joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jaroslav Vývlek

Generálporučík Ing. Jaroslav Vývlek (* 18. december 1955, Látky) je slovenský generál vo výslužbe. Od 1. októbra 2011 bol vo funkcii druhého zástupcu Náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Komcom augusta 2012 odišiel do výslužby.

Život 
Vojakom z povolania sa stal 29. augusta 1973. V roku 1974 absolvoval Jednoročnú dôstojnícku školu Mikulov na Morave. Potom v období 1976 až 1979 študoval na Vojenskej vysokej škole vo Vyškove na Morave a roku 1974 bol prijatý v hodnosti podporučík za vojaka z povolania. Po ukončení štúdia pôsobil v Česku, kde vykonával základné veliteľské funkcie v motostreleckom vojsku. Po ukončení postgraduálneho štúdia na Vojenskej akadémii A. Zápotockého v Brne bol v roku 1989 ustanovený do funkcie zástupcu veliteľa 104. motostreleckého pluku Tachov. 

Po rozdelení Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky sa v roku 1992, stal veliteľom 60. tankového pluku v Kežmarku. V roku 1998 absolvoval štúdium na Veliteľskej akadémii generálneho štábu SRN Hamburg. Po jeho absolvovaní sa stal náčelníkom operačného oddelenia 1. armádneho zboru Topoľčany a následne veliteľom 1. mechanizovanej brigády Prešov.V roku 1995 bol veliteľom 60. tankového pluku v Kežmarku, ktorý v od roku 1996 bol premenovaný na 23. mechanizovanú brigádu a v tejto funkcii veliteľa tejto brigády ho prezident SR vymenoval do prvej generálskej hodnosti brigádny generál. 

V roku 2003 absolvoval kurz anglického jazyka v kanadskom meste Borden. Po jeho absolvovaní nastúpil v Trenčíne do funkcie zástupcu veliteľa pozemných síl Generálneho štábu OS SR. V roku 2005 sa stal náčelníkom štábu riadenia operácií GŠ OS SR. Od 1. júna 2009 vykonával funkciu veliteľa Pozemných síl OS SR. Od 1. októbra 2011 bol vo funkcii druhého zástupcu Náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky.
 
Do druhej generálskej hodnosti ho prezident SR povýšil v roku 2005. Ovláda, anglický, nemecký a ruský jazyk. Generálmajor Ing. Jaroslav Vývlek je ženatý, otec dvoch detí.

Do hodnosti generálporučík ho prezident Ivan Gašparovič povýšil 4. mája 2011.

Miesta vojenského pôsobenia 
 Slovensko: Trebišov,  Michalovce, Kežmarok,  Trenčín, Prešov, Topoľčany,  Bratislava
 Česko: Mikulov  na Morave, Vyškov na Morave, Tachov, Brno, Vysočany/Bor u Tachova
 Nemecko: Hamburg
 Kanada: Borden

Referencie

Externé odkazy 
 Fotografia

Zdroj 
 Štaigl, J. a kolektív: Generáli - slovenská vojenská generalita  1918 – 2009, Magnet Press, Slovakia 2009, str. 86

Osobnosti z Látok
Slovenskí generáli
Velitelia Pozemných síl Slovenskej republiky
Zástupcovia Náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Victoria Silvstedtová

Karen Victoria Silvstedtová (* 19. september 1974, Skellefteå, Švédsko) je švédska modelka, herečka, speváčka a televízna moderátorka.

Život 
V súťaži Miss Švédska v roku 1993 obsadila druhé miesto. Nasledujúci rok reprezentovala svoju krajinu na Miss World, kde sa dostala medzi finalistov. V roku 1994 začala pracovať ako modelka v Paríži pre rôzne spoločnosti, vrátane známych značiek.

Silvstedtová tvrdí, že medzi jej obľúbené koníčky patrí spev, v roku 1999 dokonca nahrala album s názvom Girl On the Run, vydané spoločnosťou EMI, za ktoré dostala zlatú platňu vo Švédsku, sa singly Rocksteady Love a Hello, Hey.

Tiež stvárnila pár menších rolí v hollywoodskych filmoch, vrátane Boat Trip, The Independent, BASEketball a Out Cold. Silvstedtová sa objavila v reality show sústredené okolo jej života s názvom My Perfect Life, ktorá sa vysielala v Spojenom kráľovstve, v Latinskej Amerike, Austrálii a Spojených štátoch.

Victoria Silvstedtová hovorí plynule švédsky, francúzsky, anglicky a taliansky.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 
 Victoria Silvstedt na ČSFD

Zdroj 

Švédske dance speváčky
Švédske modelky
Švédske filmové herečky
Švédski televízni moderátori
Kostol Nepoškvrneného počatia Panny Márie (Daugavpils)

Chrám Nepoškvrneného Počatia Panny Márie (, , ) je rímskokatolíckym chrámom v lotyšskom meste Daugavpils. Patrí do rímskokatolíckej diecézy Rezekne - Aglona. Nachádza sa na ulici Pumpura.

História 
Východná časť Lotyšska, tzv. Latgalsko, je na rozdiel od ostatných lotyšských území prevažne rímskokatolícke, pretože až do delenia Poľska patrilo pod katolícke Poľsko (ostatné časti boli do severnej vojny pod vládou evanjelického Švédska). Kostol bol postavený v rokoch 1902 až 1905 podľa projektu W. Neumanna v tzv. novobarokovom architektonickom štýle. Posvätený bol 4. decembra 1905 a konali sa v ňom bohoslužby pre veriacich poľkej národnosti. Neskôr sa tu začali odbavovať aj bohoslužby v lotyšskom a ruskom jazyku. Počas druhej svetovej vojny a ani počas komunistickej diktatúry chrám nebol zatvorený.

Architektúra 
Novobarokový architektonický štýl, tzv. baltský barok bol typický pre sakrálnu architektúru chrámov v Pobaltí. Kostol má dve rovnaké vysoké veže (výška 51 metrov). Interiér zdobia štyri neobarokové oltáre. Hlavný oltár je zasvätený Nepoškvrnenému Počatiu Panny Márie. Ďalšie oltáre Najsvätejšiemu Srdcu Ježišovmu, Stanislavovi Kostkovi a Panne Márii Lurdskej.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jaunavas Marijas (Dievmātes) bezvainīgās ieņemšanas Romas katoļu baznīca 
 Gościnny Dyneburg, Dariusz Krajewski, "Niedziela", edycja podlaska, nr 2/2006 

Daugavpils
Kostoly v Lotyšsku
Rímskokatolícke kostoly
Marc Trauner

Marc Trauner lepšie známy pod jeho niekoľkými pseudonymami ako Marc Acardipane, Mescalinum United, The Mover, Pilldriver, Marshall Masters a Resident E je frankfurtský DJ a producent.

História 
Trauner bol spoluzakladateľ vydavateľstva Planet Core Productions a pod pseudonymom Mescalinum United vydal skladbu „We Have Arrived“ v roku 1990. Skladba „We Have Arrived“ bola zremixovaná producentom Aphex Twin, a dve verzie skladby sa objavili na albume Aphex Twin Classics.

Trauner skóroval v hitparáde Top 20 Hits vo Veľkej Británii v spolupráci so skupinou Scooter v roku 2003, so singlom „Maria (I Like It Loud)“,ktorý je coververziou jeho singlu z roku 1998 s názvom „I Like It Loud“.

V roku 2006 vydal svoj Best Of Album - Best Of Marc Acardipane (1989-1998). Bol zložený z dvoch častí.

„We Have Arrived“ 
„We Have Arrived“ je gabberová skladba Marca Traunera pod pseudonymom Mescalinum United. Bola prvýkrát vydaná vydavateľstvom Planet Core Productions v roku 1990 z Reflections of 2017 EP. Skladba je často považovaná za prvú gabber/hardcore skladbu.

Remixy 
 The Advent remix (5:35)
 Aphex Twin QQT remix (4:24)
 Aphex Twin TTQ remix (5:03)
 Darrien Kelly's 98 retake (4:18)
 DJ Promo remix (6:19)
 Lory D remix (4:24)
 Manu le Malin remix (4:40)
 Miro remix (5:05)
 Rude Awakening remix (4:10)
 The Horrorist remix (4:06)
 The Mover remix

Referencie

Externé odkazy 
 Marc Trauner's official homepage
 Information on discogs.org
 Article od hudobného žurnalistu Simona Reynoldsa, originálne publikované v magazíne The Wire, júl 1998.

Nemeckí dídžeji
Charly Lownoise & Mental Theo

Charlie Lownoise & Mental Theo je DJ-ská dvojica z Holandska. Sú známy pre ich úspešné happy hardcorové skladby, ale taktiež produkovali aj tvrdšie gabber skladby. Celosvetovo predali cez 3 milióny kópií.

História
Charlie Lownoise, narodený ako Ramon Roelofs 16. júna 1968 v Haagu v južnom Holandsku, bol neskôr členom Starsplash. Mental Theo sa narodil ako Theo Nabuurs 14. februára 1965 v ’s-Hertogenbosch v Severnom Brabantsku. K ich známym skladbám patria „Wonderful Days“ (so slovami skladby „Help Get Me Some Help“ od Tonyho Ronalda), „Stars“ a „Live In London“.

Diskografia

EP
 "Blast E.P." (1993) – Master Maximum Records
 "Tears E.P." (1993) – Master Maximum Records
 "Party EP" (1996) – Master Maximum Trance Traxx

Single
 "Flight To Frankfurt" (1993) – Master Maximum Records
 "Holland" (1993) – Master Maximum Records
 "Tiroler Kaboemsch" (1993) – Total Recall
 "The Bird" (1993)- Hard Stuff Records
 "Kiss The Ground" (1994) – Master Maximum Records
 "Live At London" (1994) – Master Maximum Records 	
 "Wonderfull Days" (1994) – Polydor
 "Stars" (1995) – Urban
 "The Bird" (1995) – ZYX Music
 "This Christmas" (1995) – Urban
 "Together In Wonderland" (1995) – Polydor
 "Fantasy World" (1996) – Polydor
 "Hardcore Feelings" (1996) – Polydor
 "Fantasy World / Stars" (1996) – Polydor
 "In The Mix" (1996) – Warner Special Marketing GmbH
 "Party" (1996) – Urban
 "Streetkids" (1996) – Urban
 "Your Smile" (1996) – Polydor
 "Just Can’t Get Enough" (1997) – Polydor
 "Next 2 Me" (1998) – Polydor
 "Girls" (2000) – Polydor
 "Wonderful Days" (2001) – Kontor Records
 "Wonderfull Days / Is There Anybody Out There" (2001) – Bang On!
 "Speedcity Megamix" (2004) -	BMG (Holandsko)
 "All I Wanna Do Is F*ck With The DJ" (2007) – Master Maximum Records
 "DJ Fuck / Tiroler Kaboemsch / Ultimate Sextrack / Verrotted" (2007) – VIP Records
 "Live At London / 1,2,3 for Germany / The Bird / Rebel" (2007) – VIP Records
 "Wonderful Days 2.08" (2007) – Master Maximum Records
 "Wonderfull Days / Wonderfull Days / Motherfuck / Speedcity" (2007) – VIP Records

Albumy
 "Charlottenburg" (1995) – Urban
 "Old School Hardcore" (1996) – Polydor
 "On Air" (1996) – Polydor
 "Thank You Ravers" (CD + DVD) (2005) –  EMI Music (Holandsko)
 "Speedcity – The Greatest Hits" (2006) – Sony BMG Music Entertainment (Holandsko)

Kompilácie
 "Kiss Your Sweet Ears Goodbye!!" (1998) – Master Maximum Records
 "Speedcity" (2xCD + DVD) (2003) – BMG (Holandsko)

Externé odkazy
 Website Charly Lownoise
 Website Mental Theo
 Discogs Profile
 Charly Lownoise at Discogs.com
 Mental Theo on Discogs.com

Holandskí dídžeji
FA Premier League 2010/2011

FA Premier League 2010/11 bol devätnásty ročník najvyššej anglickej futbalovej ligy, hrajúcej od roku 1992. Liga začala 14. augusta 2010 a skončila 22. mája 2011. Titul získal Manchester United FC.

Účastníci ročníka 2010/2011 
 
 Arsenal (CL) 
 Aston Villa (EL) 
 Birmingham City 
 Blackburn Rovers 
 Blackpool (N)
 Bolton Wanderers 
 Chelsea (CL)
 Everton (EL)
 Fulham
 Liverpool (EL)
 Manchester City (EL)
 Manchester United (CL)
 Newcastle United (N)
 Stoke City
 Sunderland
 Tottenham Hotspur
 West Bromwich Albion (N)
 West Ham United
 Wigan Athletic
 Wolverhampton Wanderers

Poznámky 
 N - nováčik
 CL - Champions League (Liga majstrov)
 EL - Europa League (Europska liga)

Hráč a tréner mesiaca 

2010/11
Futbal v 2010
Futbal v 2011
Cesta I. triedy 41 (Česko)

Cesta I. triedy 41 je cesta I. triedy v Česku, ktorá je dlhá 2,987 km. Tvorí spojnicu medzi cestou I/42 a diaľnicami D1 a D2 v Brne.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

41
Cesta I. triedy 42 (Česko)

Cesta I. triedy 42 je cesta I. triedy v Česku, ktorá je dlhá 18,856 km. Tvorí takzvaný veľký mestský okruh v Brne a je súčasťou európskej cesty 461. Na svojej trase sa križuje s viacerými cestami I. triedy - I/43, I/50, I/41, I/52 a I/23.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

42
Chrám Zvestovania (Kazaň)

Chrám Zvestovania kazanského Kremľa () je hlavným pravoslávnym chrámom mesta Kazaň a kazaňského Kremľa. V rokoch 1552 až 1918 bol hlavným katedrálnym chrámom kazaňskej pravoslávnej eparchie.

História 
Po dobytí Kazane ruskými vojskami Ivana IV. Hrozného sa Kazaň stala súčasťou Ruského impéria. V dovtedy prevažne moslimskom tatárskom meste sa začali stavať ruské pravoslávne chrámy. Medzi najväčšie a najznámejšie patrí Chrám Zvestovania v kazaňskom Kremli. Chrám sa začal stavať v roku 1555 na mieste staršieho dreveného chrámu, ktorý postavil Ivan IV. Hrozný po dobytí Kazane v roku 1552. Na stavbu bolo pozvaných 80 pskovských majstrov, ktorí pracovali pod vedením P. Jakovleva (hlavného architekta Chrámu Vasila Blaženého v Moskve). Chrám bol dokončený a posvätený v roku 1562. Bol vybudovaný z bieleho kameňa a v jeho architektúre sa spájajú prvky architektúry Moskvy, Vladimíra a Pskova. Zdobí ho päť kupol. Prostredná (v štýle ukrajinského baroka) je pozlátená a symbolizuje Ježiša Krista. Štyri modré symbolizujú štyroch apoštolov. Na prelome 16. a 17. storočia bola postavená aj zvonica. Tá bola zničená v 20. storočí komunistami. Veľké škody utrpel chrám počas požiaru v roku 1815. Potom nasledovali rozsiahle rekonštrukcie. V 19. storočí bol vyzdobený ikonopiscom Sofonovom. V roku 1925 komunisti chrám pravoslávnej cirkvi odobrali a zriadili v jeho priestoroch archív.

Súčasnosť 
Po páde komunistickej diktatúry sa stal chrám súčasťou pamiatkovej rezervácie kazaňský Kremeľ. V roku 1995 sa začali rozsiahle rekonštrukčné práce. 19. júla 2005 kazaňský arcibiskup Anastázius opäť chrám posvätil a začali sa v ňom konať pravoslávne bohoslužby. Navštívil ho aj Alexej II., patriarcha Moskvy a celej Rusi.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Благовещенский собор Казанского кремля на сайте Казанской епархии
 А.М. Елдашев. Благовещенский собор

Kostoly zasvätené Panne Márii v Rusku
Stavby v Kazani
Rusko
Kazaň
Chrám svätých Petra a Pavla (Kazaň)

Chrám svätých Petra a Pavla () je pravoslávnym chrámom v tatárskom hlavnom meste Kazaň.

História 
Chrám svätých Petra a Pavla v Kazani bol postavený v rokoch 1723 až 1726 v štýle ruského baroka. Jeho hlavným strojiteľom bol kazanský kupec I. A. Michaljev. Chrám bol postavený na počesť imperátora Petra I., ktorý navštívil Kazaň v roku 1722 pri výprave proti Perzii. Postavili ho na mieste staršieho dreveného kostola z roku 1565. Niekoľkokrát bol poškodený požiarmi a rekonštruovaný. V roku 1774 ho zničili povstalecké Pugačovove vojská. Veľa rekonštrukcií prebiehalo v 19. storočí. V roku 1939 bol komunistami zatvorený.

Súčasnosť 
Chrám bol v minulosti využívaný ako planetárium (1950 až 1980). V roku 1989 bol vrátený ruskej pravoslávnej cirkvi a stal sa chrámom eparchie.

Externé odkazy 
 Петропавловский собор на сайте Казанской епархии
 Гудовских А. М. История Петропавловского собора города Казани
 Протоиерей Владимир Мухин Петропавловский собор // История закрытия храмов и монастырей г. Казани в 20-е – 30-е годы ХХ столетия. Часть 1

Kazaň
Barokové kostoly v Rusku
Kazaň
Architektúra z 1726
Kazaň
Kaštieľ rodiny Kubíni

Kaštieľ rodiny Kubíni alebo kaštieľ rodiny Lóňai (staršie: kaštieľ rodiny Kubínyi, kaštieľ rodiny Lónyay) je renesančný kaštieľ zo 16. storočia nachádzajúci sa v obci Vlachy v okrese Liptovský Mikuláš. 

Kaštieľ bol niekoľkokrát rekonštruovaný a rozširovaný, posledná rekonštrukcia prebehla v rokoch 1957 až 1958. Budova má obdĺžnikový pôdorys, dve poschodia a jednu baštu nachádzajúcu sa na rohu budovy. Okolo kaštieľa sú aj zvyšky ostatných hospodárskych budov, no jediná, ktorá sa zachovala, je sýpka.

Kaštieľ je v súčasnosti národnou kultúrnou pamiatkou.

Referencie

Externé odkazy 
Kaštieľ na oficiálnej stránke obce Vlachy

Vlachy
Renesančné stavby na Slovensku
HK Brezno

HK "RYTIERI" BREZNO je slovenský hokejový klub z Horehronia, v aktuálnej sezóne 2021/22 je “A” tím účastníkom Tipos SHL a “B” tím 2. Hokejovej ligy.

História 
Hokej v Brezne sa prvýkrát spomína v roku 1935 zápasom medzi ŠK Podbrezová a ŠK Brezno. Aktívna klubová história sa začala rokom 1985, keď seniori prvýkrát nastúpili do zväzom organizovanej súťaže Krajských Majstrovstiev SR. Následne klub striedavo nastupoval v organizovaných súťažiach. Zlom nastal v roku 1997 keď sa družstvo prihlásilo do 2.hokejovej ligy. Odvtedy bolo jej pravidelným účastníkom a posledné roky patrilo medzi popredné družstvá súťaže. V sezóne 2008/09 sa napokon podaril postup do 1. hokejovej ligy kde tím hneď v prvej sezóne zaznamenal historický úspech 7. miesto. Od sezóny 2021/22 sa HK Brezno vrátil do druhej najvyššej súťaže s názvom Tipos SHL. V súčasnom kádri trénera Jaroslava Becka sú hlavne mladí hráči a takisto mnoho odchovancov. "Rytieri" spolupracujú s HC ´05 Banská Bystrica.

Názvy klubu 
 ŠK Brezno
 Jednota SD Brezno
 TJ Mostáreň Brezno
 1. MŠK VTJ Brezno
 MHK Brezno
 HK BREZNO

Športové úspechy 
 2009/10 – 7. miesto v 1. hokejovej lige
 2008/09 – Víťaz 2. hokejovej ligy

Umiestnenia v jednotlivých sezónach

Česko-Slovensko 
 2. Slovenská národná hokejová liga (skupina Stred) – 2. ročníky

 5. miesto: 1992/93(s)
 6. miesto: 1991/92(s)

 Krajské Majstrovstvá SR (skupina Stred) – 5. ročníkov

 1. miesto: 1990/91(s)
 2. miesto: 1985/86(s)
 3. miesto: 1989/90(s)
 5. miesto: 1986/1987(s), 1988/89(s)

Slovensko 
 1. hokejová liga SR – 2. ročníky

 7. miesto: 2009/10
 14. miesto: 2010/11

 2. hokejová liga – (skupiny západ, stred, východ a SR) 17.  ročníkov

 1. miesto:  2002/03(v), 2003/04(v), 2008/09(v)
 2. miesto:2001/02(v), 2006/07(v), 2007/08(v)
 3. miesto:2004/05(v). 2016/17(sr)
 4. miesto: 1999/00(v), 2000/01(s)
 5. miesto: 2005/06(v), 2012/13(z)
 6. miesto: 1997/98(s)
 7. miesto: 2011/12,(v), 2013/14(v)
 10. miesto: 1998/99
 13. miesto: 2017/18(sr)

Galéria 

Šport v Brezne
Brezno, HK
Palác Kinských

Palác Kinských alebo Palác Golz-Kinských je rokokový palác v Prahe na Staromestskom námestí. Stojí na jeho severnej strane v blízkosti pomníka majstra Jana Husa, vedľa Domu u kamenného zvonu.

Dejiny 
Na mieste dnešného paláca stáli v stredoveku dva iné domy. Prvýkrát sa oba domy spojili v roku 1508, keď si ich prenajal Albrecht z Kolovrat. V južnej časti paláca sa v podzemí zachovali zvyšky románskeho domu, v severnej časti potom zvyšky ranogotického domu. Dnešný rokokový palác bol postavený pre grófa Jána Arnošta Golza v rokoch 1755 až 1765 podľa starších plánov Kiliána Ignáca Dientzenhofera a pod vedením architekta Anselma Luraga. Na fasáde vytvoril bohatú štukovú výzdobu C. G. Bossi. Priečelie je hore zakončené dvoma atikami, ktoré zdobí rad sôch. Znázorňujú antických bohov a sú dielom Ignáca Františka Platzera. Dva súmerne umiestnené monumentálne vchody lemované kamennými stĺpmi spája v prvom poschodí úzky balkón.

Po smrti grófa Golza kúpil roku 1768 palác knieža Rudolf Kinský. Počas obdobia keď palác vlastnil rod Kinských boli interiéry prestavané klasicisticky. Došlo tiež k rozšíreniu paláca o druhý dvor zovretý medzi tromi krídlami v empírovom štýle podľa projektu Jozefa Krannera. Roku 1835 bol k palácu pripojený ďalší dom, ten bol pod Krannerovým vedením novobarokovo prestavaný.

Roku 1949 sa palác Kinských dostal do správy Národnej galérie v Prahe a stal sa sídlom zbierky grafiky. V roku 1992 bol vyhlásený národnou kultúrnou pamiatkou. V súčasnosti je v ňom umiestnená zbierka Národnej galérie Krajina v českom umení 19. storočia.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Článok o paláci na stránkach Národnej galérie v Prahe

Zdroj 

Paláce v Prahe
Staré Mesto (Praha)
Rokokové stavby v Česku
Architektúra z 1765
Národné kultúrne pamiatky v Prahe
Chrám na krvi (Jekaterinburg)

Chrám na krvi v Jekaterinburgu (, celý názov: Храм-на-Крови во имя Всех святых, в земле Российской просиявших) je veľký pravoslávny chrám v meste Jekaterinburg, ktorý bol postavený na mieste zavraždenia cára Mikuláša II. a jeho rodiny boľševikmi v roku 1918.

História 
Mikuláš II. s rodinou bol po prevrate v Rusku internovaný v tomto meste a uväznený v boľševikmi zhabanom dome inžiniera Ipatieva. Komunistický funkcionár Jakov Sverdlov vydal rozkaz na vyvraždenie celej cárskej rodiny. Ozbrojené komando v noci zo 16. na 17. júla 1918 vniklo do domu a postrieľalo príslušníkov cárskej rodiny.

V roku 1977 vtedajší komunistický funkcionár Boris Jeľcin vydal príkaz na zbúranie Ipatievovho domu. Po nástupe demokracie v Rusku sa začali na tomto mieste zhromažďovať pravoslávni veriaci a 18. augusta 1990 tu na pamiatku zavraždenej cárskej rodiny vztýčili prvý drevený kríž. Potom sa postupne rozbehla diskusia o stavbe chrámu na počesť rodiny posledného cára Ruského impéria.

Stavba chrámu 
Chrám sa staval v rokoch 2000 až 2003 v rusko-byzantskom architektonickom štýle. Na jeho stavbe sa podieľali ruskí architekti G.B. Mazajev, V.P. Morozov a M.J. Gračjov. Novopostavený svätostánok bol posvätený 16. júla 2003 (výročie tragickej smrti cárskej rodiny). Chrám má päť kupol (najvyššia symbolizuje Krista spasiteľa a jeho štyroch evanjelistov). Interiér zdobí biely ikonostas, ktorý je dlhý 30 a vysoký 13 metrov. Chrám zdobia fresky a ikony členov cárskej rodiny, ich duchovných patrónov, svätcov ruskej pravoslávnej cirkvi, Krista Spasiteľa a Presvätej Bohorodičky. Pred chrámom je monumentálny pamätník s krížom venovaný Mikulášovi II. a jeho rodine.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka chrámu
 Národný katalóg pravoslávnej architektúry

Novobyzantská architektúra
Architektúra z 2003
Stavby v Jekaterinburgu
Pravoslávne chrámy v Rusku
České korunovačné klenoty

České korunovačné klenoty je súbor predmetov, ktoré sa používali pri korunovácii českých kráľov. Súbor zahŕňa Svätováclavskú korunu, žezlo, kráľovské jablko, ďalej potom kožené puzdra na korunu, žezlo a jablko, podušku pod korunu, korunovačný plášť s hermelínovými doplnkami, štólou, pásom a tzv. manipulom s hermelínovým lemom. Najstaršou súčasťou súboru je Svätováclavská koruna, ktorú nechal v roku 1346 zhotoviť Karol IV. pri príležitosti svojej korunovácie za českého kráľa. Ostatné predmety sa stali súčasťou neskôr.

Korunovačné klenoty sú národnou kultúrnou pamiatkou Českej republiky, za ktorú boli vyhlásené v roku 1962 na druhom mieste po Pražskom hrade. Uložené sú v Korunnej komore chrámu svätého Víta v Prahe, odkiaľ sú vynášané len pri zvláštnych príležitostiach.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 České korunovační klenoty publikácia od Andreja Šumberu
 Korunovačné klenoty na oficiálnych stránkach Pražského hradu

Zdroj 

Národné kultúrne pamiatky v Prahe
Dejiny Česka
Korunovačné klenoty
Krušné hory

Krušné hory () je geomorfologický celok a pohorie pozdĺž česko-nemeckej hranice na severozápade Čiech a juhu Saska. Tvorí súvislé horské pásmo s dĺžkou 130 kilometrov a s priemernou šírkou približne 40 kilometrov.  Najvyšším vrchom je Klínovec (1244 m n. m.).

Prírodné pomery 
Krušné hory sú zvyškom starého vyzdvihnutého pohoria s plochou vrcholovou časťou. Z českej strany sú obmedzené strmým zlomovým svahom. Budujú ich hlavne hlavne kryštalické horniny, hlavne žuly, svory a ruly. Tektonicky patria Krušné hory do saxo-thuringika. Na staršom hercýnskom podklade ležia mladšie treťohorné vulkanické horniny.

Osídlenie 
Medzi známejšie mestá pod Krušnými horami patria Ústí nad Labem, Chabařovice, Teplice, Duchcov, Litvínov, Most, Chomutov, Kadaň, Klášterec nad Ohří, Ostrov nad Ohří, Karlovy Vary, Sokolov, Zwickau, Freiberg, Chemnitz a Drážďany.

Dejiny 
Okolo polovice 2. tisícročia pred Kr. sa pastierske kmene, ktoré sa usadili v blízkosti hôr, naučili využívať domáce zásoby cínových rúd v Krušných horách. Známe sú tiež ložiská uránu a minerálne pramene (napr. Jáchymov).

Referencie

Iné projekty

Zdroje 

 
Pohoria v Česku
Pohoria v Nemecku
Geomorfologické celky v Česku
Správa železnic

Správa železnic, státní organizace (do roku 2019 Správa železniční dopravní cesty, státní organizace, skrátene SŽDC) je štátny podnik spravujúci železničnú infraštruktúru v Česku. Podnik vlastní štát.

Správa železnic je vlastníkom a prevádzkovateľom dráhy, zabezpečuje prevádzkovanie, rozvoj a modernizáciu železničnej dopravnej cesty a organizuje dopravu na celoštátnych a regionálnych tratiach. Organizácia bola založená 1. januára 2003 ako právny nástupca Českých drah, štátnej organizácie. Súčasně vznikol aj druhý právný nástupca, České dráhy, akciová spoločnosť.

Do 30. júna 2008 si SŽDC objednávala prevádzkovanie tratí u ďalších spoločností. Toto spočívalo hlavne na technicko-prevádzkovej obsluhe a riadení dopravy. Prevádzkovateľom väčšiny tratí boli České dráhy, niektoré regionálne trate prevádzkovali Viamont, OKD, Doprava a Klub přátel lokálky. České dráhy navyše zabezpečovali údržbu tratí.

Od 1. júla 2008 boli niektoré činnosti (údržba tratí, vydávanie cestovného poriadku) presunuté na SŽDC. Týmto krokom sa posilnili konkurenčné podmienky pre ostatných dopravcov. Od tohto dátumu sa SŽDC oficiálne stala prevádzkovateľom dráhy.

Zdroje

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky Správy železnic

České železničné spoločnosti
Jozef Ambruš

Jozef Ambruš (pseudonym Janko Bystrík) (* 22. september 1914, Horný Badín - † 2. apríl 1993, Bratislava) bol slovenský literárny historik, prekladateľ a jazykovedec.

Dielo 

 Dielo Jána Hollého (1950)
 Listár Ľudovíta Štúra (1957)
 Ján Hollý očami svojich súčasníkov (1964)
 Korešpondencia Jána Hollého (1967)
 Listy Jána Kollára (1991)

Externé odkazy 

 Jozef Ambruš
 https://kis.ukf.sk/opacXE?fn=resultform&rankfield=true

Ambruš, Jozef
Ambruš, Jozef
Slovenskí jazykovedci
Slovenskí prekladatelia
Synthpunk

Synthpunk alebo electropunk<ref
                                         name="Last.FM:synthpunk">
</ref> je hudobný žáner, kombinujúci prvky elektronickej hudby a punk rocku. Termín vynašiel Damian Ramsey v roku 1999, ako pokus o spätné identifikovanie malého sub-žánru punkovej hudby z rokov 1977 – 1984, v ktorom sa namiesto elektrických gitár používali syntetizátory.

História 
Skupina Suicide nahrala prvú skúšobnú pásku už v roku 1975, ktorá bola považovaná za prvú synthpunkovú nahrávku vôbec, aj keď veľa ľudí považovalo prvé demo spoluprácu skupiny The Screamers s Patom Garrettom 7. júna 1977 ako prvú synthpunkovú nahrávku. The Screamers boli uvádzaní v článku Los Angeles Times z roku 1978 ako techno-punková skupina, ale tento názov sa nezaviedol ako názov žánru. Nové použitie termínu Techno-punk zvyčajne odkazuje na sekvencerovú hudbu tanečnej hudby alebo techno hudby, ktorá má punkovú melódiu, ovplyvňovanú výkonom, skôr ako bola identifikácia synthpunku ako punk rocku hraná naživo na klávesových syntetizátoroch. Rozdiel je, že v priebehu času v populárnej kultúre sa slovo „techno“ samo stalo náplňou s vlastným hudobným žánrom a alternatívnymi významami, ktoré niesú spojené svojimi koreňmi s punk rockom, ale majú korene v elektronickej hudbe a disku.

Pojem „synthpunk“ (bez delenia) je prvýkrát dokumentovaný Damianom Ramseyom v názve webovej domény Synthysteria! na webových stránkach, ktoré napísal v roku 1999 na http://www.synthpunk.org. Dokumenty webových stránok boli vybrané s dôrazom na americké synthpunkové skupiny Nervous Gender, The Units, The Screamers, Tone Set, Our Daughters Wedding, a Voice Farm.

Charakteristika 
Vzhľadom na prevažujúce využitie gitár v koreňoch punk rockovej hudby, bolo použitie syntetizátorov dosť kontroverzné. Bolo veľmi zriedkavé najnä v Amerike pre punk rockových hudobníkov používanie syntetizátorov alebo klávesov na tvorbu punk rockovej hudby a nie to ešte aby niekto nimi nahradil gitary.

Syntetizátory a rytmické gitary hrali hlavnú úlohu, čo znamenalo že veľká časť techniky syntézy sa spoliehala na to, aby sa plné a harmonické vlasnosti podobali na hlavné role syntetizátorov v 70-tych rokoch v žánroch ako progresívny rock a jazz fusion.

Zatiaľ, niesú žiadne informácie o technike synthpunkových hudobníkov okrem článku v časopise Keyboard Magazine z roku 1982, v ktorom sú rozhovory so skupinou The Units.

Pozri aj 
 Dance-punk
 Nintendocore

Referencie

Externé odkazy 
 Synth punk
 www.ElectronicMusicMp3s.com - Electro Punk Magazine
 Synthpunkové skupiny
 TC Electropunk

Elektronické hudobné žánre
Punkrockové hudobné žánre
Druhá bitka o Nadžaf

Druhá bitka o Nadžaf bolo ozbrojené stretnutie vojny v Iraku trvajúce od 5. do 27. augusta 2004, v ktorej bojovali americké a iracké vojská a na strane druhej šiitské milície Mahdího armády pod vedením duchovného menom Muktadú as-Sadra o kontrolu nad mestom An-Nadžaf.

Pozadie 
31. júla dorazila do mesta 11. expedičný oddiel námornej pechoty USA, ktorá bola súčasťou medzinárodnej divízie pod velením Poľska, a prevzala kontrolu nad guvernorátmi An-Nadžaf a Al-Kádisíja.

K prvým bojom medzi námornou pechotou a príslušníkmi Mahdího armády došlo už 2. augusta na jednom z predmestí pri pôrodníckej klinike neďaleko domu as-Sadra. Klinika sa pritom nachádzala na mieste, kam podľa dohody z júna mali americké jednotky prístup.

Boj 
Samotný boj začal 6. augusta o 13:00, keď príslušníci Mahdího armády zaútočili na stanicu irackej polície. Tej sa síce podarilo prvý útok odraziť, no o 15:00 došlo k ďalšiemu útoku. Guvernér provincie požiadal o pomoc námornú pechotu. Tá na miesto poslala jednotku rýchlej reakcie, no tá sa krátko po svojom príjazde stala terčom silnej paľby z Wádí as-Salám, čo je najväčší cintorín v moslimskom svete.

Druhý deň boje pokračovali v ešte väčšej intenzite. Povstalcom sa podarilo zostreliť vrtuľník UH-1N Huey, ktorý poskytoval leteckú podporu bojujúcim jednotkám. Posádke sa ale podarilo vyviaznuť. V nasledujúcich pozemných bojoch prišli o život štyria americkí vojaci. Američania sa nakoniec rozhodli 7. augusta dočasne stiahnuť. Pred ďalším bojom prevelili do mesta ďalšie tri prápory 1. jazdeckej divízie (1. prápor 5. jazdeckého pluku, 2. prápor 7. jazdeckého pluku a 1. prápor 227. leteckého pluku).

Po dvoch dňoch boje pokračovali a povstalcom sa podarilo v úzkych uličkách zlikvidovať pol tucta tankov Abrams a bojových vozidiel pechoty M3 Bradley. Boje začali v centre mesta odkiaľ sa presunuli do priestorov cintorína. Američania začali v boji získavať prevahu, a tak sa povstalci presunuli k mešite Imáma Alího. Oblasť bola následne uzavretá a spojenecké vojská spustili obliehanie. Mešita síce počas bojov nebola vážne poškodená, no boli zničená dva jej minarety.

23. augusta sa rozoznela v okolí mešity séria minimálne pätnástich výbuchov po ktorých nasledovali ďalšie prestrelky. 26. augusta zhodila dvojica amerických lietadiel F-16 štyri bomby na dva hoteli v blízkosti mešity, ktoré využívali povstalci. Nálet donútil al-Sadra aby zasadol za rokovací stôl s ajatoláhom Sístáním.

Prímerie 
27. augusta 2004 sa vyjednávačom podarilo dohodnúť obojstranné stiahnutie z mesta. Povstalci zložili zbrane a žiaden z nich nebol zadržaný. Kontrolu nad mestom prevzali iracké bezpečnostné zložky. Veľká časť bojovníkov Mahdího armády sa presunula do bagdadskej štvrte Sadr City, kde taktiež prebiehali boje.

Externé odkazy
 http://edition.cnn.com/2004/WORLD/meast/08/05/iraq.main/index.html
 http://www.counterpunch.org/macintyre08072004.html
 http://www.nytimes.com/2004/08/18/world/conflict-iraq-looking-back-8-day-battle-for-najaf-attack-stalemate.html

Bitky v Iraku
Bitky tretej vojny v Perzskom zálive
Bitky v 2004
Fußball-Bundesliga

Fußball-Bundesliga je najvyššia profesionálna nemecká futbalová liga. Založená bola v roku 1963. Hrá v nej 18 klubov a na konci sezóny dvaja poslední priamo zostupujú do nižšej ligy 2. Fußball-Bundesliga a tretí zo spodu hrá s tretím z druhej ligy baráž o prvú ligu. Od roku 1970 dominuje FC Bayern München, keď získal až 30 titulov. Celkovo hralo Bundesligu cez 50 klubov. Aktuálny víťaz je FC Bayern München.

V súčasnosti sa Bundesliga radí podľa koeficientu UEFA na tretie miesto za anglickou FA Premier League a španielskou La Ligou.

Fußball-Bundesliga v sezóne 2021/2022 hrajú tieto mužstva 

a Zakladajúci člen Bundesligy

b Nikdy nezostúpil z Bundesligy

Zoznam víťazov 
Celkovo vyhralo Bundesligu 12 klubov. Najúspešnejším klubom je Bayern Mníchov (30 titulov)

Počet druhých miest

Štatistiky

Externé odkazy 
 Obsiahla štatistika budesligy (stránka DFB, po nemecky)

Futbal v Nemecku
Najvyššie národné futbalové súťaže
Futbalové súťaže v Európe
Matra (pohorie)

Matra je sopečné pohorie na severe Maďarska, medzi mestami Gyöngyös a Jáger. Najvyššie vrcholy v pohorí a zároveň v celom Maďarsku sú Kékes () a druhý Galyatető (). Väčšia časť pohoria je porastená bukovým lesom a v nižších častiach pokrývajú krajinu vinohrady.

Matra môže byť rozdelená do viacerých ľahko rozlíšiteľných častí. V západnej časti sa nachádza vrchol Muzsla (). Strednú časť tvorí planina Mátrabérc a skupina vulkanických vrcholov Galyatető a Kékestető. Menšie svahy a paralelné údolia vybiehajú smerom na juh, pričom najväčšie údolie sa nazýva Nagy-völgy. Vstup do pohoria tvorí Mátrafüred (časť mesta Gyöngyö) a zotavovňa Mátraháza. V severnej časti sa nachádza časť Mátralába, ktorú tvoria malé kopce, väčšinou premenené na ornú pôdu a obrábané.

Iné projekty 

Pohoria v Maďarsku
Matransko-slanská oblasť
Puntland

Puntland (-po somálsky; po arabsky: أرض البنط- Árd al-Bunt – doslova Krajina Punt), dlhý tvar Puntlandský štát v Somálsku (po somálsky Dawlad Goboleedka Puntland Soomaliya),  je neuznaný de facto autonómny štát v rámci štátu Somálsko. Nachádza sa v strede Somálska, na Africkom rohu. Bol vyhlásený v roku 1998. Sám seba nepovažuje za štát samostatný, ale len štát autonómny v Somálsku a snaží sa dosiahnuť faktické opätovné zjednotenie Somálska. Hlavné mesto je Garoowe, počet obyvateľov je asi 3,9 milióna. Úradný jazyk je podľa ústavy somálčina, podľa webových stránok vlády aj arabčina.

Externé odkazy
Oficiálne stránky vlády

Somálsko
Neuznané štáty
Mira

Mira môže byť:
 mesto v Taliansku, v regióne Benátsko, pozri Mira (Benátsko)
 mesto v Portugalsku, pozri Mira (Portugalsko)
 mesto v Španielsko, pozri Mira (Španielsko)
 dvojhviezda v súhvezdí Veľryba, pozri Mira (hviezda)
FK Bodva Moldava nad Bodvou

FK Bodva Moldava nad Bodvou je slovenský futbalový klub z Moldavy nad Bodvou. Svoje domáce zápasy hrá na novom štadióne Steel Slovakia Aréna.

Historické názvy klubu od roku 1919 

 Szepsi Testedző kör 
 Moldavský telovýchovný spolok 
 Szepsi Sport Club 
 ŠK Moldava 
 Sokol NV Moldava 
 Slovan Moldava 
 Traktor Moldava 
 Dukla Moldava 
 Jednota Moldava 
 Jednota STS Moldava 
 TJ Jednota Moldava 
 1. FC Moldava 
 TJ Tesla Moldava 
 TJ FC MSS Molda 
 ŠK Bodva Moldava nad Bodvou
 FK Bodva Moldava nad Bodvou

Aktuálna zostava

Športové úspechy 

 1978 - najvyššia krajská súťaž
 1987 - postup do II. Slovenskej národnej ligy 
 2008 - postup do III.ligy (4.najvyššia súťaž)
 2009 - postup do II.ligy (3.najvyššia súťaž)
 2009 - postup do štvrťfinále Slovenského pohára
 2010 - postup do I.ligy (2.najvyššia súťaž)
 2014 - postup do II.ligy (2.najvyššia súťaž)

Externé odkazy 
 oficiálna stránka klubu

Moldava na Bodvou
Šport v Moldave nad Bodvou
Futbalové kluby založené v 1919
1. slovenská futbalová liga 2010/2011

1. slovenská futbalová liga 2010/11 je 19.ročník druhej najvyššej futbalovej ligy na Slovensku. Organizuje ju Slovenský futbalový zväz.

Tabuľka

Zdroj 
 Tabuľky a výsledky II. ligy mužov ''www.liga.cz'

Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Futbal v 2010
Futbal v 2011
Vaughan Jones

Vaughan Frederick Randal Jones (* 31. december 1952, Gisborne, Nový Zéland† 8. september 2020) bol novozélandský matematik.

Je známy predovšetkým prácou okolo von Neumannových algebier a vďaka objavu ich súvisu s polynomiálnymi invariantmi pre uzly. Tento objav mal rozsiahle aplikácie nielen v topológii, ale aj v štatistickej fyzike, či teórii grúp. V roku 1990 dostal Fieldsovu medailu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jones' home page
 Career profile page at the University of Auckland
 Joan S. Birman: The Work of Vaughan F. R. Jones in Ichirō Satake (ed.): Proceedings of the International Congress of Mathematicians, 21–29 August 1990, Kyoto, Japan, Springer, 1991 (Laudatio for Fields-Medal 1990; online)

Nositelia Fieldsovej medaily
Novozélandskí matematici
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Praděd

Praděd (, ) () je najvyšší vrch Hrubého Jeseníku, Moravy, českého Sliezska, Horného Sliezska a piaty najvyšší v Česku. 

Na vrchole stojí 162 metrov vysoký televízny vysielač, ktorého horná plošina je najvyšším (hoci umelým) bodom v Česku. Vďaka nemu je vrchol identifikovateľný už z veľkej diaľky.

Prístup 
Praděd je prístupný z niekoľkých smerov:
  asfaltovou cestou z Karlovej Studánky
  hrebeňovkou z Červenohorského sedla
  z obce Kouty nad Desnou (prevýšenie )
 tiež zo sedla Vidly alebo sedla Skřítek

História vysielača 
Na vrchole stála kamenná rozhľadňa, vysoká , postavená v rokoch 1903 až 1912 Moravskoslezským sudetským horským a turistickým spolkem. Veža bola postavená v romantickom duchu starého gotického hradu. Po druhej svetovej vojne chátrala a 2. mája 1959 sa zrútila. Napodobenina tejto rozhľadne (nemecky Altvaterturm) stojí od roku 2004 na hore Wetzstein u Lehestenu v Durínskom lese v Nemecku.

S rozmachom televízneho vysielania vyrástla v 60. rokoch 20. storočia na vrchole drevená konštrukcia s vysielačom. V roku 1968 začala výstavba súčasného s rozhľadňou, čomu predchádzalo vybudovanie asfaltovej cesty z Ovčárny. Stavba bola dokončená v roku 1983 otvorením reštaurácie a vyhliadky vo výške . Za priaznivých podmienok z nej vidieť Lysú horu, Snežku a Radhošť, vzácne pri dobrej viditeľnosti i Vysoké Tatry a Malú Fatru na Slovensku a Nízke Alpy v Rakúsku.

Galéria

Pozri aj 
 Národná prírodná rezervácia Praděd

Externé odkazy 
 Praděd na eJeseniky.com
 Praděd na Rozhlednyunas.cz
 Praděd na Tisicovky.cz

Zdroj 
 

Vrchy v Hrubom Jeseníku
Tisícovky v Česku
Vrchy v okrese Bruntál
Vrchy v okrese Šumperk
Loučná nad Desnou
Malá Morávka
Vrbno pod Pradědem
Radhošť (vrch)

Radhošť je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách na konci výrazného Pustevenského chrbta,  severovýchodne od Rožnova pod Radhoštěm. S výškou  je siedmym najvyšším vrchom Moravsko-sliezskych Beskýd a ich najzápadnejšou tisícovkou.

Sídlo Radegasta 
Vrch bol uctievaný už v predkresťanskom období, ale spojenie s bohom Radegastom nie je dostatočne doložené.

Podľa povestí mal na Radhošti od pradávna sídlo pohanský boh  Radegast – boh Slnka, vojny a víťazstva. Jeho výzor nepôsobí milo a preto, aby si ho ľudia nepohnevali, prichádzali k nemu s darmi. Koncom jari na Radhošti starí Slovania slávili letný slnovrat. 

V súčasnosti sa v lete na Radhošti pravidelne konajú púte, ktorých sa zúčastňujú tisícky pútnikov.

Stavby na vrchole 
Dnes je na vrchole niekoľko zaujímavých miest: kríž z roku 1805, Kaplnka svätého Cyrila a Metoda z rokov 189698, súsošie oboch vierozvestcov z roku 1931 či televízny vysielač. Asi  juhovýchodne od vrcholu stojí hotel Radegast, medzi hotelom a vrcholom je sídlo Horskej služby. Tesne pod vrchol vedie od západu lyžiarsky vlek.

Prístup 
Radhošť je najľahšie prístupný z Pusteven, kam vedie lanovka z Trojanovic a kde je parkovisko, dostupné cestou z osady Kněhyně.

  po hrebeni z Pusteven
  náročným, no zaujímavým výstupom z Rožnova pod Radhoštěm

Referencie

Fotogaléria

Pozri aj 
 Vysílač Radhošť

Externé odkazy 
 Radhošť na Frenstat.info
 Radhošť na Tisicovky.cz

Zdroj 
 

Vrchy v okrese Vsetín
Vrchy v Moravsko-sliezskych Beskydách
Tisícovky v Česku
Posvätné vrchy
Katolícke pútnické miesta
Vrchy v okrese Nový Jičín
Trojanovice
Dolní Bečva
Rádio Junior

Rádio Junior je  okruh RTVS, vysielajúci satelitom, retransmisiou a internetom od 2. septembra 2010. Rádio je zaradené aj v 3. (verejnoprávnom) multiplexe DVB-T a od decembra 2015 aj v multiplexe digitálneho rozhlasu. Program je postavený na desaťhodinovom module dramaturgicky vystavanom z rozprávkových hier, monologických rozprávok, programoch o hudbe a pesničiek pre deti.

Externé zdroje 
 http://www.rozhlas.sk/radio-junior

Slovenský rozhlas
Vzniklo v 2010
Streľba v Devínskej Novej Vsi 30. augusta 2010

Streľba v Devínskej Novej Vsi 30. augusta 2010 sa odohrala 30. augusta 2010 pred desiatou hodinou dopoludnia na ulici Pavla Horova v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Zomrelo pri nej osem ľudí (vrátane páchateľa) a 15 bolo zranených.

Kvôli tomuto incidentu vyhlásila vláda Slovenskej republiky na 2. septembra 2010 štátny smútok v čase od 8:00 do 18:00 hod. V histórii Slovenskej republiky je to šiesty štátny smútok.

Priebeh útoku 
Páchateľ začal strieľať v byte na treťom poschodí na Ulici Pavla Horova 1, kde žila rodina. Bol ozbrojený samopalom vzoru 58 a dvoma inými zbraňami. Po zabití všetkých ľudí v byte (štyroch žien a jedného muža), strelec išiel smerom k východu, kde stretol a zabil ďalšieho muža z rovnakej rodiny. Potom pokračoval na ulicu, kde začal paľbu a zasiahol niekoľko áut v okolí. Počas streľby miestny úrad vyzýval ľudí prostredníctvom miestneho rozhlasu, aby nestáli pri okne. Následne začal páchateľ  chodiť po ulici a strieľať do okien. Pri tejto streľbe zasiahol 52-ročnú ženu, ktorá vyšla na balkón. Táto neskôr zomrela.

Polícia dorazila dve minúty po streľbe. Jeden policajt bol postrelený útočníkom do tváre; guľka nebola smrtiaca. 25 minút po nahlásení streľby dorazila na miesto zásahová jednotka z Malaciek. Páchateľa zasiahol do ľavej strany hrudníka výstrel policajta zo špeciálnej jednotky. Policajti ho obkľúčili. Následne spáchal samovraždu výstrelom do hlavy.

Páchateľ 
Strelcom bol 48-ročný Ľubomír Harman, ktorý žil v rovnakej budove ako jeho obete. Legálne vlastnil šesť zbraní vrátane športovej verzie útočnej pušky (samopal) vz. 58, z ktorej strieľal pri útoku, počas útoku vystrielal dokopy 140 nábojov. Jeho možný motív mohly byť susedské spory z obeťami ale nie je to dokázané .   

Na Harmana bolo policajtmi dokopy vypálených 16 guliek, potom čo mu príslušník z pohotovostného utváru polície udelil smrteľnú ranu do lavej časti hrudníka sa Harman strelil svojim samopalom dohlavy    

Neskoršie toxikologické vyšetrenie dokázalo že Harman bol počas streľby pod vplyvom alkoholu a iných drog

Reakcie 
Nasledujúci deň minister vnútra Daniel Lipšic (KDH) oznámil, že slovenská polícia je pripravená na vykonanie mnohých zmien, ktoré by mali zabrániť podobným útokom v budúcnosti. Jedným z týchto zlepšení by malo byť doplnenie výzbroje, kedy policajné hliadky budú povinne nosiť pri sebe samopal vzor 61 Škorpión. Vlastníctvo automatických zbraní civilnými osobami bude zakázané a nebude dovolené za žiadnych okolnosti (vrátane súťažnej streľby). Sprísnia sa podmienky vlastníctva strelných zbraní, kde vydaniu zbrojného preukazu bude predchádzať psychologické vyšetrenia a toto vyšetrenie sa bude musieť opakovať každých päť rokov.

Referencie

Externé odkazy 
 Dokumentárny film o streľbe v Devínskej Novej Vsi

2010 na Slovensku
Masakre na Slovensku
Devínska Nová Ves
Udalosti v Bratislave
TERC

TERC je systém delenia, ktorý je súčasťou TERYT (Krajowy Rejestr Urzędowy Podziału Terytorialnego Kraju) - oficiálneho registra administratívneho rozdelenia Poľska. Systém spravuje hlavný štatistický úrad (Główny Urząd Statystyczny).

Systém číslovania 
Používa sa následujúca hierarchia:

Typy obcí:
1 - mestská,
2 - vidiecka,
3 - mestsko-vidiecka,
4 - mesto v mestsko-vidieckej obci,
5 - vidiecke územie v mestsko-vidieckej obci,
8 - mestské časti (štvrte) obce Varšava-centrum,
9 - delegatúry a mestské časti (štvrte) ostatných mestských obcí.

V systéme sa rozlišujú:
mestá s právami okresu, 
obce mestské, vidiecke, mestsko-vidiecke 
mestá a vidiecke územia v mestsko-vidieckych obciach 
mestské časti a delegatúry v mestských obciach.

Príklad 
Západopomoranské vojvodstvo (32)
4324401011 - mesto Białogard - mestská gmina,
4324401022 - vidiecka gmina Białogard,
4324401033 - gmina mestsko-vidiecka Karlino,
4324401034 - mesto Karlino v mestsko-vidieckej gmine,
4324401035 - vidiecka oblasť v mestsko-vidieckej gmine Karlino
4324401042 - vidiecka gmina Tychowo

Pozri aj 
TERYT

Zdroje 

TERYT

Administratívne členenie Poľska
Magdaléna Hajóssyová

Magdaléna Hajóssyová (* 25. júl 1946, Bratislava) je medzinárodne uznávaná slovenská speváčka (sopranistka) a hudobná pedagogička. Žije a pracuje striedavo v Prahe, Berlíne a na Slovensku.

Umelecká činnosť 
Od roku 1979 bola stálou členkou Štátnej opery Praha, kde stvárnila mnoho sólových rolí.

Pedagogická činnosť 
Je vedúca speváckeho oddelenia na pražskej Akadémii múzických umení.

Medzi jej žiakov patrí napríklad Anda-Louise Bogza, sopranistka rumunského pôvodu trvale žijúca v Prahe, sólistka Národného divadla, Štátnej opery Praha a ďalších popredných českých aj zahraničných divadiel.

Nahrala rad hudobných nahrávok.

Ocenenia 
 2003 Rad Bieleho dvojkríža III. - za významné zásluhy pri interpretácii a popularizácii slovenskej hudby v zahraničí

Externé odkazy 
 www.ceeol.com - Životopis, repertoár, rozhovor 
 musicologica.cz 
 Magdaléna Hajóssyová: Každý druh hlasu vyvoláva iné pocity a emócie na operaslovakia.sk

Zdroj 

Narodenia v 1946
Osobnosti z Bratislavy
Slovenské operné speváčky
Sopranistky
Slovenskí hudobní pedagógovia
Laureáti Radu Bieleho dvojkríža III. triedy
Alain Corneau

Alain Corneau (* 7. august 1943 Meung-sur-Loire, Francúzsko – † 30. august 2010 Paríž, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér a scenárista. Pôvodným povolaním bol hudobník.

Život 
Pracoval s režisérom Costa-Gavrasom ako jeho asistent. Vtedy tiež po prvýkrát spolupracoval s francúzskym hercom Yvesom Montandom, s ktorým sa stretol ešte niekoľkokrát počas svojej kariéry.

V roku 1989 natočil podľa knihy talianskeho spisovateľa Antonia Tabucchiho film Indické nokturno (Nocturne indien) s Jeanom-Huguesom Angladeom v hlavnej roli.

Zomrel v parížskej nemocnici, príčinou úmrtia bola rakovina.

Filmografia 
 France société anonyme (1974)
 Police Python 357 (1975)
 La menace (1977)
 Série noire (1979)
 Le choix des armes (1981)
 Fort Saganne (1984)
 Le mome (1986)
 Indické nokturno (Nocturne indien, 1989)
 Tous les matins du monde (1991)
 Le nouveau monde (1995)
 Le cousin (1997)
 Princ z Pacifiku (Le prince du pacifique, 2000)
 Strach a chvenie (Stupeur et tremblements, 2003)
 Les Mots bleus (2004)
 Le Deuxième souffle (2007)

Referencie

Externé odkazy

Zdroj 

Francúzski filmoví režiséri
Francúzski scenáristi
Držitelia Césara za najlepšiu réžiu
Osobnosti pochované na Père-Lachaise
Úmrtia na rakovinu
Moped Stadion

Moped Stadion bol český typ mopedu, ktorý v niekdajšom Česko-Slovensku vyrábal podnik Motor České Budějovice vo svojom pobočnom závode Stadion Rakovník.

Výroba mopedu bola zahájená v roku 1957 a bol to prvý moped, vyrábaný v Česko-Slovensku. Prvé prototypy Stadionu však vznikali už v roku 1956. Vo väčšom rozsahu sa výroba rozbehla až v roku 1958. Prvý typ série niesol typové označenie S11. V roku 1960 potom na neho nadviazala typová rada S22. Posledným mopedom tejto rady bol typ S23 z roku 1962, ktorý bol však vyrábaný len v malej sérii a výhradne pre vývoz. Najviac mopedov značky Stadion bolo vyrobeno v prvej rade S11, a to cez 150 tisíc kusov.

Iné projekty

Externé odkazy
História Stadionov na Motomagazínu
Stránky o Stadionech - návody, rady, tipy
Manuály k mopedom
Katalóg náhradných dielov S11 (1958)

Zdroje 

Motocykle
Hotel Schalkház

Hotel Schalkház (v rokoch 1873 až 1945 Hotel Schalkház, Grand Hôtel Schalkház, , 1945 – 1963 Hotel Slovan) bol do roku 1963 najluxusnejší hotel v Košiciach. Eklektická budova bola neskôr nahradená modernou výškovou budovu, v ktorej dnes sídli Hotel Doubletree by Hilton.

Eklektická budova bola postavená firmou bratov Jakabovcov v rokoch 1872 až 1873. Hotel niesol meno jeho majiteľa a hlavného investora Leopolda Schalkháza. Slávnostné otvorenie sa uskutočnilo 14. augusta 1873. Výstavbu hotela na tomto mieste (roh dnešných ulíc Hlavná a Rooseveltova) navrhol košický liečiteľ Wesler, ktorý označil toto miesto za miesto, z ktorého vyžaruje energia a zdravie. Schalkház sa razom stal miestom, kde sa s obľubou stretávala európska aristokracia, milionári, tisíce turistov, obchodníci, diplomati, králi, cisári či prezidenti.

Po druhej svetovej vojne bol hotel znárodnený a premenovaný na Hotel Slovan. Aj napriek nastoleniu komunistickej diktatúry však nestratil svoju noblesu a luxus. Začiatkom 60. rokov sa však hotel dostal do finančných ťažkostí a budova začala postupne chátrať. Poslední hostia z neho odišli 1. októbra 1963 a neskôr sa, z dôvodu pripravovanej výstavby nového Hotela Slovan (v súčasnosti Hotel Doubletree by Hilton), začala jeho asanácia.

Referencie 

Hotely v Košiciach
Bývalé stavby
Architektúra z 1873