,270 km a spája krajské mesto Žilina s obcami Rosina, Višňové a Turie.

Priebeh 
Cesta začína na križovatke s trasou I/18 v mestskej časti Celulózka, za ktorou sa odbočkou možno vrátiť na hlavný ťah Žilina - Martin. Komunikácia pokračuje popod most hlavnej cesty, kde vedie popri mestskej časti Rosinky. Nasleduje začiatok cesty III/2085, vedúcej do Trnového. 

Cesta pokračuje popri sídlisku Vlčince do obce Rosina a Višňové, kde sa pri kostole napája CK III/2086, vedúca na koniec obce. Trasa III/2084 sa tu stáča vpravo a pokračuje popri závode Doprastav a malým sedlom Pohančená do obce Turie.

Komunikácia ďalej vedie obcou, za ktorou prechádza železničným priecestím pri obci Porúbka, za ktorým sa končí križovatkou s cestou I/64, vedúcou do Rajca.

Zdroj 
 Slovenská správa ciest

2084
Doprava v okrese Žilina
Stavby v okrese Žilina
Emil Lehuta

Emil Lehuta (* 5. november 1931, Piešťany - † 25. január 2006, Bratislava) bol prekladateľ, divadelný a filmový kritik.

Rodina 
 manželka Daniela Lehutová

Životopis 
Rokoch 1952-51 študoval na Spolkovom slovenským gymnáziu v Piešťanoch, 1951-56 na Divadelnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe. Po štúdiách pôsobil rokoch 1956–61 ako redaktor vydavateľstva Tatran, 1961-66 interný ašpirant, od 1966 pracovník oddelenia divadla a filmu Ústavu slovenskej Literatúry SAV, 1962-64 redaktor časopisu Slovenske Divadlo v Bratislave.  Divadelne a  filmové kritiky publikoval najmä v časopisoch Slovenske  Pohľady, Kultúrny život, Film a doba, Mlada tvorba a Divadlo, odborne štúdie v Slovenskom Divadle.  Vo filmovej oblasti spracoval tematiku SNP (Povstalecká tematika v slovenskom filme, 1962)  Je spoluautorom niekoľkých publikácii o slovenskej kultúre:
Slovenska kultúra 1945–1965, 1965 a i.), divadle (Kapitoly z dejín slovenského divadla, 1967; Zákutia a výslnia polstoročia slovenskej drámy, 1997;  Dramatik Jonáš Záborsky, 1998 a i.) a filme (Základy filmovej výchovy, 1969 a i.).  Zostavil antológiu Štyri hry slovenskej moderny (1973), na vydanie pripravil dielo J. Hudeca Drámy (1997-98). prekladal z ruštiny (A.K. Dživilegov, O. Kornijčuk, S. Ejzenštejn, G. N. Bojadžijev a i.), poľštiny a z češtiny.

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia. (Bratislava - Martin : Literárne informačné centrum - Slovenska národná knižnica, 2008)

Slovenskí prekladatelia
Narodenia v 1931
Úmrtia v 2006
Gonzalo Higuaín

Gonzalo Gerardo Higuaín (* 10. december 1987, Brest, Francúzsko) je argentínsky futbalista, ktorý je aktuálne hráčom amerického klubu Inter Miami CF. Na konci sezóny ukončí profesionálnu kariéru. Je súčasťou Argentínskeho národného futbalového mužstva od roku 2009

Klubové štatistiky

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Gonzalo Higuaín na oficiálnej stránke klubu Real Madrid

Argentínski futbalisti
Osobnosti z Brestu (Francúzsko)
Hráči Real Madrid CF
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010
Hráči River Plate
Hráči SSC Neapol
Kapitán (vojenská a policajná hodnosť)

Kapitán (kpt.) je policajná a vojenská hodnosť. V Ozbrojených silách Slovenskej republiky je to tretia najvyššia dôstojnícka hodnosť (1. poručík, 2. nadporučík, 3. kapitán, 4. major, 5. podplukovník, 6. plukovník). Hodnosť kapitán je vyššia ako nadporučík a nižšia ako major. Kapitáni OSSR velia väčším oddielom, alebo menším útvarom. Veliteľ Vojenskej hudby Banská Bystrica a Náčelník štábu 21. zmiešaného mechanizovaného práporu sú príklady funkcií obsadené kapitánmi. Príklad zaradenia policajnej hodnosti kapitána je hovorkyňa Krajského riaditeľsva Policajného zboru v Trenčíne. Hodnosť sa používa aj v ženskom tvare kapitánka.

Postupnosť

Referencie

Pozri aj 
 Vojenská hodnosť

Vojenské hodnosti
Alice

Alice môže označovať:
 mesto v Texase v Spojených štátoch, pozri Alice (Texas)

ALICE môže označovať:
 raketové palivo, pozri ALICE (raketové palivo)
 detektor veľkého hadrónového urýchľovača, pozri ALICE (detektor)
1. slovenská národná hokejová liga 1968/1969

1. slovenská národná hokejová liga 1968/1969 bola šiestou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ako C-skupina celoštátnej druhej ligy. Víťazom sa stala Iskra Smrečina Banská Bystrica, ktorá skončila na konečnom 1. mieste v základnej časti, v kvalifikácii si ale postup do najvyššej súťaže nevybojovala. Vypadlo družstvo AC Nitra, ktoré v nasledujúcej sezóne nahradilo družstvo Dukla Trnava.

Konečné poradie

O postup do celoštátnej ligy

Káder IS Banská Bystrica 
 Brankári: Chmelík, Daubner, Šeroník 
 Hráči v poli: Pospíšil, Šajban, Štrbík, Jakeš, Gabara, Tatíček, Pavlis, Pivka, Hegyi, Žalmánek, Nebyla, Valerián, Riečan, Šimčík, Rybárik, Majerík, Novák, Miklošovič
 Tréneri: F. Javůrek, I. Országh

Externé zdroje
 Hokej 95, Sprievodca hokejovou sezónou 1995/96, Šport press, Bratislava 1995, str. 58-61
 avlh.sweb.cz

Sezóny slovenskej hokejovej ligy
Ľadový hokej v 1968
Ľadový hokej v 1969
Academy Award za najlepšiu réžiu

Cena Akadémie za zásluhy za najlepšiu réžiu (Academy Award for Achievement in Directing) je jednou z cien, ktorú každoročne udeľuje americká Akadémia filmových umení a vied za najlepšie filmové počiny roka.

História 
Najlepší režiséri sú oceňovaní akadémiou už od samého začiatku udeľovania výročných cien. V prvom ročníku bola réžia hodnotená ešte v dvoch kategóriách – komediálny a dramatický film. Laureátom v kategórii dramatickej réžie sa stal Frank Borzage za film V siedmom nebi (Seventh Heaven, 1927). V kategórii komediálny film si zlatú sošku za réžiu odniesol režisér Lewis Milestone za film Two Arabian Knights (1928). Od druhého ročníka boli tieto dve kategórie spojené v jednu. V dlhoročnej histórii Oscarov udelila Akadémia v tejto kategórii celkom 83 cien, a to 63 rôznym režisérom. Zatiaľ posledným držiteľom zlatej sošky v tejto kategórii sa stala prvá ocenená režisérka Kathryn Bigelowová za réžiu filmu Smrť čaká všade (The Hurt Locker, 2010).

Rekordy a kuriozity 
 Jediným režisérom, ktorý získal štyri Oscary za réžiu, sa stal John Ford (v rokoch 1935, 1940, 1941 a 1952), z toho však iba raz za víťazný film roka. Tromi Oscarmi za réžiu ocenila akadémia Franka Capra (1934, 1936 a 1938) a Williama Wylera (1942, 1946 a 1959). Pätnástim režisérom sa podarilo zvíťaziť v tejto kategórii dvakrát.
 Rekordérmi v počte nominácií na Oscara za réžiu je William Wyler (na svojom konte ich má dvanásť). Robert Altman, Clarence Brown, Alfred Hitchcock a King Vidor sú držiteľmi rekordu v počte nominácií bez víťazstva, každý ich má päť.
 Iba dvaja režiséri dokázali zvíťaziť v tejto kategórii v dvoch po sebe idúcich rokoch: John Ford (1940 a 1941) a Joseph L. Mankiewitz (1949 a 1950).
 Dvakrát v histórii získala Oscara za réžiu dvojica, a to v roku 1961 Robert Wise a Jerome Robbins za réžiu muzikálu West Side Story a v roku 2007 súrodenecká dvojica Joel a Ethan Coenovci za réžiu filmu Táto krajina nie je pre starých (No Country for Old Men, 2007).
 Kathryn Bigelowová je prvá a jediná žena, ktorá získala Oscara za najlepšiu réžiu za film Smrť čaká všade za rok 2009 a jej najväčším protivníkom bol jej bývalý manžel James Cameron s filmom Avatar

Víťazi a nominovaní

Dvadsiate roky 
Iba v prvom ročníku bola cena za najlepšiu réžiu udeľovaná v dvoch kategóriách: dráma a komédia

Tridsiate roky

Štyridsiate roky

Päťdesiate roky

Šesťdesiate roky

Sedemdesiate roky

Osemdesiate roky

Deväťdesiate roky

Nulté roky

10. roky 21. storočia

Referencie 

 Databáza ocenení Academy Awards
 Česko-Slovenská filmová databáza: zdroj slovenských prekladov filmov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Akadémie 
 Oficiálna stánka ceremónie 
 Databáza ocenení Academy Award 

Oscar
Stade Louis II

Stade Louis II je futbalový štadión vo Fontvieille v Monaku. Hráva tu domáce zápasy účastník Ligue 1 AS Monaco FC. Uskutočnil sa tu v roku 1986 finále UEFA Super pohára.

História
Prvý Stade Louis II bol postavený v roku 1939 ako domovský stánok AS Monaca. Nový štadión bol postavený v osemdesiatych rokoch 20. storočia blízko starého štadióna, ďalej od mora. Bol otvorený 11. mája 1985. Dnes má kapacitu až 18 500 čo je na 32 000 obyvateľstvo Monaka príliš veľa. Zmestí sa tu 60% obyvateľov. Pod celým ihriskom sa nachádza veľké podzemné parkovisko.  

Štadión je pomenovaný po Ľudovít II., kvôli tomu, že panoval pri stavaní originálu.

Explózia a poškodenie štadióna
31. mája 2004 výbuch poškodil Stade Louis II a susednú budovu La Ruche  Fontvieille. Nikto nebol zranený a príčina výbuchu je nejasná. Výbuch spôsobil len okrajové škody. 1. júna vláda Monaka že prevezme zodpovednosť za opravy štadióna. Po tejto explózii sa sprístnili bezpečnostné opatrenia v Monaku.

IUM
V tomto štadióne sa nachádzajú kancelárske priestory kde sídli firma na obchodné vzdelanie International University Monako (IUM).

Pozri aj
 AS Monaco FC
 Stade Louis II (1939)

Externé odkazy
 o explózii
 webstránka IUM

AS Monaco FC
Architektúra z 1985
Futbalové štadióny v Monaku
Ipeľské mosty

Ipeľské mosty boli mosty postavené ponad rieku Ipeľ a v minulosti ich existovalo niekoľko tuctov. Boli to cestné, železničné a pešie mosty. Veľká časť z nich bola zničená počas 2. svetovej vojny. Cestný most medzi Chľabou a obcou Ipolydamásd zničili ľadové kryhy v roku 2000.

V súčasnosti medzi najznámejšie patria cestné mosty na prechode Šahy - Parassapuszta na medzinárodnom ťahu E77, Slovenské Ďarmoty - Balassagyarmat, kamenný most z obdobia tureckej nadvlády v Poltári alebo železničný most Chľaba - Szob (súčasť paneurópskeho železničného koridoru č. IV). Ponad Ipeľ prechádza aj cesta I/16 pri Pincinej na medzinárodnom ťahu E58 či železničná trať Zvolen - Košice.

O obnove zničených mostov sa začalo uvažovať po roku 1989, ale prvé konkrétne kroky vypracovania projektov a získania povolení sa realizovali až po roku 2000. Obnova Ipeľských mostov prispeje k zlepšeniu ekonomickej situácie tohto regiónu a odstráni často až 20 – 40 km obchádzky na slovensko - maďarskej hranici. Súčasne sa plánuje oprava cesty medzi obcami Vyškovce nad Ipľom a Tésa. V roku 2005 podpísali ministri dopravy oboch krajín memorandum a v novembri 2007 bola podpísaná medzištátna dohoda o obnove mostov medzi obcou Kováčovce (časť Peťov) a Szécsény, resp. medzi obcami Trenč (časť Rároš) a Nógrádszakál (časť Ráróspuszta). Tieto projekty získali na jar v roku 2009 grant z fondov EÚ. V marci 2010 boli vyhodnotené verejné súťaže. Most pri Rároši bol otvorený  12.12.2011, a most pri Peťove odvozdali 24.2.2012. Vláda SR dňa 22.02.2012 schválila výstavbu mostov medzi obcami Pastovce a Vámosmikola, resp. Chľaba a Ipolydamásd, vypracované sú aj projekty pre spojenia :
 Bušince – Nógrádszakál
 Kováčovce – Hugyag
 Vrbovka – Őrhalom
 Koláre – Újkóvár
 Ipeľské Predmostie - Drégelypalánk

Po vstupe do Európskej únie a Schengenského priestoru bolo postavených niekoľko peších lávok prevažne na miestach plánovaných mostov.

Externé odkazy
 História dnešných a bývalých ipeľských mostov   
 Článok o podpise medzištátnej dohody
 Zoznam víťazných projektov v rámci cezhraničnej spolupráce
 Lokalizácia prepojení cez Ipeľ
 Paneurópsky koridor č. IV.
 Návrh na uzavretie Dohody o výstavbe mosta medzi obcami Chľaba a Ipolydamásd
 Návrh na uzavretie Dohody o výstavbe mosta medzi obcami Pastovce a Vámosmikola

Cestné mosty na Slovensku
Stavby v okrese Veľký Krtíš
Železničné mosty na Slovensku
Európska cesta 58

Európska cesta 58 (E58) je európska cesta, ktorá začína vo Viedni a končí v Rostove nad Donom. Na Slovensku tvorí južnú cestu Bratislava – Nitra – Zvolen – Lučenec – Rožňava – Košice – Michalovce – Vyšné Nemecké. Je dlhá približne 2200 km.

Priebeh 
Európska cesta 58 kopíruje trasu viacerých diaľnic a ciest I. triedy na Slovensku:
 Bratislava – Trnava (D1)
 Trnava – Nitra (R1)
 Nitra – Zvolen (R1), (I/65)
 Zvolen – Košice (R2) (I/16)
 Košice – Michalovce – Vyšné Nemecké (I/19)

Trasa 
Viedeň – Bratislava – Nitra – Zvolen – Košice – Užhorod – Mukačevo – Halmeu – Baia Mare – Dej – Bistrița – Vatra Dornei – Suceava – Botoşani – Târgu Frumos – Jasy – Leucheni – Kišiňov – Odesa – Mykolajiv – Cherson – Melitopoľ – Taganrog – Rostov nad Donom

Referencie

Iné projekty 

58
Doprava v Nitre
SLOVENSKÉ AEROLÍNIE

SLOVENSKÉ AEROLÍNIE akciová spoločnosť bol slovenský národný letecký dopravca so sídlom v Bratislave. Jeho hlavná základňa sa nachádzala na Letisku M. R. Štefánika v Bratislave. Spoločnosť ukončila činnosť vo februári 2007.

História 
SLOVENSKÉ AEROLÍNIE boli založené dňa 24. júna 1995 a svoju činnosť začali v máji 1998. Spoločnosť založil Viliam Veteška a skupina súkromných investorov. V januári 2005 získala spoločnosť Austrian Airlines majoritný podiel (62%) v SLOVENSKÝCH AEROLÍNIÁCH. Dňa 30. januára 2007 boli zrušené všetky pravidelné linky spoločnosti, zároveň si Austrian Airlines zobral späť dve lietadlá. Spoločnosť podala návrh na konkurz dňa 2. marca 2007. Veľkú časť zamestnancov zamestnala slovenská charterová letecká spoločnosť SEAGLE AIR.

Destinácie 
V letnej sezóne roku 2006 lietali SLOVENSKÉ AEROLÍNIE do týchto destinácií
Z Bratislavy: Brusel, Moskva-Šeremetievo

V letnej sezóne roku 2006 lietali SLOVENSKÉ AEROLÍNIE aj charterové lety do týchto destinácií
Z Bratislavy: Burgas, Larnaca, Hurghada, Šarm aš-Šajch, Heraklion, Chania, Karpathos, Korfu, Kos, Rhodos, Solún, Aqaba, Tivat, Palma de Mallorca, Monastir, Antalya, Dalaman

Z Košíc: Burgas, Hurghada, Heraklion, Chania, Korfu, Kos, Rhodos, Solún, Tivat, Antalya

Flotila 

Zoznam lietadiel, ktoré mali vo flotile SLOVENSKÉ AEROLÍNIE v rokoch 1998 – 2007:

Tupolev Tu-154M-100

Saab 340A

Boeing 737-300

Boeing 767-200ER

Fokker 100

Referencie

Zdroj 

Zaniknuté letecké spoločnosti
Letecké spoločnosti Slovenska
Podniky založené v 1995
Krakonoš (pivo)

Krakonoš je značka piva vyrábaného od roku 1582 v Trutnove v pivovare Trutnov v Česku.

Názov piva je odvodený od miestneho bájneho strážcu hôr Krakonoša. Pivo Krakonoš sa vyznačuje typickou horkou chuťou a sýtou trvalou penou. Pre výrobu piva sa používa voda z vlastnej studne, ktorá je 80 metrov hlboká. Pivo sa vyrába klasickou technológiou, je nepasterizované, mikrobiálne filtrované, stáčané za studena.

Druhy piva značky Krakonoš 
 svetlé 10°
 tmavé 10°
 svetlý ležiak 11°
 svetlý ležiak 12°
 špeciálne pivo 14° (vyrába sa počas vianočných a veľkonočných sviatkov)

Zdroj

Externé odkazy 
http://www.krakonos.sk stránka výhradneho slovenského dovozcu a distribútora 
http://www.pivovar-krakonos.cz stránky pivovaru Krakonoš

České pivá
Simone Hauswaldová

Simone Hauswaldová (* 3. marec 1979, Rottweil, Nemecko) je bývalá nemecká biatlonistka.Na zimných olympijských hrách v roku 2010 vo Vancouveri získala bronz v pretekoch s hromadným štartom na 12,5 km a bronz v štafete žien na 4x6 km.

Iné projekty

Externé odkazy 
Profil na IBU

Nemeckí biatlonisti
Nemeckí bronzoví olympijskí medailisti