joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dustin Boyer

Dustin Boyer je americký rockový gitarista a spevák pôsobiaci v Los Angeles.

Spolupracoval s rôznymi speváčkami, ako sú napríklad Macy Gray, Jennifer Love Hewitt a Rosey. Od roku 2005 úzko spolupracuje s waleským hudobníkom Johnom Calom, s ktorým nahral napríklad albumy blackAcetate (2005) a Shifty Adventures in Nookie Wood (2012). Ďalej hral v Calom zloženej hudbe k filmu Un été brûlant (2011). Takisto vystupoval v jeho videoklipe k piesni „Catastrofuk“ (pieseň pochádza z EP Extra Playful). Často vystupuje s gitaristom Michaelom Landauom.

Ďalej je frontmanom skupiny The Dusty Meadows Band, s ktorou vydal niekoľko albumov. Ďalej bol napríklad členom kapely Descanso, v ktorej hral aj jeho brat Trevor Boyer (bicie). Svoj prvý sólový album nazvaný Fun for Mentals vydal v januári 2007 u vydavateľstva Soopa Records, čo je jeho vlastná spoločnosť. Druhý nazvanej Hell's Not Her nasledoval v máji 2009. Taktiež nahral niekoľko ďalších vlastných albumov pod rôznymi menami (napríklad projekt Spanky Davis). Ďalej napríklad hral so speváčkou Michelle Branch. Jeho pieseň „Pretend“ bola v roku 2014 použitá vo filme 3 Days to Kill.

Diskografia 
 Sólové albumy
 Fun for Mentals (2007)
 Hell's Not Her (2009)
 Cahuenga Gardens (2015)
 Ostatné albumy
 The Id (Macy Gray, 2001)
 Dirty Child (Rosey, 2002)
 BareNaked (Jennifer Love Hewitt, 2002)
 Descanso (Descanso, 2003)
 Ugly on the Inside (Descanso, 2004)
 Shiva Machine (Girish, 2005)
 Sunday Drivers (Descanso, 2005)
 blackAcetate (John Cale, 2005)
 Long Live Me (The Screamin' Lords, 2007)
 Circus Live (John Cale, 2007)
 The Great Divide (Camille Bright-Smith, 2008)
 Believe in Yourself (The Dusty Meadows Band, 2010)
 Bullet (Renegade Creation, 2010)
 Spanky (Spanky Davis, 2010)
 Extra Playful (John Cale, 2011)
 Two Thousand Twenty (Spanky Davis, 2010)
 Shifty Adventures in Nookie Wood (John Cale, 2012)
 Tapes in the Addict (The Dusty Meadows Band, 2012)
 The Abominal Bad Seed and Spiritual Companion (The Dusty Meadows Band, 2014)
 6 String Theory (Glossop, 2015)
 Sweet Bird of Youth (Richard James Simpson, 2016)
 M:FANS (John Cale, 2016)

Referencie

Externé odkazy 
 Dustin Boyer na Discogs

Zdroj 

Narodenia v 20. storočí
Osoby s neistým dátumom narodenia
Osobnosti z Kalifornie
Rockoví gitaristi USA
Rockoví speváci USA
John Cale
Argentínske národné futsalové družstvo žien

Argentínske národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Argentínu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Asociación del Fútbol Argentino (AFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1997. Jeho najväčším úspechom je finálová účasť na juhoamerických majstrovstvách v roku 2011.

Vrcholné podujatia 
Argentínske družstvo sa predstavilo na všetkých 6 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Hneď na prvom turnaji získalo bronzovú medailu, keď v zápase o 3. miesto zvíťazilo nad . Druhú medailu a najlepšie umiestnenie v podobe finálovej účasti dosiahlo o 6 rokov neskôr, v roku 2011 vo Venezuele, kde prehralo prvýkrát až vo finále s .
 
Družstvo sa okrem toho zúčastnilo aj jedného Svetového turnaja žien v roku 2011, kde sa neprebojovalo zo základnej skupiny do semifinále a v zápase o 5. miesto prehralo s .

Výsledky 
Majstrovstvá Južnej Ameriky 

Juhoamerické hry 

Svetový turnaj žien

Celková štatistika 
aktualizované k 28. júlu 2018

Referencie

Pozri aj 
 Argentínske národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Asociación del Fútbol Argentino 
 Argentínsky futsalový portál 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
The Originals

The Originals je americký televízny seriál, vysielaný od roku 2013 na stanici The CW. Nadväzuje na seriál Upírske denníky. Dej sa odohráva v prostredí rodiny pôvodných upírov v New Orleans a zaoberá sa nadprirodzenou politikou mesta. 

10. mája 2017 stanica The CW potvrdila 5. sériu. 

25. októbra 2018 bola ohlásená premiéra pre nový spin-off seriál Legacies, zameraný na život Hope Mikaelsonovej v Salvatorovej škole pre mladých a nadaných.

Dej 
The Originals je spin-offom seriálu Upírske denníky. Sústredí sa na trojicu pôvodných upírov – súrodencov Mikaelsonovcov: Klausa (Joseph Morgan), Elijaha (Daniel Gillies) a Rebeku (Claire Holt). Počas pilotnej epizódy (20. epizóda 4. série Upírskych denníkov) bolo prezradené, že vedľajšia postava Hayley Marshall (Phoebe Tonkin) je tehotná a čaká Klausovo dieťa. Seriál začína návratom pôvodnej rodiny do mesta New Orleans, po prvýkrát od roku 1919. Po tom čo vybudovali toto mesto, boli nútení utiecť, kvôli pomste svojho otca. V ich neprítomnosti sa Klausov chránenec Marcel (Charles Michael Davis) staral o mesto. Klaus sa rozhodol, že musí dostať späť mesto, ktoré im kedysi patrilo. Zatiaľ, čo sa o to snaží, musí riešiť vojnové konflikty medzi upírmi, vlkolakmi a čarodejnicami.

Obsadenie a postavy 
 Joseph Morgan – Niklaus „Klaus“ Mikaelson, pôvodný hybrid; napoly pôvodný upír a napoly vlkolak.
 Daniel Gillies – Elijah Mikaelson, pôvodný upír.
 Claire Holt – Rebekah Mikaelson, pôvodná upírka.
 Phoebe Tonkin – Hayley Marshall, vlkolačica, ktorá má dieťa s Klausom. Neskôr sa stala hybridom upíra a vlkolaka.
Danielle Rose Ruselle - Hope Mikaelsonová, dcéra Klausa a Hayley, mocná bytosť, spojenie vlkolaka, upíra a čarodejnice.
 Charles Michael Davis – Marcel Gerald, upír, ktorého stvoril Klaus.
 Daniella Pineda – Sophie Deveraux (séria 1), čarodejnica z francúzskej štvrti mesta.
 Leah Pipes – Camille O'Connell, človek, Klausova terapeutka.
 Danielle Campbell – Davina Claire, silná mladá čarodejnica.
 Yusuf Gatewood – Vincent Griffith, čarodejník.
 Riley Voelkel – Freya Mikaelson, čarodejnica, ktorá nemôže zomrieť a je najstaršia zo súrodencov Mikaelsonovcov.

Zoznam sérií

Iné projekty

Externé odkazy

Referencie

Zdroj 

Televízne seriály USA
Televízne seriály z roku 2013
Televízne seriály The CW
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2015

Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji žien 2015 je v poradí 2. ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov, ktorý organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Koná sa v dňoch od 21.28. decembra 2015 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Singapur, Srí Lanka a Taiwan. Nováčikmi turnaja je štvorica družstiev: Brunej, Hongkong, Indonézia a KĽDR. Thajsko organizuje ázijský vyzývací pohár druhýkrát, prvý turnaj, spoločný pre mužov aj ženy, hostilo v roku 2013, tiež v Bangkoku. Titul obhájilo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .

Účastníci 
 
Pozn: Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k decembru 2015.

Výsledky

Základná skupina

Play off

Stretnutia o 5. miesto

Stretnutia o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
 Oficiálna stránka Thajskej asociácie pozemného hokeja (po thajsky)

Zdroje 
 Ázijský vyzývací pohár 2015 na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja 
 Ázijský vyzývací pohár 2015 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 

Pozemný hokej v 2015
Ženy
Pozemný hokej
Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov 2015

Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov 2015 bol v poradí 2. Ázijský vyzývací pohár v pozemnom hokeji mužov, ktorý organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konal sa v dňoch od 13.19. decembra 2015 v Rangúne, v Mjanmarsku, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Indonézia, Singapur a Srí Lanka. Nováčikmi turnaja bola trojica družstiev: Čína, Hongkong a Taiwan. Zápasy sa hrali na štadióne Theinphyu Hockey Stadium s kapacitou 2 000 divákov. Oproti predchádzajúcemu podujatiu, v ktorom sa organizovali spoločne mužský i ženský turnaj, bolo toto podujatie prvýkrát organizované samostatne v mužskej kategórii. Titul po finálovej výhre nad  získala .

Účastníci 
 
Pozn: Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k decembru 2015.

Výsledky

Základná skupina

Play off

Stretnutia o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej federácie pozemného hokeja 
 Oficiálna stránka Mjanmarskej federácie pozemného hokeja

Zdroje 
 Ázijský vyzývací pohár 2015 na stránke Ázijskej federácie pozemného hokeja 
 Ázijský vyzývací pohár 2015 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 

Pozemný hokej v 2015
Muži
Pozemný hokej
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2017

Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2017 bol v poradí 23. turnaj majstrovstiev sveta v hádzanej žien, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konal sa v šiestich nemeckých mestách: Bietigheim-Bissingen, Hamburg, Lipsko, Magdeburg, Oldenburg a Trier, v dňoch od 1.17. decembra 2017, za účasti 24 tímov. Nemecko bolo organizátorom svetového šampionátu žien tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1965 a 1997. Svoj druhý titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z .

Nemecko získalo právo organizovať MS 2015 15. decembra 2011, keď ho výbor IHF v brazílskom São Paulo zvolil ako jediného kandidáta. Predbežnými dejiskami počas zvolenia boli mestá Berlín, Flensburg, Kolín, Lipsko, Stuttgart a Wetzlar.

Kvalifikácia 

Poznámka: Divoká karta bola udelená Poľsku. IHF sa ju rozhodla dať európskemu tímu, pretože úradujúci majster sveta je z európskeho kontinentu a Poľsko sa umiestnilo najvyššie na MS 2015 (4. miesto) z družstiev, ktoré sa nekvalifikovali na tento svetový turnaj.

Arény 
Dejiskami turnaja je šesť arén v šiestich mestách:

Nasadenie do výkonnostných košov 
Družstvá sa nasadili pred žrebom do skupín, ktoré sa uskutočnilo 27. júna 2017, do nasledovných výkonnostných košov:

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A 
 Trier

Skupina B 
 Bietigheim-Bissingen

Skupina C 
 Oldenburg

Skupina D 
 Lipsko

Play-off

Stretnutia o 21.24. miesto

Stretnutie o 23. miesto

Stretnutie o 21. miesto

Stretnutia o 17.20. miesto

Stretnutie o 19. miesto

Stretnutie o 17. miesto

Osemfinále

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2017 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej hádzanárskej federácie 
 Oficiálna stránka Nemeckého hádzanárskeho zväzu

Zdroje 
 MS 2017 na stránke Medzinárodnej hádzanárskej federácie 
 MS 2017 na stránke todor66.com 
 MS 2017 na stránke the-sports.org 
 MS 2017 na stránke bundesligainfo.de 

Hádzaná v 2017
Majstrovstvá sveta v hádzanej žien
Hádzaná
Čilské národné futsalové družstvo žien

Čilské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Čile v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Federación de Fútbol de Chile (FFC). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším úspechom je bronz na juhoamerických majstrovstvách v roku 2015.

Vrcholné podujatia 
Čilské družstvo sa predstavilo iba na 2 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát až v roku 2011. Na turnaji vo Venezuele zvíťazilo v základnej skupine iba nad  a skončilo celkove na predposlednom mieste. V roku 2015 v Uruguaji dosiahlo svoj najväčší úspech. Po výhre nad  a dvoch prehrách sa prebojovalo do semifinále. V ňom prehralo s , ale v zápase o 3. miesto s  zvíťazilo a vybojovalo si bronzovú medailu.

Výsledky 
Majstrovstvá Južnej Ameriky 

Svetový turnaj žien 
 nezúčastnilo sa

Celková štatistika 
aktualizované k 24. decembru 2015

Referencie

Pozri aj 
 Čilské národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Federación de Fútbol de Chile 
 Čilský futsalový portál 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Paraguajské národné futsalové družstvo žien

Paraguajské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Paraguaj v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Asociación Paraguaya de Fútbol (APF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2005. Jeho najväčším úspechom je bronz na juhoamerických majstrovstvách v roku 2011.

Vrcholné podujatia 
Paraguajské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Na turnaji konanom v Brazílii bodovalo iba v jednom zápase, keď remizovalo s  a obsadilo konečné posledné miesto. O 6 rokov neskôr, v roku 2011 vo Venezuele, dosiahlo svoj najväčší úspech. Po dvoch tesných víťazstvách v základnej skupine postúpilo do semifinále. V ňom síce prehralo s Argentínou, ale v zápase o 3. miesto s domácou  po predĺžení zvíťazilo a vybojovalo si bronzovú medailu. Na turnaji v roku 2015 zvíťazilo jedine v zápase o 5. miesto, proti , ale až po penaltách.

Na prvom ženskom turnaji Juhoamerických hier v roku 2018 dokázalo získať striebornú medailu.

Výsledky 
Majstrovstvá Južnej Ameriky 

Juhoamerické hry 

Svetový turnaj žien 
 nezúčastnilo sa

Celková štatistika 
aktualizované k 28. júlu 2018

Referencie

Pozri aj 
 Paraguajské národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Asociación Paraguaya de Fútbol

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Peruánske národné futsalové družstvo žien

Peruánske národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Peru v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Federación Peruana de Futbol (FPF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším výsledkom je postup do semifinále juhoamerických majstrovstiev v roku 2009.

Vrcholné podujatia 
Peruánske družstvo sa predstavilo na všetkých turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2005. Na turnaji konanom v Brazílii bodovalo iba v zápase o 5. miesto proti . O 4 roky neskôr, v roku 2009 opäť v Brazílii, dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie. Po dvoch víťazstvách v základnej skupine postúpilo do semifinále. V ňom s  a potom aj v zápase o 3. miesto s  prehralo a obsadilo konečné 4. miesto. Na ďalších dvoch turnajoch nebodovalo ani v jednom zápase a skončilo vždy na poslednom mieste.

V roku 2018 sa zúčastnilo prvého futsalového turnaja na Juhoamerických hrách, na ktorých obsadilo posledné miesto.

Výsledky 
Majstrovstvá Južnej Ameriky 

Juhoamerické hry 

Svetový turnaj žien 
 nezúčastnilo sa

Celková štatistika 
aktualizované k 29. júlu 2018

Referencie

Pozri aj 
 Peruánske národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Federación Peruana de Futbol 
 Peruánsky futsalový portál

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Ruhpolding (náhrada)

4. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 18. do 20. januára 2016 v nemeckom Ruhpoldingu. Na programe boli tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a preteky s hromadným štartom.

Pre nedostatok snehu a vysokým teplotám sa tento ročník neuskutočnilo 4. kolo Svetového pohára v Oberhofe. O náhradnom dejisku rozhodla medzinárodná biatlonová únia IBU 27. decembra 2015. Do úvahy prichádzali slovinská Pokljuka a nemecký Ruhpolding. V Ruhpoldingu sa tak udiali dve kolá Svetového pohára za sebou. Disciplíny sa nezmenili a ostali tak ako boli naplánované v Oberhofe.

Plán pretekov 
V programe nastala jedna zmena, keď šprint mužov sa presunul na piatok, v ktorý sa tak udial šprint mužov aj žien.

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Výsledky

Šprint mužov

Šprint žien

Referencie

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
Dobytie Izmajilu

Dobytie Izmajilu označuje obliehanie a následné dobytie tureckej pevnosti Izmajil ruskými vojskami, ktoré sa odohralo v roku 1790 počas rusko-tureckej vojny prebiehajúcej v rokoch 1787 až 1792. Záverečnému útoku na pevnosť velil Alexandr Vasilievič Suvorov, ktorý počas vojny dosiahol mnoho významných víťazstiev, v roku 1788 sa mu podarilo dobyť pevnosť Očakov.

Obliehanie sa začalo už v marci 1790. Dňa 13. decembra 1790 dorazil na miesto Suvorov, ktorý bol poverený cárovnej obľúbencom a generálom Grigorijom Potemkinom útokom na pevnosť. Po príchode a prieskume bojiska začal pripravovať svojich vojakov na útok. Ruskí vojaci nacvičovali na maketách pevnosti útok a prekonávanie obranných prvkov. Pevnosť bola totiž v nedávnej minulosti Turkami zmodernizovaná a prestavaná za pomoci francúzskych projektantov. Turci tak reagovali na predošlé dobytie pevnosti Rusmi v roku 1770. Pevnosť vďaka tomu podľa slov Suvorova, ktorý si prehliadol opevnenia, nemala slabé miesto.

Suvorov poslal veliteľovi pevnosti seraskirovi Ajdozle Mehmet pašovi 24-hodinové ultimátum, ktoré ten odmietol so slovami: „Skôr bude Dunaj tiecť opačným smerom a nebesá sa zrútia na zem, než sa podarí obsadiť Izmajil.“ Samotný ruský útok na pevnosť sa začal 22. decembra o pol šiestej ráno, predchádzalo mu dvojdňové ostreľovanie pevnosti. Už o ôsmej ráno toho istého dňa boli opevnenia pod kontrolou Rusov, ale odpor Turkov v uliciach mesta pokračoval až do štvrtej hodiny poobede. Pri krvavých bojoch v uliciach ruské vojská pobili i 10-tisíc obyvateľov mesta. 

Turecké straty dosiahli 26-tisíc mužov a ďalších 9-tisíc bolo zajatých (2-tisíc z nich do nasledujúceho dňa na následky zranení zomrelo), kým ruské 4-tisíc padlých a 6-tisíc ranených. Množstvo tureckých mŕtvych bolo také vysoké, že sa Rusi rozhodli nahádzať ich telá do Dunaja, touto úlohou boli poverení tureckí zajatci. Rusi sa zmocnili všetkých diel, 400 štandard; veľkých zásob proviantu a cenností. Za veliteľa pevnosti bol vymenovaný Michail Illarionovič Kutuzov. Pád pevnosti vyvolal v Európe silný ohlas. 

Vojna sa napokon skončila 9. januára 1792 podpísaním mieru v moldavských Jasách, ktorý posunul rusko-tureckú hranicu na Dnester a potvrdil ruské vlastníctvo Krymského polostrova. Izmajil, ktorý leží za Dnestrom, zostal súčasťou Osmanskej ríše až do roku 1812.

Na pamiatku dobytia pevnosti bol 24. december (sic) určený za jeden z dní vojenskej slávy Ruska.

Zdroj 

Bitky rusko-tureckých vojen
Bitky na Ukrajine
Bitky 18. storočia
Venezuelské národné futsalové družstvo žien

Venezuelské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Venezuelu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Federación Venezolana de Fútbol (FVF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2001. Jeho najväčším úspechom sú 2 bronzové medaily z juhoamerických majstrovstiev.

Vrcholné podujatia 
Venezuelské družstvo sa predstavilo na 3 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2007. Hneď na prvom turnaji získalo bronzovú medailu, keď v zápase o 3. miesto zvíťazilo nad . Na nasledujúcom turnaji v brazílskom Campinas bronzový úspech zopakovalo, keď v zápase o 3. miesto tentoraz zvíťazilo nad . Na turnaji v roku 2011, ktorý organizovala práve Venezuela, sa dokázalo zo základnej skupiny opäť prebojovať do semifinále. Ale v ňom s  ako aj v zápase o bronz s  prehralo a skončilo celkovo štvrté.

Družstvo sa okrem toho zúčastnilo aj troch Svetových turnajov žien, kde zakaždým skončilo už v základnej skupine.

Výsledky 
Majstrovstvá Južnej Ameriky 

Svetový turnaj žien

Celková štatistika 
aktualizované k 25. decembru 2015

Referencie

Pozri aj 
 Venezuelské národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Federación Venezolana de Fútbol 
 Futsalová komisia FVF 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Michael Levitt

Michael Levitt (* 9. máj 1947, Pretória) je americko-britsko-izraelský biofyzik a dlhoročný profesor na Stanfordovej univerzite, nositeľ Nobelovej ceny za chémiu.

Život 
Narodil sa v juhoafrickom meste Pretória do židovskej rodiny, ktorá predtým bývala v litovskom meste Plungė.

Na Univerzite v Cambridgi získal titul Ph.D. v obore výpočtová biológia. Od roku 1967 vedecky pracoval na Weizmannovom inštitúte vied, kde spoločne s profesorom Shneiorom Lifsonom a jeho vlastným študentom Ariehom Warshelom s pomocou počítačového modelovania skúmali chovanie biomolekúl.

V rokoch 19801989 pôsobil na Weizmannovom inštitúte vied ako profesor chemickej fyziky. Potom sa stal profesorom štruktúrnej biológie na kalifornskej Stanfordovej univerzite.

V roku 2013 získal Nobelovu cenu za chémiu, spoločne s Martinom Karplusom a Ariehom Warshelom.

Je držiteľom troch občianstiev, amerického, britského a izraelského. Polovicu roka žije v Izraeli, kde žije jeho manželka a deti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Popis Levittovho výskumu 

Biofyzici
Britskí biológovia
Britskí fyzici
Chemici USA
Vedci USA
Britskí vedci
Izraelskí vedci
Osobnosti USA židovského pôvodu
Britské osobnosti židovského pôvodu
Izraelské osobnosti židovského pôvodu
Vedci židovského pôvodu
Vysokoškolskí pedagógovia USA
Britskí vysokoškolskí pedagógovia
Izraelskí vysokoškolskí pedagógovia
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Britskí nositelia Nobelovej ceny
Izraelskí nositelia Nobelovej ceny
Vyučujúci na Stanford University
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Slovensko-česká interliga hádzanárok 2015/16

Slovensko-česká interliga hádzanárok alebo WHIL v sezóne 2015/16 bol 14. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Počet družstiev sa oproti minulej sezóne zvýšil o jedno družstvo. Titul majstra WHIL obhájilo družstvo IUVENTA Michalovce. To sa následne stalo aj majstrom Slovenska, keď vo finálovej sérii zvíťazilo nad HK Slovan Duslo Šaľa.

Systém súťaže 
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé roky. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostáva z 26 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 24 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili 4 družstvá, v českej nasledovala okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišiel účastník baráže. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy.

Účastníci

Výsledky WHIL

Zápasy

Tabuľka

Slovenské národné play-off

Semifinále

Play-off o 3. miesto

Finále

Konečné umiestnenie 

Slovensko

Česko

Referencie

Pozri aj 
 Extraliga hádzanárov 2015/16
 1. liga hádzanárok 2015/16
 2. liga hádzanárok 2015/16

Zdroje 
 WHIL na oficiálnej stránke Slovenského zväzu hádzanej
 WHIL na oficiálnej stránke Českého zväzu hádzanej 

Hádzaná v 2015
Hádzaná v 2016
Slovensko-česká interliga hádzanárok (WHIL)
Tetanus

Tetanus (strnulosť šije) je nebezpečná choroba spôsobená baktériou Clostridium tetani, ktorá sa bežne nachádza v pôde, do ktorej sa dostáva z výkalov zvierat.

Symptómy  
Baktéria sa do tela dostane cez ranu – pichnutie alebo porezanie znečisteným predmetom. Spóry sa množia hlavne v prostredí bez prístupu kyslíka, napríklad pri hlbokej rane pri šliapnutí na klinec. Symptómy sa prejavia 4 až 14 dní po infekcii. Pacienti majú najprv problém s pohybom čeľuste (trizmus) a často majú pevný úsmev (risus sardonicus). Bez liečby toxín postúpi do miechy a rozšíria sa svalové kŕče. Môžu sa objaviť špecifické kŕče chrbtového svalstva, opistotonus.

Tetanus sa prejavuje silnými a bolestivými kŕčmi a stratou koordinácie svalových pohybov (ktorá je spôsobená tým, že toxíny produkované baktériami blokujú uvoľňovanie svalového sťahu). Bez lekárskej pomoci (antibiotiká, sérum) končí spravidla smrťou v dôsledku zastavenia srdca alebo kolapsu dýchacieho systému (kŕč medzirebrových a ďalších svalov znemožní dýchanie). Tetanus nie je nákazlivý medzi ľuďmi.

Formy  
Tetanus má 4 hlavné formy:
generalizovaný – najbežnejší
lokalizovaný
cefalický – postihnutie hlavy
neonatálny – novorodenecký, novorodenec infikovaný cez matku

Liečba a prevencia 
Najvyššia úmrtnosť je u neočkovaných ľudí a osôb starších ako 60 rokov. Na Slovensku je výskyt tetanu (od roku 1970) zriedkavý ale úmrtnosť a riziko pri ochorení vysoká.Proti tetanu sa na Slovensku aplikuje celoplošné očkovanie, toto očkovanie je povinné. Deti majú tri dávky v prvom roku života, neskoršie v 6. a 13. roku života a dospelý potom každých 10 až 15 rokov.

Novorodenecký tetanus je závažným problémom v chudobných krajinách – napríklad v roku 1998 spôsobil smrť 59 000 novorodencov asi 14 % (215 000) všetkých úmrtí, vo vyspelých krajinách je ale veľmi vzácny. V 40. rokoch 20 storočia bola úmrtnosť v USA na tetanus 90 %, dnes aj napriek intenzívnej liečbe zomiera 5 až 10 % (iný zdroj 11 %).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Tetanus.cz

Choroby
Hádzaná na Ázijských hrách 1998

Hádzaná na Ázijských hrách 1998 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 1998. Konal sa v Bangkoku, v Thajsku v dňoch od 7.16. decembra 1998, za účasti 8 mužských a 6 ženských tímov. Pôvodne bolo prihlásených až 12 mužských družstiev, ktoré boli vyžrebované do 3 skupín, ale Bangladéš, Jordánsko, Omán a Saudská Arábia svoju účasť odriekli. Nováčikmi podujatia boli mužské družstvo Kataru a obe družstvá domáceho Thajska. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 5. vydanie. Dejiskom zápasov boli arény univerzít Thammasat University a Srinakharinwirot University. Titul v oboch kategóriách obhájili družstvá Kórejskej republiky. Vo finálovom stretnutí mužského turnaja po výhre nad .

Ženský turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 1999, ktoré organizovalo Nórsko. Kvalifikovali sa na 4 najlepšie družstvá.

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Archívna stránka Ázijských hier 1998 
 Oficiálna stránka Ázijskej hádzanárskej federácie /(po arabsky)
 Hádzaná na oficiálnej stránke Ázijskej olympijskej rady

Zdroje 
 Hádzanársky turnaj na archívnej stránke Ázijských hier 1998 
 Hádzanársky turnaj mužov a žien na Ázijských hrách 1998 na stránke todor66.com 
 Hádzanársky turnaj na Ázijských hrách 1998 na stránke Japonskej hádzanárskej federácie 

Hádzaná v 1998
Hádzaná na Ázijských hrách
Ázijské hry 1998
Hádzaná na Ázijských hrách 2010

Hádzaná na Ázijských hrách 2010 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2010. Konal sa v Kantone, v Číne v dňoch od 13.26. novembra 2010, za účasti 11 mužských a 9 ženských tímov. Nováčikom podujatia bolo iba ženské družstvo Kataru. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 8. vydanie. Dejiskom zápasov boli arény Huashi Gymnasium a Guanggong Gymnasium. 

Vo finálovom stretnutí mužského turnaja zvíťazila  nad . Titul v ženskej kategórii získala domáca , ktorá vo finále vyhrala nad .

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Hádzaná na oficiálnej stránke Ázijských hier 2010 /
 Oficiálna stránka Ázijskej hádzanárskej federácie /(po arabsky)
 Hádzaná na oficiálnej stránke Ázijskej olympijskej rady

Zdroje 
 Hádzanársky turnaj na oficiálnej stránke Ázijských hier 2010 (archive.org) 
 Hádzanársky turnaj mužov a žien na Ázijských hrách 2010 na stránke todor66.com 
 Hádzanársky turnaj mužov a žien na Ázijských hrách 2010 na stránke goalzz.com 
 Hádzanársky turnaj na Ázijských hrách 2010 na stránke Japonskej hádzanárskej federácie 

Hádzaná v 2010
Hádzaná na Ázijských hrách
Ázijské hry 2010
Kláštor a Kostol svätých Petra a Pavla (Nitra, Horné Mesto)

Kostol a kláštor svätých Petra a Pavla sa nachádza v bezprostrednej blízkosti Nitrianskej galérie. Komplex tvorí súvislú zástavbu ohraničujúcu priestranné námestie Horného mesta.

Architektúra 
Pôvodne renesančný jednoloďový kostol zasvätili sv. Petrovi a Pavlovi. Veža v barokovom slohu bola pristavaná až v roku 1732, keďže v tom období kostoly žobravých rádov nemali vežu. Výška veže aj s krížom je 40 metrov. Zo západnej strany kostola dal pristavať nitriansky biskup Juraj Selepčéni 4 kaplnky. Nad kaplnky postavili oratórium, ktoré je prepojené s chórom. Neskôr bol kostol upravený na barokový štýl. Steny kostola a kaplniek zdobí 33 reliéfnych vypuklých plastík z dubového dreva znázorňujúcich ucelený cyklus výjavov zo života zakladateľa rádu sv. Františka
. Tvorcom umeleckého diela bol František Xaver Seegen. Hlavný oltár znázorňuje obraz apoštolov sv. Petra a Pavla. Kamenný reliéf apoštolov Petra a Pavla zamurovali do vonkajšej fasády. Kláštor prilieha ku kostolu zo severovýchodnej strany a je s ním spojený krížovou chodbou.

Rehoľa menších bratov 
Po vysvätení kostola nitrianskym biskupom Jakubom odovzdal ho do užívania rehole menších bratov -  známi ako františkáni. Po požiaroch a viacerých útokoch sa rozhodli františkáni kostol aj kláštor opustiť a odišli do Bratislavy. Františkánov pritiahol späť do mesta biskup Ján Telegdy, aby mu pomohli vyhnať z mesta kalvínov a protestantov. Biskup im dal postaviť v meste kláštor a kostol. Kostol sa zmenil počas tureckej okupácie na moslimskú modlitebňu, ktorá niesla meno sultánovej matky. Po opätovnom vypálení františkánskeho kláštorného komplexu a ďalších domov tureckými vojskami tentoraz mnísi neopustili mesto a kláštor. Mnísi sa spolupodielali na jeho obnove, ktorá trvala až do 18. storočia.

Referencie

Literatúra 
 VALENT, Štefan. Nitra (Turistický sprievodca). Banská Bystrica : AB-ART Press, 1992. ISBN 978-80-900433-1-2. S. 8.
 LACIKA, Ján. Poznávame Slovensko, Nitra a okolie. Bratislava : DAJAMA, 2003. ISBN 80-88975-53-0. S. 55. - 56.

Iné projekty

Externý odkaz 
 Dejiny farského chrámu sv. Petra a sv. Pavla a priľahlého kláštora – farnosť Nitra

Petra a Pavla
Kostoly zasvätené svätým Petrovi a Pavlovi
Nitra
Albert Uderzo

Alberto Aleandro Uderzo (* 25. apríl 1927, Fismes, Francúzsko† 24. marec 2020, Neuilly-sur-Seine) bol francúzsky kresliar a ilustrátor. Je spoluautorom komiksu Asterix.

Životopis 
Uderzo sa narodil v obci Fismes pri meste Reims rodičom, ktorí emigrovali z Talianska. V roku 1953 sa oženil s Adou Milani. Roku 1956 sa mu narodila dcéra Sylvia. Zvláštnosťou je, že Uderzo počas svojej práce trpel farbosleposťou.

Počiatky 
Pod vplyvom hrdinov Walta Disneyho začal už v škole Albert s kresbou a ukázal sa ako veľký talent. Vo svojich trinástich rokoch sa vzdelával v umení na Société Parisienne d'édition. V roku 1940 mu vychádzali prvé kresby v časopise Junior. Cez druhú svetovú vojnu sa zdržiaval v Bretónsku, kam tiež následne situoval dobrodružstvo svojho najslávnejšieho hrdinu Asterixa. Po skončení vojny začína v roku 1945 kresliť komiksy, ktoré ho tak preslávili.

Tvorba 
Okrem mnohých dielov dobrodružstiev gala Asterixa a jeho priateľov vytvoril Uderzo niekoľko ďalších komiksov ako príbehy Arysa Bucka (19461947, jeden z možných predchodcov Asterixa), jeho syna princa Rollina (1947) a Belloya (19471948), časopisu Bravo! kreslil epizódu Capitaine Marvel Jr. (1950) a v roku 1951 sa oboznámil so svojím budúcim dlhoročným priateľom a spolutvorcom Reném Goscinnym. S ním vytvoril niekoľko komiksov a v roku 1959 započali prácu na komikse Asterix. Prvý diel vyšiel v časopise Pilote 29. októbra 1959. V roku 1977 zomiera jeho priateľ René Goscinny a v Uderzovej tvorbe dochádza k útlmu a roku 2011 potom ohlásil svoj koniec na poli kresby a Asterixove dobrodružstvá odkazuje do rúk mladšej generácii.

Referencie

Externé odkazy 
 Hugh Schofield. Should Asterix hang up his sword? BBC News, Paris, 22. októbra 2009.
 Asterix creator Albert Uderzo quits drawing at 84. BBC, 27. septembra 2011.
 Graham Marks. Albert Uderzo: An Interview. The Orion Publishing Group.
 Biography for Albert Uderzo. IMDb.com, Inc. 1990-2012.
 The Authors: Albert Uderzo. Asterix Encyclopedia, 2003-2012.
 Albert Uderzo, kresby, scenára. Otvírák, 2007.

Zdroj 

Francúzski ilustrátori
Francúzski kresliari komiksov
Asterixove dobrodružstvá
Francúzske osobnosti talianskeho pôvodu
Francúzski scenáristi komiksov
Andrew Ainslie Common

Andrew Ainslie Common (* 7. august 1841, Newcastle upon Tyne, Spojené kráľovstvo – † 2. jún 1903, Londýn) bol britský astronóm.

Životopis 
Jeho otec Thomas Common bol lekár. Po otcovej skorej smrti sa zamestnal vo firme svojho strýka v Londýne a v roku 1867 sa oženil. 

So svojim 36“ teleskopom 31. januára 1883 vytvoril fotografiu hmloviny Orión za ktorú v roku 1884 dostal Zlatú medailu Royal Astronomical Society.

Pri svojich pozorovaniach objavil aj početné hmloviny, čo zverejnil v časopise Copernicus. V roku 1888 tieto objavy zverejnil John Dreyer v New General Catalogue. Objavil 29 NGC-objektov. 

1895 až 1896 bol prezidentom  Royal Astronomical Society.

Literatúra 
 Wolfgang Steinicke: Nebel und Sternhaufen. Geschichte ihrer Entdeckung, Beobachtung und Katalogisierung - von Herschel bis zu Dreyers „New General Catalogue“ Books on Demand, Norderstedt 2009, ISBN 978-3-837083-50-7

Externé odkazy 
 The Common Man Andrew Ainslie Common (1841–1903)
 Portrait of Andrew Ainslie Common from the Lick Observatory Records Digital Archive, UC Santa Cruz Library's Digital Collections
 Andrew Ainslie Common bei Wolfgang Steinicke
 Obituary Notices : Fellows :- Common, Andrew Ainslie
 Obituary: Andrew Ainslie Common / Turner, H. H
 Liste "New Nebulae" in Copernicus (PDF; 390 kB)
 Veröffentlichungen von A.A. Common v Astrophysics Data System
 Nachrufe auf A.A. Common v Astrophysics Data System

Zdroj 

Anglickí astronómovia
Osobnosti z Newcastlu upon Tyne
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Držitelia Gold Medal of the Royal Astronomical Society
Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní

Majstrovstvá sveta v alpskom lyžovaní () je vrcholná súťaž alpského lyžovania, ktorú organizuje Medzinárodná lyžiarska federácia (FIS).

Dejiny 
Prvý svetový šampionát sa konal v roku 1931. V nasledujúcich rokoch boli majstrovstvá organizované každoročne na európskom kontinente, a to až do vypuknutia druhej svetovej vojny. V roku 1941 sa uskutočnili iba za účasti krajín Osi a štátov, ktoré neboli s mocnosťami Osi vo vojnovom stave. V roku 1946 však boli výsledky z vojnového šampionátu Medzinárodnou lyžiarskou federáciou zrušené z dôvodu obmedzenia účasti viacerých krajín.

Po druhej svetovej vojne došlo na niekoľko desaťročí k prepojeniu majstrovstiev sveta s pretekmi na zimných olympijských hrách. V období 19481982 sa samostatný šampionát konal každé štyri roky, hoci boli majstri sveta vyhlasovaní v dvojročnom intervale. V rokoch, keď boli olympijské hry, sa preteky na tejto udalosti považovali súčasne aj za oficiálne súťaže majstrovstiev sveta. V medziobdobí zimnej olympiády sa potom konali svetové šampionáty samostatne. Prvé samostatné majstrovstvá od roku 1939 oddelené od olympijských hier sa uskutočnili v roku 1950 v americkom Aspene. Predstavovali tiež premiérový šampionát, ktorý sa neuskutočnil na európskom kontinente.

V rokoch konania olympiády boli naviac udeľované tituly majstrom sveta v kombinácii, hoci samostatné kombinačné preteky neboli na programe olympijských hier až do roku 1988 v Calgary. Výsledky sa tvorili na základe súčtu časov z olympijskej súťaže v zjazde a slalome.

Od roku 1985 sa majstrovstvá sveta konajú nezávisle na olympiáde. Nedostatok snehu na MS 1995 v španielskej Sierra Nevade spôsobil preloženie šampionátu na nasledujúci kalendárny rok 1996.

Miesto konania

Disciplíny

19311980

19822015

Lyžiari podľa medailí 
Uvedení sú lyžiari s piatimi a viacerými medailami z individuálnych pretekov po Majstrovstvách sveta 2015.

Muži

Ženy

Štáty podľa medailí 
Tabuľka neobsahuje medaily zo Zimných olympijských hier 19481980, kedy boli preteky v alpskom lyžovaní počítané ako majstrovstvá sveta, ale obsahuje len samostatné svetové šampionáty.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Majstrovstiev sveta v alpskom lyžovaní 
 Majstri sveta 
 Majsterky sveta

Zdroj
Juraj Lažo

Juraj Lažo (* 2. máj 1867, Svidník† 28. máj 1929, tamže) bol kultúrny a politický pracovník Rusínov. Do prvej svetovej vojny pracoval v USA. Skúsenosti získane v Spojených štátoch využil po návrate do Svidníka, kde vybudoval stavebnú firmu.

Bol tvrdý kritik maďarskej politiky Prešovskej gréckokatolíckej eparchie. V 20. rokoch 20. storočia začal dodržiavať pravoslávne náboženské cítenie. Svoje názory vyjadroval na poste senátora Československej sociálno-demokratickej robotníckej strany v rokoch 19201925 v česko-slovenskom parlamente.

V roku 1924 založil tlačiareň vo Svidníku na tlačenie kníh, ktoré propagovali rusínsku orientáciu a tradície v súlade s pravoslávnym náboženským presvedčením.

Autor vlastnej knihy Russkomu narodu na Slovensku (Svidník 1925), kde kritizovali slovakizáciu regiónu. V roku 1927 venoval tlačiareň ladomírovskému monastyru.

Zomrel 28. mája 1929 vo Vyšnom Svidníku, kde je aj pochovaný. Je čestným občanom mesta Svidník „in memoriam“.

Dielo v elektronickej podobe
 LAŽO, J. Russkomu narodu na Slovensku. Vyšnij Svidnik na Slovensku: Ju. Lažo, 1925, 50 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB

Referencie

Literatúra 
 Енциклопедія історії та культури Карпатських Русинів, Ужгород 2010, c. 392. (Encyklopédia histórie a kultúry karpatských Rusínov, Užhorod 2010, s. 392). ISBN 978-966-387-044-1
ŠVORC, Peter. Od pluhu do senátorského kresla - Jurko Lažo a jeho doba (1867-1929). Prešov : UNIVERSUM, 2018, 269 s. ISBN 978-80-89946-02-0

Osobnosti rusínskeho pôvodu
Slovenskí politici
Osobnosti zo Svidníka
Hádzaná na Islamských solidárnych hrách 2005

Hádzaná na Islamských solidárnych hrách 2005 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Islamských solidárnych hier 2005. Konal sa v Mekke, v Saudskej Arábii v dňoch od 9.19. apríla 2005, za účasti 13 mužských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizoval prvýkrát a iba v mužskej kategórii. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou .

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Nadstavbové skupiny

Skupina E

Skupina F

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Športovej federácie islamskej solidarity //(po arabsky)
 Islamské solidárne hry 2005 na stránke Pakistanského olympijského výboru

Zdroj 
 Hádzanársky turnaj Islamských solidárnych hier 2005 na stránke goalzz.com 

Hádzaná v 2005
Hádzaná na Islamských solidárnych hrách
Islamské solidárne hry 2005
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Ruhpolding

5. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 13. do 17. januára 2016 v nemeckom Ruhpoldingu. Na programe boli tri disciplíny – vytrvalostné preteky, štafeta a preteky s hromadným štartom.

Plán pretekov

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
500 bytov

500 bytov je miestna časť katastrálneho územia Nivy, ktoré je miestnou časťou mestskej časti Ružinov v Bratislave. 

Je to najstaršia sídlisková časť v Bratislave. S jej výstavbou sa začalo v 50. rokoch 20. storočia. 

Charakterizujú ju tehlové trojposchodové stavby, ktoré vytvárajú samostatnú kolóniu domov, pôvodne vymedzenú ulicami Revúcka, Velehradská, Pavlovova, Súťažná, Azovská, Svätoplukova a časťou Budovateľskej ulice. Lokalita 500 bytov je ohraničená ulicou Páričkova.

Zdroj 
 500 bytov

Ružinov
Audencia

Audencia, alebo Audencia Nantes je európska biznis škola nachádzajúca sa v Paríži, Nantesi a Pekingu. Bola založená v roku 1900.

Charakteristika
Audencia je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 30 000 absolventov v 50 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 75 národností. Významnými absolventmi sú Jean Arthuis (francúzsky politik) a Thomas Cailley (filmár). Škola je partnerom École nationale de l’aviation civile pre dvojité štúdiá inžinierske / vedúceho.

Študijné programy
Audencia má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, šport, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. Audencia udeľuje aj PhD titul.

Umiestnenia v rebríčkoch
V roku 2015 sa program Master in Management umiestnil na 24 mieste v globálnom rebríčku Financial Times.

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna stránka
 Stránka absolventov

Súkromné vysoké školy vo Francúzsku
Nantes (Francúzsko)
Aki Kaurismäki

Aki Olavi Kaurismäki (* 4. apríl 1957, Orimattila, Fínsko) je fínsky filmový scenárista a režisér.

Život a tvorba 
Aki Kaurismäki vyštudoval literatúru a komunikačné vedy. Po skončení univerzity vystriedal niekoľko pomocných prác, začal študovať filmovú kritiku a okrem toho písal filmové scenáre. Kariéru filmára začal ako spolurežisér filmov svojho staršieho brata Miky Kaurismäkiho.

Kaurismäkiho filmy sa často zaoberajú témou sociálnych outsiderov z mestských centier a sú známe nielen svojimi minimalistickými dialógmi, ale aj svojim lakonickým humorom. Kaurismäki pravidelne spolupracuje s tímom priateľov z radov hercov a hudobníkov, ktorí jeho filmom dodávajú špecifický ráz. Sú to napríklad Matti Pellonpää, Kati Outinen, Kari Väänänen, Sakka Järvenpää. Podľa vzoru Alfreda Hitchcocka sa občas objavuje vo svojich filmoch v úlohe štatistov. Hudbu k jeho filmom často píše Topi Sorsakoski.

Veľké pozdvihnutie vyvolal Kaurismäki na jeseň 2006, keď nepovolil, aby sa jeho film Svetlá v súmraku zúčastnil nominácií na Oscara v kategórii najlepší zahraničný film, a to aj napriek tomu, že ho ako kandidáta jednomyseľne zvolila Fínska filmová komora. Kaurismäki zdôvodňoval svoje rozhodnutie kritickým postojom k vojne v Iraku vedenej USA.

Spoločne so svojím bratom Mikom založil filmový festival Midnight Sun a distribučnú firmu Villealfa (pomenovanú po filme Alphaville od Jeana-Luca Godarda).

Ocenenie 

V roku 2002 získal film Muž bez minulosti cenu Grand Prix na Filmovom festivale v Cannes a bol tiež ako prvý fínsky film v histórii nominovaný na Cenu akadémie v kategórii najlepší cudzojazyčný film za rok 2003.

Režijná filmografia

Hrané filmy 
2012 – Centro Histórico
2011 – Le Havre
2007 – Každému jeho kino
2006 – Svetlá v súmraku
2006 – Valimo (krátkometrážny)
2004 – Vízie Európy - 25 režisérov, 25 krajín (video film)
2002 – Ďalších desať minút I: Trúbka
2002 – Koirilla ei ole helvettiä (krátkometrážny)
2002 – Muž bez minulosti
1999 – Juha
1996 – Mraky odtiahli
1996 – Oo aina ihminen (krátkometrážny)
1996 – Välittäjä (krátkometrážny)
1994 – Leningrad Cowboys Meet Moses
1994 – Pidä huivista kiinni, Tatjana
1992 – Bohémsky život
1990 – Tulitikkutehtaan tyttö
1990 – Zmluva s vrahom
1989 – Leningrad Cowboys Go America
1989 – Likaiset kädet (TV film)
1988 – Ariel
1987 – Hamlet podniká
1986 – Rocky VI (krátkometražný)
1986 – Varjoja paratiisissa
1985 – Calamari Union
1983 – Rikos ja rangaistus

Dokumentárne filmy 
2004 – Bico (krátkometrážny)
1994 – Total Balalaika Show (koncert)
1981 – Saimaa-ilmiö

Externé odkazy 
 Aki Kaurismäki v Česko-Slovenskej filmovej databáze
 Aki Kaurismäki v Internet Movie Database
 Oficiálne webové stránky (nemecky)
 Severské listy

Zdroj 

Fínski filmoví režiséri
Nositelia Radu čestnej légie
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Antholz-Anterselva

6. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konajú od 21. do 24. januára 2016 v talianskej Anterselve. Na programe sú tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a štafeta.

Plán pretekov

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
Európska kvalifikácia vo volejbale žien na LOH 2016

Európska kvalifikácia vo volejbale žien na LOH 2016 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale žien na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa v Ankare, v Turecku v dňoch od 4.9. januára 2016, za účasti 8 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Başkent Voleybol Salonu. Na olympijský turnaj sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo. V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú OH kvalifikáciu.

Kvalifikácia 
Kvalifikované družstvá tvorilo okrem družstva hostiteľskej krajiny ďalších 7 družstiev, ktoré sa nachádzali v európskom rebríčku najvyššie (do 5. októbra 2015) a ešte sa na LOH 2016 nekvalifikovali.

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v rebríčku CEV k 5. októbru 2015.

Aréna

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej volejbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Tureckej volejbalovej federácie /

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke Európskej volejbalovej konfederácie 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 

Volejbal v 2016
Ženy
Volejbal na Letných olympijských hrách 2016
Volejbal
Šport v Ankare
2016 v Turecku
Husa (Kokořínsko)

Husa je názov prírodnej pamiatky a tiež skalnatého útvaru na území CHKO Kokořínsko, v južnej časti okresu Česká Lípa.

Popis 
Na území Ralskej pahorkatiny južne od obce Holany je zalesnené územie plné skál, v ktorom blízko seba je celý rad chránených maloplošných území - Vlhošť, Martinské stěny, Kostelecké bory, Stříbrný vrch a tiež PP Husa. Celé územie je v hornej časti CHKO Kokořínsko a nadväzuje na okres Mělník.

Vrchol kopca Husa je v nadmorskej výške 449 m a ochrana sa týka rozlohy 3,9 ha vo výške , teda celého kopca. Husa sa nachádza na katastrálnom území Domašice, na Husej ceste, žlto vyznačenej turistickej trase a z kopca je pekný rozhľad.  Skalnatý útvar Husi na vrchole kopca svojím tvarom pripomína vtáka hus a podľa neho skalný chrbát i pamiatka dostali svoje označenie. V inej verzii o pôvode mena sa uvádza, že sa tu tajne schádzali prívrženci Husovho učenia.
 
Nie je tu zaujímavá kvetena, rastie tu veľa čučoriedky a vres obyčajný.

Geomorfologické začlenenie 
Skalnatá lokalita sa nachádza v Ralskej pahorkatine, poddrobnejšie Dokeská pahorkatina, Polomené hory - Vlhošťská vrchovina.

Prírodná pamiatka 
Chránená lokalita bola vyhlásená prírodnou pamiatkou v roku 1999, v evidencii AOPK má číslo 1354, starostlivosť o ňu má Správa CHKO Kokořínsko. Lokalta sa prekrýva s Europsky významnou lokalitou Roverské skaly.

Prístup 
Oblasťou prechádza niekoľko vyznačených turistických trás, cez Hus vedie žltá, pretínajúca celú túto severnú časť Kokořínska a pod kopcom vedie cyklotrasa 0058. Najbližšia železničná trať 087 je z Českej Lípy do Lovosíc. Najbližšia vlaková zastávka je v 4 km vzdialených Blíževedloch. Najbližšou obcou je Hvězda približne 2 km severne.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na webe AOPK
 Web Turistik
 Web Turistika

Zdroj 

Skalné útvary v Česku
Chránené územia v okrese Česká Lípa
Okres Česká Lípa
Európska kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016

Európska kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016 bola európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa v Berlíne, v Nemecku v dňoch od 5.10. januára 2016, za účasti 8 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Max-Schmeling-Halle. Na olympijský turnaj sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo, ktorým sa stalo . V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú OH kvalifikáciu.

Kvalifikácia 
Kvalifikované družstvá tvorilo okrem družstva hostiteľskej krajiny ďalších 7 družstiev, ktoré sa nachádzali v európskom rebríčku najvyššie (do 19. októbra 2015) a ešte sa na LOH 2016 nekvalifikovali.

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v rebríčku CEV k 19. októbru 2015.

Aréna

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka kvalifikácie 
 Oficiálna stránka Európskej volejbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Nemeckého volejbalového zväzu

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke Európskej volejbalovej konfederácie 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 

Volejbal v 2016
Muži
Volejbal na Letných olympijských hrách 2016
Volejbal
Dřevnice

Dřevnice je ľavostranný prítok rieky Morava v Zlínskom kraji. Dĺžka toku je 42,3 km, plocha povodia meria 434,6 km².

Priebeh toku 
Rieka pramení na juhu Hostýnskych vrchov, zhruba 3 km severne od obce Držková, v nadmorskej výške 551 m. Preteká cez Slušovice, Zlín a Otrokovice, v ktorých blízkosti sa vlieva zľava do Moravy v nadmorskej výške 182 m. Pozdĺž toku rieky vedú trasy pre turistov a cykloturistov .

Významné prítoky 
 Ľavé: Trnávka, Všeminka, Lutoninka, Obůrek
 Pravé: Ostratky, Fryštácký potok, Racková

Vodný režim 
Priemerný prietok v ústi činí 3,15 m³/s. 

Hlásny profil:

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biele Karpaty - prírodné pomery
 Hlásny profil stanice Zlín
 Prameň Dřevnice
 Zlín - aktuálny vodný stav

Zdroj 

Rieky v Česku
Povodie Moravy