joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zámok Rychnov nad Kněžnou

Zámok Rychnov nad Kněžnou je zámok v  severozápadnej časti mesta Rychnov nad Kněžnou, ležiaci v podhorí Orlických hôr asi  východne od Hradca Králové. Spolu s priečelím kostola Najsvätejšej Trojice je zámok jedným z najväčších barokových celkov v Čechách. Autorom tejto architektonickej kompozície je zrejme architekt Jan Blažej Santini-Aichel. 

Zámok je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.

Dejiny 
Rano barokový zámok budoval od roku 1676 František Karel Libštejnský z Kolovrat a následne i jeho syn Norbert Leopold a vnuk František Karel II. Dokončený bol až v priebehu 18. storočia. Okolo roku 1722 stavbu pravdepodobne viedol i známy architekt Jan Blažej Santini-Aichel. V 18. storočí bola v zámku založená rozsiahla obrazáreň obsahujúca nielen rodovú galériu Kolovratovcov, ale i zakúpené obrazy domácich a svetových autorov a ďalšie diela postupne presunuté z iných kolovratovských zámkov. Až do súčasnosti sú tu k videniu napr. obrazy Karla Škréty či Hansa von Aachena. Po roku 1989 predtým znárodnený zámok reštituoval rod Kolovratovcov Krakovských Libštejnských.

V súčasnosti je v zámku umiestnená aj expozícia Muzea a galerie Orlických hor.  Verejnosti prístupná je tiež zámocká obrazáreň s obrazmi českého a svetového maliarstva od polovice 15. storočia. Zastúpená je aj zbierka strelných zbraní z 18. storočia a j tu aj pôvodný štýlový nábytok rodu Kolowratovcov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kolowratský zámek
 oficiálne stránky mesta Rychnov nad Kněžnou
 Hradeckymkrajem.cz
 Muzeum a galerie Orlických hor

Zdroj 

Rychnov nad Kněžnou
Steven Stamkos

Steven Stamkos (*7. február 1990, Markham, Ontário, Kanada) je kanadský hokejový útočník, ktorý hrá v klube NHL Tampa Bay Lightning. Stal sa jednotkou draftu NHL v roku 2008.
Stanley cupy- 1(sezóna 2019-2020)

Klubový hokej

Tampa Bay Lightning 
29. júla 2008 podpísal s Lightning trojročnú zmluvu na 875 000 USD ročne, ale s výkonnostnými bonusmi až 8,5 milióna USD. Vo svojej prvej sezóne strelil 23 gólov a pridal 23 asistencií. Sezóna 2009/2010 bola pre Stamkosa zlomová. Počas celej sezóny bol na čele bodovania NHL a nakoniec s 51 gólmi skončil so Sidney Crosbym na prvom mieste a získal Maurice „Rocket“ Richard Trophy pre najlepšieho strelca ligy. 

V nasledujúcej sezóne 2010/2011 svoj výkon zopakoval, keď získal 91 bodov a so 45 gólmi sa stal druhým najlepším strelcom ligy. 19. júla 2011 podpísal novú 5 ročnú zmluvu na 7,5 milióna USD ročne. 

22. Júna 2011 sa stal tvárou videohry EA Sports NHL 2012.

Referencie

Externé odkazy
 

Kanadskí hokejisti
Hráči Tampa Bay Lightning
Účastníci MS v hokeji 2009
Účastníci MS v hokeji 2010
Účastníci MS v hokeji 2013
Osobnosti z Markhamu (Ontário)
Iyaz

Keidran Jones (* 14. apríl 1987, Tortola, Britské Panenské ostrovy), viac známy pod pseudonymom Iyaz je spevák, tanečník a herec. Má podpísanú zmluvu s vydavateľstvom Beluga Heights Records. Jeho debutový singel „Replay“, ktorý bol vydaný v roku 2009 dosiahol 1. miesto v rebríčkoch v Spojenom kráľovstve a v Austrálii, 2. miesto v USA (Billboard Hot 100) a dostal sa do Top 10 v mnohých ďalších krajinách.

Diskografia

Štúdiové albumy

Single

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka
 

Narodenia v 1987
Žijúci ľudia
Reperi
R&B speváci
Vitruviánsky muž

Vitruviánsky muž je pravdepodobne najslávnejšia ilustrácia Leonarda da Vinci. V tejto práci použil obraz aj text na vyjadrenie myšlienky a teórie Vitruvia, rímskeho staviteľa prvého storočia a autora „De architectura libri X“. Vitruviove myšlienky, ktoré prezentoval Leonardo, formovali základ teórie renesančného umenia a architektúry.

Vo svojej úvahe Vitruvius diskutoval o vlastnej symetrii a proporciách vo vzťahu k budovaniu chrámov. Architekt veril, že proporcie a miery ľudského tela, ktoré stvoril Boh, sú dokonalé a správne. Preto navrhol, že správne postavený chrám by mal odrážať a vzťahovať sa na časti ľudského tela. Podotkol, že ľudské telo môže byť symetrické, vpísané do kruhu aj štvorca. Táto myšlienka ovplyvnila jeho prax architekta.

Leonardova ilustrácia Vitruvia je perokresba tušom postavy muža, ktorého natiahnuté končatiny sa dotýkajú obvodu kruhu a okraja štvorca. Jeho pupok sa nachádza presne v strede kruhu. Tu je zmena perspektívy v práci. Je statická v štruktúre, ale dynamická v zobrazení pohybu živého človeka. Ručne písaný text obklopuje kresbu postavy. 

Rôzni umelci a architekti považujú ilustráciu Vitruviovej teórie za prioritnú pre Leonarda, ale da Vinciho kresby sa odlišujú od predchádzajúcich prác v tom, že postava muža je v dvoch rozličných polohách v rámci toho istého obrazu. Je súčasne v kruhu aj štvorci, pohyb a živosť zosobňujú aktívne ruky a nohy. Leonardova postava vyzerá ako živá bytosť s nepoddajnými vlasmi. 

Text, ktorý obklopuje postavu, parafrázuje Vitruviove teórie. Je zrejmé, že da Vinci napísal text po vytvorení výkresu, lebo slová sú šité na mieru obrysu kruhu a štvorca. Prítomnosť textu legitimuje obraz, orgán Vitruvius vysvetľuje, prečo Leonardo vytvoril výkres. No obraz je iba ilustrácia textu. Význam diela je v spojení medzi obrazom a slovom. 

Vitruviánsky muž je obraz da Vinciho názoru na proporcie človeka a na architektúru. Cieľom tejto ilustrácie je zhromaždiť názory na umenie, architektúru, anatómiu človeka a symetriu v jednom výraznom obraze. Týmto da Vinci pripomína význam, ktorý sa nedal vytvoriť len prostredníctvom slov alebo len obrázka.

Význam vitruviánskeho muža je v jasnom odraze myšlienky svojej doby. Ukazuje nadšenie pre Vitruviove teórie medzi da Vincim a jeho súčasníkmi.

Pozri aj 
 Modulor
 Marcus Vitruvius Pollio

Iné projekty

Externé odkazy 
 Latinský text
  Willamette University o vitruviánskom mužovi
 Stanford University o vitruviánskom mužovi
 Vitruviánsky muž Leonarda da Vinciho

Leonardo da Vinci
Renesančné výtvarné umenie
Home (film z roku 2009)

Home (z roku 2009) je dokumentárny film francúzskeho fotografa a novinára  Yanna Arthusa-Bertranda. Dokument pozostáva zo záberov nakrútených z vtáčej perspektívy. Film bol nakrúcaný vo viac ako 50 štátoch na všetkých kontinentoch. Film bol uvedený 5. júna 2009 v kinách po celom svete, na DVD, Blu-ray a na YouTube. 

Film bol financovaný skupinou PPR – francúzska multinacionálna holdingová skupina špecializujúca sa na predaj luxusného značkového tovaru.

Členenie
film je rozdelený do 15 tém :
 T01:    vznik Zeme a života
 T02:    veľká symbióza všetkých živých organizmov
 T03:    začiatky ľudskej kultúry
 T04:    od ľudskej sily k spaľovaciemu hospodárstvu
 T05:    industrializácia poľnohospodárstva, masová produkcia, závislosť na rope
 T06:    luxusný život, rýchly život, svetový obchod
 T07:    Dubaj, drancovanie morí, zničenie prirodzeného kolobehu
 T08:    vymierajúce rieky, nedostatok vody a plytvanie vodou
 T09:    priemyselné využívanie prírody
 T10:    Vianočný ostrov, chudoba, hlad, utečenectvo, zničenie, plytvanie
 T11:    klíma sa mení, póly sa roztápajú, voda stúpa, ľudia utekajú
 T12:    mestá sa topia, druhy miznú, zničenie zemského povrchu, časovaná bomba metán
 T13:    sumarizácia ohrozujúcich skutočností, dôvody dúfania
 T14:    príklady zodpovedných činov, nové hodnoty
 T15:    spätný pohlaď na krajinu a štáty

Pozri aj
Planéta Zem – TV seriál BBC
Qatsi – séria troch filmov Godfreyho Reggia
Chronos – film Rona Fricka, ktorý skúma plynutie času
Baraka: Odysea Zeme
Nepríjemná pravda

Externé odkazy
 Home - oficiálna stránka 
 Home - na imdb
 'HomeProject' - kanál na ktorom možno sledovať film zadarmo
 Yann Arthus-Bertrand zachytil krehkú Zem v širokom uhle. na konferencii TED

Filmy z 2009
Francúzske dokumentárne filmy
Filmy podľa názvu
Mata Hari

Mata Hari, vlastným menom Margaretha Geertruida Zelle (* 7. august 1876† 15. október 1917) bola holandská exotická tanečnica, kurtizána, obvinená zo špionáže, aj keď pravdepodobne neprávom. Bola popravená zastrelením popravnou čatou vo Francúzsku, dôvodom bola špionáž pre Nemecko počas 1. svetovej vojny.

Jej otec, Adam Zelle, vlastnil klobučníctvo, pričom investoval do ropného priemyslu a tak nadobudol svoj majetok. Práve preto mohla študovať na exkluzívnych školách už od svojich 13 rokov. Potom ale rodina utrpela finančné ťažkosti. Margaretha stále túžila po bohatom živote, aký zažila v detstve a preto sa vydala a už ako 21 ročná porodila svoje 1. dieťa. So svojím mužom a deťmi žila v exotickej krajine, kde sa ale jej deti (chlapec a dievčatko) nakazili chorobou (jedná z teórií hovorí že ich otrávil ich domovský sluha). Chlapec zomrel a prežilo len dievča. Mata sa so svojím mužom neskôr rozviedla a aby si zarobila na živobytie rozhodla sa podnikať v profesii, ktorú si aj sama vymyslela. Bola exotickou tanečnicou, ktorá pôsobila na rôznych "večierkoch". Neskôr jej vláda zaplatila za to, aby od významných osobností získavala informácie týkajúce sa vojny. Je možné, že takúto službu ponúkala viacerým krajinám. Neskôr ju odsúdili na trest smrti popravením... Ako jej posledné gesto si odmietla dať zaviazať oči. 

Holandská speváčka Kovacs sa nechala inšpirovať jedinečným životom Mata Hari a v septembri roku 2020 vyšiel rovnomenný album  Mata Hari. Azerbajdžanská speváčka Efendi vystúpila v roku 2021 v pesničkovej súťaži Eurovision Song Contest, ktorá sa konala v holandskom Rotterdame s piesňou Mata Hari.

Referencie

Iné projekty 

Popravené osobnosti
Špióni
Holandskí tanečníci
Holandské osobnosti prvej svetovej vojny
Osobnosti z Leeuwardenu
Magura (vrch v Skorušinských vrchoch)

Magura alebo aj Oravická Magura (, ) je tretí najvyšší vrch v Skorušinských vrchoch. Leží na slovensko-poľskej hranici, nad osadou Oravice, približne  východne od Tvrdošína.

Poloha 
Nachádza sa na východnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Oravická Magura. Vrch leží na hranici Žilinského kraja a Malopoľského vojvodstva, okresu Tvrdošín
a powiatu tatrzańskeho a zasahuje na katastrálne územie mesta Tvrdošín a obcí Vitanová a Witów. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiace Oravice, miestna časť Tvrdošína, severným smerom sa nachádza Hladovka a Suchá Hora a na východe poľský Witów. Od Západných Tatier ju oddeľuje Tichá dolina s riekou Oravica.

Opis 
Oravická Magura sa nachádza v samostatnom masíve, od zvyšku pohoria oddeleného údolím Oravice. Východným smerom susedí sedlom oddelený Príslop (), severným sa nachádza Mašnáková () a Bučník (), západným Krúpová (), Blatná () a Skorušina () a južným Veľká Furkaska () a Ježov vrch (). Vrcholom vedie rozvodie Čierneho a Baltského mora; do rieky Orava smeruje voda z južných a západných svahov, ktoré odvodňuje rieka Oravica, no i zo severných, ktoré sú pramennou oblasťou rieky Jelešňa. Východne sa zvažujúce svahy odvodňujú prítoky Čierneho Dunajca do Visly. Na vrchol vedie značený chodník z Oravíc.

Výhľady 
Súvislý lesný porast, ktorý pokrýva vrchol Oravickej Magury, neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest na svahoch s riedkou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Skorušinských vrchov, Západné Tatry a časť Oravských Beskýd, severným smerom je otvorený výhľad na územie Poľska.

Prístup 
 po  žltej značke cez Vyšné diely:
 od západu z Oravíc 
 od severu zo Suchej Hory
 po  modrej značke:
 zo severu z rázc. Vyšné diely
 od severovýchodu z obce Witów

Referencie

Pozri aj 
 Oravická Magura
 Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Skorušinských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Tisícovky v Poľsku
Vrchy v okrese Tvrdošín
Vitanová
Tvrdošín
Oravice

Oravice () () je osada Tvrdošína v Tichej doline a významné stredisko turistiky v oravskej časti Západných Tatier.

Poloha 
Osada sa nachádza na rozhraní Západných Tatier a Skorušinských vrchov na rieke Oravica.

Turistika 
Prvá chata - Útulňa pod Krúpovou, tu bola postavená v roku 1931, no prvé zmienky o pastierskej osade Bystrá sú z roku 1643. Dnes je stredisko obľúbeným východiskom horských túr, no známe je predovšetkým termálnym areálom Meander Park a lyžiarskym strediskom Meander Skipark. Oravice tak poskytujú možnosť ubytovania v hoteloch a chatách a ideálne podmienky pre letnú i zimnú dovolenku.

Turistické trasy 
 po  značke na Skorušinu 
 po  značke do Juráňovej doliny 
 po  značke na Maguru 
 po  značke na Volovec 
 po  značke do Zuberca

Chodníky pre imobilných 
Z Oravíc vedie dvojica turistických chodníkov, vhodných pre imobilných, ale aj rodiny s deťmi v kočíku. Majú asfaltový povrch a sú prístupné po väčšinu roka.
 Prvá trasa:  červeno značený bezbariérový turistický chodník, vhodný pre ľudí so zníženou mobilitou a imobilných vedie ku horárni v Tichej doline. Má dĺžku 3,4 km, jeho povrch je asfaltový, no i tak sa vozíčkarom odporúča sprievod.
 Druhá trasa:  modro značený bezbariérový turistický chodník vedie Bobroveckou dolinou do lokality pod Grúnikom. Má dĺžku 3,2 km, jeho povrch je asfaltový, no aj tu sa vozíčkarom odporúča sprievod.

Prístup 
 po ceste z Vitanovej alebo Zuberca

Referencie

Externé odkazy 
 Turistická mapa

Iné projekty 

Západné Tatry
Skorušinské vrchy
Cadel Evans

Cadel Evans (* 14. február 1977, Katherine, Austrália ) je austrálsky profesionálny cestný cyklista, ktorý vyhral Tour de France v roku 2011, ešte predtým v roku 2009 aj majstrovstvá sveta vo Švajčiarsku.

Umiestnenie na pretekoch Grand Tour

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Narodenia v 1977
Víťazi Tour de France
Austrálski cyklisti
Iron Man (film z roku 2008)

Iron Man (2008) je americký komiksový film. Hlavný hrdina je komiksový hrdina Iron Man alias Tony Stark.

Dej 

Geniálny vynálezca a playboy Tony Stark (Robert Downey Jr.) je hlavou firmy Stark Industries, ktorá vyrába zbrane. Stark letí do Afganistanu osobne dohodnúť predaj novej ničivej zbrane „Jericho“ Americkej Armáde, ale po ceste späť je napadnutý konvoj, v ktorom ide, a on je ťažko ranený. Život mu zachráni Dr. Yinsen (Shaun Toub), sú ale zatvorení v jaskyni a Stark má únoscom zostrojiť „Jericho“. On si ale tajne vyrobí železný oblek, ktorý mu umožní lietať a strieľať, a plánuje utiecť. Pri úteku zomiera Dr. Yinsen, Tony Stark sa ale v poriadku vracia do USA. Na tlačovej konferencii ale spôsobí zdesenie u spolupracovníkov a akcionárov svojej firmy, keď vyhlási, že prestane vyrábať zbrane a zameria sa na niečo iné. To sa ale nepáči jeho spolupracovníkovi Obadiahovi Stanovi (Jeff Bridges), ktorý plánuje Starkovi odobrať moc nad firmou a sám tajne pokračuje v predaji zbraní. Tony Stark zatiaľ vyvíja lepšiu verziu svojho železného obleku, tiež pomocou neho zaletí do Afganistanu zničiť novú zásielku Stark Industries. Výdatne mu pomáha jeho oddaná sekretárka Virginia „Pepper“ Pottsová (Gwyneth Paltrow) a jeho kamarát armádny plukovník James „Rhodey“ Rhodes (Terrence Howard). Ku koncu si Obadiah Stane vyrobí podobný oblek, aký má Tony Stark a začne finálna bitka medzi Iron Manom a zlým Iron Mongerom, ktorú Tony Stark vyhrá a na tlačovej konferencii sa oficiálne uvedie ako Iron Man.

Obsadenie 
 Robert Downey Jr. ako Tony Stark / Iron Man 
 Terrence Howard ako James "Rhodey" Rhodes
 Jeff Bridges ako Obadiah Stane / Iron Monger
 Gwyneth Paltrowová ako Pepper Pottsová
 Leslie Bibbová ako Christine Everhartová
 Shaun Toub ako Dr. Ho Yinsen
 Jon Favreau ako Harold "Happy" Hogan 
 Faran Tahir ako Raza
 Paul Bettany ako hlas J.A.R.V.I.S.a
 Clark Gregg ako agent Phil Coulson
 Bill Smitrovich ako generál Gabriel
 Kevin Foster ako Jimmy
 Garrett Noel ako Pratt
 Eileen Weisingerová ako (Ramirezová)  
 Aimen Ben Ahmed ako Ahmed

V cameo úlohe sa objavil Stan Lee, ktorý si zahral sám seba a v potitulkovej scéne sa objavil Samuel L. Jackson ako Nick Fury.

Externé odkazy 
 Iron Man Oficiálna stránka
 

Sci-fi akčné filmy USA
Filmy podľa komiksu
Filmy USA
Filmy štúdia Paramount Pictures
Filmy Marvel Cinematic Universe
Filmy z 2008
Alcazar (skupina)

Alcazar je švédska eurodance skupina, ktorá sa stala jednou z najúspešnejších švédskych skupín od ich debutového singlu z roku 1999. Skupina Alcazar predala celosvetovo viac ako 12 miliónov kópií medzi rokmi 2001 a 2004. Alcazar mala tiež veľký úspech so singlom „Crying at the Discoteque“, ktorý sa umiestnil na predných miestach v rebríčkoch v USA, Brazílii, Austrálii, Japonsku a vo väčšine európskych krajín.

Diskografia

Štúdiové albumy
2000: Casino
2003: Alcazarized
2004: Dancefloor Deluxe
2005: A Tribute to ABBA
2009: Disco Defenders

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka

Švédske hudobné skupiny
Eurodance hudobné skupiny
Elektronické hudobné skupiny
Popové hudobné skupiny
Veľká Lehôtka

Veľká Lehôtka je miestna časť Prievidze v rámci mestskej časti Prievidza V. Štvrte. Nachádza sa juhovýchodne od mesta na úpätí pohoria Vtáčnik.V súčasnosti má 883 obyvateľov (31. 12. 2018).

Dejiny 
Okolie Veľkej Lehôtky bolo osídlené už v neolite, čo dokazujú nálezy i v Malej Lehôtke a Hradci. Nálezisko poskytuje dôkazy osídlenia ľudom želiezovskej a lengyelskej kultúry. Početnými nálezmi bolo potvrdené i sídlisko z Halštatskej doby.

Nálezy keramiky spadajú do obdobia príchodu Slovanov na naše územie a vzniku Nitrianskeho kniežatstva, kedy bola Horná Nitra už pomerne husto osídlená. Významné nálezy keramiky, železných predmetov i zbraní z tohto obdobia sa našli v susednom Hradci. Obec Veľká Lehôtka je písomne doložená koncom 14.storočia, prvý raz sa spomína v roku 1383. Obec bola pričlenená k mestu v roku 1976.

Zdroj 
 Oficiálna stránka mesta
https://krizom-krazom.eu/regiony/prievidza
http://www.prievidza.sk/upload/wsw/files/file/SAMOSPRAVA/Rokovania%20MsZ/2018/08/obvody-poslanci.pdf

Mestské časti Prievidze
USS Barry (DDG-52)

USS Barry (DDG-52) je americký torpédoborec triedy Arleigh Burke, ktorý je v prevádzke od roku 1992. Barry je v poradí štvrtou loďou United States Navy, ktorá je pomenovaná po "Otcovi amerického námorníctva" Johnovi Barrymu (1745–1803). Počas svojej služby bol okrem iného nasadený na Haiti, v Bosne a Hercegovine, v Perzskom zálive a prednedávnom pri vojenskej intervencii v Líbyi.

Iné projekty

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka USS Barry
 USS Barry (DDG 52) www.navysite.de

Trieda Arleigh Burke
Torpédoborce USA
Daniel Silva

Daniel Silva (* 19. december 1960) je americký spisovateľ špionážnych románov.

Dielo 
 1996 – Prísne tajné (The Unlike Spy)
Hlavný hrdina Michael Osbourne:
 1998 – Znamenie zabijaka (The Mark of the Assassin)
 1999 – Zabijak sa vracia (The Marching Season)
Hlavný hrdina Gabriel Allon:
 2000 – Majster vrah (The Kill Artist)
 2002 – Anglický zabijak (The English Assassin)
 2003 – Spovedník (The Confessor)
 2004 – Smrť vo Viedni (A Death in Vienna)
 2005 – Agent Mossadu (Prince of Fire)
 2006 – Posol smrti (The Messenger)
 2007 – Tajný agent (The Secret Servant)
 2008 – V tieni Moskvy (Moscow Rules)
 2009 – Zradca (The Defector)
 2010 – Prípad Rembrandt (The Rembrandt Affair)
 2011 – Špiónka (Portrait of a Spy)
 2012 – Padlý anjel (The Fallen Angel)
 2013 – Angličanka (The English Girl)
 2014 – Prípad Caravaggio (The Heist)
 2015 – Anglický špión (The English Spy)
 2016 – Čierna vdova (The Black Widow)
 2017 – Dom špiónov (House of Spies)
 2018 – Druhá žena (The Other Woman)
 2019 – Nové dievča (The New Girl)
 2020 – Rád (The Order)
 2021 – Violončelistka (The Cellist)
 2022 – Portrét neznámej ženy (Portrait of an Unknown Woman)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Spisovatelia USA
3OH!3

3OH!3 (znamená "three oh three") je americká elektronická hudobná dvojica, pochádzajúca z Boulderu v Colorade a skladá sa z Seana Foremana a Nathaniela Motteho. Je najviac známa singlom „Don't Trust Me“ z ich albumu Want, ktorý dosiahol 7. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. Ich druhý singel „Starstrukk“ s Katy Perry takisto z albumu Want bol Top 10 hitom v Spojenom kráľovstve, Írsku, Fínsku, Poľsku a Austrálii. Dvojica neskôr získala úspech so singlom „My First Kiss“ v spolupráci so speváčkou Keshou, ktorý bol vydaný z albumu Streets of Gold.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 2007: 3OH!3
 2008: Want
 2010: Streets of Gold
 2013: Omens

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka

Elektronické hudobné dvojice
Electrohopoví hudobníci
Crunkcorové hudobné skupiny
Dlaskův statek

Dlaskův statek je historická farma v Dolánkach, mestskej časti Turnova. Leží medzi zastávkou Dolánky na železničnej trati Pardubice - Jaroměř - Liberec a riekou Jizerou. Je jednou z najlepšie zachovaných zrubových fariem pojizerského typu.

Dejiny 
Farma bola založená ako slobodná usadlosť v roku 1716, významnejšie prestavovaná bola za Josefa Dlaska († 1853) v rokoch 1794 a 1841, v roku 1883 bola farma predaná v exekučnej dražbe a prestala byť majetkom rodiny Dlaskovcov. Celonárodnú známosť jej priniesla Národopisná výstava českoslovanská v Prahe v roku 1885, kde ju prezentoval akademický maliar Jan Prousek vo svojich maľbách a svojej publikácii O dřevěných stavbách ze severních Čech.

Dnes je farma súčasťou turnovského Muzea Českého ráje. Súčasťou expozície je i socha Panny Márie a zrubový skald obilia, ktorý sem bol prenesený z Malého Rohozca.

Referencie

Fotogaléria

Pozri aj 
 Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky

Iné projekty

Externé odkazy 
 Dlaskova farma na stránkach mesta Turnova
 Dlaskova farma na hrady.cz

Zdroj 

Múzeá v Česku
Národné kultúrne pamiatky v Libereckom kraji
Saturnus

Saturnus je doommetalová kapela založená v roku 1991 v Dánsku terajším spevákom Thomas Akim Grønbæk Jensen-om ešte pod názvom Assesino. V roku 1993 kapela mení názov z pôvodného Assesino na súčasné Saturnus. Ako klasické iné doom metalové kapely, aj ich texty sa točia okolo smrti, straty milovaných osôb, nešťastnej lásky, smútku. Zatiaľ vydali 3 radové albumy a jedno EP. Zatiaľ tretí, posledný album Veronika Decides to Die je názvom inšpirovaný rovnomenným románom Paula Coelha v slovenčine známym pod Veronika sa rozhodla zomrieť z roku 1998.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 Paradise Belongs to You (1996) Euphonious Records
 Martyre (2000) Euphonious Records
 Veronika Decides to Die (2006) Firebox Records

EPs
 For the Loveless Lonely Nights (1998) Euphonious Records

Členovia kapely
Thomas Akim Grønbæk Jensen – spev (1991)
Brian Pomykala Hansen – basová gitara (1991 – 1999, 2007)
Rune Stiassny – gitara (2008 (živé vystúpenia), 2009)

Bývalí členovia
Gitara:
Christian Brenner (1993)
Kim Sindahl (1993)
Mikkel Andersen (1993 – 1995)
Morten Skrubbeltrang (1997 – 1998)
Jens Lee (1994 – 1995)
Kim Larsen (1995 – 1999)
Peter Erecius Poulsen (1998 – 2009)
Tais Pedersen (2000 – 2009)

Bicie:
Pouli Choir (1993)
Henrik Glass (2001 – 2003)
Jesper Saltoft (1993 – 1999)
Morten Plenge (2000 – 2001)
Nikolaj Borg (2004 – 2009)

Basová gitara:
Peter Heede (2000 – 2001)
Lennart Jacobsen (2001 – 2007)

Klávesy:
Anders Ro Nielsen (1993 – 2009)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka kapely
 
 Stránka kapely v ich vydavateľstve Firebox Records

Dánske heavymetalové hudobné skupiny
Doommetalové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1991
Salisbury

Salisbury je mesto v anglickom grófstve Wiltshire. Je najrozsiahlejšou časťou dištriktu Salisbury. Nachádza sa na okraji Salisburskej nížiny v juhovýchodnej časti grófstva Wiltshire na sútoku riek Nadder, Ebble, Wylve a Bourne s riekou Avon.

Dejiny 

Územie v okolí Salisbury bolo osídlené už v dobe železnej a bolo vybraté pre dostatok vodných zdrojov. Rimania túto osadu nazývali Sorviodunum. V pozemkovej knihe z doby Normanov je toto mesto označované ako Salesberie. 

Prvá katedrála bola postavená na mieste pôvodného mesta (tiež označované Old Sarum) biskupom Osmundom v rokoch 1075 až 1092. Zhoršujúce sa vzťahy medzi cirkvou a vojakmi viedli v roku 1219 biskupa Richarda Pooreho k rozhodnutiu založiť nové mesto a postaviť novú katedrálu na pozemkoch, ktoré vlastnila cirkev, asi  od pôvodnej osady v údolí rieky Avon. Výstavba nového mesta bola začatá v roku 1220, v roku 1227 získalo mestské práva.

Stavba hlavnej budovy katedrály začala v roku 1221, bola dokončená za 38 rokov, a je považovaná za majstrovský príklad ranej anglickej architektúry. Veža katedrály, vysoká , je jedna z najvyšších vo Veľkej Británii. V zbierkach jej knižnice je uschovaný jeden z mála dochovaných exponátov Magny Charty. Veľké mechanické hodiny, jedny z najstarších dochovaných vo Veľkej Británii, boli na katedrálu inštalované v roku 1386.

Mesto sa rýchlo rozvíjalo a v 14. storočí bolo hlavným centrom Wiltshire. Mestské hradby postavené v 14. storočí obsahujú päť brán, z ktorých štyri, High Street Gate, St Ann's Gate, Queen's Gate a St Nicholas's Gate, sú pôvodné, a piata bola vybudovaná v 19. storčí. V dobe veľkého moru v roku 1665 sem kráľ Karol II. presťahoval svoj dvor.

Ekonomika 
V Salisbury sa pravidelne každý utorok a štvrtok, už od roku 1227, usporadúvajú trhy. V 15. storočí boli na trhovisko umiestnené kamenné kríže, vymedzujúce oblasť predaja jednotlivých druhov tovaru. Do súčasnosti sa zachoval len hydinový kríž. 

Svetoznáma pamiatka Stonehenge, nachádzajúca sa asi  na severovýchod od Salisbury, má veľmi pozitívny vplyv na ekonomické príjmy, hlavne z turistického ruchu. Mesto samotné je atraktívne pre turistov hlavne svojou katedrálou a oblasťou pôvodného mesta Old Sarum.

Osobnosti mesta 
 Philip Massinger (* 1583 – † 1640), neskororenesančný politik
 Robert Cecil (* 1864 – † 1958), politik a diplomat, spoluzakladateľ a prvý prezident Spoločnosti národov, nositeľ Nobelovej ceny za mier
 Herbert Ponting (* 1870 – † 1935), fotograf
 Henry Fawcett (* 1883 – † 1884), akademik a ekonóm
 John Rhys-Davies (* 1944), herec
 Edward Rutherfurd (* 1948), spisovateľ
 Joseph Fiennes (* 1970), herec

Partnerské mestá 
  Saintes, Francúzsko
  Salisbury, Maryland, USA
  Salisbury, Severná Karolína, USA
  Xanten, Nemecko

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Turistický sprievodca Salisbury

Zdroj 

 
Mestá v Anglicku
Tatra Phoenix

Tatra Phoenix je český nákladný automobil, vyrábaný od novembra 2011 v závode v Kopřivnici. Vznikol v spolupráci s holandským výrobcom DAF a je nasledovníkom Tatry 815.

Vývoj 
Po rozpade trhu krajín RVHP značne poklesol odbyt automobilov Tatra, čo viedlo k existenčným problémom spoločnosti. Po niekoľkých neúspešných pokusoch o oživenie výroby bol v spolupráci s automobilkou DAF vyvinutý model Phoenix, ktorý nahradil technicky zastaranú T815.

Konštrukcia  
Vozidlo je konštrukčne kompromisným výsledkom spolupráce, pričom využíva technicky jedinečné prvky, ako je napríklad overená koncepcia nosnej rúry. Časť komponentov dodáva DAF, sú to predovšetkým kabíny a motory.

Kabína 
Český výrobca nakupuje od holandského výrobcu kabíny radu CF, čím ušetril značné náklady na jej vývoj. Moderné pracovisko ponúka vodičovi štandard, vrátane klimatizácie, nezávislého kúrenia, elektrického ovládania okien či centrálneho zamykania.

Podvozok 
Podvozok vychádza z tatrováckej koncepcie, čím sa zachováva jedinečný charakter automobilov tejto značky. Základ podvozku tvorí nosná rúra s nezávisle zavesenými výkyvnými polonápravami s uzávierkami nápravových diferenciálov. Na výber sú verzie s pohonom 4x4, 6x6 i 8x8. Odpruženie zabezpečujú listové alebo vinuté pružiny, vzduchové vankúše alebo kombinácia oboch druhov.

Pohonná jednotka 
Tradičný vzduchom chladený naftový motor bol nahradený agregátmi z produkcie DAFu. Vodou chladený radový šesťvalec Paccar MX s objemom 12,9 l je dodávaný s výkonmi 265 kW (360 k), 300 kW (408 k), 340 kW (462 k) a 375 kW (510 k) pre emisnú normu Euro 5. Od apríla 2018 je v ponuke modernizovaný model Phoenix (podľa vzoru modelu DAF CF z ktorého vychádza) s motormi Paccar MX-11 a MX-13 s výkonmi 270 kW (370 k), 300 kW (408 k), 315 kW (428 k), 330 kW (449 k), 355 kW (483 k) a 390 kW (530 k). Krútiaci moment motora vrcholí podľa verzie hodnotou od 1775 do 2500 Nm.

Prevodovka 
Výkon motora je na nápravy prenášaný prostredníctvom prevodovky od výrobcu ZF. Vodič má na výber celkovo 16 prevodových stupňov manuálnej ZF Ecosplit alebo robotizovanej prevodovky ZF AS-Tronic. Elektronický obmedzovač limituje maximálnu rýchlosť vozidla na /h.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.tatraklub.sk Tatra Auto Klub Slovakia
 http://www.tatra.cz Tatra A.S, oficiálna stránka
 http://www.tatraportal.com
 http://www.tatratech.wz.cz

Zdroj 
 Článok o vozidle
 Vozidlo na stránke výrobcu

Phoenix
Nákladné automobily
Katedrála Notre-Dame (Laon)

Katedrála Notre-Dame  je gotická katedrála v Laone, dominanta mesta.      
Stavba je príkladom francúzskej ranogotickej katedrály (1160 – 1220). Až u tejto katedrály bola dosiahnutá jednota celku. Vo svojej dobe išlo o jedno z najvýznamnejších pútnických centier.

Stavba 

Stavba je štvorpodlažná, s arkádami i trifóriom. Loď je zaklenutá šesťdielnou klenbou. Prípory, nesúce klenbu, súvisia svojim členením s rímsami. Mimoriadnym umeleckým výkonom je západné priečelie z konca 12. storočia.

Rozmery 
 dĺžka: 
 šírka: 
 výška klenby lode: 
 výška kupole: 
 dĺžka transeptu: 
 výška veže na západnom priečelí: 
 výška veže na severnom priečelí: 
 výška veže na južnom priečelí: 
 priemer centrálnej rozety: 
 šírka transeptu:

Fotogaléria

Iné projekty

Externé odkazy 
 360° pohľad cez katedrálu
 Katedrála Notre-Dame dv Laone
 Notre-Dame v Laone

Zdroj 

Laon
Kostoly zasvätené Panne Márii vo Francúzsku
Rímskokatolícke kostoly vo Francúzsku
Laon
Stavby v departemente Aisne
Hostýn

Hostýn je vrch v Hostýnskych vrchoch na Morave, 3 km juhovýchodne od Bystřic pod Hostýnem. Patrí medzi významné pútnické miesta a s výškou  je dominantou okolia. Nižší z dvojice vrcholov dosahuje výšku .

Dejiny 
Podľa archeologických nálezov sa na Hostýne nachádzalo rozľahlé praveké hradisko opevnené valom. Lokalita v blízkosti Moravskej brány, ktorou viedla Jantárová cesta, mala strategickú polohu. Najstaršie opevnenie vybudoval v období popolnicových polí ľud lužickej kultúry okolo roku 1200 pred Kr., ktorý vystriedal v dobe bronzovej ľud sliezskej skupiny a neskôr v období Halštatu i ľud platěnickej kultúry. Opevnenie následne vylepšili Kelti, ktorých napokon vystriedali Slovania. 

Podľa nepodloženej povesti sa na vrchu ukrývali obyvatelia z okolia pri mongolskom vpáde v roku 1241.

Pravdepodobne už okolo roku 1544 bola na vrchole postavená kaplnka Panny Márie (ktorú rozšírili v 1658) a už z roku 1567 pochádza prvá správa o púti na Hostýn. Výstavba súčasnej baziliky trvala od roku 1721 do 1748, kedy ju vysvätil 28. júla kardinál Julius Troyer. Pútnikom slúžil hostinec, no po reformách Jozefa II. boli v roku 1784 púte zakázané. K obnoveniu chrámu i pútí došlo až v roku 1840. Na konci 19. storočia pribudla na najvyššom mieste kamenná rozhľadňa a v roku 1903 krížová cesta.

Prvá správa o starých valoch sa objavili v roku 1672 a odborné kruhy sa o lokalitu zaujímajú od konca 19. storočia. Novodobé výskumy boli realizované v niekoľkých etapách po roku 1971.

Stavby na vrchole 
Dnes je na vrchole niekoľko zaujímavých stavieb: 
 rozhľadňa na najvyššom mieste Hostýna (1898)
 Bazilika Nanebovzatia Panny Márie z rokov 17211748 (rekonštrukcia v 18411845) na nižšom vrchole
 jezuitský kláštor z r. 1887
 ubytovňa pre pútnikov
 krížová cesta od Dušana Jurkoviča (1903)
 veterná elektráreň
 kaplnka z roku 1700 pri neďalekom prameni s údajne liečivými účinkami
 pomník skautov

Prístup 
Hostýn je najľahšie prístupný cestou z mesta Bystřice pod Hostýnem.

Fotogaléria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Svätý Hostýn na stránkach Bystřice pod Hostýnem
 Oficiálne stránky

Zdroj 
 

Vrchy v Česku
Posvätné vrchy
Chvalčov
Vrchy v okrese Kroměříž
Katedrála svätého Lazara

Katedrála svätého Lazara ( Cathédrale Saint-Lazare) alebo Katedrála v Autune  je katedrála vo francúzskom meste Autun v Burgundsku.

Dejiny 
Prevažne románska katedrála sv. Lazara, postavená v rokoch 1120 – 1146 a prestavaná po vypálení Angličanmi v roku 1379, je situovaná na návrší nad starým mestom. V 15. storočí bola postavená aj mohutná stredná veža nad krížením. Z pôvodnej románskej výzdoby sa zachovala rada sochárskych detailov, najmä monumentálny tympanón západného portálu s výjavmi Posledného súdu a hlavice stĺpov z dielne majstra Gisleberta. Gislebertus je považovaný za jedného z najvýznamnejších stredovekých sochárov, autor najľudskejších diel románskeho obdobia.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Detailné zábery západného portálu

Zdroj 

Autun
Autun
Rímskokatolícke kostoly vo Francúzsku 
Kostoly podľa zasvätenia
Historické pamiatky vo Francúzsku
Stavby v departemente Saône-et-Loire
Vysielač Veľká lúka

Vysielač Veľká lúka () je bývalý rádiový vysielač na Slovensku. Nachádza sa na rovnomennom vrchu v pohorí Lúčanská Malá Fatra, medzi mestami Žilina a Martin. Je vzdialený iba cca  od vysielacieho strediska Krížava.

Konštrukcia 
Pôvodná konštrukcia priehradového stožiara má výšku 40 m, novšia, postavená vedľa prvej okolo 80m a počas jeho prevádzky šíril signál Rádia Zet a Fun Radia. Až do ukončenia prevádzky patril s vyžarovaným výkonom 20x2 kW medzi výkonnejšie vysielače na Slovensku a vďaka značnej nadmorskej výške bol jeho signál dostupný na veľkej časti územia Slovenska. Presah umožňoval prijímať signál i na Liptove, Orave, Strednom Považí, časti Moravy a Sliezska, no nezriedka i v Podunajskej nížine.

Ukončeniu prevádzky vysielača predchádzalo skúpenie okolitých pozemkov na Veľkej lúke spoločnosťou Towercom (vlastník vysielača Krížava) a následný presun vysielania Funrádia späť na Krížavu. Rádio Zet ukončilo prevádzku ešte pred skupovaním, z dôvodu odňatia licencie. Jeho nástupca, rádio Sever už vysielalo z Krížavy.

Prístup 
K neďalekému vysielaču na Krížave vedie asfaltová cesta z Vrútok, odtiaľ po chodníku.

Referencie

Pozri aj 
 Vysielač Krížava
 Zoznam vysielačov na Slovensku

Externé odkazy 
 Stránka o vysielači

Veľká lúka
Pozor, zákruta!

Pozor, zákruta! je relácia Slovenského rozhlasu, ktorá je vysielaná v pracovných dňoch od 17:05 na Rádiu Slovensko.

História 
Magazín o cestovnom ruchu, motorizme a pre motoristov začal vysielať Česko-slovenský rozhlas 14. apríla 1962 v týždennej periodicite, ktorá sa postupne zmenila na dennú. Medzi septembrom 2015 a aprílom 2018 bola relácia vysielaná z regionálnych štúdií Rádia Regina každý piatok popoludní. 

Pozor, zákruta! - Banská Bystrica bola moderovaná Romanom Nadányim a cestám na strednom Slovensku sa venovala v piatok od 13:05. V rovnakom čase sa moderátori Igor Daniš a Milan Jeluš prihovárali poslucháčom západného Slovenska z Bratislavy. Košická verzia relácie s moderátorskou dvojicou Miroslav Talavašek a Igor Michalčík bola vysielaná na frekvenciách Reginy Východ v piatok od 14:05. Regionálne relácie mali väčší priestor na aktuality, novinky, rady, servisné informácie a publicistiku pre motoristov a bežných poslucháčov z konkrétneho regiónu. Od 30. septembra 2019 bol vysielací čas relácie presunutý z popoludnia na podvečer a relácia sa vrátila na okruh Rádio Slovensko.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka relácie

Rozhlasové relácie na Slovensku
Slovenský rozhlas
Hobbit (román)

Hobbit (preklad V. Krupu 1994) alebo Hobbiti (preklad V. Krupu 1973) alebo Hobit, alebo, cesta tam a späť (preklad O. Kořínka 2002), v origináli The Hobbit, or There and Back Again, je fantasy román J. R. R. Tolkiena vydaný 21. septembra 1937. V slovenčine vyšiel prvýkrát v roku 1973 (pod názvom "Hobbiti"), v češtine v roku 1979.

Román bol pôvodne vydaný ako príbeh pre deti v tradícii rozprávok a plní úlohu akejsi predlohy k Pánovi prsteňov (napísanému medzi rokmi 1939 a 1948 a vydanému v rokoch 1954 a 1955). Charakteristické postavy, artefakty, zápletka  a dejový príbeh knihy v podstate predurčili základné znaky neskoršej fantasy, ktorá sa rozvíjala od konca päťdesiatych rokov.

Príbeh 

Román s podtitulom „Cesta tam a späť“ sleduje dobrodružstvá hobbita Bilba Bublíka. Na jeho ceste cez krajinu Stredozem ho sprevádza skupina trpaslíkov a čarodejník menom Gandalf. Cieľom ich cesty je oslobodenie trpasličieho kráľovstva v Osamelej hore a navrátenie veľkého pokladu ukradnutého drakom Smaugom.

Bilba na jeho ceste okrem čarodejníka Gandalfa sprevádzajú trinásti trpaslíci: Fili, Kili, Oin, Gloin, Dvalin, Balin, Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori, Ori a Thorin Dubbin.

Počas cesty k Osamelej hore zažíva skupina putujúcich rôzne nebezpečné dobrodružstvá. Postupne prídu do styku s elfmi a poloelfom Elrondom, hlúpymi trollmi, zlými škratmi, nebezpečnými hovoriacimi vlkmi - vrokmi (vŕkmi), veľorlami, neobyčajným poločlovekom-polomedveďom Grizlom (alebo iný názov Beorn), obrími pavúkmi, lesnými elfmi, statočnými ľuďmi a napokon s veľkým drakom Smaugom. Dej vrcholí Veľkou bitkou piatich armád, v ktorej sa zúčastnili trpaslíci, elfovia, ľudia, vroci a škreti. A nakoniec sa Bilbo do Grófstva šťastne vráti.

To, čo je v tejto knihe dôležité pre jej pokračovanie Pán prsteňov, je, že počas tejto dlhej a náročnej cesty Bilbo našiel čarovný prsteň, veľmi dôležitý v nasledujúcej trilógii. Skrýval ho Glum (Smeagol, uvádzané aj Gloch) v podzemí pod Hmlistými horami a Bilbo ho náhodne našiel. Aj keď význam prsteňa v tomto príbehu je druhoradý, (hlavná dejová línia sa zaoberá drakom Smaugom) predsa len zasahuje svojimi čarovnými schopnosťami do deja.

Preklady do slovenského jazyka 
1973 - Hobbiti, prel. Viktor Krupa (I. vydanie)
1994 - Hobbit, prel. Viktor Krupa (II. vydanie, zmenený názov)
2002 - Hobbit, prel. Viktor Krupa (III. vydanie, zmenený názov)
2002 - Hobit, alebo, Cesta tam a späť, prel. Otakar Kořínek (I. vydanie, ilustrované vydanie)
2007 - Hobit, alebo, Cesta tam a späť, prel. Otakar Kořínek (II. vydanie)
2012 - Hobit, alebo, Cesta tam a späť, prel. Otakar Kořínek (III. vydanie)

Iné projekty 

Knihy z 1937
Stredozem
Knihy v anglickom jazyku
Fantasy knihy
Sfilmované knihy
Mandarínka (plod)

Mandarínka je citrusový plod mandarínkovníka. 

Všetky druhy mandarínok patria do skupiny jasne oranžových citrusových plodov s tenkou kôrou, ktorá sa dobre olupuje.

Liečivé látky 
Mandarínka je dobrý zdroj vitamínu C, obsahuje pektín, formu rozpustnej vlákniny, ktorá môže pomáhať znižovaniu hodnôt krvného cholesterolu. Vitamín C je tiež antioxidant, ktorý môže pomáhať predchádzať škodám spôsobenými voľnými radikálmi a môže poskytovať určitú ochranu proti rôznym formám rakoviny.

Rovnako aj blanka medzi jednotlivými dielikmi dužiny je hodnotnou súčasťou mandarínky, obsahuje aj pektín. Dužina aj membrány obsahujú aj bioflavonoidy, ktoré účinkujú rovnakým spôsobom ako antioxidanty.

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
 

Ovocie
Citrusové plody
Ríbezľa biela

Ríbezľa biela alebo biela ríbezľa je - skôr neformálny - taxón, ktorý sa v literatúre dnes považuje za odrodu druhu ríbezľa červená či súhrnné označenie niektorých kultivarov tohto druhu či farebný variant tohto druhu, alebo za krížence tohto druhu a niektorých veľmi podobných druhov. Ako latinské meno sa v literatúre uvádza Ribes niveum, Ribes vulgare, Ribes sativum a pod., ale všetky tieto názvy sa v literatúre používajú aj na označenie iných taxónov (systematika známych ríbezlí je totiž značne sporná). 

Plody sú žltkasté, ružovkasté (alebo skoro biele) bobule, s mierne kyslastou chuťou. Táto rastlina sa dá dobre pestovať na Slovensku a v iných oblastiach mierneho podnebného pásma. Bobule rastú na vetvičkách v malých strapcoch.

Rastlina sa rozmnožuje odrezkami alebo aj semenami vo svojich plodoch. Plody vznikajú opelením kvetu hmyzom, ktorý kvet opeľuje. Plod má obyčajne 6-8 semien. Plody sa môžu konzumovať bez úpravy, v kompóte, alebo sa hodia ako príloha k jedlám.

Externé odkazy 

Ovocie
Flóra na Slovensku
Kry
Ovocné kry
Saľut 7

Saľut 7 (DOS-6 alebo DOS-5-2; ) bola sovietska orbitálna stanica vypustená na obežnú dráhu v apríli 1982. Išlo o poslednú stanicu programu Saľut. 

Stanica bola vypustená na dráhu s priemernou výškou 280 km 19. apríla 1982 z kozmodrómu Bajkonur nosnou raketou Proton-K. Saľut 7 mala podobné vybavenia a parametre ako jej predchodkyňa Saľut 6, prešla však zároveň viacerými modifikáciami, ktoré jej umožnili napr. predĺžiť dĺžku jej využívania vo vesmírnom priestore či rozšíriť obytné priestory vďaka možnosti pripájania ťažkých zásobovacích lodí typu TKS (technológia, ktorá poslúžila ako príprava pred neskorším budovaním stanice Mir).

Na stanici slúžilo medzi májom 1982 a júnom 1986 celkovo 6 základných a 5 návštevníckych posádok s celkovo 21 kozmonautmi (z toho traja ju navštívili dvakrát, Vladimir Džanibekov dokonca trikrát). V návštevníckych posádkach boli aj prví kozmonauti Francúzska (Jean-Loup Chrétien) a Indie (Rákeš Šarma). S výnimkou niekoľkých krátkych období bola stanica nepretržite obývaná celkovo 816 dní. 

So stanicou sa spojilo celkovo 11 pilotovaných lodí Sojuz T, 12 nepilotovaných zásobovacích lodí typu Progress a 2 typu TKS (Kosmos-1443 a Kosmos-1686).

So Saľutu 7 sa uskutočnilo 13 výstupov do otvoreného vesmíru s celkovou dĺžkou trvania 48 hodín a 33 minút.

Po tom ako stanicu opustila posledná posádka, pripojená nepilotovaná loď TKS-4 (Kosmos-1686) v auguste 1986 zdvihla jej dráhu na výšku až 495 km a mala ju tak zakonzervovať do budúcnosti, pretože v tom čase sa uvažovali viaceré možnosti o jej ďalšom využití, vrátane jej návratu na Zem pomocou raketoplánu Buran (ktorého program bol nakoniec po jednom lete úplne zrušený). Vplyvom zvýšenej slnečnej činnosti v roku 1990 však stanica začala klesať do hustejších vrstiev atmosféry rýchlejšie ako sa predpokladalo a 7. februára 1991 sa v nej rozpadla, pričom jej trosky dopadli na územie Argentíny.

Základné posádky 
 Anatolij Berezovoj a Valentin Lebedev na lodi Sojuz T-5 prileteli na stanicu 13. mája 1982 a zotrvali na nej 211 dní.
 Vladimir Ľachov a Alexandr Pavlovič Alexandrov z lode Sojuz T-9 vstúpili na stanicu 27. júna 1983 a strávili tam nasledujúcich 150 dni.
 Leonid Kizim, Vladimir Soloviov a Oleg Aťkov 8. februára 1984 vstúpili na lodi Sojuz T-10 na stanicu a uskutočnili tam najdlhší pobyt, 237 dní.
 Vladimir Džanibekov a Viktor Savinych zo Sojuzu T-13 prileteli na stanicu 6. júna 1985 a strávili tam 110 (Džanibekov), resp. 168 dní (Savinych)
 Vladimir Vasiutin, Alexandr Volkov a Georgij Grečko z posádky lode Sojuz T-14 došli na stanicu 17. septembra 1985, pričom Volkov a Vasiutin na nej zotrvali 65 dní (Grečko sa vrátil po 8 dňoch na palube Sojuz T-13)
 Leonid Kizim a Vladimir Soloviov z lode Sojuz T-15 prešla 5. mája 1986 na stanicu Saľut 7 zo stanice Mir, na ktorú sa opätovne vrátili po 50 dňoch a uskutočnili tak prvý prelet medzi orbitálnymi stanicami v histórii.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Encyclopedia Astronautica: Salyut 7

Program Saľut
Kozmické stanice
Kozmonautika v 1982
Fiat money

Fiat money (do slovenčiny obyčajne prekladané ako fiat peniaze, k ostatným prekladom pozri nižšie) alebo - ak ide o mince alebo papierové peniaze aj - fiat currency alebo skrátene fiat je anglický výraz, ktorý má v literatúre viacero podobných ale odlišných definícií, najmä:
a) peniaze (alebo len papierové peniaze) s núteným obehom
b) peniaze s nízkou alebo žiadnou vnútornou hodnotou a nekonvertibilné za drahé kovy
c) peniaze bez krytia drahými kovmi (t.j centrálna banka nemá drahé kovy na ich krytie)
d) kombinácie predchádzajúcich definícií (t.j. napr. v "extrémnom" ponímaní: peniaze s núteným obehom vydávané štátom, s nízkou alebo žiadnou vnútornou hodnotou, nekonvertibilné a nekryté)
Uvedený zoznam definícií nie je úplný. Vnútornou hodnotou (angl. intrinsic value) sa myslí hodnota látky, z ktorej sú peniaze vyrobené, pri nepeňažnom použití (napr. vnútorná hodnota zlatých peňazí je vysoká, vnútorná hodnota papierových peňazí je veľmi nízka, vnútorná hodnota peňazí na bežnom účte je prakticky nulová).

Termín 
Termín pochádza z anglického "fiat" + "money". Fiat (slovo z latinčiny) je podľa Oxford English Dictionary v angličtine buď samotné latinské "nech sa stane" alebo nariadenie, príkaz, autorizácia, tu konkrétne od vlády, že sa peniaze stávajú zákonným platidlom (teda nariadenie o nútenom obehu peňazí). Money sú peniaze. Do slovenčiny sa "fiat money" zvykne prekladať aj ako peniaze s núteným obehom alebo nekryté peniaze alebo zriedkavo fiduciárne peniaze. Všetky tieto preklady sú však nepresné: prvé dva totiž zodpovedajú iba niektorým z možných definícií "fiat money" a tretí existuje aj v angličtine ako samostatný termín fiduciary money, ktorý je len v jednej z jeho viacerých možných definícií zhodný s fiat money. Preklad výrazu fiat currency ako fiat mena je nesprávny z toho dôvodu, že "currency" tu neznamená "menu", ale obežné peniaze, teda mince a papierové peniaze.

Peniaze
Rex Walheim

Rex Joseph Walheim (* 10. október 1962, Redwood City, Kalifornia, USA) je americký astronaut. Letel ako letový špecialista v raketopláne na misiách STS-110, STS-122 a STS-135. Pri misiách vykonal päť výstupov do otvoreného priestoru s celkovým trvaním 36 hodín a 23 minút.

Životopis

Vzdelanie a vojenská kariéra 
Walheim doštudoval strednú školu v San Carlos v roku 1980 a o štyri roky neskôr získal bakalársky titul v odbore mechanického inžinierstva na University of California v meste Berkeley. V roku 1989 získal titul magistra v odbore priemyselného inžinierstva na University of Houston. 

Walheim vstúpil do Vzdušných síl spojených štátov ako podporučík v máji 1984. V októbri 1986 bol preložený do Johnson Space Center v Houstone kde pracoval ako inžinier na podvozkoch raketoplánov a brzdách. V auguste 1989 bol prevelený na Letecké a kozmické veliteľstvo v Colorado Springs, kde bol riaditeľom programu modernizácie radarov protiraketovej obrany. V roku 1991 bol vybraný do školy pre testovacích pilotov, kutz absolvoval na Edwards Air Force Base v Kalifornii. po dokončení kurzu lietal na strojoch General Dinamics F-16 Fighting Falcon, pôsobil aj ako projektový manažér.

Vstup do NASA 

Rex Walheim bol vybraný do NASA v roku 1996. Po dvojročnom výcviku bol kvalifikovaný ako letový špecialista. Po prvý raz letel do vesmíru v roku 2002 na misii STS-110, ktorej cieľom bola doprava a montáž nosníku S-0 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Walheim pri nej uskutočnil dve vesmírne prechádzky (EVA). Druhý raz štartoval na misii STS-122, ktorá dopravila k ISS európsky laboratórny modul Columbus. Walheim uskutočnil tri EVA. V roku 2011 letel na misii STS-135, ktorej cieľom bolo zásobovanie ISS. zároveň to bol posledný let raketoplánu.

Lety do vesmíru 
 STS-110 Atlantis, štart 8. apríl 2002, pristátie 19. apríl 2002
 STS-122 Atlantis, štart 7. február 2008, pristátie 20. február 2008
 STS-135 Atlantis, štart 8. júl 2011, pristátie 21. júl 2011

Súkromie 
Walheim je ženatý s Margie Dotsonovou a majú spolu dve deti. Medzi jeho záľuby patrí futbal, turistika, lyžovanie a softball.

Zdroje 

 Biografia na spcefacts.de

Kozmonauti USA
Osobnosti z Kalifornie
Anatolij Jakovlevič Soloviov

Anatolij Jakovlevič Soloviov (; * 16. január 1948, Riga) je bývalý sovietsky (ruský) kozmonaut. V rokoch 1988 - 1998 absolvoval celkovo 5 kozmických misii na stanicu Mir, pričom bol v poradí 205. kozmonaut sveta a vo vesmíre strávil celkovo 651 dní a 2 minúty. Je držiteľom svetového rekordu v počte výstupov do otvoreného vesmíru (16) a v celkovom čase strávenom v otvorenom vesmíre (82 hodín a 22 minút).

Životopis 
Narodil sa v Rige. Pôvodne študoval na matematicko-fyzikálnej fakulte Litovskej štátnej univerzity, neskôr prešiel na vojenskú leteckú školu a stal sa profesionálnym vojenským pilotom, pričom dosiahol hodnosti poručíka a na rôznych lietadlách nalietal vyše 1 500 hodín. 

V roku 1976 absolvoval výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a stal sa členom vojenského oddielu kozmonautov CPK, pričom pôvodne sa pripravoval ako pilot raketoplánu Buran. Svoj prvý kozmický let absolvoval v júni 1988 ako veliteľ medzinárodnej sovietsko-bulharskej misie Sojuz TM-5 na stanicu Mir. Jeho druhou misiou bol dlhodobý let na stanicu Mir v lodi Sojuz TM-9 v roku 1990, pričom ako veliteľ základnej posádky na nej strávil 179 dní. Tretia misia v lodi Sojuz TM-15 roku 1992 - 1993 predstavovala opäť dlhodobý let na stanicu, pričom tentokrát na nej Soloviov strávil 188 dní. V roku 1995 bol členom letu STS-71 raketoplánu Atlantis, ktorý sa prvýkrát spojil so stanicou Mir. Soloviov ako člen základnej posádky prestúpil na stanicu a po 75 dňoch pobytu na nej sa vrátil na Zem v lodi Sojuz TM-21. Jeho poslednou vesmírnou misiou bol 197 dňový pobyt na Mire, na ktorý štartoval aj pristál loďou Sojuz TM-26, pričom počas neho absolvoval 7 výstupov do otvoreného vesmíru.

Počas svojich vesmírnych misii Soloviov absolvoval celkovo 16 kozmických vychádzok a stal sa tak rekordmanom v ich počte a v súhrnnom čase strávenom v otvorenom vesmíre, ktorý činí 82 hodín a 22 minút.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Соловьёв Анатолий Яковлевич

Narodenia v 1948
Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Sovietski letci
Ruskí letci
Držitelia Radu priateľstva medzi národmi