joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nadežda Viktorovna Petrovová

Nadežda Viktorovna Petrovová (; * 8. jún 1982, Moskva, ZSSR, dnes Rusko) je súčasná ruská profesionálna tenistka. Počas svojej profesionálnej kariéry vyhrala 9 turnajov WTA v dvojhre a 19 turnajov vo štvorhre.

Finálové účasti na turnajoch WTA (53)

Dvojhra - výhry (10)

Dvojhra - prehry (11)

Štvorhra - výhry (19)

Štvorhra - prehry (16)

Výkonnostná krivka

Dvojhra

Štvorhra

Iné projekty

Externé odkazy 

Ruskí tenisti
Ruskí olympionici
Víťazi Hopmanovho pohára
Osobnosti z Moskvy
Laguna Jayu Khota

Laguna Jayu Khota je názov pre pre dvojicu (Nekhe Khota a Jayu Khota) mlado vyzerajúcich maarov, nachádzajúcich sa v Bolívii, východne od hlavnej andskej vulkanickej reťaze. Maary boli pôvodne pokladané za impaktné krátery po náraze meteoritu, no boli vyformované začiatkom holocénu sériou freatomagmatických erupcií bazaltických a trachyandezitových pyroklastík.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Laguna Jayu Khota na Global Volcanism Program 

Sopky Bolívie
Maary
Half-Life

Half Life (často označovaná skratkou ako HL alebo HL1) je akčná počítačová hra z pohľadu prvej osoby, ktorej príbeh sa v celom rozsahu vyvíja počas hrania v reálnom čase. Vyvinula ju spoločnosť Valve Software, vyšla pod záštitou Sierra Studios 19. novembra 1998. Hru pod PC Windows poháňa modifikovaný Quake engine.

Príbeh 

Dej sa odohráva začiatkom 21. storočia. Na začiatku prichádza dvadsaťsedemročný Gordon Freeman, doktor teoretickej fyziky, absolvent MIT, do nového zamestnania – výskumného komplexu spoločnosti Black Mesa v púšti v Novom Mexiku. Táto spoločnosť sa zaoberá širokým spektrom aplikovaného výskumu v oblasti energetiky, robotiky, genetiky a pod., avšak jej najdôležitejšou činnosťou je vývoj obranných systémov pre Ministerstvo obrany Spojených štátov. 

Freeman dohliada na experiment, ktorého dôsledkom je masívny výbuch a čiastočné zničenie komplexu. Následkom pokusu sa otvorí brána do inej dimenzie, Xen-u, odkiaľ začnú prúdiť hordy nepriateľských votrelcov a začnú podnikať inváziu Zeme.

Do objektu dorazí jednotka Námornej pechoty Spojených štátov, ktorí však podľa tajného rozkazu spolu s votrelcami likvidujú všetko živé, výskumníkov a personál spoločnosti nevynímajúc. Gordon sa dozvie, že odľahlá časť komplexu, Lambda Komplex je takmer nedotknutá. Dostane sa tam podzemným vlakom a zistí, že nepriatelia dorazili už aj tam.

Pomocou posledných žijúcich vedcov sa dostane do samotného Xen-u, aby tu našiel tajomnú bytosť – Nihilanth. Jej smrťou sa brána na Zem zatvorí, Freeman však ostane uväznený v druhej dimenzii. Na konci hry sa objaví tajomný muž v obleku a kravate, G-Man. Ponúkne Gordonovi dve možnosti: buď bude pracovať pre jeho „zamestnávateľov“ alebo ho nechá na mieste, kde nemá šancu na prežitie. Pokiaľ sa hráč rozhodne pre prvú možnosť, vstúpi do portálu a hra sa skončí. Dej následne pokračuje v Half-Life 2. Pokiaľ však hráč nevstúpi do portálu a tým dá najavo, že odmieta ponuku, bude teleportovaný medzi veľké množstvo votrelcov bez akejkoľvek zbrane a hra sa skončí, implikujúc, že Freeman stret neprežil.

Recenzie
 All Game Guide  link

Soundtrack 
Hudbu zložil Kelly Bailey.

Skladby:

Súvisiace diela 
 Counter-Strike (1999)
 Team Fortress Classic (1999)
 Half-Life: Opposing Force (1999) – Datadisk
 Half-Life: Blue Shift (2001) – Datadisk
 Day of Defeat (2003)
 Half-Life 2 (2004)
 Half-Life 2: Episode One (2006)
 Half-Life 2: Episode Two (3. štvrťrok 2007)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka
 http://half-life.sk - Slovenská Fanstránka

 
Akčné počítačové hry a videohry
First-person shooter
Počítačové hry z 1998
Počítačové hry
Počítačové hry pre viacerých hráčov
Bebrava

Bebrava môže označovať:

slovenskú rieku, pozri Bebrava (rieka)
potok pri Krupine, pozri Bebrava (potok)
Nuevo Mundo

Nuevo Mundo je vulkanický komplex, pozostávajúci z lávového dómu a s ním asociovaného lávového prúdu, nachádzajúceho sa v juhozápadnej časti Bolívie, blízko mesta Potosí. Komplex leží mimo hlavnej reťaze bolívijských sopiek a jeho povrch je pokrytý sériou troskových kužeľov z pemzy. Plínijské erupcie viskóznych dacitových láv prebiehali pozdĺž severojužnej zlomovej línie. Ich činnosť dala za vznik aj rozsiahlemu depozitu tefrových usadenín, siahajúcemu až k 200 km vzdialenému Potosí.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Nuevo Mundo na Global Volcanism Program 

Sopky Bolívie
Grand Theft Auto III

Grand Theft Auto III (hovorovo GTA 3) je akčná počítačová hra a videohra vyvinutá v štúdiách Rockstar North, vydaná firmou Rockstar Games. Je tretím voľným pokračovaním zo série Grand Theft Auto v úplne novom 3D grafickom kabáte. Hra prináša výrazne lepšiu grafiku a hrateľnosť. Tento diel bol prelomovým zo série GTA a bol označený ako "Hra roku". Na hre je ešte zaujímavé to, že v nej ako jedinej hre v sérii GTA nájdeme metro.

O hre 
Príbeh hry je jednoduchý: Naplánovali ste si s bandou vylúpiť banku no vaša partnerka Catalina vás zradila a postrelila a ocitli ste sa v rukách polície. Počas prepravy do väznice na konvoj v strede Callanghanského mosta zaútočí na políciu gang, aby si vyslobodil svojho bossa a vy spolu s vaším kamarátom 8-ballom využívate situáciu a oslobodzujete sa. Nanešťastie gang nechal za sebou darček - bombu, ktorá načisto zničila most a tak odrezala Portland od zvyšku mesta. Postupne sa však most opraví, otvoria sa nové lokácie ako Staunton Island a Shoreside Vale a budete môcť vyhľadať a zneškodniť Catalinu.

Misie 
Misií je v tejto hre nezvyčajne veľa. Postupne sa vypracovávate na váženého človeka, no dovtedy pracujete pre kadekoho, napr. pre Leone Family, Jakuzu alebo Kartel. Misiu si môžete buď osobne prevziať od bossa, ktorý vám ju dá, alebo si ju môžete prebrať diskrétnejšie - pri telefónnej búdke. No je tu ešte veľa možností ako si zarobiť peniaze - sanitárske, policajné, hasičské a taxikárske misie, alebo možnosť privážať predom určené vozy na miesta zvané Import/Export, ktoré môžete nájsť na ostrovoch Portland a Shoreside Vale.

Lokácie 
GTA 3 sa odohráva vo fiktívnom meste Liberty City, ktoré je založené na štýle mesta New York. Skladá sa z troch ostrovov:

 Portland je priemyslová zóna mesta. Zaujímavé miesta sú napríklad drvička áut, St. Mark's Bistro alebo Joeyho garáž. Taktiež tu ako na jedinom ostrove premáva nadzemný vlak. Nachádzajú sa tu doky, dopravné tepny, sklady, garáže atď. Táto oblasť je osídlená pasákmi, prostitútkami, gangstrami, robotníkmi atď.

 Staunton Island je druhá štvrť, v ktorej sa prevádzajú veľké obchody v Liberty. Nachádza sa tu univerzitu a kasíno. Vládne tu Jakuza a Kolumbijský Kartel.

 Shoreside Vale je tretia a najbohatšia časť mesta. Je to údolie kde majú vily milionári a politici. Taktiež sa tu nachádza letisko a jediná 8-ballova garáž s bombami odpalovanými na diaľku.

Hlavné postavy 
Hlavný článok: Zoznam postáv v hre Grand Theft Auto 3

Soundtrack 
Hlavný článok: Grand Theft Auto 3 soundtrack

Zaujímavosti 
 Claude Speed s Catalinou sa neskoršie objavili aj v hre GTA: San Andreas.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Grand Theft Auto
Akčné počítačové hry a videohry
Hry pre Xbox
Third-person-shooter
Santa Rosa de Toay

Santa Rosa (nazývané aj ako Santa Rosa de Toay) je hlavné mesto provincie La Pampa v centre Argentíny. Je taktiež sídlom departmentu Capital. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 102 860 obyvateľov. Aj s predmestiami má Santa Rosa v súčasnosti približne 113 700 obyvateľov.

Mesto bolo založené v roku 1892 Tomásom Masonom. Iba v druhej polovici 20. storočia sa rozvinulo na relatívne významné pooľnohospodárske centrum, ale stále je ešte jedno z najmenších  hlavných miest argentínskych provincií, po Rawsone, Ushuaie a Viedme. Žije tu viac ako štvrtina obyvateľstva provincie.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka mesta

Mestá v provincii La Pampa
Zoznam minerálnych látok

A12A Vápnik
A12AA Vápnik
A12AA01 Fosforečnan vápenatý
A12AA02 Glubionát vápenatý
A12AA03 Glukonát vápenatý
A12AA04 Uhličitan vápenatý
A12AA05 Laktát vápenatý
A12AA06 Glukonolaktát vápenatý
A12AA07 Chlorid vápenatý
A12AA08 Glycerofosforečnan vápenatý
A12AA09 Citrát trivápenatý s lizínovým komplexom
A12AA10 Glukoheptonát vápenatý
A12AA11 Pangamát vápenatý
A12AA12 Bezvodý octan vápenatý
A12AA20 Vápnik (kombinácie rôznych solí)
A12AA30 Levulát vápenatý
A12AX ‌Vápnik, kombinácie s vitamínom D a/alebo s inými liečivami
A12AX01 Uhličitan vápenatý a cholekalciferol 
A12B Draslík
A12BA Draslík
A12BA01 Chlorid draselný
A12BA02 Citrát draselný
A12BA03 Hydrogénvínan draselný
A12BA04 Hydrogenuhličitan draselný
A12BA05 Glukonát draselný
A12BA30 Kombinácie
A12BA51 Chlorid draselný, kombinácie
A12C Iné minerálne látky
A12CA Sodík
A12CA01 Chlorid sodný
A12CA02 Síran sodný
A12CB Zinok
A12CB01 Síran zinočnatý
A12CB02 Glukonát zinočnatý
A12CB03 Komplex bielkovín so zinkom (Proteínový komplex zinku)
A12CC Horčík
A12CC01 Chlorid horečnatý
A12CC02 Síran horečnatý
A12CC03 Glukonát horečnatý
A12CC04 Citrát horečnatý
A12CC05 Aspartát horečnatý
A12CC06 Laktát horečnatý
A12CC07 Levulinát horečnatý
A12CC08 Pidolát horečnatý
A12CC09 Orotát horečnatý
A12CC10 Oxid horečnatý
A12CC30 Horčík (kombinácie rôznych solí)
A12CD Fluoridy
A12CD01 Fluorid sodný
A12CD02 Monofluorofosforečnan sodný
A12CD51 Fluóridy, kombinácie
A12CE Selén
A12CE01 Selenan sodný
A12CE02 Seleničitan sodný
A12CX Iné minerálne prípravky

A12 - Minerálne látky
Zoznam anabolík na systémové použitie

A14A Anabolické steroidy
A14AA Deriváty androstanu
A14AA01 Androstanolón
A14AA02 Stanozolol
A14AA03 Metandienón
A14AA04 Metenolón
A14AA05 Oxymetolón
A14AA06 Quinbolón
A14AA07 Prasteron
A14AA08 Oxandrolón
A14AA09 Noretandrolón
A14AB Deriváty estrénu
A14AB01 Nandrolón
A14AB02 Etylestrenol
A14AB03 Oxabolóncipionát
A14B Iné anabolické látky

A14 - Anaboliká na systémové použitie
Zoznam iných prípravkov ovplyvňujúcich tráviaci trakt a metabolizmus

A16A Iné prípravky ovplyvňujúce tráviaci trakt a metabolizmus
A16AA Aminokyseliny a ich deriváty
A16AA01 L-karnitín
A16AA02 Ademetionín
A16AA03 L-glutamín
A16AA04 Merkaptamín
A16AA05 Kyselina karglutámová
A16AA06 Betaín
A16AB Enzýmy
A16AB01 Algluceráza
A16AB02 Imigluceráza
A16AB03 Agalsidáza alfa
A16AB04 Agalsidáza beta
A16AB05 Laronidáza
A16AX Rôzne liečivá ovlyvňujúce tráviaci trakt a metabolizmus
A16AX01 Kyselina tioktová
A16AX02 Anetolumtrition
A16AX03 Fenylbutyrát sodný
A16AX04 Nitizinón
A16AX05 Octan zinočnatý
A16AX06 Miglustat

A16 - Iné prípravky ovplyvňujúce tráviaci trakt a metabolizmus
Zoznam antikoagulancií, antitrombotík

B01A Antikoagulanciá, antitrombotiká
B01AA Antagonisti vitamínu K
B01AA01 Dikumarol
B01AA02 Fenindión
B01AA03 Warfarín
B01AA04 Fenprokumon
B01AA07 Acenokumarol
B01AA08 Etylbiskumacetát
B01AA09 Klorindión
B01AA10 Difenadión
B01AA11 Tioklomarol
B01AB Skupina heparínu
B01AB01 Heparín
B01AB02 Antitrombín III
B01AB03 Skupina heparínu
B01AB04 Dalteparín
B01AB05 Enoxaparín
B01AB06 Nadroparín
B01AB07 Parnaparín
B01AB08 Reviparín
B01AB09 Danaparoid
B01AB10 Tinzaparín
B01AB11 Sulodexid
B01AB51 Heparín, kombinácie
B01AC Antiagreganciá, okrem heparínu
B01AC01 Ditazol
B01AC02 Klorikromen
B01AC03 Pikotamid
B01AC04 Klopidogrel
B01AC05 Tiklopidín
B01AC06 Kyselina acetylsalicylová
B01AC07 Dipyridamol
B01AC08 Kalciumkarbasalát
B01AC09 Epoprostenol
B01AC10 Indobufén
B01AC11 Iloprost
B01AC13 Abciximab
B01AC14 Anagrelid
B01AC15 Aloxiprín
B01AC16 Eptifibatid
B01AC17 Tirofiban
B01AC18 Triflusal
B01AC19 Beraprost
B01AC21 Treprostinil
B01AC30 Kombinácie
B01AD Enzýmy
B01AD01 Streptokináza
B01AD02 Altepláza
B01AD03 Anistrepláza
B01AD04 Urokináza
B01AD05 Fibrinolyzín
B01AD06 Brináza
B01AD07 Retepláza
B01AD08 Sarupláza
B01AD09 Ankrod
B01AD10 Drotrekogin alfa (aktivovaný)
B01AD11 Tenektepláza
B01AD12 Proteín C
B01AE Priame inhibítory trombínu
B01AE03 Argatroban
B01AE04 Melagatran
B01AE05 Ximelagatran
B01AX Iné antitrombotiká
B01AX01 Defibrotid
B01AX02 Dezirudín
B01AX03 Lepirudín
B01AX04 Dermatansulfát
B01AX05 Fondaparinux

B01 - Antikoagulanciá, antitrombotiká
John Stith Pemberton

John Stith Pemberton (* 8. júl 1831, Knoxville, Georgia, USA – † 16. august 1888, Atlanta) bol americký lekárnik a vynálezca Coca-Coly.

Bol veteránom armády Konfederovaných štátov amerických a ako jeden z možných motívov pre vývoj Coca-Coly býva uvádzané, že hľadal liek na tlmenie bolesti.

Iné projekty 

Vynálezcovia USA
Slobodomurári USA
Osobnosti z Georgie
Pehavý Max a strašidlá

Pehavý Max a strašidlá je rozprávka, ktorá je paródiou na hororové a strašidelné príbehy typu Drakula. 

Pôvodný je 7-dielny seriál Teta, ktorý Juraj Jakubisko spracoval aj ako verziu pre kiná pod názvom Pehavý Max a strašidlá.

Referencie

Externé odkazy 
1. Slovenská filmová databáza

Filmy režírované Jurajom Jakubiskom
Slovenské filmy
Filmy podľa názvu
Filmy z 1987
Filmy z 1988
Jon Llewellyn Kyl

Jon Llewellyn Kyl (* 25. apríl, 1942, Oakland, Nebraska, USA) je republikánsky mladší senátor, reprezentant Arizony.

Životopis 
Jon Kyl sa narodil v Oaklande, v štáte Nebraska. Je synom Johna Kyla, kongresmana za štát Iowa. Dosiahol bakalárske vzdelanie v roku 1964 na University of Arizona a v roku 1966 na nej absolvoval štúdium práva.

Je ženatý s Caryll Collins, s ktorou má dve deti: Kristine Kyl Gavin a John Kyla, má štyri vnúčatá.

Politická kariéra 
O miesto v snemovni reprezentantov sa uchádzal v období od 1987 do 1995. Prvýkrát bol zvolený do senátu v roku 1994. V roku 2000 bol znovuzvolený. Je členom senátneho výboru pre súdnictvo (U.S. Senate Committee on the Judiciary), má však tiež účasť na výbore pre terorizmus, technológie a domácu bezpečnosť. Okrem toho je aj členom výboru pre financie (U.S. Senate Committee on Finance).

Ako člen senátneho republikánskeho politického výboru je jedným zo šiestich vedúcich členov republikánskej strany.

V apríli 2006 bol zvolený časopisom Time za jedného z desiatich najlepších senátorov v USA.

V senátnych voľbách v novembri 2006 bol znovuzvolený za zástupcu štátu Arizona v senáte.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kylova oficiálna senátna stránka
 Oficiálna stránka campane
 Kyl na Issues
 TheGipper.com Profil Jona Kyla

Členovia Republikánskej strany (USA)
Senátori USA
Osobnosti z Nebrasky
Členovia Snemovne reprezentantov USA
Enrico Anthony Lazio

Enrico Anthony Lazio známy aj ako Rick Lazio (* 13. marec 1958, Amityville, New York, USA) je americký politik. Je členom Snemovne reprezentantov Kongresu za republikánsku stranu.

V senátnych voľbách v roku 2000 bol neúspešným protikandidátom v štáte New York (USA) proti kandidátke za demokratickú stranu, Hillary Clintonovej.

Externé odkazy 
Rick Lazio for Governor 

Členovia Republikánskej strany (USA)
Osobnosti zo štátu New York
Členovia Snemovne reprezentantov USA
World Team Cup

World Team Cup sú medzinárodné majstrovstvá družstiev v tenise mužov, ktoré od od roku 1978 organizuje ATP v Rochusclube v Düsseldorfe. Turnaj bude od roku 2012 premiestnený do iného nemeckého mesta.

Víťazi World Team Cupu

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka , 

Tenisové turnaje
Tenisové turnaje v Nemecku
Pás (algebra)

Pás je pologrupa, ktorej operácia je idempotentná. To znamená, že pre každý prvok  pásu platí 

.

Pojem pásu nachádza dôležité uplatnenie v rôznych matematických odvetviach, najmä však v teoretickej počítačovej vede.

Jednoduché príklady 
 Ľubovoľný zväz tvorí pás vzhľadom ku obidvom svojim zväzovým operáciám. Napríklad množina reálnych čísel spolu s operáciou, ktorá každej dvojici čísel priradí to väčšie z nich, je pás. Ale tá istá množina tvorí pás aj vzhľadom k operácii, ktorá každej dvojici čísel priradí to menšie z nich.
 Nech  je ľubovoľné, ale pevne zvolené číslo z jednotkového intervalu . Jednotkový interval tvorí pás vzhľadom k binárnej operácii

 Ľubovoľná množina spolu s operáciou ľavej alebo pravej projekcie tvorí pás.

Špeciálne triedy pásov

Polozväzy 
Každý komutatívny pás je polozväz (v algebrickom zmysle slova) a naopak.

Štvoruholníkové, pravo-nulové a ľavo-nulové pásy 
Štvoruholníkový pás je pás, v ktorom pre každé tri prvky  platí

Tejto vlastnosti sa niekedy hovorí štvoruholníková vlastnosť.

Napríklad pre dané ľubovoľné neprázdne množiny I a J možno definovať pologrupovú operáciu na  predpisom

Výsledná pologrupa je štvoruholníkový pás, lebo 
 pre každý pár (i,j) máme 
 pre každé 3 páry  máme 

Ľavo-nulový pás je pás splňujúci xy = y. Symetricky pravo-nulový pás splňuje xy = x. V určitých pravo-nulových a ľavo-nulových pásoch sú štvoruholníkové pásy a fakticky každý štvoruholníkový pás je izomorfný k direktnému súčinu ľavo-nulového pásu a pravo-nulového pásu.

Regulárne pásy 
Regulárny pás je pás, v ktorom pre každé tri prvky  platí

Zväz variet pásov 
Zväz variet pásov je spočítateľný. Vyplýva to z toho, že každá equacionálna trieda pásov je určená konečným počtom identít. Variety polozväzov, pravo-nulových a ľavo-nulových pásov predstavujú tri netriviálne minimálne prvky tohoto zväzu.

Referencie 
 
 

Algebrické štruktúry
John Major

Sir John Major (* 29. marec 1943, Londýn) je bývalý popredný britský konzervatívny politik a ministerský predseda v rokoch 19901997.
 
Svoju politickú kariéru začal ako poslanec mestskej rady v Lambethe v Londýne v roku 1968. V roku 1979 bol prvýkrát zvolený do parlamentu. Vo vládach Margaret Thatcherovej bol postupne námestníkom ministra financií, ministra zahraničia a krátku dobu bol ministrom financií. Po zosadení Thatcherovej z čela Konzervatívnej strany bol Major zvolený za jej predsedu.

27. novembra 1990 sa stal predsedom Konzervatívnej strany a o deň neskôr bol menovaný predsedom vlády. Jeho predsedníctvo je spojené so spormi vo vnútri strany, zvyšujúcou sa dôležitosťou Európskej únie (ratifikáciou Maastrichtskej zmluvy) ako aj výstupom Spojeného kráľovstva z ERM v dôsledku tzv. Čiernej stredy 16. septembra 1992.

V roku 1997 prehral vo voľbách s labouristickou stranou, ktorú viedol v tom čase Tony Blair. Výsledky volieb boli pre jeho stranu najhoršie od roku 1832. Po tejto prehre sa novým predsedom Konzervatívnej strany stal William Hague, Major zostal členom parlamentu až do svojho odchodu z Dolnej snemovne v roku 2001.

Pozri aj 
 Zoznam predsedov vlády Veľkej Británie a Spojeného kráľovstva

Iné projekty

Zdroj 

Narodenia v 1943
Britskí politici
Predsedovia vlády Spojeného kráľovstva
Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Ministri zahraničných vecí Spojeného kráľovstva
Ministri financií Spojeného kráľovstva
Predsedovia Konzervatívnej strany (Spojené kráľovstvo)
Hámid Karzaj

Hámid Karzaj 
( * 24. december 1957, Kandahár) bol prvým prezidentom Afganistanu v ére po vládnutí hnutia Taliban. V roku 2004 vyhral prezidentské voľby a 7. decembra sa stal prezidentom Afganistanu.

Keď sa na politickú scénu dostalo hnutie Taliban, Karzaj patril k jeho podporovateľom. S odstupom času sa začal dištancovať z dôvodu prepojenia hnutia na Pakistan. Karzaj sa v roku 1996 odmietol stať veľvyslancom Afganistanu pri OSN. Odsťahoval sa do exilu v Pakistane. Pravdepodobne agenti Talibanu zabili jeho otca a Karzaj sľúbil, že ho pomstí.

Po udalostiach v septembri 2001 sily lojálne Karzajovi spolu s mudžáhidmi lojálnymi Afganskému severnému spojenectvu spolu s USA zosadili Taliban a nastolili novú vládu. Podľa dohôd z decembra 2001 sa Karzaj stal predsedom 29-členného vládnuceho výboru. Jeho vplyv však prakticky nesiahal mimo hlavného mesta, takže ho často označovali hanlivo ako starosta Kábulu.

Karzaj udržiava dobré vzťahy so Západom, hlavne Georgeom Bushom. Viaceré zdroje potvrdzujú, že bol konzultantom pre americkú ropnú spoločnosť Unocal. Spoločnosť Unocal aj Karzaj to však popierajú.
 
Boli naňho spáchané štyri pokusy o atentát, posledný 27. apríla 2008.

Poznámky

Iné projekty

Externé odkazy 
 Afganská islamská republika: kancelária prezidenta
 Veľvyslanectvo Afganistanu vo Washingtone: Prezident Hámid Karzaj

Narodenia v 1957
Prezidenti Afganistanu
Afganskí politici
Sergej Kohut

JUDr. Sergej Kohut (* 22. marec 1940, Užhorod, Ukrajina) je slovenský sudca Ústavného súdu SR. Za sudcu Ústavného súdu bol vymenovaný prezidentom 16. februára 2007. Jeho právnou špecializáciou je správne právo.

Profesná kariéra 
 1962 – vyštudoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. 
 1968 – obhájil titul doktora práv a nastúpil na Okresný súd v Prešove ako čakateľ. Presunuli ho na Okresný súd v Banskej Bystrici a po vymenovaní za sudcu ho pridelili na Krajského súdu v Banskej Bystrici. Z politických dôvodov bol donútený odísť z justície. Neskôr pôsobil ako advokát vo Zvolene, odkiaľ taktiež musel z politických príčin odísť. 
 1975 – bol perzekvovaný
 19811990 – podnikový právnik
 1990 – bol rehabilitovaný a nastúpil ako sudca na Krajský súd v Banskej Bystrici. Neskôr sa stal námestníkom Ministerstva spravodlivosti SR. 
 19921994 – sudca Najvyššieho súdu Slovenskej republiky. 
 1994 – štátny tajomník Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky.
 19952007 – sudca Najvyššieho súdu SR. Počas tejto doby bol aj predsedom Správneho kolégia Najvyššieho súdu.

V roku 2002 kandidoval ako protikandidát Štefana Harabina na post predsedu Najvyššieho súdu SR.

Referencie

Externé odkazy
 Ústavný súd - profily sudcov

Narodenia v 1940
Žijúci ľudia
Osobnosti z Užhorodu
Sudcovia Ústavného súdu SR
Sudcovia Najvyššieho súdu SR
Slovenskí sudcovia
Slovenskí politici
Štátni tajomníci Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky
Politicky prenasledovaní na Slovensku
Cudzinec (Camus)

Cudzinec (novela, francúzsky L’Étranger) je dielom francúzskeho spisovateľa Alberta Camusa. Napísal ju v roku 1942. Je príkladným dielom absurdnistickej fikcie. Dej sa odohráva v Alžírsku, je písaný v prvej osobe. Hlavnou postavou je skromný úradník Meursault.
Témou je život tohto človeka, jeho zúfalstvo a nešťastie, cíti sa byť cudzincom v ľudskej spoločnosti.

Pozri aj
100 kníh 20. storočia podľa Le Monde

Knihy z 1942
Knihy Alberta Camusa
Sfilmované knihy
Kevin Carter (fotograf)

Kevin Carter (* 13. september 1960, Johannesburg, Južná Afrika – † 27. júl 1994, tamže) bol juhoafrický fotograf a žurnalista. 

Bol členom skupiny žurnalistov známej ako „Bang-Bang Club“. Snažili sa odhaliť zverstvá apartheidu. V marci 1993 odišiel do Sudánu zdokumentovať miestne rebelské povstanie. Zažil šok z videnia veľkého hladomoru a biedy a začal to fotografovať. Tu vznikla jeho najznámejšia fotka, fotka vyhladovaného malého dieťaťa ako sa snaží všetkými silami priplaziť k obžive a supa, ktorý priletel a vyčkával na smrť dieťaťa. Symbol bezmocnosti, sup, odletel, až keď ho fotograf odháňal preč.

Carter získal v roku 1994 Pulitzerovu cenu.
27. júla 1994 vo veku 33 rokov spáchal samovraždu, pravdepodobnou príčinou bola depresia.

Externé odkazy 
 http://picturenet.co.za/photographers/kc/
 

Narodenia v 1960
Úmrtia v 1994
Juhoafrickí fotografi
Juhoafrickí novinári
Obete samovrážd
Osobnosti z Johannesburgu
Max Švabinský

Max Švabinský (celým menom Maxmilian Theodor Jan Švabinský, * 17. september 1873, Kroměříž – † 10. február 1962, Praha) bol český maliar a rytec.

Jeden z najvýznamnejších českých umelcov dvadsiateho storočia, uznávaný pre svoju neobyčajnú kresliarsku zručnosť a rozmanitosť grafických techník. Portrétoval mnohé významné osobnosti tej doby. Spoločne s Janom Preislerom, Antonínom Slavíčkom a Milošom Jiránkom patrí ku generácii umelcov, ktorí položili základy českého moderného výtvarného umenia dvadsiateho storočia. Švabinský sa veľkou mierou podieľal aj na zviditeľnení českého výtvarného umenia v celej Európe.

Ocenenia 
Bol zakladajúcim členom SČUG Hollar, členom SVU Mánes, kuratória Modernej galérie, viedenského spolku umelcov Hagenbund a Société nationale des Beaux-Arts v Paríži. Mal titul Doctor honoris causa Masarykovej univerzity v Brne, rytierom Radu čestnej légie, profesorom c. k. Akadémie umení v Prahe, osemkrát jej rektorom, doživotným čestným profesorom Akadémie výtvarných umení v Prahe, nositeľom Radu republiky, akademikom-korešpondentom Real Academia de Bellas Artes v Madride a laureátom ceny talianskej vlády za kolekciu leptov.

V roku 1937 bola v oblasti bankoviek na výstave umenia v Paríži ocenená jeho tisíckoruna z roku 1934. Bankovka vznikla v spolupráci s rytcom Karlom Wolfom.

Roku 1945 bol ocenený titulom národný umelec.

Dielo 

Medzi grafické techniky, ktorým sa v priebehu života venoval, patrila: olejomaľba, perokresba, litografia, mozaika, akvarel, mezzotinta, lept, pastel, drevoryt, návrh na vitráž, kresba suchou ihlou, rudkou, čiernou kriedou, ceruzkou, uhľom.

Umelcov žánrový register: portréty, krajinomaľba, ilustrácie, erotické námety, plagáty, návrhy gobelínov, vitráží, poštových známok a bankoviek.

Medzi najznámejšie obrazy Švabinského patria:
 Chudý kraj 1900 olej, plátno, 179×246 cm
 Splynutí duší 1896 olej, plátno, 65,5×45,5 cm
 Růžový portrét 1898 olej, plátno, 152×135 cm
 Kulatý portrét 1897 olej, plátno, Ø 105,5 cm
 Kamélie 1903 pero, štetec, tuš, akvarel, 1220×607 mm

Zaujímavosti 
Po Maxovi Švabinskom je pomenovaná ulica v Bratislave, pozri Švabinského (Bratislava), a Nitre, pozri Švabinského (Nitra).

Literatúra 
 Jana Orlíková: Max Švabinský: Ráj a mýtus. Gallery, 2001. ISBN 80-86010-50-3
 Ludvík Páleníček: Švabinského český slavín. Praha: SPN, 1973. 14-099-73
 Zuzana Švabinská: Světla Paměti. Praha: Academia, 2002. ISBN 80-200-0912-4
 Hana Volavková: Max Švabinský. Praha: Odeon, 1977. 01-508-82

Iné projekty

Externé odkazy 
  Ukážky grafických listov

Zdroj 
 

Českí maliari
Českí výtvarníci
Nositelia Radu čestnej légie
Česko-slovenskí národní umelci
Osobnosti z Kroměříža
Pochovaní v Prahe
Koza

Koza môže byť:
 v biológii:
slovenský názov rodu Capra (ktorý zahŕňa rodové mená koza, markhur a kozorožec), pozri Capra (rod)
staršie: príslušník (rozlične definovaného) podrodu Capra (spadajúceho pod rod Capra), pozri pod Capra (rod)
slovenské rodové meno niektorých druhov z rodu Capra, pozri Capra (rod)
staršie: koza domáca (Capra hircus) (a v spojení div(ok)á či skalná koza aj kamzík), pozri koza domáca (a prípadne kamzík)
príslušník taxónu kozy (pozri nižšie)
samica príslušníka rodu Capra alebo kamzíka, nesprávne aj srna, pozri Capra (rod) a kamzík (živočích)
 v technike:
skrátene telocvičná koza
vo vodnom športe: zariadenie na prechodné ukladanie lodí, napríklad keď sú ošetrované a opravované
štvornohý drevený stojan, ktorý sa používa pri stavbe lešenia, pozri koza (lešenie)
podstavec s prečnievajúcimi šikmými nohami na pílenie dreva, pozri koza (pílenie dreva)
v poľovníckom slangu: kozlica
historická zbraň:
 zbraň so širokým nožovitým priamym jednosečným hrotom používanou pechotami v 14. – 17. storočí a ako zbraň telesných strážcov vo včasnom novoveku, pozri koza (zbraň pechoty)
 upravená kosa, amatérska zbraň sedliakov v 15. – 18. storočí, pozri koza (sedliacka zbraň)
 vulgárne a nárečovo (obyčajne v množnom čísle): ženské prsníky, pozri pod prsník
 slovenský film z 2015, pozri Koza (film)
 priezvisko, pozri Koza (priezvisko), napr.:
 Ivan Koza, slovenský lekár, onkológ
 Josef Koza, viac osôb
 Juraj Koza-Matejov (1884 – 1973), slovenský rímskokatolícky kňaz, novinár a publicista
 Peter Koza (* 1946), slovenský šermiar a kaskadér
 Vladimír Koza (1954 – 2002), český lekár, hematoonkológ
 Mária Kozová, slovenská pedagogička a publicistka

Kozy (lat. Caprinae) je podčeľaď turovitých, pozri kozy (podčeľaď)

Referencie
Sviňa domáca

Sviňa domáca (iné názvy: prasa domáce, sviňa, v poľnohospodárstve aj (domáca) ošípaná; lat. Sus scrofa domesticus, Sus scrofa domestica, Sus scrofa f. domestica, Sus domestica, Sus domesticus) je rôzne zaraďovaný taxón z rodu Sus. 

Najčastejšie sa zaraďuje ako poddruh diviaka lesného, ale niekedy sa považuje za samostatný druh alebo naopak za integrálnu súčasť druhov, z ktorých sa vyvinul, teda spravidla diviak lesný (Sus scrofa), Sus vittatus a prípadne aj Sus mediterraneus.

Sviňa domáca je významným hospodárskym zvieraťom v poľnohospodárstve. V spotrebe mäsa obyvateľstvom na Slovensku prevláda práve bravčové mäso. Okrem mäsa poskytuje kožu. Z kosti a chrupaviek sa vyrába glej (lep).

Odborné názvoslovie 
Samica sa volá prasnica (spravidla taká, že už porodila) príp. sviňa (v užšom zmysle), mladá prasnica sa volá prasnička, samec sa volá kanec, vykastrovaný samec sa volá brav, mláďa po pôrode v období cicania mlieka sa volá ciciak, v období odstavenia od matky odstavča (po odstavení do veku 4 mesiacov). Obdobie od oplodnenia po pôrod je prasnosť, pôrod je oprasenie.

Fylogenéza 
Rod Sus má dva poľnohospodársky významné druhy: diviak lesný (Sus scrofa) a domáca ošípaná (Sus scrofa domestica)

Dnešné plemená ošípaných vznikli zrejme z viacerých foriem divej ošípanej: divá európska ošípaná (Sus scrofa ferus L.), divá ázijská pásikovaná ošípaná (Sus vittatus) a divá stredomorská ošípaná (Sus mediterraneus). Tieto formy sa od seba líšia najmä tvarom slznej kosti.

Domáca ošípaná bola domestikovaná na Blízkom Východe. Najstaršie nálezy pochádzajú z Cypra a sú staré 11 400 rokov. Nezávislá domestikácia prebehla aj asi 4000 rokov pred Kr. v Číne. Chov ošípaných sa písomne spomína asi 2500 rokov pred Kr. v Asýrii a Babylone v Chammurapiho zákonníku. V Európe sa ošípaná objavuje v staroveku. Domáca ošípaná mala minimálne tri domestikačné centrá. Dve v Európe: jedno v oblasti Baltského mora, druhé v oblasti Stredozemného mora. Tretie domestikačné centrum bolo v oblasti východnej Ázie.

Galéria

Referencie

Zdroje 
 Kliment a kol.: Všeobecná zootechnika, Príroda Bratislava, 1985

Iné projekty 

Diviakovité
Poľnohospodárstvo
Zootechnika
Šľachtiteľstvo
Hospodárske zvieratá
Zosilňovač

Zosilňovač je elektronická súčiastka, alebo sústava elektronických súčiastok, ktorých úlohou je zvýšiť amplitúdu premenlivého elektrického signálu tak, aby jeho ostatné charakteristiky (frekvencia) ostali podľa možnosti zachované. Toto zvýšenie amplitúdy sa nazýva zosilnenie.

Ako zosilňovač sa označuje aj komponent audiosústavy určenej na reprodukciu zvuku, ktorý spĺňa túto funkciu.

Tranzistorový zosilňovač 
Zosilňovanie je jedna zo základných aplikácií tranzistora. Jeho úlohou je zosilniť akýkoľvek signál, ktorý sa používa v prenosovej ceste, aby bol ďalej schopný spracovania.

Rozdelenie zosilňovačov

Podľa frekvencie 
 nízkofrekvenčný
 vysokofrekvenčný
 medzifrekvenčný

Podľa šírky pásma 
 úzkopásmový
 širokopásmový

Podľa druhu použitého aktívneho prvku 
 elektrónkové
 tranzistorové - bipolárne, unipolárne
 integrované - monolitické, hybrídne

Podľa väzby 
 priama
 transformátorová
 kapacitná
 auto-transformátorová

Podľa použitia 
 zosilňovače prúdu (I)
 zosilňovač napätia (U)
 zosilňovač výkonu (P)

Iné delenie 
 oddeľovací
 rezonančný
 jednosmerný

Pozri aj 
 Reproduktor
Transurán

Transurány sú chemické prvky, ktoré nasledujú v periodickej tabuľke za uránom. V prírode sa bežne nevyskytujú, všetky sa pripravujú umelo. Ľahšie transurány, ako napríklad neptúnium, plutónium,
amerícium a curium, sa vyrábajú v ľahkovodných jadrových reaktoroch. Majú pomerne dlhé polčasy rozpadov a je možné ich extrahovať z vyhoreného jadrového paliva chemickou cestou.

Zoznam transuránov 
 Neptúnium
 Plutónium
 Amerícium
 Curium
 Berkélium
 Kalifornium
 Einsteinium
 Fermium
 Mendelévium
 Nobélium
 Lawrencium
 Rutherfordium
 Dubnium
 Seaborgium
 Bohrium
 Hásium
 Meitnérium
 Darmštátium
 Röntgénium
 Kopernícium
 Nihónium
 Fleróvium
 Moskóvium
 Livermórium
 Tenés
 Oganesón
Jan Konůpek

Jan Konůpek (* 10. október 1883, Mladá Boleslav – † 13. marec 1950, Praha) bol český grafik, maliar, ilustrátor a rytec.

V rokoch 1903–1906 študoval architektúru u profesorov Koulu a Schulza na ČVUT v Prahe. Na polytechnike sa zoznámil s P. Janákom a V. V. Štěchom, ktorí ovplyvnili jeho rozhodnutie študovať na umeleckej škole. V rokoch 1906–1908 absolvoval AVU v Prahe, kde študoval v ateliéri Maxmiliána Pirnera, u profesora V. Bukovaca a grafika A. de Pian.
 
S maliarom E. Pacovským založil ešte na AVU grafickú revue Veraikon, neskôr sa stal členom Združenia českých umelcov grafikov Hollar. V roku 1911 spoluzaložil skupinu symbolistných grafikov Sursum, spoluzakladal aj spolok Artěl. Stal sa aj členom Spolku výtvarných umelcov Mánes.

Po ukončení štúdií žil krátko v Prahe, potom vyučoval kreslenie na strednej priemyselnej škole v Plzni. Roku 1923 sa vrátil do Prahy, kde vyučoval na Štátnej grafickej škole až do roku 1932.

Jeho grafiky sú inšpirované mystikou a vizionárstvom. Za najvýznamnejšie sa považujú jeho diela zo začiatku 20. storočia, ktoré sú ovplyvnené symbolizmom a sú štylizované podľa secesnej klimtovskej ornamentiky. Konůpka ovplyvnil nemecký a severský expresionizmus, prechodne aj kubizmus, ktorého niektoré prvky sa stali natrvalo súčasťou jeho výtvarného prejavu, v niektorých dielach sa dostal až k orfizmu.
 
Po prvej svetovej vojne sa vrátil k typom svojich raných diel, ale vyjadroval sa už racionálne, zvlášť v ilustráciách chýba predošlá expresivita. Podieľal sa na ilustráciách symbolistickej a klasickej literatúry (K. J. Erben: Kytice, K. H. Mácha: Máj atď.), vytvoril aj samostatné grafické cykly venované veľkej časti českej a svetovej literatúry. Mnoho z jeho prác bolo inšpirovaných gotickou a barokovou architektúrou a mystikou stredoveku. Venoval sa aj tvorbe exlibris.

Externé odkazy 
 Profil na Galerie online

Narodenia v 1883
Úmrtia v 1950
Českí maliari
Českí ilustrátori
Absolventi Akadémie výtvarných umení v Prahe
Zápas storočia (box)

Prívlastok zápas storočia si od fanúšikov alebo novinárov vyslúžili viaceré boxerské zápasy.
Patrili medzi ne napríklad
 1908: Jack Johnson vs. Tommy Burns
 1921: Jack Dempsey vs. Georges Carpentier
 1938: Joe Louis vs. Max Schmelling
 1955: Rocky Marciano vs. Archie Moorer
 1971: Muhammad Ali vs. Joe Frazier

Externé odkazy 
 Ring má nových hrdinovz Európy, Denník Šport 20.11.2006

Box
Rozšírená periodická tabuľka

Rozšírená periodická tabuľka je zvláštna periodická tabuľka chemických prvkov, ktorú navrhol Glenn T. Seaborg v roku 1969. Je to logické rozšírenie princípov základnej periodickej tabuľky, aby zahrnula aj zatiaľ neobjavené chemické prvky. Všetky neobjavené chemické prvky sú pomenované podľa Medzinárodnej únie pre čistú a aplikovanú chémiu (IUPAC).

Referencie

Pozri aj 

 Periodická tabuľka
 Systematický názov chemického prvku

Periodická tabuľka
Letisko Londýn-Gatwick

Letisko Londýn-Gatwick (; IATA: LGW, ICAO: EGKK) je počtom odbavených cestujúcich druhé najrušnejšie letisko v Londýne a v Spojenom kráľovstve. Nachádza sa v grófstve West Sussex, asi 40 km južne od Londýna a približne rovnako ďaleko od Brightonu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka letiska

Doprava v Londýne
Letiská v Spojenom kráľovstve
Tomáš Uhorčík

Tomáš Uhorčík ( * 1674– † 21. apríl 1713) bol druh Juraja Jánošíka a vodca zbojníckej družiny v oblasti Kysúc.

Pochádzal z Predmiera (dnes súčasť Turzovky). Zbojníkom  bol celkom 9 rokov a do svojej družiny prijal roku 1711 Juraja Jánošíka s ktorým sa zoznámil ako väzeň na Bytčianskom zámku, z ktorého mu pravdepodobne Jánošík dopomohol k úteku v neskorú jeseň roku 1710, po ktorom sa ukryl na lazoch vo Veľkom Rovnom (samota u Pavlíkov). S Jánošíkom sa stretol na jarmoku v Liptovskom Mikuláši. Neskôr s ním pašoval  kone z Poľska. Taktiež sa spolu zúčastnili  viacerých zbojníckych akcií na Morave. Uhorčík sa však skoro na to oženil s dcérou jablunkovského baču Stoligu a vedenie svojej zbojníckej družiny prenechal Jánošíkovi. 

Uhorčík prijal meno Martin Mravec a odsťahoval sa do Klenovca, kde sa stal tiež miestnym hajdúchom. Choval stádo oviec, vyrábal súkno, hrával na gajdách, preto ho možno niekedy spomínali pod menom „Gajdošík“. Situácia sa radikálne zmenila po ozbíjaní nemeckej grófky Von Schardonovej (manželky vyššieho cisárského dôstojníka) so sprievodom medzi Východnou a Važcom, počas leta roku 1712, ktoré podnikol Jánošík.

Prvou stopou k vypátraniu Uhorčíka spolu s Jánošíkom bolo prezradenie ich pravdepodobného pobytu zbojníkom Mikulášom Šustekom, keď ho mučili. Popravili ho 10. októbra 1712 v Žiline. Koncom mesiaca toho istého roku (možno náhodne) drábi chytili aj Uhorčíka (spolu s Jánošíkom). Dňa 26. októbra 1712 ich uväznili v kaštieli v Hrachove. Keďže Uhorčíka pokladal malohontský podžupan Pavol Láni  za priateľa, (on sám sympatizoval s Kuruckým povstaním, aj sa v ňom angažoval), pred súdom sa obidvoch aktívne zastával, takže zakrátko boli prepustení na slobodu. 

Keďže stoličný zved Kubínyi napokon Jánošíka definitívne vypátral, boli na jar v roku 1713 v Klenovci v Uhorčíkovom dome v lokalite Mravcov Vŕštek, počas noci, asi tridsiatimi drábmi pod velením zemana Andreánskeho obkľúčení a zatknutí. Uhorčík bol zatknutý spolu s Jánošíkom len preto, že ho ukrýval. Po Jánošíkovej smrti bola odhalená jeho pravá identita a Uhorčík sa pri mučení priznal aj ku zbojníctvu. Bol popravený mesiac po poprave Jánošíka „lámaním na kolese“.

Zo súdneho zápisu z vypočúvania Tomáša Uhorčíka v Liptovskom Mikuláši, vyplýva, že Uhorčík na mučidlách prezradil, že Jánošík „nechal Ondrišovi v Klenovci osem zlatých, Gregorovi Vargovi požičal desať zlatých a jeho bratovi Martinovi poskytol osem zlatých“. Na Uhorčíka pamätajú tiež niektoré Jánošíkovské povesti, niekedy mu omylom a nespravodlivo bola pripisovaná zrada Jánošíka.

Referencie

Externé odkazy 
 Neznámy Jánošík – rozbor diela historika Jozefa Kočiša

Zbojníci
Úmrtia v 1713
Popravení lámaním v kole
Slováci odsúdení na trest smrti
L.A. Woman

L.A. Woman je šiestym štúdiovým albumom americkej rockovej skupiny Doors vydaný v apríli 1971. Je taktiež posledným albumom od kapely, na ktorého nahrávaní sa zúčastnil Jim Morrison. Žánrovo spadá bol blues rock.

Zoznam skladieb 
Autormi piesní je celá kapela The Doors okrem uvedených výnimiek.

 „The Changeling“ – 4:21
 „Love Her Madly“ – 3:20
 „Been Down So Long“ – 4:41
 „Cars Hiss By My Window“ – 4:12
 „L.A. Woman“ – 7:53
 „L'America“ – 4:38
 „Hyacinth House“ – 3:09
 „Crawling King Snake“ (John Lee Hooker) – 5:00
 „The WASP (Texas Radio And The Big Beat)“ – 4:15
 „Riders on the Storm“ – 7:15

Nahrávanie albumu 
 The Doors
Jim Morrison - spev, perkusie, klavír, produkcia
Ray Manzarek - klavír, Hammond organ, klávesy
Robby Krieger - gitara, produkcia
John Densmore - bicie, produkcia
 Štúdioví hudobníci
Jerry Scheff - basová gitara
Marc Benno - rytmická gitara
Technická spolupráca
 Bruce Botnick – audiotechnik produkcie
 Doug Sax - mastering
 Carl Cossick – dizajn a koncept
 Wendell Hamick – fotografie a vizuálne efekty
 Bill Siddons – personálny manažment

Externé odkazy 
L.A. Woman Texty
Review from Fasterlouder, 2005

Albumy The Doors
Hudobné albumy z 1971
Morrison Hotel

Morrison Hotel je piaty štúdiový album skupiny The Doors.

Zoznam skladieb 
{| border=0 cellspacing=5 cellpadding=5 |
| valign=top |

Prvá strana: Hard Rock Cafe
"Roadhouse Blues" (Morrison, The Doors) – 4:04
"Waiting for the Sun" (Morrison) – 3:59
"You Make Me Real" (Morrison) – 2:53
"Peace Frog" (Morrison, Krieger) – 2:54
"Blue Sunday" (Morrison) – 2:13
"Ship of Fools" (Morrison, Krieger) – 3:08

Druhá strana: Morrison Hotel
"Land Ho!" (Morrison, Krieger) – 4:10
"The Spy" (Morrison) – 4:17
"Queen of the Highway" (Morrison, Krieger) – 2:47
"Indian Summer" (Morrison, Krieger) – 2:36
"Maggie M'Gill" (Morrison, The Doors) – 4:23
| valign=top |

Bonusové skladby na CD z roku 2006
"Talking Blues"
"Roadhouse Blues" (záber 1–3)
"Roadhouse Blues" (záber 6)
"Carol"
"Roadhouse Blues" (záber 1)
"Money Beats Soul"
"Roadhouse Blues" (zábery 13–15)
"Peace Frog" (falošný začiatok a dialóg)
"The Spy" (Verzia 2)
"Queen of the Highway" (Jazzová verzia)
|}

Výroba albumu 
 The Doors
Jim Morrison - spev, maracas, tamburína
Ray Manzarek - organ, klavír, klávesy, basové klávesy
Robby Krieger - gitara
John Densmore - bicie
 Štúdioví hudobníci
 Lonnie Mack – basová gitara v nahrávkach 1 a 11
 Ray Neapolitan – basová gitara v nahrávkach od 2 do 9
 John Sebastian (as "G. Puglese") – harmonika v prvej nahrávke
 Technická spolupráca
 Paul A. Rothchild – producent
 Bruce Botnick – audiotechnik
 Doug Sax - mastering
 Gary Burden – dizajn
 Henry Diltz – fotografie

Albumy The Doors
Hudobné albumy z 1970
John Paul Densmore

John Paul Densmore (* 1. december 1944, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký hudobník. Preslávil sa ako hrač na bicie nástroje v skupine The Doors v rokoch 1965 – 1973.

Životopis 
Od desiatich chodil na lekcie hrania na piano. Na strednej škole v dvanástich dostal bicie a začal hrať v stredoškolskom orchestri. Neskôr sa preorientoval na jazz. Často menil školy (chodil na Santa Monica, Los Angeles i San Fernando, Valley State). Jazz hral tri roky a jeho prvými skupinami boli Terry Driscoll And The Twiglighters a Psychodelic Rangers. Do skupiny The Doors nastúpil po odchode dvoch bratov Raya Manzareka. Okrem bicích skladal texty a aranžoval skladby spolu so skupinou. Jeho najvýraznejším prínosom do sveta rockovej hudby, je využitie bossanovy-beatu v skladbe Break On Through (To the Other Side). Po smrti Jima Morrisona hral s ostatnými členmi The Doors až do rozpadu. Spolu s Robbym Kriegerom založili neskôr skupinu The Butts Band, ktorá bola orientovaná na reggae. Po rozpade Butts Bandu sa Densmore dlhší čas hudbe nevenoval. Stal sa filmárom a spisovateľom. Do hudby sa krátkodobo vrátil pri comebackoch The Doors. Prvý bol v roku 1978, keď nahrali zhudobnenú poéziu Jima Morrisona (album An American Prayer). S The Doors vystupoval už iba v roku 1993 (pri uvedení do Rock'n'rollovej siene slávy) a v roku 2001 (vystúpenie vo VH1 Storytellers).

V roku 2006 vyhral súdny spor s pozostalými žijúcimi členmi The Doors, klávesistom Rayom Manzarekom a gitaristom Robbym Kriegerom. Podľa Densmora ich projekt obnovenia skupiny nemal používať názov The Doors a všetky ich zárobky museli zaradiť do majetku tejto rockovej skupiny. Súd vyhral a skupina, ktorú tvorí Ray Manzarek, Robby Krieger a ich priatelia, používa názov Riders On The Storm. 
John začal spolupracovať s Reza Darkashanim, kde sa preorientoval z rockovej do indicko-ázijskej, experimentálnej hudby. Neskôr založil svoj vlastný projekt Tribal Jazz , kde hrá indiánsko-jazzovú hudbu.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

The Doors
Rockoví bubeníci USA
Džezoví bubeníci USA
Osobnosti zo Santa Monica
Robert Alan Krieger

Robert Alan Krieger známy aj ako Robby Krieger (* 8. január 1946, Los Angeles, Kalifornia, Spojené štáty) je americký gitarista. Preslávil sa ako člen skupiny The Doors v rokoch 1965–1973.

Je na 91. mieste v rebríčku 100 najlepších gitaristov všetkých čias časopisu Rolling Stone.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Ray Manzarek and Roby Krieger of the Doors - oficiálna stránka

Rockoví gitaristi USA
Bluesoví gitaristi USA
Džezoví gitaristi USA
The Doors
Osobnosti z Los Angeles
Neptúnium

Neptúnium Neptunium, chemická značka Np, (lat. Neptunium) je chemický prvok s protónovým číslom 93 a je prvým z radu transuránov a 5. prvkom z radu aktinoidov. Syntetizovaný bol v roku 1940 E.M. McMillanom a P.H. Abelsonom na Californskej univerzite v Berkeley. Neptúnium bolo syntetizované podľa schémy
.
Jadro  pohltí neutrón, pričom sa premení na ťažší, ale nestabilný izotop uránu, ktorý sa -premenou premení na . Prvýkrát sa podarilo izolovať makroskopické množstvo neptúnia  v roku 1944 L.B. Magnusonovi a T.J. La Champelovi. Neptúnium dostalo meno podľa poslednej planéty slnečnej sústavy Neptúna. Ide o umelý rádioaktívny kov striebornej farby.

Prvé pokusy na prípravu jeho izotopov boli vykonané skôr, v polovici 30. rokov 20. storočia. Navrhnutá metóda používala fakt, že zachytením neutrónov často vzniká beta-aktívny izotop a následne ťažší prvok.

Iné projekty 

 
Aktinoidy
Transurány
Kovy
Rádioaktívne prvky
FC Internazionale Miláno

Football Club Internazionale Miláno je taliansky futbalový klub Serie A sídliaci v Miláne.  Je známy tiež pod skratkou Inter, alebo Inter Miláno. Je to jediný taliansky klub, ktorý hral všetky sezóny v Serii A. Klub vznikol v roku 1908.

Klub hrá svoje domáce zápasy na štadióne San Siro spoločne s mestským rivalom AC Miláno. Futbalisti Interu majú prezývku nerazzuri ("čierno-modrí").

Tituly 
Serie A – 19x – 1909/1910, 1919/1920, 1929/1930, 1937/1938, 1939/1940, 1952/1953, 1953/1954, 1962/1963, 1964/1965, 1965/1966, 1970/1971, 1979/1980, 1988/1989, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2020/21

Taliansky pohár – 7x – 1938/1939, 1977/1978, 1981/1982, 2004/2005, 2005/2006, 2009/2010, 2010/2011

Taliansky superpohár – 5x – 1989, 2005, 2006, 2008, 2010

Liga majstrov UEFA – 3x – 1963/1964, 1964/1965, 2009/2010

Európska liga UEFA – 3x – 1990/1991, 1993/1994, 1997/1998

Majstrovstvá sveta klubov – 1x – 2010

Káder mužstva
Súčasná zostava:

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka

Talianske futbalové kluby
 
Kluby G-14
Kluby Serie A
Víťazi Serie A
Víťazi Coppa Italia
Oganesón

Oganesón (angl. oganesson) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Og a protónové číslo 118. Je to transurán a transaktinoid (18. skupina, 7.(Q) perióda). Očakáva sa, že jeho vlastnosti budú podobné ako vlastnosti ľahších inertných plynov. Pravdepodobne to bude druhý rádioaktívny plyn.

Bez ohľadu na nestabilitu spôsobenú rádioaktivitou očakávajú vedci nasledovné vlastnosti:
 Bude reaktívnejší ako xenón a radón a bude tvoriť stabilné oxidy, napríklad OgO3, chloridy alebo fluoridy.
 Pokiaľ by sa vyskytoval vo väčšom množstve v prírode a pokiaľ by tvoril stabilný oxid, vyskytoval by sa prevažne ako oxidický minerál a nie ako plyn.
Oganesón bol pomenovaný na počesť ruského vedca Jurija Colakoviča Oganesjana. V angličtine je prvok pomenovaný v súlade s anglickým prepisom tohto mena z azbuky. V slovenčine píšeme v mene Oganesjan aj v názve prvku oganesón len jedno s – ako v pôvodnom azbukovom pravopise.

Dejiny 
V roku 1999 oznámili vedci z Lawrence Berkeley National Laboratory objav prvkov livermórium a oganesón (dočasné názvy: 116Uuh ununhexium a 118Uuo ununoctium; článok o objave bol publikovaný v časopise Physical Review Letters). O rok neskôr svoj objav na základe faktu, že sa prípravu nepodarilo zopakovať, stiahli späť. V máji roku 2002 oznámil vedúci laboratória, že predčasná správa o objave týchto dvoch prvkov pomocou reakcie 

bola založená na nekorektnom výskume V. Ninova. V roku 2006, existenciu jadra s počtom protónov 118 oznámila experimentálna skupina medzinárodného laboratória SÚJV Dubna (Ruská federácia). Spoločne s americkými vedcami však tentoraz použili inú reakciu:

Aj keď v súčasnosti neexistuje iné laboratórium schopné potvrdiť (alebo vyvrátiť) výsledok experimentov z SÚJV z Dubny roku 2006, existencia prvku 118 je zatiaľ medzinárodne uznávaná.

Referencie

Iné projekty 

Vzácne plyny
Transurány
Umelé prvky
Rádioaktívne prvky
Chemické prvky
José Manuel Barroso

José Manuel Durão Barroso (* 23. marec 1956, Lisabon, Portugalsko) je portugalský politik, v rokoch 2004-2014 predseda Európskej komisie.

V roku 1980 vstúpil do portugalskej sociálno-demokratickej strany Partido Social Democrata, v rokoch 1992–1995 bol portugalským ministrom zahraničných vecí a v rokoch 2002–2004 portugalským premiérom. 23. novembra 2004 sa stal oficiálne 11. predsedom Európskej komisie a vystriedal svojho predchodcu, Romana Prodiho.

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Portugalskí politici
Predsedovia Európskej komisie
Osobnosti z Lisabonu
Tears for Fears

Tears for Fears sú anglickou populárnou hudobnou skupinou.  Dvojica Roland Orzabal a Curt Smith založila skupinu v roku 1981. Predtým už spoločne hrali v power-popovej skupine Graduate (1979 – 1980). Skupina dodnes predala vyše 20 miliónov albumov po celom svete.

Ich prvý album The Hurting vyšiel v marci 1983. Pre tento album boli súčasťou skupiny aj Ian Stanley a bubeník Manny Elias. Kapela postupne menila zloženie, po albume The Seeds of Love, ktorý vyšiel v roku 1989 sa skupina rozpadla, opätovne sa spojila v roku 2000.

Diskografia 
Albumy:
 The Hurting, (1983)
 Songs from the Big Chair, (1985)
 The Seeds of Love, (1989)
 Elemental, (1993)
 Raoul And The Kings Of Spain, (1995)
 Everybody Loves a Happy Ending, (2004)
 The Tipping Point , (2022)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna web stránka

 
Britské hudobné skupiny