Svidník

Svidník je okresné mesto ležiace v Prešovskom kraji.

Polohopis

Poloha 
Okresné mesto Svidník leží v severnej časti Nízkych Beskýd, na nivnej terase pri ústí rieky Ladomirky do Ondavy. Nadmorská výška v strede mesta je , v chotári je to od 220 až do . Mesto vzniklo v roku 1944 zlúčením obcí Nižný Svidník, ležiacej pri ľavom brehu Ladomirky a Vyšný Svidník, ležiacej na ľavom brehu Ondavy.

Povrch katastra je mierne zvlnená pahorkatina, iba v západnej a východnej časti mierne členitá. Tvoria ho flyšové vrstvy (pieskovce, ílovce), štvrtohorné náplavy (štrky, piesky) a svahové hliny. Má nivné, oglejené a hnedé lesné pôdy. Stredná časť chotára je odlesnená, súvislý les s prevahou buka, hrabu a brezy je v severnej častí, na nivách sú nesúvislé lužné lesy. V Ondave povyše sútoku s Ladomirkou žije vydra riečna, v lesoch jariabok. Priemerná ročná teplota je 7°C, ročný úhrn zrážok 700 – .

Vodné toky 
Západným okrajom mesta preteká Ondava, ktorá na území Svidníka priberá Ladomirku a niekoľko menších prítokov.

Symboly mesta

Erb 
V červenom štíte strieborná silueta duklianskeho pamätníka.

Historický symbol Svidníka tvoril z pažite vyrastajúci strom a po stranách stáli dva kone.

Svidník získal v roku 1964 štatút mesta a pri príležitosti desiateho výročia tejto udalosti bol schválený novotvar erbu, pozostávajúci zo štvrtinového štítu. V jeho prvom a štvrtom červenom poli bola silueta duklianskeho pamätníka a dva stromy. Druhé a tretie pole bolo modré, bez figúry.

Takého riešenie erbu nebolo v súlade so zvyklosťami domácej mestskej heraldickej tvorby, preto mesto roku 1984 pristúpilo k jeho heraldickej úprave. Z erbu sa vypustili nefunkčné modré polia i motív stromov a hlavnou erbovou figúrou zostal motív duklianskeho pamätníka, ktorý i keď nestojí na území mesta, je s ním úzko spätý. Autormi erbu sú Jozef Leško a Ladislav Čisárik a mesto ho prijalo 27. februára 1987.

Vlajka mesta pozostáva z dvoch pozdĺžnych bielo-červených a červeno-bielych pruhov. V hornom pruhu pri žrdi je biely a v dolnom pruhu červený štvorec. Vlajka má pomer strán 2:3 a je ukončená dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Symboly mesta sú zapísané v heraldickom registri Slovenskej republiky pod číslom S-22/1991.

Dejiny 
Administratívne centrum Podduklianskeho regiónu – tzv. Rusínska. Mesto vzniklo v roku 1944 zlúčením Vyšného a Nižného Svidníka.

Vyšný Svidník

Nižný Svidník

Obyvateľstvo

Počet obyvateľov 
Vyšný Svidník mal v roku 1869 – 461 obyvateľov, 1880 – 541 obyvateľov, 1890 – 511 obyvateľov, 1900 – 745 obyvateľov, 1910 – 685 obyvateľov, 1921 – 623 obyvateľov, v roku 1930 - 668 obyvateľov a v roku 1940 v obci žilo 867 obyvateľov.

Nižný Svidník  mal v roku 1869 – 302 obyvateľov, v roku 1880 – 332 obyvateľov, v roku 1890 – 357 obyvateľov, v roku 1900 – 390 obyvateľov, v roku 1910 – 309 obyvateľov, po vzniku ČSR v roku 1921 – 256 obyvateľov, v roku 1930 – 339 obyvateľov,  v roku 1940 spolu 358 obyvateľov.

Po zlúčení obidvoch obcí mal v roku 1948 Svidník 1 037 obyvateľov, v roku 1961 – 2 039 obyvateľov, v roku 1970 mal 3 518 obyvateľov.

Rozloha územia Svidníka dosahuje 2 020 ha.

Etnické zloženie obyvateľstva 

 Slováci – 56,61 %
 Rusíni – 29,80 %
 Rómovia – 3,57 %
 Ukrajinci – 1,12 %
 Maďari –  0,10 %
 Poliaci - 0,06 %

Náboženské zloženie obyvateľstva 
 gréckokatolíci – 41,10 %
 pravoslávni – 25,82 %
 rímskokatolíci – 24,13 %
 bez vyznania (ateisti) – 5,17 %
 evanjelici a. v. – 0,93 %

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Kaštieľ, dnes Galéria D. Millyho, jednopodlažná dvojtraktová pôvodne renesančná stavba na pôdoryse obdĺžnika s manzardovou strechou, pôvodne zo 17. storočia. Na konci 18. storočia bol neskorobarokovo upravený. Klasicistickými úpravami prešiel v 19. storočí. Fasády sú členené dekoratívnymi reliéfnymi kazetami a oknami so šambránami a nadokennými rímsami. Priečeliu dominuje trojosový rizalit ukončený trojuholníkovým štítom.

 Gréckokatolícka kaplnka sv. Paraskevy, jednoloďová klasicistická stavba s bočnými kaplnkami, polkruhovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z obdobia rokov 1785-1800. Úpravami prešiel v rokoch 1937 a 1999-2005, keď bol pôvodný chrám zásadne prestavaný a rozšírený o novostavbu Chrámu Božej múdrosti, historická budova sa tak stala bočnou kaplnkou. Presbytérium chrámu je pravdepodobne staršou stavbou. Nachádza sa tu rokokový ikonostas z 18. storočia, hlavné ikony sú z prvej polovice 19. storočia. Fasády kaplnky sú hladké s polkruhovo ukončenými oknami. Veža je členená lizénovými rámami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom a barokovou helmicou s laternou. Nad presbytériom je umiestnená vežica s barokovou helmicou s laternou. Pri chráme sa nachádza pôvodný ohradný múr s bránou so štítom s prelamovanou rímsou a nikou.

 Gréckokatolícky chrám Narodenia presvätej Bohorodičky, jednoloďová klasicistická stavba s polkruhovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z prvej polovice 19. storočia. Úpravami prešiel v 90. rokoch 20. storočia. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu barokovo-klasicistický oltár z konca 18. storočia. Fasády sú členené polkruhovo ukončenými oknami so šambránami. Veža je členená lizénovými rámami a ukončená korunnou rímsou s terčíkom s maľovanými hodinami a barokovou helmicou s laternou.

 Múzeum Ukrajinskej kultúry SNM, dvojpodlažná trojtrakotvá neoklasicistická stavba na pôdoryse obdĺžnika z 90. rokov 19. storočia. Úpravami prešiel v 80. rokoch 20. storočia. Fasády sú členené kordónovou rímsou, parter má pásovú rustiku. Okná poschodia sú lemované šambránami s nadokennými rímsami, nárožia majú bosáže.

 Podduklianske osvetové stredisko, dvojpodlažná trojtrakotvá eklektická stavba na pôdoryse písmena U z prelomu 19. a 20. storočia. Úpravami prešla v roku 2005. Fasády sú členené kordónovými rímsami a lizénami s bosážou. Okná majú profilované šambrány a nadokenné rímsy, alebo trojuholníkové štíty s tympanónmi.

 Pamätník sovietskej armády s cintorínom, pamätné miesto budované v štýle socialistického realizmu v roku 1954. Autormi architektúry sú K. Lodro, V. Šedivý a J. Krumprecht. Skladá sa z dvoch terás a príjazdovej cesty. Na hornej terase je umiestnený travertínový obelisk vysoký 37 metrov, na vrchole ktorého je umiestnená päťcípa hviezda. Pred obelisk je umiestnená nadživotná socha sovietskeho seržanta od J. Bartoša a J. Hanu. Na podstavci pamätníka sa nachádzajú reliéfy Partizánska hliadka počas SNP a Útok Sovietskej armády. Na priľahlom cintoríne sa nachádzajú štyri masové hroby s vyše 9000 sovietskymi vojakmi, ktorí zahynuli na východnom Slovensku v rokoch 1944-1945.

Múzeá 
 Múzeum ukrajinskej kultúry (do r. 1993) bolo zlúčené so Slovenským národným múzeom (SNM) ešte pod názvom Múzeum ukrajinsko-rusínskej kultúry dňa 1. apríla 2002. Od 1. januára 2007 sa znovu premenovalo na Múzeum ukrajinskej kultúry.
Múzeum je vo Svidníku od roku 1964, vzniklo v Krásnom Brode v roku 1956. Umeleckohistorická expozícia múzea podáva svedectvo rozvoja umeleckých remesiel, výtvarného umenia a bývania vo Svidníckom regióne, od polovice 18. storočia do začiatku 20. storočia. Jeho súčasťou je skanzen a galéria Dezidera Millyho.

 Skanzen: komplexná národopisná expozícia v prírode SNM – Múzea ukrajinskej kultúry (SNM-MUK – Národopisná expozícia v prírode), sprístupnená v roku 1982, prezentuje životné podmienky Rusínov-Ukrajincov. Národopisná expozícia v prírode sa rozprestiera na rozlohe 10 ha a sú tu sústredené pamiatky ľudovej architektúry dedinského obyvateľstva v Nízkych Beskydách. V drevených zrubových historických objektoch sa nachádza ľudový nábytok, domáci inventár a tradičné pracovné náradie. Okrem hlavných typov obydlí sú v expozícii zastúpené aj všetky druhy tradičných hospodárskych budov: stodoly, chlievy, sýpky, senníky, pivnice, studne a ďalšie menšie stavby. Tieto objekty sú využité pre inštaláciu tradičného poľnohospodárskeho náradia –rôznych typov vozov, drevených pluhov, brán, súsekov, košov na obilie a iného rozmanitého náčinia. Technické a hospodárske budovy z 19. a začiatku 20. storočia sú zastúpené vodným mlynom, veterným mlynom, vodnou pílou.

Zo sakrálnych stavieb bola do skanzenu nainštalovaná drevená Cerkev z Novej Polianky, zasvätená svätej Paraskieve a postavená v roku 1766. V roku 1961 bola demontovaná a v roku 1986 prevezená do skanzenu a podľa dokumentácie nanovo postavená. Pôdorys cerkvi tvoria tri pozdĺžne usporiadané objekty vzájomné harmonicky, včleňujúc sa v poradí presbytérium, loď a babinec. V tomto usporiadaní je zvýraznený princíp Svätej Trojice. Orientácia v smere východ – západ vychádza z bohoslužobného aktu. Ikonostas v cerkvi bol zhotovený v 18. storočí a je z bývalej obce Pravroviec, dnes pričlenenej k Repejovu (okres Medzilaborce). Vyjadruje architektonické tendencie ostatných cerkví z okresu Svidník.

Hmota stavby je zrubová z ihličnanov a je osadená na jednoduchú kamennú podmurovku. Väzba zrubových trámov a hranolov bola zabezpečovaná tesárskymi zámkami pomocou čapov, rozčapov a zadlabaniu. Na spoje tesárskych väzieb sa použili spravidla dubové kolíky, ktoré sa zatĺkali do trámových vyvŕtaných otvorov. Okná sú osadené na južnej strane. Dvojstupňová strecha je pokrytá šindľom a na jej začiatku je dekoratívne okrášlená čipkovým lemom. Západná veža je najvyššia a svojou formou sa odlišuje od lode a presbytéria. Od roku 1993 sa v cerkvi slávia aj bohoslužby.

Od roku 1986 je v národopisnej expozícii v prírode program slávností, ktorý má folklórno-etnografický charakter: „Poklady ľudu“, kde je predstavovaná historická rusínska svadba, vítanie jari s dôrazom na veľkonočné zvyky (tradičné tance, z ktorých sú známe hoja ďunďa na deväť krokov), oslava narodenia nového člena rodiny v podobe krstín, priadky, detské hry, jarmoky, ľudové zábavy na dedine (tance chromá, mazúrka), ukážky tradičných ľudových remesiel a pod.

Galéria Dezidera Millyho 

Je súčasťou múzea ukrajinsko-rusínskej kultúry vo Svidníku. Jej sídlo je v barokovom kaštieli z 18. storočia, na ľavej strane Ladomirky. V jeho priestoroch sa môžete stretnúť s výtvarnou tvorbou ľudových a profesionáloch umelcov rusínskeho pôvodu od 16. storočia až po súčasnosť. V jeho exponátoch sú vzácne ikony sakrálneho umenia zo 16. až 18. storočia.

Významné miesto zaujímajú diela rusína Dezidera Millyho, ktorý získal ocenenie v Československu ako národný umelec. Patril medzi zakladateľov skupiny Generácie 1909. Zvlášť hodnotný je jeho prínos pre slovenskú krajinomaľbu.

Vojenské múzeum Svidník 

Vojenské múzeum vo Svidníku vzniklo v roku 1965 a otvorené pre verejnosť bolo pri príležitosti 25. výročia bojov o Dukliansky priesmyk 4. októbra 1969. Pôvodný názov bol Dukelské múzeum. V súčasnosti je to múzejné oddelenie Svidník podliehajúce pod Vojenské múzeum Piešťany, zriadené Vojenským historickým ústavom. Od roku 1994 múzeum riadi Vojenský historický ústav v Bratislave.

Múzeum je špecializované na dokumentáciu národnooslobodzovacieho hnutia so zameraním na karpatsko-dukliansku operáciu a na širšiu dokumentáciu novšej vojenskej histórie na východnom Slovensku. Sídli v budove, v ktorej sú pracovné, expozičné aj depozitárne priestory. Múzeum má exponáty v exteriéri duklianskeho bojiska.

Folklór 
 Folklórny súbor Makovica
 Umelecký vedúci: PhDr. Mária Pajzinková
 Choreograf a vedúci tanečnej zložky: Mgr. Milan Vaňuga
 Vedúci hudobnej a speváckej zložky, primáš: PaedDr. Slavomír Kaliňák
 Detský folklórny súbor Makovička
 Umelecká vedúca: PhDr. Mária Pajzinková
 Vedúca tanečnej zložky: Mgr. Marta Bojkasová
 Vedúci hudobnej zložky: PaedDr. Slavomír Kaliňák
 Vedúca speváckej zložky: Mgr. Ingrid Lukáčová
 Korepetítorka: Mgr. Mária Vaňugová

Pamätník 

Vo Svidníku je postavený monumentálny mramorový pamätník Červenej armáde, národná kultúrna pamiatka. Bol odhalený 3. októbra 1954, pri oslavách 10. výročia karpatsko-duklianskej operácie. Autormi projektu boli Českí architekti Ing. Karel Lodr, Jan Krumprecht a Václav Šedivý. Sochárske práce realizovali sochári – národní umelci Oskár Kozák, Jan Hana a zaslúžilý umelec František Gibala. Pomník má výšku , päťramenná hviezda na jeho vrchole meria . Čelné steny ohrady pamätníka výtvarne symbolizujú Slovenské národné povstanie a príchod Červenej armády.

Na ľavej strane pamätníka je súsošie Útok Sovietskej armády, na pravej strane reliéf Partizánska hliadka v Slovenskom národnom povstaní. Pred širokým schodišťom pamätníkom je bronzová socha sovietskeho vojaka, ktorá symbolizuje čestnú stráž a vzdáva hold nad mohylou padlých. Jej výška je  a jej autormi sú Jaroslav Bartoš a Jan Hana. Po bokoch sochy sú vysekané položené mramorové lipové vence.

Architektonický komplex pamätníka dotvárajú tri pieskovcové súsošia: Hanovo, Stretnutie a Gibalovo. Na štvorcovom piedestáli pamätníku sú osadené veľkorozmerné mramorové reliéfy: Zdvihnutie zástavy na slávu víťazstva, 9. máj 1945. Ľudia vítajú svojich sovietskych osloboditeľov, Zvítanie partizánov so Sovietskou armádou a Dedina víta sovietskych vojakov. Pri pamätníku pri stene sú vytvorené symbolické mramorové hrobky padlých príslušníkov sovietskej pechoty, tankistov, delostrelcov a letcov. Na hrobkách sú vytesané symboly rozlišovacích znakov týchto druhov sovietskych zbraní. V štyroch spoločných hroboch je pochovaných vyše 9 000 sovietskych vojakov.
 
V roku 1974 bol vytvorený na pravej strane pamätníka v blízkosti vojenského múzea Park vojenskej bojovej techniky, používanej v čase Karpatsko-duklianskej operácie. V jeho blízkosti pri gréckokatolíckej cerkvi je vojenský cintorín pochovaných ruských vojakov z prvej svetovej vojny. Na ľavej strane Ladomirky je ďalší vojenský cintorín, kde sú pochovaní vojaci Rakúsko-Uhorskej armády. Vo Svidníku je pochovaných asi 750 vojakov z tohto obdobia.

Vo Svidníku na budove Obvodného úradu je pamätná tabuľa M. I. Kutuzovovi, ktorý týmto mestom prechádzal po bitke troch cisárov pri Slavkove, v januári 1806. Taktiež na schodisku tejto budovy sa nachádzajú dve pieskovcové sochy od F. Gibalu, na ktorých naďalej steká voda z odkvapových žľabov.

Pred Domom kultúry je socha básnikovi, buditeľovi "Makovice" Alexandrovi Pavlovičovi.

V katastrálnom území Svidníka na križovatke ciest Svidník-Ladomírova a Svidník-Kapišová sú na kamennom podstavci vystavené originálne vojenské exponáty z obdobia 2. svetovej vojny. Sovietsky tank T-34 symbolicky vytvára dojem, že svojimi pásmi ničí nemecký tank PzKpfw IV. Spôsob inštalovania znázorňuje ideu tankového boja a v ňom víťazstvo sovietskych tankistov. Tieto vojenské exponáty nám pripomínajú najťažšie tankové boje na území bývalého Česko-Slovenska po Ostravskej tankovej bitke.

Od 80. rokov 20. storočia je vo Svidníku na hlavnej ulici bronzová socha od národného umelca Jána Kulicha. V majestátnej póze zobrazuje veliteľa 1. československého armádneho zboru armádneho generála Ludvíka Svobodu s kyticou kvetov, ktorý svoj pohľad "zacielil v ústrety budúcnosti". Meno Ludvíka Svobodu povojnová generácia obyvateľov podduklianskeho kraja s úctou a pietou spomína už aj preto, že im nechal postaviť prvú barakovú (drevenú) nemocnicu. Dovtedy museli obyvatelia kvôli zložitejším vyšetreniam cestovať do  vzdialeného Prešova.

Ján Kulich veľmi realisticky zobrazil Ludvíka Svobodu. Jeho vojenský plášť s vojenskými narámeníkmi je detailne prepracovaný a plápolá vo vetre. Je to výtvarné dielo, ktoré patrí medzi skvosty bronzovej plastiky Slovenského výtvarného umenia. Na podstavci pomníka je na bronzovej doske podpis generála Ludvíka Svobodu.

Pravidelné podujatia 
 Medzinárodné majstrovstvá regiónu vo varení pirohov
 Národný festival rusínsko-ukrajinskej kultúry
 Festival kultúry Rusínov Slovenska
 Dni remesiel a ľudových tradícií s ukážkami remeselnej výroby

Zaujímavosti 
Južne od Svidníka pri Ondave sa vypína nápadný vrch Kaštielik s riedkym dubovým porastom. Kužeľovitý vrch má z troch strán veľmi prudké takmer neschodné svahy, iba južný svah je trochu miernejší. Na jeho vrchole sa nachádzajú zvyšky opevneného útvaru, ktoré je možné pozorovať na základe dosť výrazných terénnych vĺn a priehlbní. Objekt má oválno-obdĺžnikový pôdorys s rozmermi 65 x  a dlhšou osou v smere sever-juh. Vrcholná plošina kopca bola prístupná iba z južnej strany, odtiaľ bol i opevnený tvar chránený  širokou a viac ako  hlbokou šijovou priekopou a zemným valom. Obranyschopnosť objektu umocňovali z tejto strany ešte aj polkruhové bašty s priemerom  na nárožiach obvodového opevnenia, ktoré vybiehali do priekopy. V juhovýchodnej časti interiéru opevneného útvaru je kráter s priemerom . Podľa miestnej tradície by to mala byť studňa.

Fragmenty tehál by mohli nepriamo dokladať existenciu tehlovej stavby vnútri objektu, ktorá mala pravdepodobne obytný charakter. Z pokusných sond, ktoré vykonali pracovníci Múzea Ukrajinskej a rusínskej kultúry boli získané zlomky keramiky zo 14. – 15. storočia. Zlomok ústia komorovej kachlice z 15. storočia svedčí nielen o existencii hradu v tomto období, ale aj o vysokých nárokoch majiteľov na bytovú kultúru. Priame písomne pramene o tomto objekte sa však nezachovali. Podľa pôdorysného členenia a nálezov vznikol v polovici 14. storočia.

Hospodárstvo a infraštruktúra 
V meste pôsobí veľká strojárska spoločnosť a spoločnosť vyrábajúca odevy.

Školstvo 

Dňa 14. septembra 1948 bolo v meste zriadené Štátne ruské gymnázium Dukelských hrdinov s ruským vyučovacím jazykom. V roku 1953 sa zmenilo na jedenásťročnú strednú školu s ukrajinským vyučovacím jazykom (dnešné Gymnázium duklianskych hrdinov aj so slovenskými pobočkami).

V roku 1960 vznikla stredná priemyselná škola odevná s večerným vyučovaním, organizačne patriaca k strednej priemyselnej škole stavebnej v Bardejove. Denné štúdium sa začalo realizovať po dvadsiatich rokoch od školského roka 1980, keď tam bol zo strednej priemyselnej školy strojníckej v Prešove presunutý študijný odbor odevníctvo. V roku 1991 bol zavedený odbor návrhárstvo a modelárstvo odevov, postupne odbor so zameraním na odevníctvo, technické a informatické služby (od roku 1993). Na škole vznikla i atraktívna výučba scénickej kostýmovej tvorby, najnovšie odbor propagačné výtvarníctvo a propagačná grafika (od roku 2006/2007). Počas svojho 28 ročného pôsobenia škola vychovala vyše 2 800 absolventov.

Stredná zdravotnícka škola milosrdného Samaritána 
Od roku 1991 pripravuje kvalifikovaných zdravotníckych pracovníkov v odboroch zdravotnícky asistent a sanitár. Vo výchovno-vzdelávacom programe sú akceptované odporúčania, Medzinárodnej rady sestier v Európskej únii, ktoré určujú základnú líniu a perspektívu rozvoja ošetrovateľstva.

Hlavný článok: Stredná zdravotnícka škola milosrdného Samaritána

V roku 1963 pri Odevných závodoch kpt. Nálepku vzniklo odborné učilište.

Spojená škola 

V meste sídli aj Spojená škola, ktorá vznikla v roku 2005 organizačným zlúčením ZŠ Centrálna a Obchodnej akadémie s Hotelovou akadémiou

Šport 
 FK Drustav Svidník – futbal
 TJ Slávia Svidník – volejbal
 Hbk Lion Svidník - hokejbal

Osobnosti mesta

Rodáci 
 Juraj Lažo (* 1867 - † 1929), kultúrny a politický pracovník Rusínov
 Ivan Mikloš (* 1960), poslanec NR SR, bývalý podpredseda vlády SR pre ekonomiku (1998-2002) a bývalý minister financií vlády SR (2002-2006)
 Kristína Peláková (* 1987), speváčka

Čestné občianstvo 
 Armádny generál Ludvík Svoboda, prezident ČSSR, udelené 6. októbra 1967
 Generálmajor Oldřich Kvapil , udelené 19. januára 1985
 Alexander Pavlovič, rusínsky národný buditeľ, básnik a gréckokatolícky kňaz, udelené 29. septembra 2011

Partnerské mestá 
  Chrudim, Česko 
  Świdnik, Poľsko
  Strzyzow, Poľsko
  Rachiv, Ukrajina

Panoráma

Referencie

Iné projekty

Literatúra 
 B. Kartous; J. Novák; L.Vrteľ: Erby a vlajky miest v Slovenskej republike; vydavateľstvo OBZOR, Ministerstvo vnútra SR 1991, str. 103
 Heraldický register Slovenskej republiky, III. zväzok, Ministerstvo vnútra SR, Matica slovenska, Martin 2003, str. 174 – 175
 Slepcov Igor: Z histórie karpatskej ofenzívy ruských vojsk v rokoch 1914 – 1915. In: Vojenská história, ročník 4, 2/2002
 Gymnázium duklianskych hrdinov Svidník, Pamätnica; Tlačiareň svidnícka, s.r.o. Svidník 2008, str. 6 – 12  
 Ivan Mindoš, Ervín Pauliak: Dukla a okolie; Vlastivedno-turistický sprievodca; Šport slovenské telovýchovné vydavateľstvo Bratislava 1984, str. 27 – 46; 52 – 35
 Malá encyklopédia Slovenska. Bratislava : Veda, 1987.
 Dejiny Slovenského národného povstania 1944, 5 zväzok; Encyklopédia odboja a Slovenského národného povstania, Nakladateľstvo Pravda, 1984. str. 115 Dukelské múzeum
  Slovenský biografický slovník 2. Zv. E-J, Martin 1987, 34
  Michal  Slivka, Adrián Vallašek: Hrady a hrádky na východnom Slovensku, Východoslovenské vydavateľstvo Košice, 1991, str.204.

Pozri aj 
 Zoznam kultúrnych pamiatok vo Svidníku

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta
 E-Dukla- týždenník kraja pod Duklou
 Podduklianske novinky.sk- týždenník regiónu Svidníka, Stropkova a Giraltoviec

 
Okres Svidník
Mestá na Slovensku
Rusínske obce okresu Svidník