joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aupark (Bratislava)

Aupark je nákupno-zábavné stredisko v Bratislave-Petržalke postavené v rokoch 2000 až 2001, otvorené bolo 15. novembra 2001 a dokončenie prvej fázy výstavby bolo na jar roku 2002. 

Bolo postavené vedľa Sadu Janka Kráľa (ktorý sa v minulosti volal Aupark) medzi Mostom SNP a Starým mostom na území ulice Pri sade, Platanovej ulice, Dostihovej ulice a Koševého ulice niekdajšej starej Petržalky, na ktorej stáli obytné domy, ktoré boli do roku 1989 asanované v rámci kompletnej likvidácie pôvodnej zástavby rodinných domov. Celková prenajímateľná rozloha je vyše 58-tisíc m² (pred prístavbou 44-tisíc m²).

V januári 2006 sa začalo s realizáciou druhej etapy výstavby Auparku, pričom na mieste parkoviska pri Sade Janka Kráľa pribudli ďalšie prenajímateľné obchodné priestory, ako aj 96-metrová 22-podlažná výšková budova Aupark Tower s kancelárskymi priestormi. Prístavba bola otvorená 23. augusta 2007.

Dopravné spojenie

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Aupark
 Fotky z Auparku

 

Nákupné centrá v Bratislave
Architektúra z 2001
Marlon Brando

Marlon Brando (* 3. apríl 1924,  Omaha, Nebraska – † 1. júl 2004, Los Angeles) bol americký herec. Počas svojej kariéry obdržal mnohé ocenenia, vrátane dvoch Oscarov, dvoch Zlatých glóbusov a troch cien BAFTA. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších a najvplyvnejších filmových osobností 20. storočia. TIME označil Branda za „herca storočia“. 

Jeho metodický štýl herectva kombinovaný s jeho osobnosťou výrazne ovplyvnil generáciu hercov, ako boli James Dean, Paul Newman, Robert De Niro, Al Pacino či Johnny Depp. Za svoje herecké umenie získal v roku 1954 Oscara za film V prístave.

Filmografia 
 1950: Men
 1951: Električka zvaná Túžba (A Streetcar Named Desire)
 1952: Viva Zapata! (Viva Zapata! - TV)
 1953: Julius Caesar (Julius Caesar - TV)
 1953: The Wild One
 1954: V prístave (On the Waterfront)
 1954: Desirée
 1955: Guys and Dolls
 1956: The Teahouse of the August Moon
 1957: Sayonara
 1958: The Young Lions
 1959: The Fugitive Kind (Zostup Orfeov - TV)
 1961: One-Eyed Jacks, aj režisér
 1962: Vzbura na lodi Bounty (Mutiny on the Bounty)
 1963: The Ugly American (Ošklivý Američan - TV)
 1964: Bedtime Story (Rozprávka na dobrú noc - TV)
 1965: Morituri
 1966: Štvanica (Chase)
 1966: Appaloosa
 1967: Grófka z Hong-Kongu (Grófka z Hong Kongu)
 1967: Reflections in a Golden Eye
 1968: Candy
 1968: Noc nasledujúceho dňa
 1969: Ostrov v ohni (Queimada)
 1972: Nightcomers (Nočný prichádzajúci - V)
 1972:  
The Godfather (Krstný otec- TV)
 1972: Ultimo tango Parigi ( Posledné tango v Paríži - TV)
 1976:  
Missouri Breaks (Zastavenie na Missouri - V)
 1978: Supermanl (Superman - TV)
 1979: Apocalypse Now (Apocalypse Now)
 1980: Formuly
 1989: Dry White Season (Biele obdobie sucha)
 1990: Zelenáč (Freshman)
 1992: Krištof Kolumbus (Christopher Columbus: The Discovery)
 1995: Don Juan DeMarco
 1996: Ostrov Dr. Moreaua (The Island of Dr. Moreau)
 1997: The Brave
 1998: Free Money
 2001: Kto z koho (The Score)

Referencie

Zdroj 
 

Filmoví herci USA
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Držitelia ceny Emmy
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia ceny Grammy
Osobnosti z Omahy
Gérard Depardieu

Gérard Xavier Marcel Depardieu (* 27. december 1948, Châteauroux, Francúzsko) je francúzsky herec (s ruským občianstvom) nominovaný na Oskara, držiteľ Zlatého glóbu a viacnásobný držiteľ ceny César. 20. septembra 1998 vystúpil na mítingu HZDS v Košiciach a v spoločnosti V. Mečiara pozdravil prítomných.  Začiatkom roka 2013 prijal Gérard Depardieu občianstvo Ruskej federácie. Podľa nezávislých novín Moscow News sa snažil vyhnúť zvýšeniu daní v rodnej krajine. Prezident Putin mu osobne odovzdal ruský pas na stretnutí v Soči. V septembri 2020 prestúpil aj na pravoslávnu vieru.

Narodil sa ako syn robotníka v oceliarni. Jeho herecká kariéra odštartovala v 70-tych rokoch a hneď na začiatku 80-tych rokov sa stal jedným z najznámejších francúzskych hercov. Prispela k tomu úloha vo filme Françoisa Truffauta' La Femme d'à côté (Žena odvedľa) a zisk prvého Cézara v kategórii Najlepší herec za úlohu vo filme Le Dernier métro.

Filmografia 

 1973 – Maîtresse
 1974 – Les Valseuses
 1974 – Vincent, Paul, François, et les Autres
 1976 – 1900
 1981 – La Femme d'à côté
 1981 – Le Dernier métro
 1983 - Les Compères
 1985 – Police
 1986 – Jean de Florette
 1989 – Camille Claudel
 1990 – Zelená karta (Green Card)
 1990 – Cyrano de Bergerac
 1990 – Uranus
 1992 – 1492: Conquest of Paradise
 1994 – Môj otec, hrdina (My Father, the Hero)
 1995 – Élisa
 1996 – Bogus
 1998 – Muž so železnou maskou (The Man in the Iron Mask)
 1999 – Gróf Monte Christo (Le comte de Monte Cristo), TV seriál
 1999 – Asterix a Obelix kontra Cézar
 1999 – Balzac: A Life of Passion
 2000 – Un Pont entre deux rives, (hral, produkoval a režíroval)
 2000 – 102 dalmatíncov (102 Dalmatians)
 2001 – Bedári (Les Misérables), TV seriál, ktorý aj spoluprodukoval
 2001 – Kondomédia – (Le Placard)
 2001 – Fantóm Paríža – (Vidocq)
 2001 – Le Placard
 2002 – Blanche – kráľovná zbojníkov – (Blanche)
 2002 – Asterix a Obelix: Misia Kleopatra – (Astérix & Obélix: Mission Cléopâtre)
 2002 – I Am Dina
 2002 – CQ
 2003 – Volpone (TV)
 2003 – Crime Spree
 2003 – Drž hubu! – (Tais–toi)
 2003 – D'Artagnanova dcéra – (La Femme Musketeer)
 2003 – Le Pacte du silence
 2003 – Bon voyage
 2004 – 36 – (36 Quai des Orfèvres)
 2004 – Temps qui changent, Les
 2004 – San Antonio
 2004 – RRRrrrr!!!
 2004 – Nathalie…
 2005 – Posledné prázdniny
 2005 – Je préfère qu'on reste amis
 2005 – Boudu
 2006 – Paríž, milujem ťa
 2007 – Edith Piaf
 2008 Babylon A.D.
 2008 – Asterix a Olympijské hry
 2008 –  Disco – 
 2008 –  Mesrine: L'instinct de Mort
 2009 – Na počiatku
 2009 – Bellamy
 2010 – L'Autre Dumas
 2010 – Na Mamuta! 
 2010 – Le grand restaurant (TV)
 2010 – La tête en friche
 2010 – Profesionálna manželka – 
 2010 – Une femme d'affaires
 2010 – Houba ! Le Marsupilami et l'Orchidée de Chicxulub

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Problém s platením daní

Francúzski filmoví herci
Držitelia Césara za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (komédia/muzikál)
Martin Dejdar

Martin Dejdar (* 11. marec 1965, Vysoké Mýto) je český herec, dabér, komik, moderátor a producent.

Zo života 
V druhej a tretej sérii projektu Česko Slovensko má talent v roku 2011 a v roku 2012 bol porotcom súťaže.

Filmografia 
 
 1985: Zelená léta (slob. Honza)
 1986: Přátelé bermudského trojúhelníku (mladík)
 1987: Mág
 1987: Proč? (Šury)
 1988: Pražská pětka (otec II)
 1989: Blázni a děvčátka
 1989: Houpačka (závoznik Jožka)
 1989: Masseba (zarastený mladík)
 1990: Poslední motýl
 1990: Tichá bolest (Fridrich)
 1991: Slunce, seno, erotika (Bernardo)
 1993: Krvavý román (Honolulan)
 1993: Šakalí léta (Bejby)
 1994: Amerika (Karel Rossman)
 1994: Učitel tance (Richard Majer)
 1995: Cesta peklem (Pepíno)
 1995: Příliš hlučná samota (Pedro)
 1997: Zdivočelá země (Maděra) (TV seriál)
 1998: Panství (inšpektor Hatcher)
 1999: Eliška má ráda divočinu (Mican/Motýlek)
 1999: Vincenz Priessnitz (dr. Schnorfeil)
 2004: Pánská jízda (otec Viktor)
 2009: Comeback (Ozák) (TV seriál)
 2018: Kuchyňa (Zdeněk Nedbal) (TV seriál)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky Martina Dejdara
 
 
 Martin Dejdar v Kinoboxe.cz

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Českí televízni moderátori
Českí komici
Českí filmoví producenti
Držitelia Českého leva
Držitelia Týtý
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Osobnosti z Vysokého Mýta
Stanley Kubrick

Stanley Kubrick (* 26. júl 1928, New York – † 7. marec 1999, Childwickbury Manor pri Londýne, Spojené kráľovstvo) bol americký filmový režisér a fotograf.

Filmografia 
 1953 Fear and Desire
 1955 Bozk vraha (Killer's Kiss)
 1956 Zabíjanie (The Killing)
 1957 Cesty slávy (Paths of Glory)
 1960 Spartakus (Spartacus)
 1961 Lolita (Lolita – DVD)
 1964 Dr. Divnoláska alebo Ako som sa naučil nerobiť si starosti a mať rád bombu (Dr. Strangelove or How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb)
 1968 2001: Vesmírna odysea (2001: A Space Odyssey)
 1971 Mechanický pomaranč (A Clockwork Orange)
 1975 Barry Lyndon (Barry Lyndon)
 1980  Osvietenie (Shining)
 1987 Olovená vesta (Full Metal Jacket)
 1999 Eyes Wide Shut - Spaľujúca vášeň'' (Eyes Wide Shut)

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

Filmoví režiséri USA
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Držitelia ceny BAFTA za najlepšiu réžiu
Osobnosti USA poľského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Ateisti USA
Osobnosti z New Yorku
Martin Frič

Martin Frič (* 29. marec 1902, Praha – † 26. august 1968, Praha) bol český filmový režisér, scenárista a herec.

Bol žiakom (a neskôr aj spolupracovníkom) českého režiséra Karla Lamača. Za jeho dielo mu bol v roku 1965 udelený titul Národný umelec.

Filmografia (výber) 
 1931 – To neznáte Hadimršku – s Vlastom Burianom
 1932 – Anton Špelec, ostrostrelec
 1932 – Lelíček ve službách Sherlocka Holmese – herec, strih
 1933 – Život je pes
 1934 – Hej rup! – s Janom Werichom a Jiřím Voskovcom
1934 - Jánošík
 1937 – Tři vejce do skla
 1939 – Eva tropí hlouposti
 1939 – Cesta do hlubin študákovy duše
 1939 – Kristián – s Oldřichom Novým
 1941 – Roztomilý člověk
 1942 – Valentin Dobrotivý
 1949 – Pytlákova schovanka
 1951 – Císařův pekař, Pekařův císař – dvojfilm s Janom Werichom v hlavnej roli
 1959 – Princezna se zlatou hvězdou – klasická filmová rozprávka s Josefom Zímou a Mariou Kyselkovou v hlavných roliach

Externé odkazy 
 Životopis, kompletná filmografia
 Martin Frič na Českom filmovom nebi 
 

Narodenia v 1902
Úmrtia v 1968
Českí filmoví režiséri
Česko-slovenskí národní umelci
Obete samovrážd
Angelo Badalamenti

Angelo Badalamenti (* 22. marec 1937, New York, USA) je americký hudobný skladateľ. 

Je známy najmä svojou hudbou k filmom režiséra Davida Lyncha. Napísal hudbu k jeho filmom Lost Highway, Modrý zamat, Mulholland Drive, Straight Story, Wild at Heart a k seriálu Twin Peaks.

Filmografia (výber) 
 Stalingrad (2013)
 A Late Quartet (2012)
Secretariat (2010)
44 Inch Chest (2009)
The Edge of Love (2008)
The Wicker Man (2006)
Dark Water (2005)
Dominion: Prequel to the Exorcist (2005)
Before the Fall (2004) 
Evilenko (2004)
A Very Long Engagement (2004) 
Secretary (2002)
Cabin Fever (2002)
Mulholland Drive (2001)
The Beach (2000)
The Straight Story (1999)
Arlington Road (1999)
The Girl on the Bridge (1999) 
Lost Highway (1997)
The City of Lost Children (1995) 
Witch Hunt (1994)
Twin Peaks: Fire Walk with Me (1991)
Wild at Heart (1990)
Music of Twin Peaks (1990)
Wait Until Spring, Bandini (1989)
National Lampoon's Christmas Vacation (1989)
Cousins (1989)
Tough Guys Don't Dance (1987)
A Nightmare on Elm Street 3: Dream Warriors (1987)
 Modrý zamat (Blue Velvet) (1986)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 

Skladatelia filmovej hudby USA
Osobnosti z New Yorku
Danny Elfman

Daniel Robert „Danny“ Elfman (* 29. máj 1953, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký hudobník a skladateľ populárnej a filmovej hudby. Jeho najznámejšou skladbou je pravdepodobne úvodná téma pre animovaný televízny seriál The Simpsons (Simpsonovci).

Je dlhoročným spolupracovníkom režiséra Tima Burtona. Zložil filmovú hudbu pre takmer všetky Burtonove filmy ako Beetlejuice, Batman, Batman sa vracia (Batman Returns), Nožnicovoruký Edward (Edward Scissorhands), Ospalá diera (Sleepy Hollow), Mars útočí (Mars Attacks!), Veľká ryba (Big Fish) a Alica v krajine zázrakov (sfilmovaná verzia z r. 2010). Burton a Elfman tiež spolupracovali na animovanom muzikáli Predvianočná nočná mora (The Nightmare Before Christmas) a hororovej animovanej rozprávke Mŕtva nevesta Tima Burtona (Tim Burton's Corpse Bride). Je aj autorom hudby z filmov Wanted, Muži v čiernom, Muži v čiernom 2,  Cesta do krajiny Oz (Oz the Great and Powerful), atď.

Jeho druhou manželkou je od roku 2003 americká herečka Bridget Fonda, s ktorou má dceru Molly. Žijú v jeho rodnom Los Angeles.

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 Zoznam soundtrackov Dannyho Elfmana
 Danny Elfman 's Music For A Darkened People 
 Danny Elfman 

Hudobní skladatelia USA
Skladatelia filmovej hudby USA
Držitelia ceny Emmy
Držitelia ceny Grammy
Osobnosti z Los Angeles
Steven Spielberg

Steven Allan Spielberg (* 18. december 1946, Cincinnati, Ohio, USA) je americký filmový režisér, producent a scenárista.

Životopis 
Vyrastal na predmestiach Haddonfieldu v New Jersey a Scottsdale v Arizone. Spielbergove diela tvoria v dejinách kinematografie samostatnú stránku – je totiž nepochybne komerčným režisérom a napriek tomu si jeho tvorba zachováva vysoký filmový štandard. Nezameriava sa iba na jeden žáner, ale jeho filmy spadajú od sci-fi, komédie, drámy až po horor.
Prvýkrát na seba Steven Spielberg upútal pozornosť ako producent vo filme Čeľuste, ktorý vznikol v roku 1975. Medzi jeho ďalšie tak isto úspešné filmy patrí napríklad séria filmov s Indiana Jonesom, séria Jurský park, Blízke stretnutie tretieho druhu (1977), a nepochybne E.T. Mimozemšťan (1982). Vysnívaného ocenenia sa však Steven Spielberg dočkal až o niečo neskôr. Oscara za réžiu dostal v roku 1994 za Schindlerov zoznam. Tento film taktiež dostal ocenenie za najlepší film. Ďalšieho Oscara dostal Spielberg za réžiu filmu Zachráňte vojaka Ryana (1998).
Steven Spielberg sa venuje aj iným odvetviam filmového remesla. Je úspešným producentom a jedným zo zakladateľov spoločnosti Dreamworks.

Filmografia (réžia) 
 1971 – Duel
 1972 – Something Evil (Posadnutý diablom – TV)
 1973 – Savage (TV)
 1974 – The Sugarland Express (Sugarlandský expres – TV)
 1975 – Čeľuste (Jaws)
 1977 – Blízke stretnutie tretieho druhu (Close Encounters of the Third Kind) 
 1979 – 1941
 1981 – Indiana Jones a dobyvatelia stratenej archy (Raiders of the Lost Ark)
 1982 – E.T. Mimozemšťan (E.T. the Extra-Terrestrial)
 1984 – Indiana Jones a chrám skazy (Indiana Jones and the Temple of Doom)
 1985 – The Color Purple (Purpurová farba – TV)
 1987 – Empire of the Sun (Ríša slnka – V)
 1989 – Indiana Jones a posledná krížová výprava (Indiana Jones and the Last Crusade)
 1989 – Always (Navždy – TV)
 1991 – Hook
 1993 – Jurský park (Jurassic Park)
 1993 – Schindlerov zoznam (Schindler's List) (Oscar za najlepšiu réžiu a najlepší film)
 1997 – Jurský park: Stratený svet (The Lost World: Jurassic Park)
 1997 – Amistad
 1998 – Zachráňte vojaka Ryana (Saving Private Ryan) (Oscar za najlepšiu réžiu)
 2001 – A.I.: Umelá inteligencia (A.I.: Artificial Intelligence)
 2002 – Minority Report
 2002 – Chyť ma, ak to dokážeš (Catch Me If You Can)
 2004 – Terminál (The Terminal)
 2005 – Vojna svetov (War of the Worlds)
 2005 – Mníchov (Munich)
 2008 – Indiana Jones a Kráľovstvo krištáľovej lebky
 2011 – Tintinove dobrodružstvá
 2011 – Vojnový kôň
 2012 – Lincoln
 2015 – Most špiónov
 2017 - The Post: Aféra v Pentagone
 2018 – Ready Player One: Hra sa začína

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Oficiálna stránka

 
Filmoví režiséri USA
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Držitelia Oscara za najlepšiu réžiu
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepšiu réžiu
Držitelia ceny BAFTA za najlepšiu réžiu
Držitelia ceny Emmy
Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia Čestného Césara
Osobnosti zo Cincinnati
George Lucas

George Walton Lucas, Jr. (* 14. máj 1944, Modesto, Kalifornia, USA) je americký filmový režisér, producent a scenárista známy svojou ságou Hviezdne vojny a trilógiou Indiana Jones.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Kalifornie
Filmoví režiséri USA
Filmoví scenáristi USA
Filmoví producenti USA
Absolventi University of Southern California
Hviezdne vojny
Michael J. Fox

Michael Andrew Fox OC (* 9. jún 1961, Edmonton, Alberta, Kanada), známy ako Michael J. Fox, je kanadský herec, komik a producent. Je známy vďaka roli Martyho McFlya z trilógie Návrat do budúcnosti.

Filmografia (výber) 
 Návrat do budúcnosti (Back to the Future), 1985
 Teen Wolf (Teen Wolf), 1985
 Tajomstvo môjho úspechu (The Secret of My Succe$s), 1987
 Obete vojny (Casualties of War), 1989
 Návrat do budúcnosti II (Back to the Future Part II), 1989
 Návrat do budúcnosti III (Back to the Future Part III), 1990
 Doktor Hollywood (Doc Hollywood), 1991
 Z lásky alebo pre peniaze (For Love or Money), 1993
 Nenásytní (Greedy), 1994
 Americký prezident (The American President), 1995
 Mars útočí! (Mars Attacks!), 1996
 Prízraky (The Frighteners), 1996
 Bostonské zločiny (TVS), 2004
 Zachráň ma (TVS), 2004  
 Dobrá manželka (TVS), 2009

Iné projekty

Externé odkazy 
 CSFD.cz - Michael J. Fox  
 FDb.cz - Michael J. Fox   
 

Kanadskí filmoví herci
Kanadskí vegetariáni
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon v seriáli (komédia/muzikál)
Držitelia ceny Emmy za najlepší mužský herecký výkon (komédia)
Držitelia ceny Grammy
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti na kanadských poštových známkach
Osobnosti z Edmontonu
Držitelia Screen Actors Guild Award
Tel Aviv-Jafo

Tel Aviv-Jafo ( - Tel Aviv-Jafo, t.j. doslova Tel Aviv - Jaffa; ), často skrátene Tel Aviv, je mesto v Izraeli, ležiace na pobreží Stredozemného mora. Je súčasťou najväčšej a najľudnatejšej aglomerácie v Izraeli, známej ako Guš Dan. Žije tu okolo 380 000 obyvateľov, v celej aglomerácii okolo 3 850 100 . Samotné mesto má rozlohu iba 50,6 km² a hustota zaľudnenia je až 7 826 obyvateľov na km².

Niektoré štáty (napríklad Slovensko) považujú Tel Aviv za hlavné mesto Izraela a majú tu svoje konzuláty a ambasády, Izrael však za svoje hlavné mesto považuje Jeruzalem a všetky ústredné orgány sídlia v Jeruzaleme.

96,1 % obyvateľov sú Židia, 3 % arabskí moslimovia a 0,9 % arabskí kresťania. Podľa niektorých odhadov tu žije a pracuje okolo 50-tisíc neregistrovaných obyvateľov. Podľa odhadov z roku 2001 je metropolitná oblasť Tel Avivu sídlom s najväčšou koncentráciou židovského obyvateľstva na svete. Žije tu okolo 3,5 milióna Židov (na druhom mieste je metropolitná oblasť New Yorku s 1,4 milióna židovských obyvateľov).

Širšia metropolitná oblasť obsahuje množstvo samostatných sídiel s približne 2,5 milióna obyvateľmi žijúcimi na 14 km dlhom úseku pri pobreží Stredozemného mora. Ďalšími významnými mestami aglomerácie Guš Dan sú Bat Jam, Cholon, Ramat Gan, Givatajim, Bnej Brak, Petach Tikva, Rišon le-Cion, Ramat ha-Šaron a Herclija.

Dejiny 
Osada na juhu súčasného Tel Avivu bola založená v 80. rokoch 19. storočia ako náhrada za pomerne drahé arabské osady v Jaffe. V roku 1909 sa začala výstavba a v roku 1910 vzniklo meno Tel Aviv. Pôvodne to bolo iba predmestie alebo "nocľaháreň" pre ľudí pracujúcich v Jaffe. Konflikty medzi Židmi v Tel Avive a Arabmi v Jaffe v roku 1921 viedli obyvateľov Tel Avivu k vytvoreniu novej centrálnej obchodnej štvrte. Územný plán na vývoj mesta založený na centrálnych komunikáciách a bulvároch bol vypracovaný v roku 1925 (Patrick Geddes) a schválený magistrátom (Meir Dizengoff). Tel Aviv rýchlo rástol a stal sa centrom izraelského mestského života, čím je dodnes.

Počas arabsko-izraelského konfliktu v roku 1948 po dobu 8 mesiacov, od mája do decembra 1948 a počas arabskej blokády Jeruzalema slúžil aj ako dočasné hlavné mesto Izraela. Po tom, ako bol Jeruzalem vyhlásený za hlavné mesto, väčšina veľvyslanectiev ostala v oblasti Tel Avivu a trinásť ďalších sa tam presťahovalo začiatkom 80. rokov 20. storočia.

V roku 1950 bol Tel Aviv spojený s mestom Jaffa do jedného mesta s názvom Tel Aviv-Jafo.

Niekoľkokrát na Tel Aviv zaútočili palestínski teroristi. 19. októbra 1994 sa samovražedný atentátnik odpálil v autobuse mestskej dopravy, pričom prišiel o život a spolu s ním ďalších 25 civilistov. 4. marca 1996 ďalší samovražedný atentátnik zabil 18 ľudí. 1. júna 2001 sa odpálil samovražedný atentátnik v zástupe pred diskotékou, zomrelo 21 ľudí. 25. januára 2002 zomrelo pri samovražednom útoku 20 ľudí. 5. januára 2003 bolo zabitých 23 ľudí pri dvoch súčasných útokoch. 17. apríla 2006 pri útoku neďaleko starej centrálnej autobusovej stanice zomreli 10 ľudia a bolo mnoho zranených.

Partnerské mestá

Referencie

Galéria

Pozri aj 
 Telavivské metro

Iné projekty 

 
Mestá v Izraeli
Prístavné mestá Stredozemného mora
Lisabon

Lisabon je hlavné a najväčšie mesto Portugalska. Má približne 500 tisíc obyvateľov a je súčasťou metropolitnej oblasti, v ktorej žije okolo 2,7 milióna obyvateľov. Lisabonský región je najvyspelejší v Portugalsku a jeho HDP na osobu dosahuje viac ako priemer Európskej únie. Nachádza sa na juhozápade Pyrenejského polostrova na pobreží Atlantického oceánu a preteká ním rieka Tajo.

Dejiny mesta  
Lisabon je jedno z najstarších miest na svete, po Aténach druhé najstaršie hlavné mesto v Európe.

1. novembra 1755 Lisabon postihlo jedno z najničivejších zemetrasení v histórii ľudstva, ktoré spolu s následnými požiarmi a vlnou tsunami zničilo veľkú časť mesta. Podľa niektorých odhadov zahynulo až 100 000 ľudí.

Administratívne rozdelenie 
Mesto Lisabon je rozdelené na 53 mestských častí (tzv. freguesia = farnosť), ktoré sú pre administratívne účely podriadené štyrom obvodom (tzv. bairros). Každá mestská časť má svoju samosprávu volenú miestnymi občanmi. V roku 2012 bol počet mestských častí zredukovaný na 24. Za významnejšie možno pokladať pôvodné historické štvrte, ako je Alfama (najstaršia lisabonská štvrť, názov pochádza z arabského slova Al-hamma), Baixa (centrum mesta, štvrť vznikla po zemetrasení v roku 1755), Bairro Alto (Horná štvrť, centrum kaviarní, barov, kníhkupectiev, leží severne od námestia Praça de Camões), Belém (štvrť na západe mesta, predmestie Lisabonu s dvomi pamiatkami zapísanými v zozname UNESCO), Estrela, Alcântara, Graça, Anjos, Xabregas a ďalšie.

Zoznam lisabonských mestských častí (pôvodne farností)

Osobnosti mesta 
 Anton Padovský (* 1195 – † 1231), svätec
 Ján XXI. (* 1215 - † 1277), 187. pápež 
 Izák Abrabanel (* 1437 – † 1508), židovský náboženský mysliteľ a politik
 Jehuda ben Jicchak Abravanel (* okolo 1460 – † okolo 1520), židovský lekár, básnik a novoplatónsky renesančný filozof
 Manuel I. (* 1469– † 1521), kráľ 
 Ján III. (* 1502 – † 1557), kráľ
 Izabela Portugalská (* 1503 – † 1539), španielska kráľovná a cisárovná ako manželka Karola V.
 Mária I. (* 1734 - † 1816), portugalská kráľovná 
 José Manuel Barroso (* 1956), politik, bývalý predseda Európskej komisie
 João Cunha-Silva (* 1967), tenista
 Luís Figo (* 1972),  futbalista
 Rui Costa (* 1972), futbalista
 Michelle Larcherová de Britová (* 1993),tenistka

Partnerské mestá 
  Água Grande, Svätý Tomáš a Princov ostrov
  Bissau Guinea-Bissau
  Brazília, Brazília 
  Budapešť, Maďarsko
  Luanda, Angola
  Macao, Macao 
  Madrid, Španielsko 
  Melaka, Malajzia
  Maputo, Mozambik
  Praia, Kapverdy
  Praha, Česko
  Rabat, Maroko
  Rio de Janeiro, Brazília
  São Salvador, Brazília
  Svätý Tomáš, Svätý Tomáš a Princov ostrov
  Záhreb, Chorvátsko

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta 

 
Hlavné mestá v Európe
Mestá v Portugalsku
Európske hlavné mestá kultúry
Veľká Británia

Veľká Británia alebo skrátene (nepresne) Británia môže byť:
ostrov v Atlantickom oceáne, na ktorom sa nachádza Anglicko, Wales a Škótsko, pozri Veľká Británia (ostrov)
krajiny na ostrove Veľká Británia, teda Anglicko + Wales  + Škótsko
Kráľovstvo Veľkej Británie (1707 – 1801)
Britská ríša resp. britské Spoločenstvo národov 

Veľká Británia môže byť aj bývalé (do roku 2000 platné) oficiálne slovenské krátke označenie pre Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska, dnes správne Spojené kráľovstvo

Británia môže byť aj:
nepresne: Spojené kráľovstvo
Britské ostrovy
staroveký názov Britských ostrovov u niektorých autorov (napríklad u Klaudia Ptolemia; u iných autorov sa nazývali Británie –  Britanniae), lat. Britannia, pozri Britské ostrovy
staroveký názov ostrova Veľká Británia, lat. Britannia, pozri Veľká Británia (ostrov)
rímska provincia na ostrove Veľká Británia, lat. Britannia, pozri Británia (rímska provincia)

Poznámka 
Takto komentuje používanie výrazov Británia a Veľká Británia v angličtine Oxford English Dictionary :

...From the Old English period onwards the name Britain has been used to denote the geographical area comprising England, Wales, and Scotland, with their dependencies (more fully called Great Britain : see below), and in more recent times also used for the British state or empire as a whole. After the Old English period, Britain was used only as a historical term, until the early to mid 16th cent., when it came again into practical politics in connection with the efforts made to unite England and Scotland (...). After the Act of Union of 1707, South Britain and North Britain are frequent in Acts of Parliament for England and Scotland respectively (...): the latter also occurs occas. in later (chiefly postal) use... 
The fuller name Great Britain has been in use since the Middle English period, originally to distinguish the island from Brittany, which was then also called Britain (...). Compare also "the more Britain" (1582 or earlier)... The name gained a political aspect in connection with the union between Scotland and England: in 1604 James I was proclaimed ‘King of Great Britain’, and this name was subsequently adopted as the official name of the new kingdom created in the Act of Union (...1707). Under the Act of Union of 1800 Great Britain became part of the "United Kingdom of Great Britain and Ireland"...
The name Britain was also used from early Middle English onwards to denote the duchy of Brittany in France, in later use usually distinguished as "Little Britain", "Britain the less" , "the less Britain" , etc. (...), and now only in historical use... 
[Britain] In pl. [i.e. in the form Britains] [means] Great Britain and its dominions and dependencies, the British Empire...

Referencie

Pozri aj
Bretónsko
Britain (dedina vo Virgínii)
Britannia
britský
Tirana

Tirana (po albánsky Tiranë alebo Tirana, grécky Τίρανα (Tirana), arumunsky Tirana) je hlavné a najväčšie mesto Albánska. Podľa oficiálnych údajov má 618 431 obyvateľov (2008) a hlavným mestom krajiny je od roku 1920, dovtedy túto funkciu plnil Drač (Durrës).

Poloha a prírodné podmienky 

Tirana leží v strednom Albánsku pri rieke Ishm asi  od pobrežia Jadranského mora, v nadmorskej výške cez . Na východ od mesta sa dvíha horský masív Dajtit (), z južnej a západnej strany obkolesujú Tiranu vrchy a iba na sever a severozápad sa otvára rovina. Podnebie je subtropické stredomorské s dažďami v zime a suchým letom. Priemerná ročná teplota je 16 °C (7 °C v januári, 24 °C v júli), ročný úhrn zrážok sa pohybuje okolo .

Opis mesta 
Uprostred mesta je veľké Skanderbegovo námestie s jeho sochou. Historická mešita zo 17. storočia bola v časoch ateizmu nefunkčná, ale nebola zbúraná. Medzi zaujímavosti patrí hodinová veža, budovy ministerstiev a budova národného múzea postavená za čias Hodžovho režimu. V meste je veľa nových mešít a kostolov, ktoré sú v ostrom kontraste s mauzóleom Envera Hodžu (v minulosti múzeum PPSH (albánskej komunistickej strany)), ktoré bolo postavené v 80. rokoch za 210 miliónov dolárov. 

Do roku 1991 bola uzavretá veľká časť mesta, kde sa nachádzali vily komunistických funkcionárov. V meste je univerzita (1957) a univerzitný park, so sochou Envera Hodžu. Severozápadne od Tirany leží medzinárodné letisko Rinas, nesúce meno Matky Terezy.

Predmestia Tirany sú veľmi chudobné a nepripomínajú európske mesto. Hlavné cesty sú často prašné a plné dopravných kolapsov. Objekty západných firiem sú z dôvodu bezpečnosti oplotené.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.tirana.gov.al/ – oficiálne stránky mesta

 
Mestá v Albánsku
Hlavné mestá v Európe
Dháka

Dháka (bengálska výslovnosť [dhaka], teda s krátkym a) je hlavné a najväčšie mesto Bangladéšu.

V roku 2007 malo mesto 6 737 774 obyvateľov. Je to najhustejšie obývané mesto na svete. Celá metropolitná oblasť má viac ako 12 miliónov obyvateľov.

Referencie

Iné projekty 

 
Hlavné mestá v Ázii
Dháka
Jakarta

Jakarta [vyslov: džakarta] (Jakarta je domáci aj kodifikovaný slovenský názov; do indonézskej reformy pravopisu z roku 1972 sa písalo: Djakarta; nekodifikovaný slovenský názov je: Džakarta) je hlavné mesto a najväčšie mesto Indonézie. Nachádza sa na severozápade ostrova Jáva na rozlohe  a žije tu okolo 9 miliónov obyvateľov, s aglomeráciami má celá metropolitná oblasť až 18 miliónov obyvateľov. V súčasnosti je to jedno z najhustejšie zaľudnených miest na svete, momentálne je na 9. mieste.

Správa mesta 
Administratívne Jakarta nie je mesto, ale provincia so zvláštnym stavom ako hlavné mesto Indonézie a spravuje ju nie starosta, ale guvernér. Ako provincia je rozdelená na 5 miest, z ktorých každé spravuje starosta a jedno regentstvo, ktoré spravuje regent. Je rozdelená na strednú, západnú, východnú, severnú a južnú Jakartu a jediným regentstvom je Tisíc ostrovov, pôvodne časť severnej Jakarty.

Kultúra 
Ako ekonomické a politické hlavné mesto Indonézie, Jakarta je atraktívna pre mnoho zahraničných, ako aj domácich prisťahovalcov. Výsledkom toho je, že sa z nej stalo kozmopolitné mesto s rôznymi kultúrami. Mnoho prisťahovalcov je z iných častí ostrova Jáva, ktorí priniesli zmes rôznych dialektov, ako aj tradičné jedlá a zvyky.

Doprava 
V meste premáva železnica, avšak počas dopravnej špičky nápor pasažierov je vyšší ako dostupná kapacita. Železnica spája Jakartu s mestami Depok a Bogor na juhu, Tangerang a Serpong na západe a Bekasi, Karawang a Cikampek na východe. Hlavné železničné stanice sú Gambir, Jatinegara, Manggarai, Tanah Abang a Jakarta Kota.

Hlavným dopravným systémom je autobusová sieť TransJakarta. Cesta autobusom trvá obyčajne pol hodinu na vzdialenosť, na ktorú počas špičky treba viac ako hodinu. Výstavba ciest 2. a 3. okruhu bola dokončená v roku 1999, ktorá vedie od Pulogadung do Kalideres. Autobusy premávajúce na oboch okruhoch jazdia od januára 2002.

V meste sa nachádza medzinárodné letisko Sukarno-Hatta, ktoré s takmer 40 miliónmi cestujúcich ročne patrí k najfrekventovanejším letiskám Ázie.

Turizmus 
Centrum Jakarty, centrálna Jakarta, je jedno z vhodných miest na ubytovanie počas návštevy Jakarty. Nachádza sa tu dostatok hotelov, reštaurácií, barov a nákupných centier.

Verejná doprava je pomerne dobre kombinovaná s hlavnou železničnou stanicou a severojužnou autobusovou linkou. Na cesty, kde autobusová doprava nepremáva, sú k dispozícii pomerne lacné taxíky.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 
Hlavné mestá v Ázii

Prístavné mestá Tichého oceánu
Dauha

Dauha (-kodifikovaný slovenský názov; iné slov. názvy: (Ad-)Dawha, (Ad-)Dauhá, (Ad-)Dawhá, (Ad-)Dóha, (Ad-)Dohá, (Ad-)Dóhá, Doha; /iný prepis:ad-Dauha/ prepis podľa miestnej výslovnosti ad-Dóha/nevhodné prepisy: ad-Dawhá, ad-Dauhá, ad-Dóhá, ad-Dohá) je hlavné mesto Kataru. Leží na pobreží Perzského zálivu. Dauha je najväčšie mesto v štáte a patrí medzi jeho ekonomické centrum. V meste sídli vláda a viaceré univerzity. V roku 2006 sa tu konali Ázijské hry. V meste sídli aj televízna stanica Al-Džazíra.

Ekonomickú silu mesta zabezpečuje export ropy, rybársky priemysel, veda a výskum. 

Hlavným mestom je od roku 1971 keď Katar získal nezávislosť od Britského impéria.

Doprava

Metro 
Od 8. mája 2019 sú v prevázdke tri linky metra o celkovej dĺžké 76 km. Maximálna rýchlosť je 100 km/h.

Iné projekty 

 
Hlavné mestá v Ázii
Mestá v Katare
Male

Male (Jazyk Dhivehi: މާލެ) (alebo Malé) je hlavné mesto Maldív. Nachádza sa na ostrove Malé na atole Severný Mále. Ostrov má dĺžku 1,7 km a šírku 1 km, žije tu viac ako 123-tisíc obyvateľov, pričom je to najhustejšie zaľudnené mesto na svete a prakticky celý ostrov je urbanizovaný. Skoro tretina populácie Maldív žije v hlavnom meste.

História 
Mesto Malé založili Portugalci na svojich obchodných cestách v 16. storočí, avšak ostrov Malé je už viac než 800 rokov centrom Maldív ako ostrov, na ktorom sídlil kráľ. Kráľovský palác (Gan'duvaru) bol zničený spolu s malebnými pevnosťami (kotte) a baštami (buruzu), keď bolo mesto prestavané počas vlády prezidenta Ibrahima Nasira po zrušení monarchie koncom 70. rokov minulého storočia.

V poslednom storočí prudko narástol počet obyvateľov ostrova a tak musel byť umelo zväčšený. Takto sa ostrov zväčšil o asi štvrtinu svojej pôvodnej veľkosti. Počet obyvateľov dnes ovplyvňuje aj stavebný zákon, ktorý zakazuje výstavbu budov vyšších ako minaretu hlavnej mešity.

26. decembra 2004 bolo Malé poničené vlnou cunami, ktorá vznikla po zemetrasení na západnom pobreží Sumatry. Vtedy zaliali vody Indického oceánu dve tretiny mesta. Zemetrasenie a záplavová vlna zabili cez 220 000 ľudí (údaj o počte obetí sa týka celého pobrežia Indického oceánu, vrátane Maldív).

Geografia 
Ostrov Malé je geograficky súčasťou atolu Káfu, pričom sa nachádza na jeho južnom okraji. Administratívne nie je jeho súčasťou. Súčasťou mesta Malé sú štyri ostrovy: Malé (hlavný ostrov), Villingili, Hulhumalé (umelý ostrov), a Hululé (letištný ostrov). Malé sa nachádza na 4°10' severnej šírky a 73°30' východnej dĺžky (4,1667; 73,5). 

Komerčný prístav je na ostrove Malé. Je centrom obchodných a komerčných aktivít v krajine. Veľa vládnych budov a budov agentúr je orientovaných smerom k moru (čo pri veľkosti ostrova nie je vôbec zázrak). Voda na ostrove sa získava odsoľovaním podzemnej vody, ktorá sa čerpá z 50 m hlbokých studní. Odpadová voda sa vypúšťa do mora. Pevný odpad sa nakladá na lode a používa sa na vyplnenie lagúny (momentálne lagúny pri ostrove Tilafusi). Ostrov Hululé, kde sa nachádza medzinárodné letisko Malé, bol zväčšený rovnakým spôsobom. Úpravou (asanáciou) krajiny sa zväčšil aj prístav.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Satelitný pohľad na Malé z WikiMapia
 Hlavné informácie o Maldivách a Malé

Hlavné mestá v Ázii
Mestá na Maldivách
Nuuk

Nuuk () je hlavné a najväčšie mesto Grónska. Bolo založené v roku 1728 nórskym misionárom Hansom Egedem, ale história jeho osídlenia siaha asi 4 200 rokov do minulosti. V roku 2009 tu žilo 17 834 obyvateľov, z ktorých 14 842 sa narodilo v Grónsku. Podľa počtu obyvateľov patrí Nuuk medzi najmenšie hlavné mestá na svete.

V Nuuku má tiež sídlo Grónska univerzita. Obyvateľstvo tvoria Inuiti a Dáni.

Partnerské mestá

Iné projekty 

Mestá v Grónsku
Hlavné mestá v Severnej Amerike
Washington, D. C.

Washington, D. C. alebo Washington (slovenská výslovnosť: [vošinkton] alebo [vašinkton], anglická výslovnosť: [uošinktn]) je hlavné mesto Spojených štátov amerických a Federálneho dištriktu Kolumbia, s ktorým je dnes územne zhodné (, skr. D.C.; v slovenčine je teda navyše slovo „federálny“). 

Mesto je pomenované podľa Georgea Washingtona, vojnového vodcu Americkej revolúcie a prvého prezidenta Spojených štátov. Na území D.C. nenájdeme mrakodrapy, ktoré sú v iných mestách USA typické, pretože je zakázané, aby bola nejaká budova na území mesta vyššia ako budova Kapitolu. Prevládajú tu budovy verejných inštitúcií a administratívne budovy. Zástavba výškovými budovami sa začína až za riekou Potomac v Arlingtone.

Dejiny 
 Do 17. storočia sídlili na území Washingtonu Algonkinovia.
 Od konca 17. storočia vznikali prvé osady prisťahovalcov.
 1749 – Bolo neďaleko dnešného Washingtonu, D.C. založené mesto Alexandria.
 1790 – George Washington vybral toto miesto na stavbu budúceho hlavného mesta.
 1800 – Do Washingtonu sa presunula vláda, krátko potom, ako bol dokončený Kapitol.
 1812 – Počas vojny s Anglickom bol Washington ťažko zničený.
 1976 – Začalo jazdiť metro.
 2001 – Islamskí fundamentalisti spáchali teroristický útok na Pentagón.

Zaujímavé miesta 
 Biely dom – sídlo prezidenta USA, dokončený bol v roku 1811
 Kapitol – sídlo Kongresu
 Washington Monument  – 169 metrov vysoký obelisk, pamätník prvého prezidenta USA
 Lincolnov pamätník  – pamätník v tvare gréckeho chrámu, vnútri je obrovská socha sediaceho Lincolna
 Jeffersonov pamätník – pamätník v tvare gréckeho chrámu, vnútri je obrovská socha stojaceho Jeffersona

Doprava 
Mestskú hromadnú dopravu zabezpečuje spoločnosť Washington Metropolitan Area Transport Autorithy, ktorá prevádzkuje aj 5 liniek metra, ktoré sú doplnené autobusovými linkami.

Hlavná železničná stanica – Union Station je neďaleko Kapitolu. Operujú tu diaľkové linky (Amtrak), prímestské spoje – smer Maryland (MARC) a prímestské spoje – smer Virgínia (VRE).

Pri meste sú 3 letiská: Ronald Reagan Washington National Airport, Washington Dulles International Airport a Baltimore/Washington International Airport.

Partnerské mestá

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fotogaléria objektov v meste Washington, D.C.

 
Hlavné mestá v Severnej Amerike
Veľkomestá USA
Dištrikty a územia hlavných miest
Dneper

Dneper (, , ) je rieka nížinného typu v Rusku, Bielorusku a na Ukrajine. Je významná pre dopravu. Pramení vo Valdajskej vrchovine v Rusku a tečie cez Dneperskú nížinu. Južne od Kyjeva je na rieke 5 umelých nádrží a elektrární. Široký záliv, ktorým sa vlieva do Čierneho mora, sa nazýva Dneperský liman.

Základné údaje v skratke 
 Dĺžka: 
 Povodie: 503 tisíc km²
 Ročný odtok v ústí: priemerne 
 Ľavé prítoky: Sož, Desna, Vorskla
 Pravé prítoky: Pripiať, Ingulec
 Prieplavy: k Západnej Dvine (cez Berezinu); k Nemanu a Visle (cez Pripiať a Dnepersko-bugský prieplav)
 Významné mestá: Smolensk, Mahiľov, Kyjev, Kremenčuk, Dnipro, Záporožie, Cherson
 Nádrže (a elektrárne): Kyjevská, Kremenčukská, Kamjanská, Záporožská (DneproGES), Kachovská

Mestá na rieke Dneper 
V poradí od prameňa k ústiu.

Priehrady a vodné elektrárne na Dnepre 
V poradí od prameňa k ústiu:

Iné projekty 

 
Rieky v Rusku
Rieky na Ukrajine
Rieky v Bielorusku
Rieky v európskej časti Ruska
Pečora

Pečora je rieka na severovýchode európskej časti Ruska. Je dlhá  a pramení v severnom Urale.

Iné projekty 

Rieky v Rusku
Rieky v európskej časti Ruska
Maldivy

Maldivy (často nesprávne aj Maledivy), dlhý tvar Maldivská republika, je štát na rovnomennom súostroví južne od Indie. 

Hlavným mestom je Male.

Geografia 
Ostrovná republika v Indickom oceáne vzdialená 500 až 1 100 km na západ a juhozápad od južného mysu Indie. Tvorí ju 19 koralových atolov, v ktorých sa vyskytuje 1100 malých ostrovčekov s rozlohou menšou ako 5 km². Obývaných je približne 220. Maldivské ostrovy sa vinú od severu na juh v dĺžke asi 880 km pozdĺž 73° východnej dĺžky a zhruba, medzi rovníkom a ôsmym stupňom severnej šírky. Od súostrovia Lakadivy, ktoré administratívne patrí Indii, ich oddeľuje Prieliv ôsmeho stupňa.

Maldivy ležia na 2 600 km dlhom páse plytčín vybiehajúcom na západ a juhozápad od Indického polostrova do Indického oceánu. Spolu s nimi ležia v tomto páse súostrovie Lakadivy (na severe) a Čagoské ostrovy (na juhu). K hlavným skupinám atolov patria (od severu na juh) Tilamudati, Ma Faro, Severné Malosmadulu, Miladumadulu, Južné Malosmadulu, Fadiffolu, Kardiva, Male, Ari, Kolufuri, Mulaku, Kolumudulu, Haddummati, Suvadiva, Addu.

Povrch ostrovov je plochý a nikde nepresahuje výšku troch metrov. Ostrovné skupiny sú zoradené zväčša do oválu atolov. Zo strany od mora ich obklopuje takmer súvislý pás koralových útesov.

Keďže koralové vápence z ktorých sa ostrovy skladajú sú veľmi priepustné, ostrovy trpia nedostatkom prameňov pitnej vody a nemajú takmer žiadne vodné toky. Pôdy pokrývajú len časť ostrovov a sú prevažne plytké.

Podnebie 
Podnebie je horúce, s priemernými mesačnými teplotami 24 až 31 °C, s malými teplotnými rozdielmi počas dňa a zrážkami 2 000-2 600 mm za rok.

Dejiny 

Maldivské koralové súostrovie osídlili prisťahovalci z oblasti Srí Lanky a Indie. Väčšina obyvateľstva je etnicky príbuzná s hlavným srílanským národom Sinhalcami.

Pôvodnú formu štátneho zriadenia predstavoval sultanát. Pri svojich prieskumných a obchodných cestách do Indického oceánu pristávali na Maldivách aj arabskí moreplavci. Pod ich vplyvom sa tu v 12. storočí rozšíril islam. V 16. storočí ostrovčeky ovládli Portugalci, ktorých po čase vystriedali Holanďania. V roku 1802 sa súostrovie stalo súčasťou britskej koloniálnej ríše a bolo v nej administratívne spojené s Cejlónom. Roku 1887 Británia ustanovila nad Maldivami svoj protektorát. Keď sa Cejlón v roku 1948 osamostatnil, zaniklo aj jeho formálne spojenie s Maldivami, kde pokračovala britská vláda. 26. júla 1965 získali Maldivy politickú nezávislosť.

Sultanát zanikol 15. marca 1968 vyhlásením Maldivskej republiky.

Iné projekty 
 

 
Členovia Commonwealthu
Členovia OSN
Južná Ázia
Štáty v Ázii

Ostrovy Indického oceánu
Aj múdry schybí

Aj múdry schybí bola zábavná televízna relácia, ktorú moderovali Elena Vacvalová a Oliver Andrásy. Pôvodne ju vysielala stanica VTV, v roku 1997 úspešný formát prevzala TV Markíza, ktorá reláciu vysielala až do júna 2010. Dôvodom zrušenia boli slabšie výsledky sledovanosti v reklamne dôležitej cieľovej skupine divákov (1254).

Inšpirovala sa ňou relácia českej televízie Prima Nikdo není dokonalý, ktorú uvádza Jiří Krampol.

Na Silvestra v roku 2012 začala Jednotka vysielať podobný formát s rovnakými moderátormi pod názvom Nikto nie je dokonalý.

Referencie

Externé odkazy 
 Zhrnutie histórie relácie

Televízne relácie TV Markíza
Balaton (jazero)

Balaton (historický slovenský názov Blatenské jazero; , ) je najväčšie jazero v strednej Európe. Nachádza sa v Maďarsku. Jeho hladina sa nachádza 104 metrov nad morom. Najväčšia hĺbka je 11 metrov. Rozloha je . Keďže Maďarsko je bez prístupu k moru, niekedy sa mu hovorí „maďarské more“. Rieka Zala je jeho najväčším prítokom. Plytká voda jazera sa na slnku ľahko zohreje, preto maximálna teplota vody môže byť v lete až 28-29 stupňov. Balaton v zime väčšinou zamrzne, hrúbka ľadu dosahuje často až 20–30 cm.

Turistické informácie 
Vrchol sezóny je od júna do konca augusta. Turistické aktivity sú plávanie, plachtenie, surfovanie, rybolov, jazda na člne, vodné lyžovanie a návšteva vidieka a kopcov - víno na severnom pobreží a nočný život na juhu. A žijú tu ľudia iných kultúr. Na jazere sa každoročne Martin Daubner zaoberá výskumom medzinárodných pretekov plachetníc – Modrá Stuha.

Hlavné strediská sú Keszthely, Badacsony, Balatonakali, Tihany, Balatonfüred, Balatonalmádi, Balatonkenese, Siófok, Zamárdi, Balatonföldvár, Balatonlelle, Balatonboglár, Fonyód, Balatonmáriafürdő a Balatonberény.

Geológia 
Geologicky je jazero veľmi mladé. Vzniklo deflačnou činnosťou vetrov počas vrcholu poslednej medziľadovej doby v kvartéri. V minulosti sa často označovalo ako to posledný zvyšok treťohorného mora Tethys v Európe. Čo však nie je pravda.

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 Blatenské kniežatstvo

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informačná stránka o Blatenskom jazere //
 Slovenský informačný portál o Blatenskom jazere

Jazerá v Maďarsku
Ararat (vrch v Turecku)

Ararat (turecky Ağrı Dağı, arm.: Արարատ, kurd.: Çiyayê Agirî, perz.: کوه آرارات) je v súčasnosti neaktívny stratovulkán nachádzajúci sa vo východnej Anatólii v Turecku v pohorí Arménska vysočina. Jeho vrchol tvoria dva štíty Veľký Ararat (), ktorý je zároveň najvyšším vrchom pohoria ako aj Turecka, a Kucuk Ararat (Malý Ararat) s výškou ležiaci juhovýchodne od hlavného štítu. Celkovo sa masív Araratu rozkladá na ploche približne .

Vrchol Araratu sa nachádza len  západne od iránskej a  južne od arménskej hranice. Turecko-iránska hranica prechádza okrajom východného úpätia Malého Araratu.

Ararat zohráva úlohu v kresťanskej tradícii (nielen tam, ale aj v judaizme a islame), podľa knihy Genezis na úpätí Araratu pristál Noe s archou po opadnutí vôd potopy.

Geológia 
Ararat je neaktívny stratovulkán, jeho masív je tvorený prevažne lávovými prúdmi a pyroklastikami. Od výšky  je pokrytý ľadovou čiapkou. Sopka leží na okraji reťaze vulkánov, tiahnúcich sa v severovýchodnej línii od Nemrut Dağı. Vulkanizmus bol odštartovaný alpínskou orogenézou, konkrétne násunom africkej a arabskej platne na eurázijskú v neogéne.

Posledná aktivita sopky nie je presne doložená, neexistuje žiaden záznam o pozorovaní erupcie v historickej dobe. Na základe nálezov artefaktov z doby bronzovej, ako aj ľudských pozostatkov, pochovaných pod vrstvou pyroklastík s datovaním na 3000 pred Kr. sa však posledná aktivita datuje do tohto veku. V roku 1840 si však zemetrasenie vyžiadalo obete na životoch a údajne spôsobilo aj únik magmy z parazitického krátera.

Galéria

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Ararat na Global Volcanism Program 

Sopky Turecka
Stratovulkány
Ararat
Vrchy v Turecku
Vyhasnuté sopky
Najvyššie vrchy štátov
Päťtisícovky v Turecku
Ortler

Ortler je najvyššia hora pohoria Ortlerské Alpy (nem. Ortler Alpen) ležiaceho v Taliansku. Štít je zároveň najvyšší vrchol talianskej provincie Horná Adiža. Nachádza sa v západnej časti pohoria v hrebeni zvanom Cattena di Zebrú, kde sa nachádzajú najvyššie štíty pohoria.

História 
Až do roku 1919 táto provincia patrila Rakúsku (Tirolsko) a vrch Ortler bol najvyšším vrcholom Rakúskej monarchie. Prvovýstup na tento vrchol sa 27. septembra 1804 podaril rakúskemu dôstojníkovi a lovcovi kamzíkov, Josefovi Pichlerovi. Pokus o tento výstup popri ťažkej severozápadnej hrane „Hinteren Wandeln" od obce Trafoi Pichler vykonal z poverenia arcivojvodu Johanna z Rakúska.

Cesty

Vysokohorská turistika 
Ortler je pomerne často navštevovaná hora. Normálna cesta je ťažkou vysokohorskou a ľadovcovou túrou. Vo skalnatej časti, na hrebeni Tabaretta sa nachádza strmá časť zabezpečená reťazami a jedna kratšia časť bez zaistenia, kde je nutné preliezť bralo v obťažnosti II. – III. UIAA (väčšina ľudí používa k vlastnému isteniu lano). Ďalej na ľadovec cez príkry snehový alebo firnový svah (Barenloch), ktorý môže spôsobovať pri nedostatku snehu problémy (nutné ľadovcové vybavenie). Zostávajúca časť výstupu je relatívne ľahká ľadovcová prechádzka až k vrcholu, kde je umiestnený kríž. Výhľad je ďaleký a ničím nerušený.

Horolezectvo 
Obľúbenou horolezeckou túrou je výstup juhovýchodným hrebeňom Hintergrat. Oficiálne hodnotenie obťažnosti je max. III.UIAA /AD s ľadovými pasážami sa strmosťou okolo 4045°. V jednom mieste (IV.UIAA) je použité k zaistenie fixné lano. Dĺžka výstupu od chaty Coston je cca 6 hod.

Horské chaty 

 Payer Hütte  (Rif. Payer) ()
Chata je vo vlastníctve talianskej sekcie horského spolku Alpenverein (Club Alpino Italiano). Jej kapacita je 60 lôžok a 8 miest vo winterraumu. Chata bola postavená už v roku 1875 pražskou sekciou Alpenvereinu. Jej názov je českého pôvodu, pomenovaný po horolezcovi, bádateľovi a polárnikovi – Juliu von Payerovi.  
 Tabarettahütte  (Rif. Tabaretta) ()
Jej kapacita je 40 lôžok. Otvorená od začiatku júna do polovice októbra. Dosiahnuteľná zo Soldy za 2 hod. K chate Payer je to 1,5 hod. a na vrchol Ortler 5 hod. 
 Bivak Stella Alpina  ()
Dvojposchodové murované stavisko slúžiace ako bivak. V roku 2006 značne poškodené (chata je postupne opravovaná). 
 Bivak Lombardi  ()
Plechová búda slúžiaca ako núdzová možnosť strávenia noci apod. Kapacita 4 lôžka a najnutnejšie vybavenie. Otvorený stále. Nachádza sa na skalnej vyvýšenine Tschierfeck vo spodnej časti ľadovca Vedretta Alta dell Ortles. 
 Hintergrat Hütte  (Rif. Coston) ()
Horská chata ležiaci pod známym hrebeňom Hintergrat, využívaná predovšetkým horolezcami, pripavujúcimi sa na výstup týmto hrebeňom (III.UIAA). Kapacita 70 lôžok. Dosiahnuteľná zo Soldy za 2 hod. Výstup na Ortler hrebeňom Hintergrat 56 hod.

Iné projekty

Externé odkazy a zdroje 
 Výstup klasickou cestou na Ortler – /
 Ortler na Summitpost – 

Vrchy v Taliansku
Vrchy v Alpách
Trojtisícovky v Taliansku
Geografia Tridentska-Hornej Adiže
Dachstein

Dachstein je horský masív v Rakúsku v Nördliche Kalkalpen (Východné Alpy). Najvyšší vrch masívu Hoher Dachstein je druhý najvyšší v Severných Vápencových Alpách. Ľadovec na severnej strane je zatiaľ lyžiarsky využívaný po väčšinu roka (trpí globálnym otepľovaním). Južné steny horolezecky zaujímavé, hoci málo využívané.

Len tri minúty od hornej stanice lanovky sa ukrytý vo vnútri dachsteinského ľadovca nachádza ľadový palác „Dachstein Ice Palace“. V tomto ľadovom kráľovstve je možné počas celého roka obdivovať fascinujúci svet ľadu, doplnený o žiarivé ľadové sochy a komnaty so svetelno – akustickými efektmi.

Prehliadka začína vstupom cez stĺpový portál, ktorý vedie do korunnej sály s trónom. Zavedie Vás do krištáľového dómu i modrého salónu, kde umelci každoročne priamo pred očami návštevníkov vytvárajú jedinečné diela z ľadu.

Okrem toho tu na turistov čaká množstvo ďalších atrakcií ako visutý most, Schody nikam a výhliadka Sky Walk.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lezenie na Dachsteine

Pohoria v Rakúsku
Pohoria v Alpách
Lokality Svetového dedičstva v Rakúsku