Menová reforma v Česko-Slovensku v roku 1953

Menová reforma v Česko-Slovensku v roku 1953 alebo Česko-slovenská menová reforma v roku 1953 (dobový, aj oficiálny, názov znel peňažná reforma) bola menová reforma uskutočnená v roku 1953 v Česko-Slovensku.

Štát sa ňou snažil vysporiadať s dovtedajším prídelovým systémom (reforma ho zrušila), zamedziť čiernemu trhu a znížiť pomer kúpyschopného dopytu voči nízkej povojnovej ponuke spotrebných tovarov (a odstrániť z toho vyplývajúce tendencie k vysokej inflácii).

Hoci ešte 36 hodín pred jej vykonaním prezident republiky Antonín Zápotocký oznámil, že koruna je pevná a takýto krok neprichádza absolútne do úvahy, 1. júna k reforme naozaj došlo.

Podstata reformy 
Z technického hľadiska sa urobili nasledujúce kroky :
Vymenili sa staré peniaze za nové, a to takto:
v prípade pracujúcich (a samostatne hospodáriacich roľníkov), ktorí nikoho nezamestnávali, sa menilo 300 starých korún v pomere 5:1, ostatná hotovosť v pomere 50:1
v prípade občanov, ktorí niekoho zamestnávali, sa menilo v pomere 50:1
vklady na vkladných knižkách do 50 000 starých korún sa menili v závislosti od vkladu v pomere 525:1, vklady nad 50 000 starých korún sa menili v pomere 50:1
vklady podnikového a školského sporenia, vklady na bežných účtoch socialistických podnikov a iných socialistických organizácií, vklady na účtoch JRD III. a IV. typu sa menili v pomere 5:1 (pokladničná hotovosť v pomere 50:1)
vklady na bežných účtoch súkromných podnikov sa prepočítavali do výšky mesačnej mzdy robotníkov za predchádzajúci mesiac v pomere 5:1, ostatné v pomere 50:1
prémie zaplatené na životné poistenie sa menili v pomere 20:1
Zlatý obsah koruny bol stanovený ako 1 Kčs = 123,426 mg rýdzeho zlata. Predtým bola koruna (v rámci brettonwoodského systému) viazaná na zlato len nepriamo tým, že bola viazaná na americký dolár (kurz 50:1), ktorý zas bol viazaný na zlato (z toho vyplýval nepriamy zlatý obsah koruny vo výške 1 Kčs = 17,779 mg rýdzeho zlata).
Zrušili sa zvyšné prostriedky na viazaných vkladoch a záväzky tuzemských cenných papierov z reformy z roku 1945.
Zrušili sa všetky štátne pôžičky umiestnené v peňažných ústavoch a u "kapitalistov".
Bol odstránený prídelový systém zásobovania (tzv. viazaný trh), ktorý existoval od začiatku druhej svetovej vojny. To znamená, že dovtedajší dvojaký trh (t.j. jednak viazaný trh a jednak - od roku 1949 - aj klasický, voľný trh) bol zrušený a bol zavedený voľný trh aj tam, kde dovtedy bol viazaný trh. Výnimku tvorilo palivo, osobné automobily a niektoré iné úzkoprofilové výrobky.
Boli stanovené nové ceny. Pozri nižšie. 
Mzdy a platy, penzie a podobné dôchodky bežného obyvateľstva sa vyplácali v pomere 5:1. 
Boli zvýšené mzdy do istej hranice, nižšie dôchodky sociálneho zabezpečenia a prídavky na deti. Rodinám s aspoň 2 deťmi boli zvýšené daňové úľavy. Roľníkom boli zvýšené príplatky za nadzmluvné dodávky poľnohospodárskych výrobkov a od septembra 1953 aj výkupné ceny.

Štyri dni po reforme bolo vymenené 49,1 miliardy starých korún za 1,4 miliardy nových (teda priemerne v pomere 35:1, pričom zmena cien bola približne 10:1 až 5:1).

Ceny 
Nové jednotné štátne maloobchodné ceny boli (po prepočte 5:1) asi dvojnásobne vyššie než dovtedajšie ceny na voľnom trhu, ale boli nižšie ako dovtedajšie ceny na voľnom trhu (v prípade potravín asi o 31 % a v prípade priemyselného tovaru o 37 %). Jednotné ceny výrobkov, ktoré neboli na prídel, sa znížili v priemere o 7 %. Vzhľadom na to, že ľudia do reformy nakupovali najmä za viazané ceny, celková cenová hladina spotrebného tovaru sa reformou spočiatku veľmi zvýšila, ale následne bola počas nasledujúcich mesiacov štátom znížená troma štátnymi zníženiami maloobchodných cien. Celkový výsledok týchto úprav cien bol taký, že po prechodnom poklese spotreby už v roku 1954 osobná spotreba dosiahla najvyššiu úroveň od roku 1945.

Niektoré maloobchodné ceny pred a po peňažnej reforme:

Prameň: Statistická ročenka ČSR 1958. (čísla (peniaze) sú uvedené v Kčs)

 Oficiálny pohľad na reformu pred rokom 1989 Encyklopédia Slovenska Slovenskej akadémie vied z roku 1979 v hesle mena reformu interpretuje nasledovne (tam, kde nie je vyznačený citát je text len mierne krátený bez zmeny významu pôvodného textu): V situácii, keď mala buržoázia ešte značný vplyv vo finančníctve a bankovníctve, menová reforma z roku 1945 splnila iba čiastočne pôvodný zámer - postihnúť najmajetnejšie vrstvy a špekulantské živly. Mnohým majetným osobám sa pod rôznymi zámienkami uvoľňovala určitá časť viazaných vkladov v novej mene...Vývoj meny bol po reforme 1945 poznamenaný inflačnými tendenciami. Disproporcie medzi množstvom obeživa a trhovými fondmi, ktoré sa po menovej reforme z roku 1945 zmiernili, neskôr znova narastali a v rokoch 1. päťročnice sa stali vážnym hospodárskym problémom. Nominálne príjmy obyvateľstva rástli rýchlejšie než reálne príjmy (rástli životné náklady); zvyšovali sa všetky druhy cien (maloobchodné viac než ostatné). Ďalším problémom bolo veľmi nerovnomerné rozloženie peňažnej hotovosti. Veľa peňazí sa skoncentrovalo v rukách bývalej buržoázie a špekulantov, stal[i] sa živnou pôdou pre nákupné horúčky a rozvetvený čierny obchod. Východiskom pre riešenie dlhodobých problémov v zásobovaní a peňažnom obehu bola menová reforma uskutočnená 1.6. 1953. [Nasleduje informácia o novo stanovenom zlatom obsahu meny a zoznam prepočítacích pomerov pre jednotlivé skupiny obyvateľstva (pozri vyššie):] Menová reforma zlikvidovala aj nedostatky prvej reformy a pozostatky hospodárstva fašistov a kapitalistov. Zrušila záväzky z vkladov a tuzemských cenných papierov z reformy z 1945. Súčasne sa zrušili štátne pôžičky vydané po roku 1945, umiestené v peňažných ústavoch a u kapitalistov. Zrušili sa aj záväzky zo životného poistenia, pokiaľ sa mali plniť na viazaný vklad. Zároveň sa znížili komerčné ceny o 30 %. Základné mzdy a dôchodky boli zvýšené. Menová reforma mala výhradne triedny charakter, postihnuté boli hlavne tie majetkové hodnoty, ktoré boli v rukách špekulantov a zvyšku buržoázie, Pracovné dôchodky boli zhodnotené znížením cien....Reforma odstránila vážnu prekážku, ktorá brzdila zvyšovanie produktivity práce. Boli vytvorené predpoklady pre socialistické odmeňovanie podľa práce a zvyšovanie úrovne chozrazčotného hospodárenia, režimu hospodárnosti a finančnej disciplíny. Menová reforma upevnila celú úverovú sústavu, socialistické financie, a tým aj politickú a hospodársku silu čs. národného hospodárstva. Nepokoje 
V niektorých mestách došlo po reforme k nepokojom najmä medzi robotníkmi. Najsilnejší odpor vzbudila menová reforma v Plzni, kde bol jej dosah ešte zvýraznený tým, že plzenská Škodovka úmyselne vyplatila mzdy skôr, pred reformou (pozri Plzenské povstanie (1953)). 

Nepokoje vypukli aj v Prahe, v závode ČKD demonštrovalo okolo 1 000 nespoko­jencov, časť z nich vyšla aj do ulíc. Na Slovensku nedošlo veľmi k pouličným nepokojom, ale ľudia zastavovali prácu. Väčšie štrajky prebehli v Ružomberku, Lubeníku, Liptovskom Mikuláši, Zlatých Moravciach a Handlovej. Podľa odhadu Jana Peška z Historického ústavu SAV prácu na Slovensku vtedy zastavilo do 200 000 ľudí.

 Referencie 

 Literatúra 
 Jirásek, Z., Šůla, J.: Velká peněžní loupež v Československu 1953 aneb 50 : 1, Svítání, Praha, 1992, 164 s., ISBN 80-900238-9-4
 Vencovský, F.: Vzestupy a propady československé koruny Praha, Oeconomica 2003
 Vokrouhlecký, J.: Komparace československých měnových reforem 1919, 1945 a 1953'', Bakalářská práce, Univerzita Karlova v Praze, Fakulta sociálních věd, Institut ekonomických studií, 2004

Pozri aj 
 menová reforma v Česko-Slovensku

Externé odkazy 
Menová reforma roku 1953
Výmena peňazí v r. 1953 vyvolala nepokoje
Zákon č. 41/1953 Zb. o peňažnej reforme
 Článok o menovej reforme
 Richard Salzmann - spomienka obyvateľa Plzne na menovú reformu
 Menová reforma 1953 a Čepičkova armáda - video z cyklu Českej televízie Historický magazín
 Koho najviac poškodila menová reforma?

1953
Dejiny Česko-Slovenska
1953