joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2006

Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2006 boli v poradí 10. Majstrovstvá sveta v lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL), resp. jej predchodca – International Lacrosse Federation (ILF). Konali sa v meste London, v provincii Ontário, v Kanade, od 13.22. júla 2006, za účasti 21 tímov rozdelených do dvoch výkonnostných divízií. Nováčikmi turnaja boli Bermudy, Dánsko, Fínsko, Holandsko, Lotyšsko, Španielsko a Taliansko. Zápasy sa hrali na štadióne TD Waterhouse Stadium s kapacitou 8 000 divákov. Kanada bola organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostila turnaj v rokoch 1967 a 1986 (oba v Toronte). Po šiestich tituloch Američanov v rade a 26 rokoch získala svoj druhý titul domáca Kanada, ktorá vo finále zvíťazila práve nad Spojenými štátmi.

Výsledky

Základné skupiny

Modrá divízia (Top divízia)

Červená divízia

Oranžová divízia

Žltá divízia

Play-off

Stretnutie o 13.21. miesto

Stretnutie o 19.21. miesto

Stretnutie o 17.20. miesto

Stretnutie o 19. miesto

Stretnutie o 17. miesto

Stretnutie o 9.16. miesto

Stretnutie o 13.16. miesto

Stretnutie o 15. miesto

Stretnutie o 13. miesto

Stretnutie o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutie o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá sveta na stránke Medzinárodnej lakrosovej federácie

Zdroje 
 MS 2006 na stránke activityworkshop.net 
 MS 2006 na stránke pointstreak.com 
 História majstrovstiev sveta na oficiálnej stránke MS 2014 

Šport v 2006
Muži
Lakros
2006 v Kanade
Šport v Londone (Ontário)
Karel Plíhal

Karel Plíhal (* 23. august 1958, Přerov) je česky gitarista, spevák, skladateľ, textár, hudobný režisér a aranžér.

Vyštudoval Strednú priemyselnú školu strojnícku v Olomouci, potom pracoval ako konštruktér, kurič v olomouckom divadle a nakoniec sa stal pesničkárom (hoci nemá žiadne hudobné vzdelanie). Na gitaru hrá od 15 rokov. Najprv hral v olomouckých undergroundových country-swingových kapelách Hučka, Falešní hráči a Plíharmonyje. Prvé sólové vystúpenie mal v roku 1983. Medzi rokmi 1985 až 1993 spolupracoval s Emilom Pospíšilom a v rokoch 1995 – 1999 ho sprevádzal Petr Freund. Karel Plíhal je štvornásobný držiteľ ceny súťažného hudobného festivalu Porta.

Zložil hudbu k rade inscenácií Moravského divadla Olomouc, okrem iného Zlatovláska, Sluha dvou pánů, Láska dona Perlimplína,  Manon Lescaut, Cyrano de Bergerac, Zimní pohádka, O umučení a slavném vzkříšení Pána a Spasitele našeho Ježíše Krista, Giroflé-Giroflá atď. Zhudobnil niektoré Kainarove básne, režíroval nahrávanie albumov napr. Jarka Nohavicu, Petra Fialu, bratov Ebenových alebo Bokomary.

V roku 2006 vydal výber svojich básničiek Jako cool v plotě doprevádzaný ilustráciami Miroslava Bartáka. Za svoj zatiaľ posledný album Vzduchoprázdniny, ktorý vyšiel v roku 2012, získal Cenu Anděl v kategórii Folk & Country.

Diskografia 
 Karel Plíhal (1985)
 Imaginární hospoda (1986) – EP spolu so Slávkom Janouškom a Nerez
 Karel Plíhal...Emil Pospíšil... (1989)
 Karel Plíhal 1985-89 (1992) – súborné vydanie dvoch predchádzajúcich dosiek
 Takhle nějak to bylo... (1992)
 Králíci, ptáci a hvězdy (1996)
 Sova sněžná (2000) – singel
 Kluziště (2000)
 Rok ďábla (2002) – soundtrack rovnomenného filmu, Plíhal však zastúpený málo
 Nebe počká (2004) – piesňové texty Josefa Kainara
 Karel Plíhal v Telči (2005)
 Karel Plíhal v Olomouci (2005)
 Vzduchoprázdniny (2012)

Piesňou Vosa je tiež zastúpený na sampleri 50 miniatur (2007).

Bootleg 
 Plíharmonyje (záznam z koncertu, oficiálne nevydané)
 Mávej, mávej (záznam z koncertu, oficiálne nevydané)

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky Karla Plíhala
 Kompletný spevník s akordami

Zdroj 

Českí folkoví speváci
Českí folkoví gitaristi
Českí džezoví speváci
Českí džezoví gitaristi
Českí textári piesní
Českí skladatelia modernej hudby
Českí skladatelia filmovej hudby
Osobnosti z Přerova
Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2010

Majstrovstvá sveta v lakrose mužov 2010 boli v poradí 11. Majstrovstvá sveta v lakrose mužov, ktoré organizuje Medzinárodná lakrosová federácia (FIL). Konali sa v Manchesteri, v Anglicku, od 15.24. júla 2010, za účasti 29 tímov rozdelených do dvoch výkonnostných divízií. Nováčikmi turnaja boli Argentína, Francúzsko, Mexiko, Nórsko, Poľsko, Rakúsko, Slovensko a Švajčiarsko. Zápasy sa hrali v športovom areáli Manchester University Armitage Sports Centre. Anglicko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov už tretíkrát, z toho druhýkrát v Manchesteri. Predtým hostilo turnaj v rokoch 1978 (v Stockporte) a 1994 (v Manchesteri). Po 4-ročnej prestávke získuli opäť titul Spojené štáty, pre ktoré to bol už deviaty v histórii. Vo finále zvíťazili nad svojim tradičným finálovým súperomKanadou.

Pôvodne sa malo na turnaji objaviť aj družstvo Irokézov, ktoré malo hrať v Modrej divízii, ale kvôli problémom z vízami sa na turnaji nepredstavili. Kvôli tomu sa posunulo do top divízie družstvo Nemecka a do Fialovej divízie boli preradení Irokézi.

Výsledky

Základné skupiny

Modrá divízia (Top divízia)

Oranžová divízia

Fialová divízia

Žltá divízia

Červená divízia

Tyrkysová divízia

Sivá divízia

Medzi play off

Dolná skupina 

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Semifinále

Finále

Stredná skupina 

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Horná skupina 

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Semifinále

O 3. miesto

Finále

O umiestnenie 
O 17.24. miesto

O 9.16. miesto

Play off

Stretnutie o 25.28. miesto

Stretnutie o 27. miesto

Stretnutie o 25. miesto

Stretnutie o 21.24. miesto

Stretnutie o 23. miesto

Stretnutie o 21. miesto

Stretnutie o 17.20. miesto

Stretnutie o 19. miesto

Stretnutie o 17. miesto

Stretnutie o 13.16. miesto

Stretnutie o 15. miesto

Stretnutie o 13. miesto

Stretnutie o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutie o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá sveta na stránke Medzinárodnej lakrosovej federácie

Zdroje 
 MS 2010 na stránke activityworkshop.net 
 MS 2010 na stránke Slovenskej lakrosovej federácie
 História majstrovstiev sveta na oficiálnej stránke MS 2014 

Šport v 2010
Muži
Lakros
Inokraj

Inokraj je tretí štúdiový album slovenskej skupiny EARS z roku 2007.

Zoznam skladieb 
 Naozajstné
 Srdcervúca
 Bližší
 Dookola
 Divé rieky
 Mamka
 Inokraj
 Až ráno
 In Vivo
 Neopúšťaj
 Hravá láska

Autorstvo 
Hudba:
 Filip Orator (1, 2, 3, 8, 10)
 Silverman (5, 6, 11)
 Milan Chlebak (7)
 Filip Orator a Silverman (4)
 Filip Orator a Milan Chlebak (9)
Texty:
 Filip Orator (1, 2, 8, 10)
 Silverman (3, 4, 5, 6, 11)
 Milan Chlebak (7)
 Milan Chlebak a Silverman (9)
Aranžmány: Filip Orator (1-11)

Zostava 
 Filip Orator – spev, syntetizátory, programovanie, gitary, sólo gitary, klavír, sampling
 Silverman – vocoder, spev, gitary (11), syntetizátor
 Milan Chlebak – gitary, spev
 Tomi Beneš – bicie, perkusie

Hosťujúci hráči 
 Martin Gašpar - basa (2)
 Michal Žáček - saxofón (2, 9)
 Michaela Salajová - vokály (2, 5), vzdych (2)
 Linda O - vokály (2)
 Katka Korček - hlas (7, 11)

Výroba 
 Producent: Filip Orator
 Aranžmá: Filip Orator (1-14)
 Zvuk: Mayo Hurajt
 Dizajn: ole
 Foto: Jaro Kocian
 Mixáž: Mayo Hurajt a EARS v H.o.M.E. Production
 Mastering: Mayo Hurajt v H.o.M.E. Production
 Nahraté v štúdiách: PHOENIX, Trial, Slovenský rozhlas, SOLID Studio (marec - august 2002)
 Vydavateľstvo: Sony Music/Bonton (Slovakia) s.r.o., (2002)

Hudobné albumy z 2007
Albumy skupiny Ears
Centrobasket žien 2014

Centrobasket žien 2014 boli v poradí 19. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale žien, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konali sa v meste Monterrey, v Mexiku v dňoch od 22.24. júla 2014, za účasti 8 tímov. Mexiko bolo organizátorom stredoamerického šampionátu žien piatykrát, predtým hostilo turnaje v rokoch 1953, 1985, 2003 a naposledy v roku 2006. Titul obhájili hráčky Kuby, ktoré vo finále zvíťazili nad Portorikom.

Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ameriky 2015. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Zároveň slúžili ako kvalifikácia na Panamerické hry 2015 v Toronte, kde postúpila najlepšia trojica družstiev.

Kvalifikácia 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA k septembru 2013.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Centrobasket 2014 na oficiálnej stránke FIBA Americas /
 Centrobasket na stránke latinbasket.com 

Basketbal v 2014
Ženy
Basketbal
2014 v Mexiku
Kúpalisko Matadorka

Kúpalisko Matadorka (v minulosti Kúpalisko Matador) je kúpalisko v Bratislave, v mestskej časti Petržalka, na Úderníckej ulici. Je to jediné letné (vonkajšie) kúpalisko v okrese Bratislava V. Patrí ku kúpaliskám s najväčšími udržiavanými zelenými plochami nielen v Bratislave, ale aj priľahlých satelitov hlavného mesta. Návštevníci majú možnosť bezplatne využívať tobogán, či ihrisko na plážový volejbal. 

Matadorka bola postavená v roku 1963, jeho zriaďovateľom bola Telovýchovná jednota Iskra Matador z neďalekej chemickej fabriky Matador. Teplotu vody zabezpečovala para z tohto závodu. Malo kapacitu 4000 ľudí a často bolo preplnené. 7. augusta 1965 sa tu konali Medzinárodné majstrovstvá Slovenska v plávaní.

Po Nežnej revolúcii závod Matador zanikol a vodu vyhrievala súkromná firma, vstupné sa výrazne zvýšilo, klesla návštevnosť a areál začal chátrať. V roku 2011 bolo kúpalisko rekonštruované, boli namontované plynové kotly určené na vyhrievanie vody. Dnes ho prevádzkuje občianske združenie Klub vodného póla Bratislava. 

Nachádza sa tu v Bratislave jediný vonkajší olympijský 50-metrový plavecký bazén so stálou teplotou 24 – 26°C, 20-metrový detský bazén s toboganom a bazén pre najmenšie deti. Pre verejnosť býva otvorené od konca júna do konca augusta, v prípade priaznivého počasia aj dlhšie. Kúpalisko je využívané aj na tréningy a turnaje vo vodnom póle. Pravidelne získava dotácie z Bratislavského samosprávneho kraja.

Referencie

Externé odkazy 
 oficiálna stránka

Kúpaliská v Bratislave
Petržalka
Ján Krstiteľ Scitovský

Ján Krstiteľ Scitovský de Nagykér, krstený Ján (; * 1. november 1785, Košická Belá – † 19. október 1866, Ostrihom) bol rímskokatolícky duchovný, biskup v Rožňave a Pécsi, od roku 1849 ostrihomský arcibiskup a uhorský prímas.

Životopis 
Narodil sa v rodine Martina Scitovského a jeho manželky Barbory rodenej Karáčony. Ľudovú školu absolvoval v Jelšave a gymnázium v Rožňave. Teologické vzdelanie získal v Trnave, kde v roku 1808 získal doktorát z filozofie. 5. novembra 1809 ho v Jasove vysvätili za kňaza rožňavskej diecézy. Od roku 1809 pôsobil ako profesor filozofie a matematiky na biskupskom lýceu v Rožňave a od roku 1811 do roku 1827 aj ako profesor teológie. V roku 1813 v získal doktorát aj z teológie. Panovník menoval Jána rožňavským kanonikom a rektorom seminára,  19. novembra 1835 získal armálnu listinu od Ferdinanda V.  vydanú vo Viedni pre neho ako aj jeho brata Jozefa spolu s ďalším príbuzenstvom. Panovník mu povolil používanie predikátu "de Nagykér" teda z Veľkého Kýra. 

17. augusta 1827 bol vymenovaný za rožňavského biskupa a 28. januára 1828 Svätá stolica potvrdila menovanie. Biskupskú vysviacku prijal z rúk veľkovaradínskeho biskupa a jeho predchodcu v Rožňave Františka Lajčáka 25. marca 1828. 23. novembra 1838 bol vymenovaný za biskupa v Pécsi. 

V roku 1849 bol vymenovaný za ostrihomského arcibiskupa. Tento post nebol obsadený od roku 1847, kedy zomrel Jozef Kopáči. V roku 1848 síce Ferdinand V. vymenoval Jána Háma za nového ostrihomského arcibiskupa, ale ten v dôsledku politických tlakov sa postu vzdal ešte pred nastúpením do úradu. Ján Scitovský prevzal úrad ostrihomského arcibiskupa a uhorského prímasa 6. januára 1850. Do roku 1853 spravoval aj pécssku diecézu ako apoštolský administrátor. Vystupoval na obranu biskupov (napr. Jozef Rudňanský), ktorí mali problémy kvôli svojim postojom počas revolúcie v rokoch 18481849. Viackrát neúspešne intervenoval u cisára Františka Jozefa v prospech vodcov uhorskej revolúcie, ktorí boli ale neskôr popravení v Arade. 

V roku 1850 presťahoval z Trnavy do Ostrihomu kňazský seminár sv. Štefana. V roku 1853 slávnostne uviedol do Trnavy jezuitov, čo bolo ich prvé pôsobisko v Uhorsku po obnovení rehole v roku 1814 a zveril im novozriadené arcibiskupské gymnázium. 

V roku 1856 vysvätil novú katedrálu v Ostrihome, aj keď ešte nebola celkom dokončená. Na jej dostavbu venoval vyše 880 tisíc zlatých.

Na konzistóriu 7. marca 1853 ho pápež Pius IX. vymenoval za kardinála-kňaza s titulárnym kostolom Santa Croce in Gerusalemme.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
www.burv.sk/jan-scitovsky-1828-1842 Ján Scitovský na webe rožňavskej diecézy

Záznam o narodení a krste v matrike indexovaný záznam číslo 47

Zdroj 

Arcibiskupi Ostrihomskej arcidiecézy do roku 1918
Biskupi Rožňavskej diecézy do roku 1918
Osobnosti z Košickej Belej
Slovenskí šľachtici
Slovenskí kardináli
Uhorskí šľachtici
Príslušníci zemianskeho stavu
Branislav Bukovský

Mgr. Branislav Bukovský (* 13. február 1968, Trnava – † 23. marec 2014) bol slovenský kňaz, farár vo farnosti Bratislava - Kráľovnej rodiny a dramaturg. Pôsobil tiež ako cirkevný sudca a spolutvorca náboženských programov.

Život 
Narodil sa v Trnave. Za kňaza bol ordinovaný 10. júna 1995. Pracoval ako kaplán vo farnostiach Piešťany, Bratislava - Blumentál i Bratislava - Kostol Sv. Alžbety. Ako administrátor slúžil od roku 1999 vo farnosti Veľké Ripňany. Od roku 2001 pracoval ako farár vo farnosti Bratislava - Devín., neskoršie vo farnosti Bratislava - Kráľovnej Rodiny. 

Pracoval tiež ako cirkevný sudca. Podieľal sa na výrobe náboženských programov v RTVS; bol aj členom Rady KBS pre spoločenské komunikačné prostriedky. 

Zomrel počas dovolenky vo francúzskych Alpách na srdcový infarkt vo veku 46 rokov.

Referencie

Externé odkazy 
 Spomienky na Braňa Bukovského
 Úmrtie: Zomrel kňaz Bratislavskej arcidiecézy Branislav Bukovský, tkkbs.sk, 23. 3. 2014 

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Slovenskí televízni dramaturgovia
Slovenskí dramaturgovia dokumentárnych filmov
Osobnosti z Trnavy
Giovanni Coppa

Giovanni kardinál Coppa (* 9. november 1925, Alba, Piemont, Taliansko – † 16. máj 2016, Rím) bol titulárny arcibiskup a kardinál, dlhoročný diplomat Svätej stolice, apoštolský nuncius v Česko-Slovensku, Slovensku a Česku.

Životopis 
Giovanni Coppa študoval na seminári a neskôr na Katolíckej univerzite Najsvätejšieho Srdca v Miláne, kde získal doktorát na katedre filozofie a latinskej literatúry. Kňazské svätenie prijal 2. januára 1949. Od roku 1958 začal pracovať na štátnom sekretariáte vo Vatikáne. Na druhom vatikánskom koncile pôsobil ako expert na latinčinu.

Dňa 1. decembra 1979 bol menovaný za titulárneho arcibiskupa zo Serty, biskupské svätenie mu udelil pápež Ján Pavol II. 6. januára 1980. Bol prvým apoštolským nunciom v Česko-Slovensku po obnovení diplomatických vzťahov so Svätou stolicou v roku 1990. Do úradu nuncia nastúpil 30. júna 1990. Po zániku Česko-Slovenska sa stal v roku 1993 prvým nunciom v Česku a zároveň aj na Slovensku so sídlom v Prahe. Vo funkcii nuncia na Slovensku ho 2. marca 1994 nahradil Luigi Dossena. 

Giovanni Coppa ukončil svoju diplomatickú misiu v Česku 19. mája 2001. Dňa 29. októbra 2001 bol vymenovaný za konzultora štátneho sekretariátu.

Pri konzistóriu 24. novembra 2007 ho pápež Benedikt XVI menoval za kardinála-diakona s titulárnym kostolom San Lino v Ríme.

Udelené biskupské svätenia

Hlavný spolusvätiteľ 
 František Rábek – 1991, pomocný biskup nitriansky (od roku 2003 ordinár vojenského ordinariátu)
 Milan Chautur, C.Ss.R. – 1992, pomocný biskup prešovský (od roku 2008 košický gréckokatolícky eparcha)
 Andrej Imrich – 1992, pomocný biskup spišský
 Josef Kajnek – 1992, pomocný biskup královohradecký
 Ivan Ljavinec – 1996 (sub condotione), apoštolský exarcha gréckokatolíckej cirkvi v Česku
 Jiří Paďour, O.F.M. Cap. – 1997, pomocný biskup pražský (od roku 2002 biskup českobudejovický)
 Václav Malý – 1997, pomocný biskup pražský
 Dominik Duka, O.P. – 1998, biskup královohradecký (od roku 2010 arcibiskup pražský)
 Petr Esterka – 1999, pomocný biskup brniansky

Monografia 
 G. Coppa: Buďte verní / Homília, rozhovory, prednášky /. Karmelitánske nakladateľstvo, Kostolné Vydří 1998. 471 s ISBN 80-7192-254-4

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Životopis na tisk.cirkev.cz (Tiskové středisko České biskupské konference) 
 
 Kardináli katolíckej cirkvi 
 Giovanni Coppa kardinálom svata-hora.cz

Zdroj 
 

|-

|-

Vatikánski diplomati
Talianski rímskokatolícki biskupi
Talianski kardináli
Apoštolský nuncius v Česko-Slovensku
Apoštolský nuncius v Česku
Apoštolský nuncius na Slovensku
Kongregácia pre biskupov

Kongregácie pre biskupov () je kongregácia Rímskej kúrie, ktorá je zodpovedná za výber kandidátov do biskupských úradov, a ich mená potom predkladá pápežovi. Jej súčasným prefektom je kardinál Marc Ouellet, ktorý nahradil kardinála Rea, a sekretárom Ilson de Jesus Montanari.

Iné projekty

Zdroj 

Kongregácie Rímskej kúrie
Martin Krnáč

Martin Krnáč  (* 30. január 1985, Bratislava) je slovenský futbalový brankár momentálne pôsobiaci v klube ŠK Slovan Bratislava.

Kariéra 
Je odchovancom FK Inter Bratislava, kde začínal svoju seniorskú kariéru. V A-tíme Interu pôsobil v rokoch 2004-2009, neskôr prestúpil do klubu FK Senica, kde sa však nepresadil.

1. februára 2010 prišiel do klubu MŠK Žilina, kde najskôr pôsobila ako 2. brankár po Martinovi Dúbravkovi. Ako náhradný brankár sa zúčastnil zápasov skupinovej fázy Ligy Majstrov UEFA. Žiline dopomohol k dvom titulom majstra Slovenska a podieľal sa aj na zisku Slovenského pohára, keď hral vo víťaznom finále proti Senici (3:2pp). Po odchode Martina Dúbravku do dánskeho Ejsbergu sa stal v sezóne 2013/2014 jednotkou MŠK Žilina.

V januári 2015 prestúpil do poľského klubu Stal Mielec, odkial bol zapožičaný do slovenského klubu ŠK Slovan Bratislava.

Úspechy 
 2 x víťaz Corgoň ligy (2010, 2012)
 víťaz Slovenského pohára (2012)

Referencie

Externé odkazy 
 Martin Krnáč na stránke Transfermarkt.co.uk
 Martin Krnáč na stránke MŠK Žilina 

Slovenskí futbalisti
Osobnosti z Bratislavy
Toyo Tire & Rubber Company

Toyo Tire & Rubber Company, Limited (jap. 東洋ゴム工業株式会社  – transkripcia: Tōyō Gomu kógjó kabušiki gaiša) je japonský výrobca pneumatík. Spoločnosť bola založená v roku 1945 a sídli v meste Osaka. Od roku 1975 má svoju európsku centrálu Toyo Tire Europe GmbH. V roku 1999 bola založená spoločnosť Nitto Tire North America.

Motoršport
Toyo je sponzorom viacerých motoristických podujatí. Medzi nich patria:
 SCCA Club Racing
 NASA (National Auto Sport Association)
 NDRA
 WSORR
 Formule D
 SCCA
 SCORE
 CORR
 UFC
 BEST Of The Dessert

Referencie

Externé odkazy
 TOYO TIRES GLOBAL
 TOYO TIRES (Japonsko)
 TOYO TIRES (USA)

Zdroj

Podniky obchodované na Tokijskej burze
Výrobcovia pneumatík
Podniky v Japonsku
Podniky založené v 1945
Vlastimil Harapes

Vlastimil Harapes (* 24. júl 1946, Chomutov, Česko-Slovensko) je český herec, tanečník, režisér, choreograf, tanečný pedagóg, dlhoročný člen a sólista baletu Národného divadla v Prahe.

Začiatky kariéry 
Po absolvovaní pražského tanečného konzervatória v roku 1965 získal angažmán v baletnom súbore Národného divadla. Od roku 1971 sa stal sólistom. Účinkoval zhruba v 50–tich rôznych tanečných predstaveniach vtedajšej prvej scény. Tanec študoval aj v Rusku v Petrohrade v baletnej škole Malého akademického divadla. Tancoval na množstve svetových baletných scén, medzi rokmi 1977 – 1983 bol stálym hosťom v západonemeckej opere v Duisburgu a Düsseldorfe.

Neskoršia kariéra a herectvo 
V rokoch 1990 až 2003 pôsobil ako choreograf a riaditeľ baletného súboru Národného divadla, teraz tam pôsobí ako choreograf a baletný majster.

Na svojom konte má okrem toho aj viacero úloh vo filmoch, z ktorých niektoré patria medzi najúspešnejšie a najlepšie česko-slovenské filmy všetkých čias (napr. Markéta Lazarová režiséra Františka Vláčila alebo Ako vytrhnúť veľrybe stoličku režisérky Marie Poledňákovej). Jeho hlas bol však často predabovaný inými hercami či dabérmi (Jiří Klem, František Němec, Jiří Zahajský).

Ostatné aktivity 
Je čestným predsedom „Hnutia špeciálnych olympiád“, členom rady „Kiliánová nadácie“, čestným prezidentom občianskeho združenia „Balet Globo“. Klasický tanec vyučoval aj v Taliansku a na Tanečnom konzervatóriu v Prahe, často pôsobí ako porotca v renomovaných medzinárodných tanečných súťažiach (napr. v tanečnej súťaži Českej televízie StarDance ... keď hviezdy tancujú alebo českej súťaži Hviezdy na ľade).

Ocenenia 
 1976 – titul Zaslúžilý umelec
 1980 – ocenenie Zaslúžilý člen Národného divadla
 1989 – titul Národný umelec
 2011 – Cena Thálie za celoživotné majstrovstvo v odbore balet

Herecká filmografia, výber 
 1964 – Starci na chmelu
 1965 – Odcházeti s podzimem (TV film)
 1967 – Marketa Lazarová (nemecký hlas: Klaus-Peter Thiele)
 1968 – Královský omyl
 1971 – F. L. Věk (TV seriál)
 1976 – Den pro mou lásku (hlas: František Němec)
 1977 – Ako vytrhnúť veľrybe stoličku (hlas: Jiří Klem)
 1978 – Ako dostať otecka do polepšovne (hlas: Jiří Klem)
 1978 – Panna a netvor (hlas: Jiří Zahajský)
 1986 – Operace mé dcery
 2004 – Bolero
 2004 – Rodinná pouta (TV seriál)
 2006 – Jak se krotí krokodýli
 2008 – Comeback (seriál) (TV seriál)

Literatúra 
 Kolektív autorov: Národní divadlo a jeho předchůdci, Academia, Praha, 1988
 Hana Konečná a kol: Čítanie o Národnom divadle, Odeon, Praha, 1983
 Vlastimil Harapes : 50 let života a práce, Praha, Pluto, 1997, ISBN 80-902183-0-X

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na scéne Národného divadla viac než 40 rokov - článok v iDnes
 Slávni Česi na Oficiálnych stránkach Českej republiky
 

Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Českí choreografi
Českí tanečníci
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Česko-slovenskí národní umelci
Baletní choreografi
Taneční pedagógovia
Osobnosti z Chomutova
Airbus A220

Airbus A220, predtým známy aj ako Bombardier CSeries, je séria dopravných lietadiel navrhnutých spoločnosťou Bombardier, ktorých vývoj bol zahájený v roku 2004.

V rámci série A220 sú vyrábané dva modely A220-100 a A220-300, pričom prvý let sa uskutočnil 16. septembra 2013.

Koncom roku 2015 získal typ A220-100 certifikáciu a bola spustená sériova výroba. Dodanie prvého stroja spoločnosti Swiss sa uskutočnilo 15. júla 2016, pričom v rovnakom období získala certifikáciu aj druhá verzia A220-300. Prvý A220-300 bol dodaný pre lotyšskú spoločnosť airBaltic dňa 14. decembra 2016.

Špecifikácie

Zdroj 

Lietadlá Bombardier
Lietadlá Airbus
Filmografia Zuzany Mauréry

Filmografiu Zuzany Mauréry čoby slovenskej herečky zastupuje k roku 2022 dvadsaťjeden celovečerných filmov – šestnásť v distribúcii, ostatné vo fáze výroby alebo v postprodukcii. Na poli krátkometrážnej kinematografie boli jej príspevky zaznamenané vo ôsmich prípadoch – štyri predstavujú hrané tituly, jeden hraný dokument, dva spravodajské, kým pod zvyšným, kombinovaným, figuruje ako spoluautorka námetu. V rámci televízneho formátu bola bez ohľadu na metráž obsadená do štyridsiatichdvoch snímkov vrátane jedného dokumentárneho, piatich minisérií a dvadsiatichtroch seriálov. Na báze tzv. nových médií dostupných výhradne virtuálne, sa podieľala na jednej cestopisnej reportáži. Divadelnú kariéru umelkyne mapuje vyše šesťdesiatka inscenácií, z toho štyridsať kvázi činoherných, dvadsaťjeden spevoherných, dve tanečné i jedna opera. Tri hudobné produkcie naštudovala pre javisko opakovane. 

S televíziou Mauréry spolupracovala už v 80. rokoch minulého storočia, aj keď pôvodne precvičovaním aerobiku v pravidelnom športovom cykle ČST Cvičme v rytme (1984 – 1985) ako členka tanečného súboru Auriga. Svoj herecký debut absolvovala až ako poslucháčka VŠMU v komédii košického štúdia Hádaj, kto ti zazvoní (1988), ktorej predchádzala akurát komparzná pohybová rola v ťapákovskom kinomuzikále Neďaleko do neba (1987). Po prepožičaní hlasu v prospech hlavnej ženskej postavy z inscenácie Frajer na ceste (1989), jej dodatočné tvorivé počiny z raného obdobia zahŕňovali už len krátke, neverbálne výstupy v TV adaptáciách Miloša Pietora zvané Reverend (1989) a Útrapy z rozumu (1990).

Filmové roly

Film

Televízia

Internet

Divadelné roly

Hlasové roly

Rozhlas

Dabing

Poznámky

Referencie 
 Variabilné vyhľadávanie 
 
 
 Použité pramene

 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 

 Špecifické zdroje

Externé odkazy 

 Filmografia Zuzany Mauréry na oficiálnych stránkach
 Filmografia Zuzany Mauréry v novej databáze SFÚ
 Filmografia Zuzany Mauréry  v starej databáze SFÚ
 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze NFA 
 Filmografia Zuzany Mauréry na stránkach ČT 

 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze  Kinobox 
 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze ČSFd
 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze FDb 
 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze IMDb 
 Filmografia Zuzany Mauréry v databáze AllMovie 

Filmografia
Mauréry, Zuzana
Česká cirkevná provincia

Česká cirkevná provincia je označenie cirkevnej provincie rímskokatolíckej cirkvi v Čechách v Česku, ktorej metropolitnou arcidiecézou je Arcibiskupstvo pražské. 

Ako sufragánne diecézy sú do nej začlenené českobudějovická diecéza, litoměřická diecéza, plzenská diecéza a královohradecká diecéza. Na čele stojí prímas český, ktorým je arcibiskup pražský - od roku 2010 je to Dominik Duka, pred ním to bol emeritný pražský arcibiskup Miloslav Vlk.

Dejiny 
Pražská diecéza bola povýšená na arcidiecézu 30. apríla 1344 pápežom Klementom VI., čo je faktickým dátumom vzniku českej cirkevnej provincie.

Pozri aj 
 Moravská cirkevná provincia
 Česká biskupská konferencia
 Pražská arcidiecéza
 Rímskokatolícka cirkev v Česku

Externé odkazy 
 Česká biskupská konferencia
 Arcibiskupstvo Praha 

Rímskokatolícka cirkev v Česku
Moravská cirkevná provincia

Moravská cirkevná provincia je označenie cirkevnej provincie na Morave a v českom Sliezsku v Česku, ktorej metropolitnou arcidiecézou je olomoucká arcidiecéza

Ako sufragenné diecézy sú do nej začlenené brnianska diecéza a ostravsko-opavská diecéza. Na čele stojí metropolita moravský, ktorým je od roku 1992 Jan Graubner.

Pozri aj 
 Rímskokatolícka cirkev v Česku
 Česká cirkevná provincia

Externé odkazy 

Stránky arcibiskupstva

Rímskokatolícka cirkev v Česku
Štefan Kuffa

PhDr. Štefan Kuffa (* 1961) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady SR za stranu OĽaNO. Po odchode z klubu OĽaNO bol niekoľko rokov členom KDH, v roku 2019 založil a stal sa predsedom strany Kresťanská demokracia – Život a prosperita (KDŽP). V roku 2020 bol opätovne zvolený za poslanca NR SR na listine strany ĽSNS.

Profesionálna kariéra 
 19811981: Pamiatkostav Žilina, stavebný robotník
 19811983: základná vojenská služba
 19831987: TSÚZ SO ČSZT Nový Smokovec, referent investičnej výstavby
 19871991: Pamiatkostav Žilina, majster HSV
 19912004: štátny zamestnanec Úradu práce v Kežmarku, naposledy v pozícii riaditeľa odboru služieb zamestnanosti
2012 - 2016: poslanec NRSR za OĽaNO
 od 2004 - 2020: riaditeľ Hospicu Sv. Alžbety v Ľubici
 od 2020: poslanec NR SR za ĽSNS

Rodina 
Jeho bratom je katolícky kňaz Marián Kuffa.

Pôsobenie v NRSR 
Štefan Kuffa kandidoval do NRSR za stranu OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽaNO). Poslancom NR SR bol v 6. volebnom období medzi rokmi 2012 až 2016. Počas tohto volebného obdobia vystúpil z poslaneckého klubu OĽaNO pre spor jeho predsedom Igorom Matovičom a neskôr sa vzdal mandátu. Neskôr vo voľbách do NR SR 29. 2. 2020 kandidoval za stranu KDŽP na kandidátke ĽSNS a opäť sa stal poslancom. V parlamente tvrdo obhajuje ochranu života nenarodených detí.

Kritika 
V roku 2015 sa dostal do sporu s niekoľkými obyvateľmi obce Pavľany v okrese Levoča pre čiernu stavbu jeho syna Michala. Mal fyzicky napadnúť 79-ročnú ženu, ktorá mu následne vylepila facku. Podľa Kuffovej verzie bol fyzicky napadnutý on, podal preto trestné oznámenie za útok na verejného činiteľa.

Referencie 

Slovenskí politici
Politici OĽaNO
Politici KDH
Politici KDŽP
Predsedovia slovenských politických strán
Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Politici ĽS Naše Slovensko
Kallimachos

Kallimachos (Kallimachos) môže byť:
 aténsky polemarch v 5. stor. pred Kr., pozri Kallimachos (polemarch)
 grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Kallimachos (sochár)
 grécky básnik z prelomu 4. a 3. stor. pred Kr., pozri Kallimachos z Kyrény
 stratég Ptolemaiovcov v 1. stor. pred Kr., pozri Kallimachos (stratég)
Slovenská filmová a televízna akadémia

Slovenská filmová a televízna akadémia (SFTA) je dobrovoľná, záujmová organizácia, ktorá združuje významné osobnosti slovenskej audiovizuálnej kultúry. Je občianskym združením, založeným 2. septembra 1997 v Bratislave, a garantom národnej filmovej ceny Slnko v sieti.

Okrem iného je partnerom americkej Akadémie filmových umení a vied (AMPAS) a ako taká oprávnená navrhovať slovenské filmy na Oskara v rámci každoročne udeľovanej ceny AMPAS v medzinárodnej kategórii za Najlepší cudzojazyčný film.

Prezídium SFTA 
(od 15. októbra 2019)
 Wanda Adamík Hrycová – prezidentka
 Tibor Búza – viceprezident
 Katarína Krnáčová – viceprezidentka

 Peter Dubecký (generálny riaditeľ SFÚ)
 Peter Nágel (programový riaditeľ MFF Art Film Fest)
 Peter Bebjak (režisér)
 Vladislav Struhár (autor softvéru Qtake)
 Michal Drobný (riaditeľ sietí kín Cinemax a distribučnej spoločnosti Continental Film)
 Norbert Hudec (kameraman)
 Maroš Hečko (spisovateľ, producent)

Predchádzajúci prezidenti SFTA
 Ondrej Šulaj (19972002 / 20132014)
 Zuzana Gindl-Tatárová (20022007)
 Emília Vášáryová (20072013)
 Marek Leščák (20142016)
 Martin Šulík (20162018)

Členovia SFTA

Riadni členovia

Čestní členovia

In memoriam

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka SFTA

Filmové ocenenia
SFTA
Slnko v sieti za Najlepší ženský herecký výkon

Slnko v sieti za Najlepší ženský herecký výkon je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za herecké umenie, resp. stvárnenie hlavnej ženskej postavy.

Víťazky a kandidátky

Superlatívy

Viacnásobné víťazky 
 2 ceny
 Zuzana Mauréry

Viacnásobné kandidátky 
 3 nominácie
 Zuzana Mauréry

 2 nominácie
 Judit Bárdos
 Dominika Morávková  
 Tatiana Pauhofová

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Herečka
Slnko v sieti za Najlepší mužský herecký výkon

Slnko v sieti za Najlepší mužský herecký výkon je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za herecké umenie, resp. stvárnenie hlavnej mužskej postavy.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 2 ceny
 Miroslav Krobot
 Attila Mokos
 Milan Ondrík

Viacnásobní kandidáti 
 3 nominácie
 Attila Mokos
 Karel Roden

 2 nominácie
 Martin Huba
 Ľuboš Kostelný
 Miroslav Krobot
 Milan Ondrík

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Herec
Attila Mokos

Attila Mokos (* 13. december 1964, Želiezovce) je slovenský divadelný a filmový herec maďarskej národnosti, a svojho času umelecký šéf Jókaiho divadla v Komárne.

S divadlom začínal už v roku 1984 v Divadle Thália, kde nastúpil po skončení gymnázia, vtedy ešte bez hereckého vzdelania. V roku 1993 absolvoval štúdium na VŠMU odbor herectvo. Po absolvovaní štúdia nastúpil do Jókaiho divadla. 
Medzi jeho najznámejšie filmy patrí snímka Martina Šulíka Krajinka, kde filmovo debutoval. Ďalej filmy Kruté radosti, Pokoj v duši, Marhuľový ostrov. Hrá tiež v televíznom seriáli Búrlivé víno.

Výber z filmografie 
 1993 – Prípad na vidieku
 1996 – Szigetvári vértanúk
 2000 – Krajinka
 2002 – Kruté radosti
 2007 – Démoni
 2009 – Pokoj v duši
 2009 – Nedodržaný sľub
 2009 – Čas grimás
 2010 – Nesmrteľní (seriál)
 2010 – Kriminálka Staré Mesto (seriál)
 2011 – Marhuľový ostrov
 2011 – Dom
 2011 – Čerešňový chlapec
 2011 – Tele-vision
 2011 – Cigán
 2012 – 7 dní hříchů
 2012 – Momo (študentský film)
 2012 – Búrlivé víno (seriál)
 2013 – Ďakujem, dobre
 2013 – Dobrý človek (študentský film)
 2013 – Kolonáda (TV seriál)
 2014 – Slovensko 2.0
 2014 – Krok do tmy
 2014 – Láska na vlásku
 2014 – Mirage
 2014 – Zabudnite na Mcbetha (študentský film)
2016 – Učiteľka
 2016 – Agáva
 2016 – Vtedy v raji
 2016 – Krok do tmy
 2016 – Červený kapitán
 2017 – Záhradníctvo: Dezertér
 2017 – 1890 (TV seriál)
 2017 – Rex (TV seriál)
 2018 – Tlmočník
 2022: Ultimátum

Ocenenia 
 2007 – IGRIC – za najlepší herecký výkon
 2009 – Pro Probitate (Komárno)
 2009 – Pro Urbe (Želiezovce)
 2009 – Moveast (Pécs)
 2010 – IGRIC – za najlepší herecký výkon
 2010 – Slnko v sieti
 2014 – Kisvárda

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Rozhovor na SME.sk

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci	
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Držitelia Slnka v sieti
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti zo Želiezoviec
Riadni členovia SFTA
Slnko v sieti za Najlepší vedľajší ženský herecký výkon

Slnko v sieti za Najlepší vedľajší ženský herecký výkon je jedno z ďalších ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za herecké umenie, resp. stvárnenie ženskej postavy vo vedľajšej úlohe.

Víťazky a kandidátky

Superlatívy

Viacnásobné víťazky 
 2 ceny
 Zuzana Kronerová
 Jana Oľhová

Viacnásobné kandidátky 
 3 nominácie
 Zuzana Kronerová
 Zuzana Mauréry
 Jana Oľhová

 2 nominácie
 Judit Bárdos
 Kristýna (Liška) Boková
 Tatiana Pauhofová

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Vedľajšia herečka
Slnko v sieti za Najlepší vedľajší mužský herecký výkon

Slnko v sieti za Najlepší vedľajší mužský herecký výkon je jedno z ďalších ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za herecké umenie, resp. stvárnenie mužskej postavy vo vedľajšej úlohe.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 2 ceny
 Oldřich Kaiser

Viacnásobní kandidáti 
 3 nominácie
 Marián Geišberg
 Roman Luknár

 2 nominácie
 Marek Geišberg
 Oldřich Kaiser
 Jiří Lábus

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Vedľajší herec
Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách zahŕňa pomenované nízkotatranské vrcholy s nadmorskou výškou nad . Zoznam vychádza z tabuľky, dostupnej na stránkach Treking.cz, ktorá uvádza 48 najvyšších nízkotatranských vrcholov s nadmorskou výškou nad  Zvyšok zoznamu (vrcholy vysoké 1500 až ) bol vypracovaný podľa máp, dostupných na stránkach Hiking.sk.

Zoznam vrcholov

Pozri aj 
 Zoznam štítov Vysokých Tatier
 Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Referencie

Externé odkazy 
 Najvyššie vrcholy Nízkych Tatier na Treking.cz
 Nízke Tatry - najvyššie vrcholy a sedlá na Jaraba.sk
 Mapový portál na Hiking.sk

Zdroj 
 

Nízke Tatry
 
Nízke Tatry
Nízke Tatry
Slnko v sieti za Najlepší hraný film

Slnko v sieti za Najlepší hraný film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za celovečerné hrané filmy.

Víťazi a kandidáti

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Hraný film
Slnko v sieti za Najlepšiu réžiu

Slnko v sieti za Najlepšiu réžiu je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za režisérsky výkon.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 3 ceny
 Martin Šulík

 2 ceny
 Marko Škop

Viacnásobní kandidáti 
 5 nominácií
 Martin Šulík

 3 nominácie
 Marko Škop
 Jaroslav Vojtek

 2 nominácie
 Jonáš Karásek 
 Ivan Ostrochovský

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Réžia
Slnko v sieti za Najlepší scenár

Slnko v sieti za Najlepší scenár je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za textovú predlohu.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 4 ceny
 Marek Leščák

 2 ceny
 Martin Šulík
 Marko Škop

Viacnásobní kandidáti 
 10 nominácií
 Marek Leščák

 5 nominácií
 Martin Šulík

 3 nominácie
 Petr Jarchovský
 Ivan Ostrochovský

 2 nominácie
 Juraj Lehotský
 Marko Škop
 Jan Švankmajer

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Scenár
Slnko v sieti za Najlepší krátky film

Slnko v sieti za Najlepší krátky film bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za krátkometrážne hrané filmy.

Víťazi a kandidáti

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Krátky film
Slnko v sieti za Celoživotné dielo

Slnko v sieti za Celoživotné dielo je jedno zo špeciálnych ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za celoživotný prínos slovenskej kinematografii.

Poctení umelci

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Celoživotné dielo
Slnko v sieti za Objav roka

Slnko v sieti za Objav roka bolo jedno zo špeciálnych ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) formou finančnej prémie v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti, a to v hodnote 300.000 Sk, resp. 10.000 € — za tvorivé počiny umelcov do 35 rokov.

Víťazi a kandidáti

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Objav roka
Elena Španielska

Infantka Elena Španielska, vojvodkyňa z Luga (* 20. december 1963, Madrid, Španielsko), celým menom Elena Mária Izabela Dominika Silónska Borbónska a Grécka, je dcéra bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a Žofie Gréckej. Je štvrtou v poradí v nástupníctve na španielsky trón po svojom bratovi Filipovi a jeho dcérach infantkách Leonore a Sophii. Má mladšiu sestru Kristínu a brata Filipa VI..

Pôvod 
Elena je prvorodenou dcérou bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a jeho manželky, dcéry gréckeho kráľa Pavla I., Žofie Gréckej.

Život 
Počas štúdií v Paríži v roku 1987 stretla svojho budúceho manžela, Jaimeho de Marichalar y Sáenz de Tejadu, syna grófa a grófky z Ripalda. Zosobášili sa 18. marca 1995 v katedrále v Seville a jej otec, španielsky kráľ Juan Carlos jej udelil doživotný titul vojvodkyne z Luga. Od novembra 2007 žili manželia oddelene a v januári 2010 sa rozviedli. Rozvodom s infantkou Elenou stratil Jaime de Marichalar právo používať vojvodský titul a zároveň prestal byť oficiálnym členom španielskej kráľovskej rodiny.

Potomkovia 
 Felipe Juan Froilán de Todos los Santos de Marichalar y de Borbón (* 17. júl 1998)
 Victoria Federica de Todos los Santos de Marichalar y de Borbón (* 9. september 2000)

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky španielskej kráľovskej rodiny

Zdroj 
 

Španielske princezné
Bourbonovci
Osobnosti z Madridu
Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film

Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za cudzojazyčné hrané filmy.

Víťazi a kandidáti

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Zahraničný film
Slnko v sieti za Najlepšiu hudbu

Slnko v sieti za Najlepšiu hudbu je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za skomponovanie hudby.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 3 ceny
 Michal Novinski
 Vladimír Godár

Viacnásobní kandidáti 
 6 nominácií
 Michal Novinski

 4 nominácie
 Vladimír Godár 

 2 nominácie
 Dávid Kollár 
 Jan P. Muchow
 Michał Lorenc
 Jonatán Pastirčák

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Hudba
Slnko v sieti za Najlepšiu kameru

Slnko v sieti za Najlepšiu kameru je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za kameramanský výkon, resp. snímanie obrazov.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 3 ceny
 Martin Štrba

 2 ceny
 Tomáš Juríček

Viacnásobní kandidáti 
 6 nominácií
 Martin Žiaran

 5 nominácií
 Martin Štrba

 3 nominácie
 Juraj Chlpík
 Martin Kollár
 Ján Meliš

 2 nominácie
 Denisa Buranová
 Miroslav Gábor
 Tomáš Juríček

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky) 

Kamera
Slnko v sieti za Najlepší strih

Slnko v sieti za Najlepší strih je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za výber záberov.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 2 ceny
 Matej Beneš
 Jiří Brožek
 Marek Kráľovský
 Maroš Šlapeta

Viacnásobní kandidáti 
 5 nominácií
 František Krähenbiel

 4 nominácie
 Jiří Brožek
 Marek Kráľovský

 3 nominácie
 Jana Vlčková
 Maroš Šlapeta

 2 nominácie
 Vladimír Barák
 Matej Beneš
 Alois Fišárek
 Marek Šulík

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky) 

Strih
Slnko v sieti za Najlepší zvuk

Slnko v sieti za Najlepší zvuk je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za zvukový výkon, resp. zabezpečenie zvuku.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 2 ceny
 Peter Mojžiš
 Viktor Krivosudský

Viacnásobní kandidáti 
 7 nominácií
 Tobias Potočný

 3 nominácie
 Pavel Rejholec
 Viktor Ekrt

 2 nominácie
 Jan Čeněk
 Viktor Krivosudský
 Peter Mojžiš
 Ján Ravasz
 Jiří Klenka
 Ivo Špalj

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Zvuk
Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy

Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za návrhy kostýmov.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobné víťazky 
 4 ceny
 Katarína Štrbová Bieliková

 2 ceny
 Katarína Hollá

Viacnásobní kandidáti 
 7 nominácií
 Katarína Štrbová Bieliková

 5 nominácií
 Katarína Hollá

 3 nominácie
 Ján Kocman

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Kostýmy
Ľubomír Šebo

Plk. gšt. Ing. Ľubomír Šebo (* 17. jún 1966, Ilava, ČSSR) je dôstojník Ozbrojených síl SR.

V období od 16. februára 2001 do 1. marca 2017 bol veliteľom 5. pluku špeciálneho určenia. Od 1. marca 2017 je náčelníkom Štábu špeciálnych operácií Generálneho štábu.

Život 
V rokoch 19801984 absolvoval Vojenské gymnázium SNP v Banskej Bystrici a následne pokračoval v štúdiu na Vysokej vojenskej škole Pozemného vojska vo Vyškove na Morave, ktoré úspešne ukončil v roku 1988.

Kariéru profesionálneho vojaka začal v roku 1988 ako veliteľ čaty a roty 22. výsadkovej brigády Česko-slovenskej armády. Po rozdelení ČSFR pôsobil vo funkcii zástupcu veliteľa pre výcvik novovznikajúceho 3. špeciálneho odriadu v Žiline (od 1. októbra 1995 5. pluk špeciálneho určenia, skratka 5. PŠU). V roku 1995 absolvoval pobyt na jazykovej škole v San Antoniu v Texase a kvalifikačný kurz pre dôstojníkov špeciálnych síl vo Fort Bragg v Severnej Karolíne.

V roku 1998 sa zúčastnil odborného kurzu Paracommando v Marche-les-Dames, časti mesta Namur v Belgicku. Vo februári 2001 bol ako podplukovník vymenovaný za veliteľa 5. pluku špeciálneho určenia, odkiaľ v roku 2006 prešiel do pôsobnosti Centra riadenia operácií Generálneho štábu ozbrojených síl SR. V júni 2007 absolvoval Kurz národnej bezpečnosti v Národnej akadémii obrany Andreja Hadika v Liptovskom Mikuláši a 9. júla 2007 bol slávnostne inaugurovaný za veliteľa veliteľa 5. PŠU.

Službou 15 rokov patril na Slovensku medzi najdlhšie slúžiacich veliteľov.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Príhovor pri príležitosti 20. výročia založenia 5. PŠU
 Rozhovory cez polnoc z 19. apríla 2013 Účasť v diskusnej relácii TA3 na tému cvičenie špeciálnych jednotiek (19. apríl 2013)

Osobnosti z Ilavy
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Velitelia 5. pluku špeciálneho určenia
Slnko v sieti za Najlepší výtvarný počin

Slnko v sieti za Najlepší výtvarný počin bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za výtvarné umenie obecne.

Víťazi a kandidáti

Superlatívy

Viacnásobní víťazi 
 2 ceny
 Jan Švankmajer

Viacnásobní kandidáti 
 3 nominácie
 František Lipták

 2 nominácie
 Katarína Hollá
 Jan Švankmajer 
 Juraj Steiner

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Výtvarný počin
Slnko v sieti za Najlepší animovaný film

Slnko v sieti za Najlepší animovaný film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za kreslené filmy.

Víťazi a kandidáti

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Animovaný film
Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film

Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — v dokumentárnom žánri.

Víťazi a kandidáti

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti (historický web) 
 Slnko v sieti (aktuálne stránky)

Dokumentárny film
Gregová

Gregová môže byť:

 vrch v Slovenskom raji, pozri Gregová (vrch v Slovenskom raji)
 priezvisko, pozri Gregová (priezvisko)
Červená Skala

Červená Skala môže byť:
 miestna časť obce Šumiac, pozri Červená Skala (Šumiac)
 železničná stanica v Šumiaci, pozri Železničná stanica Červená Skala

Červená skala môže byť:
 vrch v Branisku, pozri Červená skala (vrch v Branisku)
 vrch v Slovenskom raji, pozri Červená skala (vrch v Slovenskom raji)
Štrbáková

Štrbáková môže byť:

 vrch v Slovenskom raji, pozri Štrbáková (vrch v Slovenskom raji)
 priezvisko, pozri Štrbáková (priezvisko)
Rakytovec

Rakytovec môže byť:

 vrch v Slovenskom raji, pozri Rakytovec (vrch v Slovenskom raji)
 vrch v Tatranskom podhorí, pozri Rakytovec (Tatranské podhorie)
 potok v povodí Ľubochnianky, pozri Rakytovec (prítok Ľubochnianky)
 potok v Laboreckej vrchovine, pozri Rakytovec (prítok Laborca)
Koč

Koč môže byť:
 dopravný prostriedok, pozri koč (dopravný prostriedok)
 vrch v Slovenskom raji, pozri Koč (vrch v Slovenskom raji)
 priezvisko, pozri Koč (priezvisko)

Pozri aj 
 Koča
 Kočí
Tri kopce

Tri kopce môže byť:

 vrch:
 v Malých Karpatoch, pozri Tri kopce (vrch v Malých Karpatoch)
 v Slovenskom raji, pozri Tri kopce (vrch v Slovenskom raji)
 v Oravských Beskydách, pozri Tri kopce (vrch v Oravských Beskydách)
 v Nízkych Tatrách, pozri Tri kopce (vrch v Nízkych Tatrách)
 národná prírodná rezervácia, pozri Tri kopce (národná prírodná rezervácia)
Zoznam vrcholov v Slovenskom raji

Zoznam vrcholov v Slovenskom raji zahŕňa pomenované vrcholy s nadmorskou výškou nad 1000 m. K zostaveniu zoznamu boli použité mapy, dostupné na stránkach hiking.sk. Za hranice pohoria boli považované hranice rovnomenného geomorfologického podcelku.

Zoznam vrcholov

Pozri aj 
 Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách
 Slovenský raj

Referencie

Zdroj 
 

 
 
Slovenský raj
Slovenský raj