joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Plavnica

Plavnica je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.

Polohopis

Časti obce 
Funduš, Popodstav, Píla, Rurkováne, Hlinik, Ceheľňa, Taborisko,

Vodné toky 
Šambronka, Jasenok

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol obetovania Pána, jednoloďová pôvodne ranogotická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z obdobia pred rokom 1325. Úpravami prešiel v období renesancie po požiari v roku 1662. Neskôr bol barokizovaný v prvej polovici 18. storočia, ďalšími obnovami prešiel v rokoch 1817 a 1885. Zo stredovekej stavby sa dochovali obvodové múry a spodná úroveň veže. V presbytériu je na východnej strane gotické okno s kružbou a nárožné prípory pôvodnej klenby s konzolami. Zariadenie kostola je novodobé.  Fasády sú hladké s polkruhovo ukončenými oknami. Veža s nárožnými opornými piliermi je členená kordónovými rímsami, v hornej časti má klasicistickú úpravu s pilastrami a ukončená je korunnou rímsou s terčíkom a ihlancovou helmicou.

 Evanjelický kostol, jednoloďová klasicistická stavba na pôdoryse gréckeho kríža, s polkruhovým ukončením presbytéria, bez veže, z roku 1806. Úpravami prešiel v 19. storočí. Fasády kostola s nárožnými zaobleniami sú členené polkruhovo ukončenými oknami. Priečelie je lemované lizénami a ukončené dvojstupňovým prelamovaným štítom ukončeným segmentom.

 Drevená zvonica, ľudová drevená jednopriestorová stavba na pôdoryse štvorca z prelou 19. a 20. storočia. Nachádza sa pri evanjelickom kostole.

 Kaplnka povýšenia sv. Kríža, klasicistická stavba z roku 1826. Pôvodne bola zasvätená Sedembolestnej Panne Márii. Obnovou prešla v rokoch 1880-1881. Patrocínium bolo zmenené po postavení nového kostola v roku 2007.

 Kaplnka korunovania Panny Márie, jednopriestorová neskoroklasicistická stavba z roku 1857. Donátorom kaplnky bol miestny obyvateľ Ján Štupák. Pôvodné patrocínium bolo Najsvätejšej trojice. Obnovou prešla v roku 1880. Priečelie so segmentovo ukončeným vstupom je členené kordónovou rímsou a ukončené trojuholníkovým štítom s kovaným krížom.

 Kaplnka sv. Jána Nepomuckého, ľudová stavba z 19. storočia. V interiéri sa nachádza kamenná socha sv. Jána Nepomuckého s krížom na rukách z doby vzniku kaplnky.

 Kaplnka sv. Cyrila a Metoda, ľudová stavba zo začiatku 20. storočia.

 Súbor ľudových domov, drevené jednopodlažné troj alebo štvorpriestorové stavby so sedlovými strechami s vysokou podlomenicou. Pamiatkovo chránený je dom č. 78 z roku 1883 a č. 230 z roku 1910.

Školstvo 
V Plavnici sa nachádza základná škola s materskou školou v ktorej sa vzdeláva od 1. do 9. ročníka a v materskej škole sú tri triedy. V roku 2013 začala rekonštrukcia a nadstavba školy kvôli veľkému počtu žiakov. V areáli školy je multifunkčné ihrisko s umelou trávou (36x18), telocvičňa, hokejové ihrisko a ihrisko s prírodnou trávou (90x45).

Politika

Obecné zastupiteľstvo 
Obecné zastupiteľstvo má 9 členov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Stará Ľubovňa
Elias Lönnrot

Elias Lönnrot (* 9. apríl 1802, Sammatti, Fínsko – † 19. marec 1884, Sammatii) bol fínsky spisovateľ, filológ a zberateľ ľudovej poézie. Je naznámejší svojim zostavením fínskeho národného eposu Kalevala.

Životopis 
Narodil sa v Sammatti ako syn krajčíra. Študoval medicínu na univerzite v Turku, ale v roku, keď nastúpil, vypukol v meste veľký požiar, pri ktorоm univerzita vyhorela, preto sa ako väčšina ostatných presunul do Helsínk, kde aj roku 1832 promoval. Potom prijal miesto oblastného lekára v Kajaani v severovýchodnom Fínsku. V tom čase tam panoval hladomor, ktorý urýchlil rezignáciu predchádzajúceho lekára a umožnil mladému lekárovi získať toto miesto. Niekoľko nasledujúcich rokov so zlou úrodou viedol k veľkým stratám v populácii. Lönnrot písal listy štátnym úradom, v ktorých žiadal potraviny. Bol jediným lekárom pre asi 4 000 ľudí v jeho oblasti v dobe, kedy bolo lekárov málo a boli drahí a ľudia skôr dôverovali dedinským mastičkárom a miestnym ľahko dostupným liečebným prostriedkom.

Jeho najväčší prínos bol lingvistický a filologický. Zaujímal sa o fínčinu, o ktorej začal písať v roku 1827 a začal zbierať ľudové povesti vidieckеho obyvateľstva svojej doby. Niekoľkokrát vyrazil na cesty, pri ktorých zbieral ľudovú poéziu. Navštevoval aj Laponsko a blízke časti ruskej Karélie. Povesti zobrané pri cestách využil vo svojich knihách vrátane Kalevaly.

Roku 1860 vydal Lönnrot prvý vo fínskom jazyku napísaný herbár Flora Fennica — Suomen Kasvisto. Herbár s Th. Saelanom rozšíril a znovu vydal v roku 1866. Kniha  obsahovala rastliny, ktoré Lönnrot zobral pri svojich cestách, poznámky o ich použití a opisy kvetov a listov.

Zomrel 19. marca 1884 v Sammatti v Južnom Fínsku.

Fínsky grafik Erik Bruun použil Lönnrotovu podobizeň ako motív na päťstomarkovú bankovku.

Dielo 
 1829–1831: Kantele (kantele je fínsky národný hudobný nástroj) 
 1835–1836: Kalevala
 1840: Kanteletar
 1842: Sananlaskuja (Príslovia)
 1849: druhé, rozšířené vydání eposu Kalevala
 1860: Flora Fennica - Suomen Kasvisto (herbár)
 1866–1880: Finske-Svenskt lexikon (Fínsko-švédsky slovník)

Pozri aj 
 Zoznam fínskych spisovateľov

Externé odkazy 
 Preklad Kanteletar do českého jazyka
 Elias Lönnrot, Informácie o Lönnrotovom diele a živote (po fínsky)
 Druhé vydanie Lönnrotovho herbára online (po fínsky)

Fínski spisovatelia
Fínski filológovia
Fínski lekári
Fínska mytológia
Držitelia Radu Pour le Mérite
Osobnosti na bankovkách
Osobnosti na fínskych poštových známkach
Tatry (bridž)

Tatry je pôvodný slovenský licitačný systém, ktorého autorom je Ivan Tatranský.

Externé odkazy 
 Licitačný systém Tatry.

Bridž
Licitačné systémy
Ivan Tatranský

Ivan Tatranský (* 16. január 1934, Trenčianska Teplá) je slovenský chemický inžinier, šachista a hráč bridžu.

Zaoberal sa skladaním šachových problémov. Po asi 10–ročnej činnosti zanechal kompozičný šach a začal sa venovať bridžu. Je autorom licitačného systému Tatry. Je vicemajstrom otvorených majstrovstiev Slovenska v bridži v súťaži družstiev za rok 2005. Bol členom predsedníctva Slovenského bridžového zväzu do októbra 2008.

Je autorom loga Slovenského bridžového zväzu.

Dielo 
 Ivan Tatranský: Bridž pre každého. Bratislava: Národné osvetové centrum, 1998. 128 s. ISBN 80-7121-147-8

Externé odkazy 
 Stránka Ivana Tatranského venovaná bridžu

Narodenia v 1934
Slovenskí hráči bridžu
Slovenskí šachoví skladatelia
Osobnosti z Trenčianskej Teplej
Šachová olympiáda

Šachová olympiáda je medzinárodná súťaž štvorčlenných národných družstiev v šachu, ktorú organizuje svetová šachová organizácia FIDE. Súťaž sa koná každé dva roky.

Najbližšia šachová olympiáda sa bude konať v roku 2020 v Moskve. Keďže počet štartujúcich družstiev je priveľký, šachová olympiáda sa organizuje švajčiarskym systémom. Napríklad v Turíne sa zúčastnilo 148 družstiev a hralo sa na 13 kôl.

Medailisti

* V roku 1976 sa Sovietsky Zväz a ostatné socialistické štáty odmietli zúčastniť olympiády z politických dôvodov.

Externé odkazy 
 Oficiálne pravidlá FIDE pre šachové olympiády
 Stránka venovaná šachovým olympiádam a iným súťažiam družstiev

Olympiáda
Transneptúnsky objekt

Transneptúnsky objekt (TNO) alebo objekt Edgeworthovho–Kuiperovho pásu (najvnútornejšia časť Oortovho oblaku Slnka, objekt Kuiperovho pásu = KBO, Edgeworthov–Kuiperov pás = EKP). Pre takýto objekt musí platiť, že väčšina jeho dráhy musí byť za dráhou planéty Neptún. V podstate ide o akýkoľvek objekt, či už planétku alebo kométu. V tejto vzdialenosti od Slnka sa tieto objekty správajú takmer identicky a preto ich nie je možné od seba rozlíšiť, iba na základe excentricity dráhy a vzdialenosti perihélia. Doteraz sa nepodarilo pozorovať kométu za dráhou Neptúnu, preto sa planétky za dráhou Neptúna nazývajú objekty Edgeworthovho–Kuiperovho pásu. Najznámejším predstaviteľom týchto objektov je trpaslíčia planéta Pluto. O týchto objektoch veľa nevieme (hmotnosti a veľkosti iba tušíme), iba to že sú, preto NASA rozbieha misiu New Horizons ktorá má za úlohu navštíviť Pluto, možno aj niektorý z objektov KBO. Sonda odštartovala 19. januára 2006. Prvý registrovaný TNO (okrem Pluta a jeho mesiaca Cháron) je transneptúnsky objekt (15760) 1992 QB1. Tento objekt doteraz nemá meno pridelené Medzinárodnou Astronomickou úniou.
Transneptúnske objekty sa delia do troch skupín:
 Skupina kubewano – klasické KBO
 Skupina plutino – KBO s dráhovou rezonanciou 2:3 s Neptúnom
 Skupina twotino – KBO s dráhovou rezonanciou 1:2 s Neptúnom

S pribúdajúcim časom narastá aj počet objavených KBO. V roku 2005 presiahol ich počet 200 a každý štvrťrok pribudne do zoznamu asi 6 nových objavov. Je to zásluha mnohých pozorovacích programov a zdokonalenia sledovacích techník. V objavoch môžeme nájsť aj objekty s veľkosťou porovnateľnou ako Pluto (prípadne väčšou) a nie je pochýb, že v dohľadnej dobe týchto objavov ešte pribudne. To nakoniec viedlo k strate štatútu planéty pre Pluto.

Zoznam Transneptúnskych objektov 
Čiastočný zoznam pomenovaných a očíslovaných transneptúnskych objektov: Zoznam transneptúnskych objektov

Iné projekty

Externé odkazy 

 IAN/Žeň objevů 2003
 IAN/Žeň objevů 2002
 Žeň objevů 2001

Slnečná sústava
Merací prístroj

Merací prístroj je zariadenie určené na meranie hodnoty nejakej fyzikálnej veličiny. Čiže, merací prístroj je zariadenie, resp. meradlo, ktoré slúži na prevod meranej fyzikálnej veličiny na merateľný údaj. 
Napríklad na meranie dĺžky sa používa mikrometer, uhla - uhlomer, hmotnosti - váhy.

Technický opis 
Merací prístroj môže pozostávať z viacerých častí:
 snímač (senzor) - snímací prvok, na ktorý pôsobí meraná veličina, a ktorého výstupom je merateľná veličina. Snímač teda prevádza meranú fyzikálnu veličinu, bežne nekvantifikovateľnú na inú, ktorú je možné jednoduchšie spracovať. Napr. tenzometer (tlakový senzor) premení fyzikálnu veličinu tlak na zmenu elektrického napätia, plavák hladinomeru - jeho pohyb sa prenáša na potenciometer, takže výška hladiny sa premení na zmenu odporu, snímač teploty premení zmenu teploty na zmenu vodivosti, čiže zmenu napätia a pod..
 vyhodocovacia jednotka, jej úlohou je spracovať prijaté hodnoty a zobraziť ich na zobrazovači 
 zobrazovacia jednotka, tzv. indikátor - zobrazovacia časť, ktorá zobrazuje meranú hodnotu spôsobom pochopiteľným pre ľudské zmysly. Zobrazovač môže byť ukazovateľ, resp. displej, alebo stupnicový bargraf.

Klasifikácia meracích prístrojov 
Meracie prístroje klasifikujeme podľa rôznych kritérií:

 Podľa určenia
 Pracovné - na stanovenie hodnôt v teréne, napr. vo výrobe
 Metrologické - slúžia na kontrolu prevádzkových, resp. na overenie meranej veličiny. V bežnej prevádzke sa nepoužívajú.
 Etalóny - ktoré sú zhmotnené miery, meracie prístroje alebo meracie systémy určené na uchovanie a reprodukovanie jednotky jednej, alebo viacerých hodnôt veličín, napr. etalón hmotnosti 1kg

 Podľa výstupu
 Zobrazovacie, resp. ukazovacie, tzv. indikačné - napr. meter, mikrometer, manometer
 Zapisovacie, tzv. registračné - napr. barograf
 Integračné - ktoré zapisujú meranú hodnotu integráciou ako kumulatívny údaj, napr. vodomery, prietokomery s funkciou totalizéra, merače tepla 

 Podľa charakteru meraného údaja
 Analógové - kde údaje sú spojitou funkciou meranej veličiny
 Digitálne, tzv. číslicové - ktoré poskytujú údaje v číslicovej forme 

 Podľa styku s meraným médiom
 Dotykové - ktoré prichádzajú do priameho styku s meraným prostredím
 Bez dotykové - ktoré neprichádzajú do priameho styku s meraným médiom
 Dvojstupňové- ide o dvojstupňový princíp merania

Externé odkazy 
Meracie prostriedky (zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok)Meracie prístroje pre priemysel (zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok)Vlastnosti meradiel a meracích prístrojov
Majstrovstvá sveta juniorov v bridži 2006

Majstrovstvá sveta juniorov párov v bridži 2006 sa konali v Piešťanoch v dňoch 30. 6.2. 7. 2006 v hoteli Sĺňava. Usporiadal ich Slovenský bridžový zväz v spolupráci s Európskou bridžovou ligou a Svetovou bridžovou federáciou.

Majstrovstiev sveta sa zúčastnilo 420 hráčov z 34 krajín a piatich geografických zón WBF. Súťažilo sa v dvoch kategóriách:
školáci (do 20 rokov)
juniori (do 25 rokov)

Hrali sa štyri kolá po 28 rozdaní. Na všetkých stoloch sa hrali naraz tie isté rozdania. Výsledky sa nezapisovali do zápisových lístkov ale pomocou zariadenia Bridgemate sa prenášali priamo do centrálneho počítača a okamžite boli vyhodnocované.

Školáci

Súťaže školákov sa zúčastnilo 68 párov. Dominovali Poliaci, ktorí v prvej desiatke obsadili 5 miest z toho prvé a druhé miesto. Slovensko reprezentovali dva páry
Zuzana Gogová – Tomáš Kijac z Topolčian 63. miesto so 42.88%
Michal Šikra – Michal Tóth z Michaloviec 64. miesto so 40.79%

Poradie na prvých troch miestach:
Bartolomiej Igla – Artur Machno, Poľsko, 59.28%
Andrzej Bernatowicz – Jan Betley, Poľsko, 58.95%
Pierre Franceschetti – Andrea Landry, Francúzsko, 58.52%

Juniori

Súťaže juniorov sa zúčastnilo 142 párov. Slovensko reprezentovali tri páry
Robert Lukoťka – Stanislav Miklík, 122. miesto, 43.87%
Martin Hriňák – Andrej Lobotka, 134. miesto, 41.20%
Lukáš Sidor – Luboš Kianica, 138. miesto, 38.31%

Poradie na prvých troch miestach:
Cecilia Rimstedt – Sara Sivelind, Švédsko, 60.04%
Jacek Kalita – Krzysztof Kotorovicz, Poľsko, 59.81%
Vincent De Pagter – Marion Michielsen, Holandsko, 59.59%

Majstrovstvá sveta mali výbornú organizačnú, športovú i spoločenskú úroveň. Bolo to najväčšie bridžové
podjujatie, aké sa kedy uskutočnilo na Slovensku.

Paralerný turnaj 
Popri majstrovstvách sveta sa uskutočnili aj dva paralerné turnaje, na ktorých sa zúčastnil sprievod súťažiacich, niektorí z organizátorov a slovenskí bridžisti.

Turnaj párov 
Turnaja sa zúčastnilo 16 párov zo 6 štátov, prvé tri páry boli z Česka, najlepší slovenský pár obsadil 4. miesto.

Turnaj družstiev 

Turnaja sa zúčastnilo 6 družstiev, hráči boli zo 7 štátov. Zvíťazilo slovenské družstvo EAST, pričom 
prvé tri družstvá dosiahli rovnaký súčet VP, o konečnom poradí rozhodli vzájomné zápasy. Hralo sa systémom každý s každým po osem rozdaní.

Bridžový kemp
Po skončení majstrovstiev sveta sa na tom istom mieste konal týždňový bridžový kemp, na ktorom sa účastníci kempu školili v bridžovej teórii a hrávali sa rôzne turnaje. Na viacerých z týchto turnajov sa slovenskí hráči slušne umiestnili.

Externé odkazy
Oficiálna stránka MSJ, Piešťany

Bridžové súťaže
Športové podujatia v Piešťanoch
Šport na Slovensku v 2006
Santiago de Compostela

Santiago de Compostela je mesto v Španielsku. 

Je to hlavné mesto španielskeho autonómneho spoločenstva Galícia. Mesto zaberá plochu  a má 92 298 obyvateľov. V 9. storočí tu boli objavené údajné pozostatky svätého Jakuba Staršieho, jedného z dvanástich apoštolov. Od vrcholného stredoveku až dodnes je Santiago jedným z najvýznamnejších katolíckych pútnických miest s veľkou katedrálou (sviatok sv. Jakuba, 25. júl).

Partnerské mestá 
  Buenos Aires, Argentína
  Kumm, Irán
  Mašhad, Irán
  Santiago de Querétaro, Mexiko
  Santiago do Cacém, Portugalsko

Pozri aj 
 Pútnické miesta na ceste do Santiaga de Compostela vo Francúzsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Camino de Santiago (po slovensky)
 Informácie pre pútnikov (po česky)
 Informácie pre pútnikov (viacero jazykových mutácií)

Mestá v Španielsku
Európske hlavné mestá kultúry
Katolícke pútnické miesta
Melatonín

Melatonín je hormón, produkovaný v mozgu v šuškovitom teliesku (epifýza), ale aj v sietnici a gastrointestinálnom trakte.

Syntéza a štruktúra 
Melatonín je v organizme produkovaný z aminokyseliny tryptofánu. Jedným z jeho významných medziproduktov je signálna molekula s mnohými biologickým vlastnosťami, serotonín. Melatonín vzniká metyláciou serotonínu.

Výskyt 
Melatonín sa nachádza v krvnej plazme, CNS (v najrôznejších štruktúrach mozgu (epifýza, hypofýza, suprachiazmatické jadrá)), sietnici, gastrointestinálnom trakte (pažerák, žalúdok, tenké črevo, hrubé črevo, rektum), žlči, pečeni, pankrease, pľúcach, vaječníkoch.

Biologické účinky 

Vytváranie melatonínu v epifýze ovplyvňuje intenzita svetla: svetlo brzdí jeho tvorbu. Tvorí sa ho osem až desaťnásobne viac v noci, ako cez deň, tým melatonín podmieňuje denný (cirkadiánny) rytmus človeka a cicavcov a je signálom pre telo o aktuálnom „subjektívnom čase“ jednak v rámci 24 hodín, jednak v priebehu roka. So striedaním sa dĺžky noci počas roka sa mení aj dĺžka trvania zvýšenej hladiny melatonínu v krvnej plazme. Zmena dĺžky trvania vysokej hladiny je tak signál o aktuálnom „čase v roku“. To má zásadný význam najmä pri sezónnych zvieratách.
No má aj imunomodulačný účinok, antioxidačný (ako scavenger voľných radikálov), onkostatický a proapoptotický účinok, vplyv na transportné procesy v tráviacej sústave, ovplyvňuje motilitu čriev.

Jeho tvorbu ovplyvňuje elektromagnetické žiarenie a má aj antigonadotropný účinok – brzdí syntézu pohlavných hormónov (je antagonistom gonadotropínov hypofýzy).

Externé odkazy 

Hormóny
Európska bridžová liga

Európska bridžová liga (anglicky European Bridge League) je organizácia zastrešujúca bridžový šport v Európe. Má 48 členov a viac než 380 000 registrovaných hráčov. Slovenský bridžový zväz je členom EBL od roku 2003.

Externé odkazy 
Oficiálna stránka EBL

Bridž
Bridž
Organizácie založené v 1947
Sebastián

Sebastián je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku oslavuje 21. januára.

Referencie 

Krstné mená
Mužské mená
Pyridoxín

Pyridoxín je jedna z látok patriacich medzi vitamín B6.

Charakteristika: Vitamín B6 je vo vode rozpustný vitamín, nachádzajúci sa vo veľkom množstve potravín. Pyridoxal 5 fosfát (PLP) a pyridoxamín 5 fosfát (PMP) sú aktívne koenzýmové formy vitamínu B6. Vitamín B6 vo forme koenzýmu má v  organizme rôzne funkcie a zúčastňuje sa na viac ako 100 enzýmových reakciách, predovšetkým na reakciách spojených s proteínovým metabolizmom. PLP aj PMP sa zúčastňujú metabolizmu aminokyselín, PLP aj metabolizmu jednoduchých cukrov, karbohydrátov a lipidov. Vitamín B6 napomáha biosyntéze neurotransmiterov a udržiavaniu fyziologických hladín homocysteínu, ktorý je zložkou krvi. Ďalej sa zúčastňuje na glukoneogenéze, glykogenolýze, imunitnej funkcii organizmu a taktiež napomáha aj vzniku hemoglobínu.
Ľudské telo absorbuje vitamín B6 v jejune pomocou pasívnej difúzie. 

Pyridoxín hrá teda dôležitú úlohu v metabolizme červených krviniek, pri raste a vývoji kostry. Najdôležitejším zdrojom vitamínu B6 v potrave sú ryby, hovädzia pečeň, ostatné vnútornosti a cícer. Nedostatok môže byť spojený s deficitom aj iných B vitamínov, môže k tomu dôjsť u mladých ľudí a pri konzumácii príliš veľkého množstva alkoholu. Nedostatok sa prejaví poruchami imunitného systému, problémami s rastom a postihnutím svalov.

Prírodne zdroje: pečeň, kurčatá, ryby, múka, zemiaky, vajcia, banány 
Odporúčaná denná potreba: 2,2 mg 

Prejav nedostatku: nervozita, depresia, zápaly jazyka, anémia 

Odporúčané pri chorobe: Hepatopatia, Cirhóza, Závislosť na benzodiazepínoch, Akné, Predmenštruačný syndróm (PMS), Polyneuropatia, Predmenštruačná dysforická porucha (PMDD), 

„Poznámka:“ Všetky vitamíny skupiny B sú látky vo vode rozpustné, preto prechádzajú do vnútra buniek v obmedzenom množstve, nakoľko obal bunky je zložený z tukových častí.

A11HA - Iné vitamínové prípravky, samotné
Jela Lukešová

Jela Lukešová, rod. Tučná (* 1. máj 1930, Martin – † 5. máj 2012, Bratislava) bola slovenská herečka. Manželka kameramana Františka Lukeša.

V roku 1953 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1953 - 1954 členka Štátneho divadla v Košiciach a od r. 1954 Rozhlasového hereckého súboru Československého rozhlasu v Bratislave. V počiatkoch svojej hereckej kariéry vynikala vo filme a neskôr sa ťažisko jej práce prenieslo do rozhlasu. Patrila aj k priekopníčkam televízneho dramatického vysielania.

Filmografia 
 1953: Pole neorané (Zuza Cudráková)
 1955: Žena z Vrchov (Marka Kedrová)
 1956: Čisté ruky (Marička)
 1958: Dáždnik svätého Petra (Anna Vibrová)
 1958: Posledný návrat (Lena)
 1958: Tenkrát o Vánocích (Stolárová)
 1960: Na pochode sa nespieva
 1961: Tereza (Gita)
 1963: Tvár v okne (Hančinová)
 1964: Senzi mama (Haviarová)
 1965: Odhalenie Alžbety Báthoryčky (Velecká)
 1968: Tá třetí (Evina matka)
 1982: Kočka (domáca)
 1984: Na druhom brehu sloboda (Slavíková)

Externé odkazy 
 ČSFD.cz - Jela Lukešová  
 FDb.cz - Jela Lukešová  

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské rozhlasové herečky
Slovenské televízne herečky
Osobnosti z Martina
Alexandr Ivanovič Gercen

Alexandr Ivanovič Gercen (; * 6. apríl 1812, Moskva, Rusko – † 21. január 1870, Paríž, Francúzsko) bol ruský filozof a spisovateľ, revolučný demokrat, zakladateľ národníctva.

Život a dielo 
Bol nemanželským dieťaťom bohatého ruského statkára Ivana Jakovleva a Henrietty Wilhelminy Luisy Haagovej ,nemeckej protestantky zo Stuttgartu, ktorá ho údajne v detstve oslovovala Herzchen (srdiečko) - jeho meno vzniklo z ruskej skomoleniny tohto oslovenia.

Gercen bol prvý významný ruský filozof a predstaviteľ národníctva. Jeho filozofia vychádzala z utopického socializmu (Henri de Saint-Simon), ideí raznočincov (liberálna buržoázia) a dekabristov v spojení s republikánskymi názormi. Vydával časopis Kolokol (prvý slobodný ruský časopis). Gercen bojoval proti feudalizmu, sociálnemu útlaku a kritizoval tiež francúzske meštianstvo. Gercen vytvoril pokus o vytvorenie ideálu socialistickej spoločnosti, istého druhu proto-komunitarizmu. Prácu považoval za modlitbu a boj.

Od roku 1835 žil vo vyhnanstve v meste Viatka, neskôr vo Vladimíre a od roku 1840 sa vrátil do Moskvy. V roku 1847 emigroval do západnej Európy.

V bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná Gercenova ulica.

Tvorba 
 Listy o skúmaní prírody
 Diletantizmus vo vede
 Nové obdobie ruskej literatúry
 Pamäti a dumy

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Životopis v slovenčine

Ruskí spisovatelia
Ruskí filozofi
Osobnosti na rumunských poštových známkach
Osobnosti na sovietskych poštových známkach
Osobnosti z Moskvy
Ruské osobnosti nemeckého pôvodu
Karteziánska sústava súradníc (v najužšom zmysle)

Karteziánska sústava súradníc (iné názvy: karteziánska súradnicová sústava, karteziánsky systém súradníc; názov je odvodený od mena René Descarta) je pravotočivá trojrozmerná (alebo analogicky dvojrozmerná) ortonormálna sústava súradníc (pozri aj sústava súradníc). 

Inými slovami je to trojica čísiel x, y, z (značených aj x1, x2, x3), nazývaných karteziánske súradnice, pre ktoré platí, že:
vektory prislúchajúce k jednotlivým súradniciam (tzv. osi súradníc, takisto označované x, y, z alebo x1, x2, x3):
 majú spoločný bod s hodnotou 0 (tzv. začiatok karteziánskej sústavy súradníc)
 sú na seba kolmé
jednotky dĺžky pre všetky osi súradníc sú rovnaké
prvá súradnica v poradí (x resp. x1) značí prvý pohyb (kvázi "doprava"), druhá súradnica v poradí (y resp. x2) značí následný pohyb kolmo hore (a nie doprava) - podľa toho je prvá súradnica abscisa a druhá ordináta (napr. v geodetickej rovinnej sústave súradníc je to naopak: druhá súradnica značí pohyb doprava a preto sa prvá súradnica nazýva ordináta a druhá abscisa)

Je to v prírodných vedách najbežnejší typ sústavy súradníc.

Externé odkazy 
 Sústava súradníc
 Súradnicové sústavy v rovine 

Sústavy súradníc
Matematika
Geometria

Referencie
Respiračný epitel

Respiračný epitel je epitel, ktorý  umožňuje výmenu plynov medzi krvou a vzduchom v pľúcnych alveolách. Tvoria ho veľmi tenké, ploché bunky (0,2 mikrometra i menej). Podobný epitel pokrýva aj žiabrové lístky rýb.

Externé odkazy

Fyziológia
Histológia
Metalurgia

Metalurgia je náuka o získavaní kovov z rúd, výrobe kovov a zliatin a spracovaní kovov a zliatin na polotovary a hutnícke výrobky.
Årjäng

Årjäng je malé mesto (tätort) v provincii Värmland na juhu Švédska. 

V roku 2010 tu žilo 3 228 obyvateľov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Årjängs kommuns bildbank

Mestá vo Švédsku
Walter Raleigh

Sir Walter Raleigh (* 1554 – † 29. október 1618, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol anglický spisovateľ, básnik, cestovateľ a objaviteľ. 

Najprv sa ako obľúbenec kráľovnej Alžbety pokúsil založiť prvú osadu v Severnej Amerike, ale nebol to úspešný pokus. Potom spolu s Francisom Drakeom v roku 1588 velil britskému námorníctvu pri veľkom víťazstve nad Španielskom. V roku 1617 vstúpil do Španielmi okupovanej Guajany, aby tam našiel El Dorado. O rok na to ho dal kráľ Jakub I. popraviť na žiadosť Španielska. Bol sťatý v roku 1618.

Iné projekty 

Narodenia v 1554
Úmrtia 29. októbra
Úmrtia v 1618
Anglickí spisovatelia
Anglickí šľachtici
Britskí objavitelia
Britskí moreplavci
3-chlórbut-1-én

3-chlórbut-1-én je organická zlúčenina. Jej sumárny vzorec je C4H7Cl.

Halogénderiváty
Organochloridy
Marek Geišberg

Marek Geišberg (* 4. máj 1982, Bratislava) je slovenský herec. Syn herca Mariána Geišberga.

V roku 2005 absolvoval VŠMU v Bratislave. Od roku 2004 je členom Slovenského komorného divadla v Martine. 
Obsadený v hlavnej úlohe úspešného muzikálu František z Assisi na scéne Divadla Jonáša Záborského v Prešove.
Hral v slovenských filmoch Muzika a Polčas rozpadu, Iba taká hra (1995).

Bol nominovaný v kategórii Najlepší mužský herecký výkon DOSKY 2008 za postavu Eda v Tangu SKD.

Referencie 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí herci divadelných muzikálov
Členovia Slovenského komorného divadla
Členovia Divadla Jonáša Záborského
Slovenskí televízni herci
Osobnosti z Bratislavy
Držitelia Slnka v sieti
Petr Vopěnka

Petr Vopěnka (* 16. máj 1935, Praha – † 20. marec 2015) bol český matematik a filozof, zakladateľ pražskej školy teórie množín, ktorá má významné miesto vo svetovej matematike. Vopěnkova alternatívna teória množín predstavuje nový prístup v matematickej teórii nekonečna. Jeho meno nesie niekoľko matematických viet a objektov.. Významná je tiež jeho práca v oblasti filozofie vedy a matematiky, ktorá je značne ovplyvnená Husserlovou fenomenológiou. V rokoch 1990 - 1992 bol ministrom školstva Českej republiky.

Referencie

Externé odkazy 

Českí matematici
Osobnosti z Prahy
Zoznam prenosných programov

Toto je zoznam niektorých prenosných programov v rôznych kategóriach

Internetové prehliadače
Portable Firefox
Opera USB
Lynx
K-Meleon
iCab freeware multilingual internetový prehliadač pre Apple Macintosh

Emailové klienty
 Mozilla Thunderbird Portable

Telnet, SSH klienty
PuTTY

Manažéry sťahovania
Wget
HTTP Get 
ASFRecorder

IRC klienty
HydraIRC
Xchat
TinyIRC 
Dana

FTP klienty
FileZilla 
MOVEit Freely 
Total Commander

P2P 
ΜTorrent
BitComet

Instant messaging
Miranda IM 
Portable Pidgin
Miniaim 
QIP 
&RQ

Správcovia hesiel
AI Siber Systems Roboform Pass2Go 
KeePass 
Dekart

Audio/Video prehrávače
Media Player Classic
VideoLAN VLC

Kancelárske balíčky
 Portable OpenOffice.org
 RagTime

Textové editory
Notepad++
GreenPad 
Vim Portable 
PSPad 
TED Notepad - Projekt slovenského študenta, Juraja Šimloviča.

PDF readers
Foxit PDF Reader

Webové editory
Portable Nvu
Komposer

Audio/video editory
CDex
Audacity

Prehliadače obrázov
IrfanView
XnView

Šifrovanie a bezpečnosť
CryptoStick Software 
Dekart Private Disk 
Truecrypt

Napaľovanie
 BurnCDCC 
 SilentNight Micro CD Burner 
 DeepBurner

Externé odkazy 
 portableapps.com
 Bootdisk-Images
 tinyapps.org
 standalone.atspace.org
 airWRX
 kikizas.net
 portablefreeware.com
 Prenosný program (Linux)

Zoznamy softvéru
Ivan Mistrík

Ivan Mistrík (* 15. október 1935, Bratislava – † 8. jún 1982, Bratislava) bol slovenský herec. Brat herca Jána Mistríka. Prvá manželka Helena, rod. Kollátová (1932 – 1977), druhá Mária, rod. Klesniaková, speváčka. Z prvého manželstva mal dvoch synov.

Životopis 
V rokoch 1949 – 1951 študoval herectvo na Štátnom konzervatóriu. V roku 1951 kultúrno-propagačný referent v Slovnafte, 1951 – 1952 člen Dedinského divadla v Bratislave, 1952 – 1953 činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene, 1953 – 1966 činohry Novej scény, 1966 – 1982 činohry Slovenského národného divadla v Bratislave. 

Od roku 1946 vystupoval v Rozhlasovej hereckej družine, kde vytvoril desiatky chlapčenských postáv. V divadle hral najmä senzibilných hrdinov, konfrontovaných s drsným svetom. Jeho herectvo sa rovnomerne uplatňovalo aj vo filme, kde od roku 1951 vytvoril množstvo úloh v slovenských a českých filmoch. 

V televízii účinkoval od roku 1959 a vytvoril asi 100 postáv v dielach Balada o Vojtovej Maríne (1964), Mŕtvi nespievajú (1965), Canarisova krvavá hviezda (1966), Sedem svedkov (1967), Balada o siedmich obesených (1968), Portrét Doriana Graya (1969), Bašta (1969), Parížski mohykáni (1971), Vivat Beňovský (1975), Stroskotanie Danubia (1976), Útek zo Zlatej krajiny (1977), Stôl pre štrnástich (1978) a i.

V roku 1977 získal titul zaslúžilý umelec.

Filmografia 
 1951: Kozie mlieko (krčmárov syn)
 1952: Mladé srdcia (Brčko)
 1954: Čert nespí (účtovník)
 1957: Štyridsaťštyri (Števko Bednárik)
 1958: Šťastie príde v nedeľu (Miško)
 1959: Kapitán Dabač (Paľo Dabač)
 1960: Romeo, Julie a tma (Pavel)
 1960: Vyšší princip (Vladík)
 1960: Smrť sa volá Engelchen (Voloďa)
 1961: Jarní povětří (Alek)
 1962: Bílá oblaka (partizán Peter)
 1962: Neděle ve všední den (Jiří Landa)
 1962: Polnočná omša (Ďurko Kubiš)
 1963: Tvár v okne (MUDr. Januška)
 1964: Dom v Kaprovej ulici (Das Haus in der Karpengasse), SRN, r. Kurt Hoffmann (Milan Šrámek)
 1965: Archimedov zákon (Javorník)
 1965: Smrť prichádza v daždi (Fiala)
 1967: Vreckári (Zlatičko)
 1967: Zmluva s diablom (Peter)
 1968: Maratón (čatár Jakubisko)
 1968: Muž, ktorý luže (Ján)
 1970: Medená veža ("R")
 1971: Hľadači svetla (Tomáš)
 1971: Orlie pierko (Starec)
 1972: Človek na moste (učiteľ)
 1974: Do zbrane, kuruci! (kaplán)
 1974: Trofej neznámeho strelca (Martvoň)
 1975: Život na úteku (npor. Andrejko)
 1976: Do posledného dychu (Oto Brunner)
 1976: Vojaci slobody (dr. Husák)
 1976: Americká tragédia (rozprávač)
 1977: Súkromná vojna (Kilián)
 1978: Poéma o svedomí (Novák)
 1978: Sneh pod nohami (Chorvát)
 1979: A pobežím až na kraj sveta (otec)
 1979: Indiáni z Větrova (primár Václavík)
 1980: Něco je ve vzduchu (dedo Jeník)
 1981: Pomocník (Dobrík)
 1982: Tušenie (Matej Halma)

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Členovia Divadla Jozefa Gregora Tajovského
Členovia Činohry Novej scény
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Súrodenci v herectve
Obete samovrážd
Osobnosti z Bratislavy
Ján Mistrík

Ján Mistrík (* 3. august 1942, Bratislava) je slovenský herec. Mladší brat herca Ivana Mistríka.

Biografia 
V roku 1963 absolvoval štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Od roku 1963 hral v divadlách vo Zvolene a v Martine. Od roku 1973 člen Novej scény v Bratislave. Stvárnil divadelné roly Miška (Ženský zákon, 1964), Biffa (Smrť obchodného cestujúceho, 1967), Claudia (Mnoho kriku pre nič, 1967), Michala (Hájnikova žena, 1976) alebo Alaina (Škola žien, 1981). Hral aj vo filmoch, v početných filmových inscenáciách, vystupoval aj v rozhlase (napr. v relácii Čo nového, Bielikovci?). 
Je otcom troch dcér: Jany Petrikovičovej, Zuzany Mistríkovej a Ľubice Orechovskej.

Filmografia 
 1962: Poslední etapa (Medák)
 1963: Kto si bez viny (Vinco Šarközi)
 1972: Letokruhy (Homola)
 1974: Cesta ženy (Ondrej Havran)
 1974: Do zbrane, kuruci! (Gašpar)
 1974: Ohnivé križovatky (Šimon Beluš)
 1974: Veľká noc a veľký deň (Laco Peška)
 1975: Cirkus v cirkuse (Ind)
 1977: Súkromná  vojna
 1979: Rosnička (rebelant)
 1982: Kočka (mladík)
 1982: Lukáš (Lukášov otec)
 1983: Mŕtvi učia živých (Vágner)
 1997: Tábor padlých žien (muž v montgomeráku)

Referencie 

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí televízni herci
Súrodenci v herectve
Osobnosti z Bratislavy
Žijúci ľudia
Medzinárodná únia pre čistú a aplikovanú chémiu

Medzinárodná únia pre čistú a aplikovanú chémiu alebo Medzinárodná únia čistej a aplikovanej chémie (International Union of Pure and Applied Chemistry, skratka IUPAC) je medzinárodná mimovládna organizácia, ktorá sa venuje rozvoju chémie. Bola založená v roku 1919 ako reakcia národných spolkov chemikov na potreby medzinárodnej štandardizácie údajov a názvoslovia.

Je známa hlavne ako rozhodujúca autorita pri príprave štandardov pre pomenovanie chemických prvkov a ich zlúčenín prostredníctvom Medzinárodného výboru pre nomenklatúru a symboly (Názvoslovie IUPAC). IUPAC je členom Medzinárodnej rady pre vedu (ICSU).

Okrem určovania názvoslovných smerníc IUPAC stanovuje štandardy pre medzinárodný pravopis názvov v prípadoch sporu. Napríklad nariadila, že aluminium (hliník) je vhodnejšie pomenovanie pred americkým aluminum a sulfur (síra) je vhodnejšie pomenovanie pred britským názvom sulphur.

Usmernenia IUPAC pre jednotlivé oblasti chémie sú publikované vo zväzkoch odlíšených farbami ako tzv. IUPAC Color Books - každú oblasť ošetruje zväzok istej farby. Mnoho IUPAC publikácii je dostupných na internete, IUPAC Color Books sú zverejnené na stránke IUPAC. Napríklad Zelenú knihu ("Quantities, Units and Symbols in Physical Chemistry, 3rd edition, 2007") je možné stiahnuť na tejto stránke.

IUPAC na Slovensku  

Kompetentným národným orgánom IUPAC na Slovensku je SNK IUPAC - Slovenský národný komitét pre chémiu Medzinárodnej únie pre čistú a aplikovanú chémiu. V roku 2016, napríklad, vydal usmernenie o správnych slovenských tvaroch názvov štyroch nových chemických prvkov, ktorými sú nihónium, moskóvium, tenés a oganesón.

Referencie

Externé odkazy 

 oficiálna stránka IUPAC

Chemické spoločnosti
Medzinárodné organizácie
Proglas (báseň)

Proglas (iné názvy: Predslov k svätému Evanjeliu, Prívet k svätému evanjeliu, Prívet evanjeliu, Predslov alebo Predspev; starosloviensky v hlaholike ⰒⰓⰑⰃⰎⰀⰔ, v cyrilike Прогласъ) je prvá staroslovienska báseň a zároveň predhovor k slovanskému prekladu evanjelií.

Rukopisy 
Proglas objavil v roku 1858 A. F. Hilferding v srbskom rukopise zo 14. storočia. Okrem toho sa zachoval ešte v ďalších dvoch staroslovienskych prekladoch evanjelií srbského pôvodu z 13. a 14. storočia a existuje ešte jeden ruský rukopis zo 16. storočia (Proglas sa v ňom nezachoval celý). Ide o rukopisy: Chilandarský (13. storočie), Chludovský a Péčsky (14. storočie) a neúplný Trojický rukopis.

Autorstvo 
Autor je s veľkou pravdepobnosťou Konštantín Filozof, „…celý ráz skladby, jej hlboké citové zaujatie, jej – možno povedať – otcovský apoštolský tón, ukazuje výrazne na silnú osobnosť Konštantína Filozofa. Z kontextu jednoznačne vyplýva, že autor si je vedomý, že on poskytuje slovanský text Evanjelia.“ Rovnako J. Stanislav či F. Dvorník píše o Konštantínovi ako autorovi.

Menej častý názor je, že autor je Konštantín Preslavský, žiak Metoda.

Obsah a význam 
Proglas sa skladá zo 110 veršov. Každý verš má 12 slabík, ktoré sú členené 5 + 7, menej 7 + 5, výnimočne 6 + 6.

Obsah básne oslavuje vznik slovanského písma a vzdelania vôbec. Popiera dobový názor o troch nadradených jazykoch (gréčtina, latinčina, hebrejčina). Obsahuje narážky na slovanský preklad apoštolára (výber z Nového zákona, okrem evanjelií) a paremijníka (výber zo Starého zákona) a samozrejme evanjelií. Konštantín tu dospel ďalej ako jeho učiteľ patriarcha Fotios а to: „…viera má byť ohlasovaná a vysvetľovaná zrozumiteľnou rečou…“, čo prekonávalo bežný byzantský pohľad, ktorý výrazne uprednostňoval gréčtinu.

Formálna a obsahová stránka sú na veľmi vysokej úrovni. Americký slavista Roman Osipovič Jakobson o nej napísal: „Márne by sme hľadali v iných krajinách strednej Európy obdobu priebojnej básne, literárnu pamiatku pokrvného obsahu.“

Proglas je „…oslavou národného jazyka ako nevyhnutného prostriedku šírenia vzdelanosti a zbožnosti“. Predstavuje hlavné pôvodné staroslovienske dielo Konštantína Filozofa. Význam Proglasu a jedinečnosť zhrnul J. Vašica: „V žiadnej literatúre tej doby a ešte dlho po nej nenachádzame podobného vášnivého apelu k národu, aby dbal o knihy vo svojej reči.“

Ukážka

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra 
 
 ZAMBOR, Ján. O Proglase a jeho slovenských básnických prekladoch. Studia Academica Slovaca 42. Bratislava: Univerzita Komenského v Bratislave, 2013. . s. 1338. dostupné online

Pozri aj 
 Predhovor k evanjeliáru

Externé odkazy 
 Preklad Proglasu do modernej slovenčiny a angličtiny
 Preklad Proglasu do modernej nitriančiny
 Preklad Proglasu do modernej bulharčiny
 Preklad Proglasu do modernej češtiny
 Druhé vydanie Knihy Proglas z vydavateľstva HERBA s pôvodnými textami v staroslovienčine a s prekladom do angličtiny, plus Predslov k Proglasu od kardinála Korca
 Proglas na stránkach Literárneho informačného centra

Literatúra v staroslovienskom jazyku
Literatúra na Veľkej Morave
Raketový letún

Raketový letún  (iné názvy: letún/lietadlo s raketovým pohonom, raketové lietadlo) je druh lietadla s nosnou plochou (krídlom), teda plošník, ktorého hlavnú alebo jedinú pohonnú jednotku tvorí raketový motor. V dôsledku veľkej spotreby pohonných látok je pravdepodobné, že časť letu takého lietadla prebieha bezmotorovo alebo po balistickej krivke mimo atmosféru alebo kĺzavým letom v ovzduší.
 
Vzhľadom na to, že na lety v atmosfére sú výhodnejšie prúdové motory, ktoré nepotrebujú na svoju činnosť dodávku okysličovadla z nádrží, pretože ako okysličovadlo používajú atmosférický kyslík, raketové letúne sa vo väčšom nerozšírili. Ich výhodou je možnosť dosahovať veľmi vysokých rýchlostí, pri ktorých už prúdové motory strácajú účinnosť. Najčastejšie sa preto objavujú ako experimentálne lietadla. Počas 2. svetovej vojny boli nasadzované nemeckým vojenským letectvom ako záchytné stíhače alebo Japonskom ako samovražedné lietadlá (kamikaze). V období 40. až 70. rokov 20. storočia raketové letúne slúžili najmä ako experimentálne stroje.

Koncom 60. rokov začal v USA a ZSSR vývoj tzv. raketoplánov, určených na dopravu osôb a nákladu zo Zeme na obežnú dráhu. Z nich iba americký raketoplán Space Shuttle sa dostal do bežnej prevádzky, počas ktorej však dva exempláre havarovali a ich posádky zahynuli. Sovietsky raketoplán Buran uskutočnil iba jediný skúšobný bezpilotný let.

Začiatkom 21. storočia sa začala rysovať renesancia raketových letúnov, o ktorých sa uvažuje ako o prostriedku na tzv. kozmickú turistiku. Ako prvý sa objavil raketový letún Scaled Composites SpaceShipOne, s ktorým bola v roku 2004 získaná cena Ansari X-Prize. Ďalšie podobné, no pokročilejšie, typy sú v rôznom štádiu vývoja a ich komerčné nasadenie je otázkou najbližších rokov.

Prehľad niektorých raketových letúnov

Pozri aj 
 raketoplán

Referencie 

Lietadlá
Kozmonautika
Ľubomír Paulovič

Ľubomír Paulovič (* 7. november 1952, Prašice) je slovenský herec a režisér. Pôsobil aj ako riaditeľ činohry SND po odvolaní Dušana Jamricha ministrom kultúry Ivanom Hudecom v roku 1996.

Filmografia 
 1978: Já jsem stěna smrti (Milan)
 1979: Hra na telo (Filip)
 1980: Karline manželstvá (bagrista)
 1981: Noční jazdci (Ondro  Krtinec)
 1981: Otec (traktorista Tóno Harant)
 1981: Na baňu klopajú (Juro)
 1981: Vták nociar (gitarista)
 1982: Pásla kone na betóne (Štefan)
 1982: Soľ nad zlato (princ Kazimír)
 1983: Letný strom radosti (otec Jozef)
 1983: Radikální řez (Weiner)
 1984: Právom Lásky (Juraj)
 1984: V bludisku pamäti (Mikuš)
 1986: Alžbetin dvor (Lukáš Abram)
 1987: Hody (Milan)
 1989: Rabaka (kapitán Stašo)
 1991: Gemini (Bosinin otec)
 1992: Lepšie byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý (Viliam)
 1994: Na krásnom modrom Dunaji (Austrálčan)
 1995: … kone na betóne (Štefan)
 1997: Peacemaker [The Peacemaker], r. Mimi Leder, USA (Pockman)
 2003: Zostane to medzi nami (tlmočničkin priateľ)
 2005: Konečná stanica (námorník)
 2006: Ábelov čierny pes
 2008: Panelák
 2009: Pokoj v duši
 2009: Keby bolo keby
 2009: Nedodržaný sľub 
 2009: Mŕtvola musí zomrieť  
 2010: Legenda o lietajúcom Cypriánovi
 2010: Kajínek
 20122013: Pod povrchom (Miloslav Rešetka/Max Weber)
 2013: Klan
 2020: Perinbaba 2
 2021: Najhorší týždeň môjho života (Igor Mišík)

Referencie 

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí režiséri
Členovia Slovenského komorného divadla
Členovia Divadla Jozefa Gregora Tajovského
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Riaditelia divadiel na Slovensku
Osobnosti z Prašíc
Dvojťažka

Dvojťažka (resp. trojťažka, štvorťažka, ...) je šachový problém, v ktorom na stanovený počet ťahov (t.j. 2, resp. 3, 4...), aj pri najlepšej obrane druhej strany, príslušná strana dá mat. Ak nie je uvedené inak, na ťahu je biely (ktorý je na spodnej strane šachovnice a jeho pešiaci postupujú smerom nahor) a má dať mat čiernemu.

Príklad dvojťažky z 19. storočia 

Riešenie dvojťažky anglického majstra:

1.Sd2! (tempo, čiže biely nič nehrozí, ale čierny musí ťahať a tak bielemu umožní matovať)
1...Jh5~2.Sf4# (čierny jazdec prestal kryť f4)

1...Jxf6!2.Df4# (jazdec síce zruší krytie e4, ale zablokuje f6)

1...Vxf6, exf62.De1# (blokovanie f6)

1...f42.Dg5# (pešiak otvorí 5. rad)

1...Vd62.Ve3# (blokovanie d6 vežou)

1...Sc3~2.Dd4# (čierny strelec prestal kryť d4)

1...c52.Vd5# (čierny pešiak prestal kryť d5)

1...Sc8~2.Jd7# (čierny strelec prestal kryť d7)

1...Jc6, Jb52.Sxc3# (čierny jazdec prestal kryť c3)

Kompozičný šach
Žltá

Žltá je jedna zo základných farieb spektra, je to farba monochromatického svetla s vlnovou dĺžkou medzi 565 až 590 nanometrov. Žltá farba patrí medzi základné farby pri substraktívnom miešaní používanom pri farebnej tlači (pozri aj CMYK), jej doplnkovou farbou je modrá. (Niektorí výtvarní umelci však kvôli charakteru pigmentu vo farebných pastách považujú za doplnkovú farbu žltej purpurovú.)

Použitie a symbolika žltej farby 
 Žltá farba je veľmi výrazná, maximum slnečného žiarenia je práve v oblasti žltej farby a ľudské oko je na žltú farbu mimoriadne citlivé; z toho dôvodu sa žltá používa na upútanie pozornosti, ako varovanie a podobne:
 Žltá je (aj v prírode) signálnou farbou. Najväčší účinok dosahuje v kontraste s čiernou
 Na semafore značí žltá „pozor“, resp. blízku zmenu signálu
 V športe žltá značí varovanie (napr. žltá karta), pri automobilových pretekoch signalizuje žltá vlajka výstrahu, autá sa nesmú predbiehať
 Vysoko viditeľné žlté farby sú používané v cestnej premávke pre konštrukčné zariadenia, žltým majákom bývajú označené vozidlá, ktoré môžu ohroziť okolitú premávku
 V Kanade a USA sú autobusy natreté na žlto z dôvodu viditeľnosti a bezpečnosti
 Žltá v umení často zastupuje zlatú, ktorá je symbolom večnosti
 Ako „žltá rasa“ sa označujú aziati
 V tradičnom západnom umení je žltá farba farbou bohatstva, otcovstva, ale tiež závisti, Judáša, Židov a synagógy
 Žltá farba bola symbolom čínskych cisárov a čínskej monarchie, bola to tiež farba Novej Strany v Čínskej republike
 Ceruzky majú žltú farbu kvôli spojitosti s Čínou, kde sa nachádza najkvalitnejší grafit; tradične sa na žlto farbili iba ceruzky vyrobené v Číne
 V niektorých krajinách sú bežné žlté taxíky. Počiatok tejto praxe pochádza z New Yorku, kde Harry N. Allen natrel svoje auto na žlto, keď zistil, že žltá je na diaľku najlepšie viditeľnou farbou
 Žltá je medzi medzinárodnými politickými organizáciami farbou liberálov
 Žltý papier je používaný Zlatými stránkami – súčasťou telefónneho zoznamu, ktorá je zoradená podľa kategórií
 Dočasné vodorovné dopravné značky sú žltej farby (na rozdiel od trvalých, ktoré sú biele)
 Vo farebnom značení odporov značí žltá farba číslicu 4

Iné projekty 

Farby
Versaillský mier (1783)

Versaillský mier alebo (druhý americký) parížsky mier bola mierová zmluva podpísaná medzi Kráľovstvom Veľkej Británie a Spojenými štátmi 3. septembra 1783. Veľká Británia podpísala aj pomocné zmluvy s Francúzskom a Španielskom. 

Versaillský mier skončil vojnu za nezávislosť USA. Podľa zmluvy USA dostali územie medzi Alleghenami a riekou Mississippi, Floridu dostalo Španielsko.

Iné projekty

Externé odkazy  
Text of the Treaty of Paris 
Treaty of Paris, 1783
Treaty of Paris, 1783; International Treaties and Related Records, 1778-1974; General Records of the United States Government, Record Group 11; National Archives

Mierové zmluvy
Dejiny USA
Dejiny Spojeného kráľovstva
Versailles
Lucia Gažiová

Lucia Gažiová (* 2. február 1979, Levoča) je slovenská herečka.

Život 
Lucia Gažiová sa narodila v roku 1979 na Slovensku. Pochádza z katolíckej rodiny. Jej otec Ing. Gaži Ladislav PhD  vysokoškolský pedagóg  .Matka Doc.PhDr. Mária Gažiová PhD klinický  psychológ. Má sestru Ladislavu, ktorá je úspešná akademická maliarka. Laureátka prvého ročníka Ceny kritiky.

Po štúdiách na gymnáziu študovala filmovú réžiu a jazzový spev v Nórsku. Na Slovensku absolvovala herectvo na VŠMU.Úspešne obhájila rigoróznu prácu,čim dosiahla titul PhDr a ukončila  doktorandské štúdium  v obore sociálna práca ( PhD) .

Hrá  na husle a klavír ,píše si vlastné skladby a filmové scenáre a spieva. Nakrútila svoju prvú vlastnú skladbu s názvom Bebí. Vedie novú hudobnú skupinu Malá Zoe .Nedávno dokončila svoj prvý filmový scenár a v lete chystá premiéru filmu Pierko vo vlastnej réžii.

Účinkovala v divadle Astorka Korzo ´90, v Slovenskom národnom divadle, v Divadle Bolka Polívku, Štúdiu L+S. Vystupovala aj v divadle Na zábradlí.

V roku 2008 si vzala za manžela syna hudobného skladateľa Karla Svobodu Petra Svobodu, s ktorým sa zoznámila na natáčaní filmu Milenci a vrazi, a s ktorým má tiež syna Ferdinanda a dcérku Elizabeth

Filmografia 
 2002 - Kruté radosti
 2004 - Milenci a vrazi
 2005 - Rodinné tajomstvá - seriál
 2007 - Bathory
 2007 - JAZZUS
 2008 - Cinka Panna

Externé odkazy 
 
 

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Osobnosti z Levoče
Robert Lang

Robert Lang (* 19. december 1970, Teplice) je bývalý český hokejista.

Klubový hokej 
Robert Lang hrával na pozícií stredného útočníka. Je 189 cm vysoký a váži 93 kg (údaj z roku 2006). S vrcholovým hokejom začínal v sezóne 1988/89 v klube HC Chemopetrol vo vtedy ešte federálnej prvej hokejovej lige. V roku 1990 ho v úvodnom drafte NHL vybral klub Los Angeles Kings v 7. kole ako 133. v celkovom poradí. Už v sezóne 1992/93 sa v drese Los Angeles dostal prvýkrát na ľad NHL. Odvtedy vystriedal viacero klubov v NHL - Boston Bruins, Pittsburgh Penguins, Washington Capitals a v českej hokejovej extralige hral za HC Spartu Praha. Od sezóny 2003/04 hrá s číslom 20 za Detroit Red Wings. Na sezónu 2005/06 mal s Detroitom uzavretú zmluvu s ročným príjmom 3,8 milióna dolárov ročne.

Po sezóne 2006-07 sa stal voľným agentom a v júli 2007 podpísal dvojročnú zmluvu s klubom Chicago Blackhawks. Následne odohral jednu sezónu za Montreal Canadiens a jednu sezónu za Phoenix Coyotes.

Reprezentácia 
Robert Lang získal v drese Česko-Slovenska bronzovú medailu na zimných olympijských hrách 1992 a zlatú medailu v českom drese na zimných olympijských hrách 1998 v Nagane a bronzovú na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Obliekal reprezentačný dres s číslom 20.

Zimné olympijské hry 2006 
Česko získalo na Zimných olympijských hrách 2006 bronzové medaily. Úvod olympiády českej reprezentácii nevyšiel, keď v základnej skupine skončila až na štvrtom, poslednom postupovom mieste, po prehrách so Švajčiarskom 2:3, Fínskom 2:4 a Kanadou 2:3. Vo štvrťfinále Česko vyradilo Slovensko. V semifinále ich vyradili neskorší zlatí medailisti Švédi a v boji o bronzové medaily porazili Rusko 3:0.

Štatistika

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Českí hokejoví útočníci
Česko-slovenskí hokejisti
Českí olympijskí víťazi
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Českí bronzoví olympijskí medailisti
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Česko-slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Hráči HC Litvínov
Hráči Los Angeles Kings
Hráči HC Sparta Praha
Hráči Boston Bruins
Hráči Pittsburgh Penguins
Hráči Washington Capitals
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Chicago Blackhawks
Hráči Montreal Canadiens
Hráči Phoenix Coyotes
Účastníci MS v hokeji 1992
Účastníci MS v hokeji 1996
Účastníci MS v hokeji 1997