Fortifikačný systém mesta Komárno

Fortifikačný systém mesta Komárno je systém bášt a opevnení na území mesta Komárno a protiľahlých brehoch riek Dunaj a Váh, ktorý spolu s centrálnou pevnosťou tvorí  Komárňanský pevnostný systém.

V 20. storočí pretrvávali snahy o obnovenie objektov v minulosti tvoriacich pevnostný systém. Z pôvodného systému opevnení sú zachované všetky hlavné objekty okrem časti na ľavom brehu Váhu nazývaný Vážske predmostie. Fortifikačný systém mesta Komárno je národnou kultúrnou pamiatkou od 13. mája 1970 a zahŕňa 45 objektov. V ÚZPF je pod číslom 301. Komárňanský pevnostný systém je zapisaný do predbežného zoznamu svetového dedičstva UNESCO pod názvom Systém opevnenia na sútoku riek Dunaja a Váhu v Komárne – Komárom.

Súčasti fortifikačného systému 
Fortifikačný systém mesta Komárno bol komplex polygonálneho typu a zahrňoval nasledovné prvky:
  Protiturecká pevnosť v strede pevnostného systému – v kline ústia Váhu do Dunaja
 Palatínska línia tvoriaca ochranu na západnej strane mesta, tvorili ho bastiony I. - V.
 Vážska línia opevňujúca mesto zo severu na pravom nábreží Váhu, tvorili ho pevnostné objekty VI. - XI. kde  VI. a VII. sú bastiony 
 Vážske predmostie na slovenskej strane, ľavé nábrežie Váhu a Dunaja 
 Dunajské predmostie na maďarskej strane, na pravom nábreží Dunaja, súčasťou je fort Csillág 
 Pevnosť Monoštor (Sandberg) na pravom – maďarskom brehu Dunaja, oproti západnému cípu Alžbetinho ostrova, brániaca Komárom od západu
 fort Igmánd na maďarskej strane Dunaja brániaca Komárom z juhu

História 
Komárňanský pevnostný systém je najväčším fortifikačným systémom na území Slovenska a tiež bývalého Rakúska-Uhorska. Jeho stavba začala v roku 1546 s postavením prvej (tzv. Starej) pevnosti na mieste zaniknutého hradu, dostavaná bola v roku 1557. Túto pevnosť značne poničila povodeň v roku 1570, od roku 1572 (do roku 1592) bola obnovovaná (staviteľom Urbanom Süessom).

V rokoch 1663 – 73 bola dobudovaná tzv. Nová pevnosť. Podľa plánov inžiniera baróna Františka Wymesa. V tomto období zároveň vznikla pevnosť v Leopoldove. Obe komárňanské pevnosti poškodili aj zemetrasenia v rokoch 1763 a 1783. Po druhom zemetrasení, ktoré obe pevnosti značne poškodilo, bola v roku 1784 komárňanská pevnosť predaná v dražbe. Fortifikačný systém mesta Komárno okolo celého mesta bol prebudovaný a dostavaný v roku 1808 – 1815, kedy bola zmodernizovaná aj Nová pevnosť.

V rokoch 1839 – 1847 bola ešte vybudovaná z kameňa a tehál tzv. Palatínska línia s piatimi bastiónmi (I. - V.). Tým sa dosiahol vrchol v budovaní komárňanského pevnostného systému v kline sútoku riek Váh a Dunaj. V 60-tych rokoch boli postupne dokončené predmostia na Váhu a Dunaji (hlavnou časťou je Pevnosť Csillág), Vážska línia (pozostávajúca zo šiestich objektov VI. - XI., z ktorých len prvé dva možno nazvať bastionmi) a Sandbergská pevnosť (Monoštorská). V rokoch 1871 – 1877 bola ako posledný objekt pevnostného reťazca postavená Igmandská pevnosť, už podľa najmodernejších projektov fortového opevňovania.

Galéria

Referencie

Literatúra 
 GRÁFEL, Ľudovít: Pevnostný systém Komárna. Bratislava : Krajský ústav štátnej pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody, 1988. 
 GRÁFEL, Ľudovít: Nec arte - nec marte. NEC ARTE s.r.o., 1999.

Iné projekty

Externé odkazy 
  Informačný portál Nec Arte Nec Marte o pevnostnom systéme mesta Komárno na www.komarno.sk
  Slovenské hrady - Komárno - pevnosť
  Koncepčná revitalizácia Ústrednej pevnosti v Komárne
  Ľudovít Gráfel - NEC ARTE NEC MARTE

Komárno
Technické pamiatky na Slovensku
Národné kultúrne pamiatky na Slovensku pred rokom 2002
Kultúrne pamiatky v okrese Komárno
Pevnosti na Slovensku
Mestské opevnenia na Slovensku