joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ryžový nákyp

Ryžový nákyp je múčnik skladajúci sa z ryže, mlieka, vajec, masla a niekedy aj hrozienka. Býva podávaný s kompótom (marhuľovým, broskyňovým, slivkovým alebo iným), prípadne posypaný cukrom alebo na vrchu ozdobený bielkovou penou. DioMôže sa podávať ako hlavné jedlo alebo dezert.

Výroba 
Umytá ryža sa uvarí v hrnci s vodou a neskôr sa pridá mlieko. Uvarená mliečna ryža sa doplní žĺtkom, maslom a neskôr aj vyšľahaným bielkovým snehom. Pripravená zmes sa potom preloží do vymasteného a vysypaného plechu. Je možné spraviť medzi vrstvu z kompótu, naplnený plech sa vloží do nahriatej rúry a nechá piecť asi 40-45 minút.

Referencie

Externé odkazy 
 Recept na ryžový nákyp na varecha.pravda.sk

Dezerty
Slovenské jedlá
České jedlá
Festival Hodokvas

Hodokvas bol multimediálny letný festival, ktorý sa konal v rokoch 2000 až 2008. Festival sa realizoval v rôznych mestách Brno, Modra, Pezinok a Piešťany. Festival sa snažil ako jeden z prvých na Slovensku prepojiť rôzne žánre umenia ako hudba, vizuálne umenie, divadlo a literatúra.

História 
Zakladateľmi festivalu boli výtvarníci Milan Prekop a Igor Derevenec, ktorí usporiadali komorný výtvarno-hudobný festival v Kultúrnom centre Lužánky v Brne. Po úspešnom ročníku na Morave sa festival presunul na Slovensko, kde sa na organizácii podieľali Jozef „Dodo“ Tarkay a Michal Taliga. Unikátnosťou festivalu bolo, že sa prvý krát v histórii open air podujatí v roku 2003 podaril zrealizovať na zelenej lúke v Pezinku, kde prišlo 8.000 platiacich návštevníkov. Vzhľadom na vysokú návštevnosť sa festival musel presunúť na Piešťanské letisko, na ktorom zaznamenal v roku 2007 návštevnosť vyše 20 000 ľudí.

Mestá 
 1999 - Brno
 2000 - 2002 - Modra
 2003 - 2004 - Pezinok
 2004 - 2008 - Piešťany

Účinkujúci

Slovenské skupiny 
Malevil, Para, Hex, Puding pani Elvisovej, Karpatské chrbáty, Chiki liki tu-a, Last days of the Jesus, Názov stavby, Noise cut, B3, Veneer, Zóna A, Davová psychóza, Konflikt, Slobodná európa, Kontrafakt, Vec, Polemic, Vrbovský víťazi, Horkýže slíže, Ska pra šupina, Captain slide, Tornádo Lue, Le Payaco, CHVM, Mango Molas, Vidiek, Kosa z nosa, Neurópa, Hudba z marsu, Save the cookie, Karpatskí pastieri, Feelme, Tina, Lady Kazzo, Čistý chov, A.M.O., H16, Rytmus, Zverina...

České skupiny 
Tata boys, Buty, Vltava, Laura a jeji tygři, Čechomor, Monkey business, Mojmír Papalescu a The Nihilists, Ohm Square, Khoiba, Visací zámek, Vypsaná fixa, Sunshine, Mňága a Žďorp, Support lesbiens, Zlomenej waz, Hypnotix, Khoiba, Čankyšou, Pragounion

Zahraničné skupiny 
Persiana Jones (i), Paprika korps (pl), Mitch and Mitch (pl), Die toten Hosen (d), Rachid Taha (f), Senor Coconut (d), The Dhol Foundation (gb), Zion Train (gb), The Selecter, Dr Ring Ding, Zdob si zdub, Exploited (gb), Babylon circus (f), Masfel (h), Korai orom (h), Marky Ramone and band, Nomensno (can), Ot Vinta, Korn, Placebo, Apollo 440, Machine head, Goldie (g), New model army, Static X, The Locos (e), Madsox (a), Anthony B, Howling Bells, Sex Pistols (gb), Presidents of the U.S.A., The Adicts (gb), I am X (gb), Jaga Jazzist, Macka B, Sofa surfers, Living colour, Iggy and the Stooges (usa), The Beatnuts, Bauchklang (a), Anthony Pappa, Cypress Hill (usa), Paradise lost, Skindred...

Referencie 

Hudobné festivaly na Slovensku
Dichen Lachmanová

Dichen Lachman (* 22. február 1982, Káthmandu, Nepál) je austrálska herečka nepálskeho pôvodu. Známa je zo seriálu Dollhouse, kde stvárnila postavu Sierry.

Životopis 
Lachmanová sa narodila v Káthmandu, kde žila do svojich ôsmych rokov. Koncom roku 1990 sa so svojou rodinou presťahovala do austrálskeho mesta Adelaide. Jej matka má nepálsko-tibetský pôvod a jej otec má nemecký pôvod. Lachmanová sa presťahovala do Los Angeles krátko potom, čo v roku 2007 skončila s austrálskou televíznou drámou Neighbors.

Kariéra 
Lachmanová, prvý krát natočila v Austrálii reklamu na Wanadoo, ktorá sa vysielala v Spojenom kráľovstve. V roku 2005 sa pripojila k hereckému obsadeniu drámy Neighbors ako Katya Kinski.

V marci 2008 bolo oznámené, že sa objaví v seriály Dollhouse, od režiséra Jossa Whedona.

Hosťovala v epizóde seriálu NCIS: Los Angeles ako poisťovací agent.

Mala jednu z menších vedľajších úloh v seriály Agenti S.H.I.E.L.D. Od roku 2018 hrá v seriály Altered Carbon.

V roku 2020 si zahrala v menšej úlohe po boku Alicie Silverstone v komédií Bad Therapy a v roku 2021 sa objaví pri hereckom obsadení ako Laura Dernová, Chris Pratt či Bryce Dallas Howard v dobrodružnom filme Jurassic World 3.

Osobný život 
Od januára 2015 je vydatá za poľsko-amerického herca Maximiliána Osinského a v máji toho roku, sa im narodila dcéra.

Iné projekty

Zdroj 

Austrálske filmové herečky
Austrálske televízne herečky
Austrálske osobnosti nemeckého pôvodu
Nepálske osobnosti
Železničná zastávka Brestovany

Železničná zastávka Brestovany je železničná zastávka v Brestovanoch. Leží v medzi-staničnom úseku Trnava - Leopoldov. železničnej trate 120 Bratislava – Žilina. Na zastávku bola prebudovaná v roku 2007. Počas modernizácie bola rekonštruovaná aj výpravná budova bývalej stanice. Na zastávke stoja iba vlaky typu Osobný vlak.

Referencie

Externé odkazy 
 Zastávka na vlaky.net

Brestovany
Brestovany
Brestovany
Đuro Blažeka

Đuro Blažeka (* 8. apríl 1968, Prelog, Chorvátsko) je chorvátsky jazykovedec, lexikograf, pedagóg, výskumník kajkavských chorvátskych dialektov.

V roku 1998 napísal magisterský titul Govor Preloga (Nárečie v Prelogi). V roku 2004 dostal doktorát s dizertačnou prácou Govori Međimurja (Medzimurské nárečie). Krátko študoval v Salzburgu v Rakúsku. V roku 1998 sa stal učiteľom na Pedagogickej fakulte v Čakovci. Od 1. októbra 2006 do 11. novembra 2009 bol dekanom na vysokej škole pedagogickej v Záhrebe.

Đuro Blažeka publikuje knihy a články o kajkavských dialektoch (Međimurje, Podravina).

Literatúra 
 S. Belović–Đ. Blažeka: Rječnik govora Svetog Đurđa (Rječnik ludbreške Podravine), Sveučilište u Zagrebu Učiteljski fakultet

Iné projekty

Externé odkazy 
 Đuro Blažeka: Biografija (ufzg.unizg.hr) 
 Đuro Blažeka - Bibliografija
 Lista radova iz CROSBI bibliografije
 Đuro Blažeka (bib.irb.hr)

Chorvátski jazykovedci
Chorvátski pedagógovia
Francišak Kazimiravič Bahuševič

Francišak Kazimiravič Bahuševič (; * 21. marec 1840 Svirany† 28. apríl 1900 Kušľany) bol bieloruský básnik a prozaik, zakladateľ kritického realizmu v bieloruskej literatúre. Niekedy býva označovaný za otca moderného bieloruského nacionalizmu, či otca bieloruského národného obrodenia. Medzi jeho najvýznamnejšie básnické zbierky patrí Bieloruská píšťala (Dudka belaruskaja), či Bieloruský slák (Smyk belaruski).

Životopis 
Bahuševič sa narodil na území dnešnej Litvy v obci Svirany do rodiny drobnej šľachty a vyrastal v sedliackom prostredí. V roku 1861 dokončil gymnáziu vo Vilniuse a následne odišiel študovať matematiku na univerzitu v Petrohrade. Po študentských nepokojoch bol z univerzity prepustený. Po návrate domov začal učiť na dedinskej škole. V rokoch 18631864 sa zúčatnil proticárskeho Januárového povstania vedeného Kastuśom Kalinoŭskim, po ktorého porážke sa musel stiahnúť z verejného života a odísť z rodnej krajiny preč. Niekoľko rokov žil na Ukrajine, kde študoval právo a následne dlho pracoval ako advokát a úradník na rôznych miestach. V roku 1884 boli po nástupe cisára Alexandra na trón účastníci Januárového povstania amnestovaní a Bahuševič sa smel vrátiť do rodnej krajiny, kde začal pracovať ako úradník a advokát vo Vilniuse. Zaoberal sa najmä problémami sedliakov a chudobných mestských vrstiev. V tomto období začal aj písať články do časopisov (napr. poľské periodikum Kraj), v ktorých odsudzoval zaostalosť ruského vidieka a vzdelávacieho systému. Pre cenzúru bieloruštiny však vyšli jeho diela v Poľsku, odkiaľ boli prepašované na bieloruské územia. Niektoré jeho diela sa stratili. Po odchode zo zamestnania žil na rodinnom panstve v obci Kušľany, kde aj zomrel. Pochovaný je v Župranoch.

Dielo 

Bahuševič sa venoval najmä výrazne sociálne ladenej poézii, kde zobrazoval výjavy z ruského vidieka po zrušení nevoľníctva 1861. Písal však aj prózu, reflektívne diela a články. Jedným z Bahuševičových motívov je národná otázka. Vo svojich dielach žiadal svojich krajanov, aby neopustili svoje národné jazyky a poukazoval na to, že stará bieloruština bola kedysi úradným jazykom Litovského veľkokniežatstva. Svoje diela písal v latinke, pretože bola medzi čitateľmi viac uznávaná.

Referencie

Externé odkazy 
 Francisčak Bahuševič na Československej bibliografickej databáze

Bieloruskí spisovatelia
Bieloruskí básnici
Osobnosti na bieloruských poštových známkach
Transformátor s fázovou reguláciou

Transformátor s fázovou reguláciou alebo transformátor s (priečnou) reguláciou fázy (skratka PST z ) je špeciálny druh výkonového transformátora využívaný na riadenie toku činného výkonu v trojfázovej energetickej prenosovej sústave.

Princíp činnosti 

Pri prenose striedavého prúdu je tok výkonu elektrickým vedením priamo úmerný sínusu fázového posunu napätia medzi začiatkom a koncom vedenia. Zmenou tohto fázového posunu je možné meniť rozdelenie toku výkonu medzi rôzne vedenia v prenosovej sústave a tým zamedziť preťaženiu. 

Transformátor s fázovou reguláciou typicky pozostáva z dvoch častí: sériového transformátoru a budiaceho transformátoru. Budiaci transformátor má vinutia zapojené medzi fázy a na výstupe má napätie posunuté o 90° oproti vstupu. Tento výstup je privedený na vstup sériového transformátoru, ktorého druhé vinutie je pripojené do série s hlavným obvodom. Výstupné napätie sériového transformátora tvorí vektorový súčet pôvodného napätia a o 90° posunutej zložky privedenej z budiaceho transformátora (takzvaná priečna regulácia).

Prepínaním odbočiek budiaceho transformátora je možné riadiť veľkosť posunutej zložky napätia a tým pádom aj veľkosť fázového posunu na PST. Tok výkonu vedením je takto možné znížiť, ale aj zvýšiť.

Príklad použitia 
Na obrázku je schéma obvodu, ktorý prenáša výkon 100 MW z generátoru k záťaži pomocou dvoch súbežných vedení, k jednému z nich je pripojený PST s odbočkami 1 až 19.

V ľavej časti je PST na strednej odbočke a fázový posun je 0°. Preto neovplyvňuje tok výkonu a obe vedenia sú zaťažené rovnako (na 50 MW). V pravej časti je PST prepnutý na odbočku, ktorá obmedzuje tok výkonu. Výsledný fázový posun spôsobil, že časť prenášaného výkonu bola presmerovaná na súbežné vedenie, pritom sa ale celkový prenášaný výkon 100 MW nezmenil.   

V praxi sa PST používa opačne: vyrovnáva výkony na vedeniach, ktoré by bez neho boli zaťažené nerovnomerne.

Referencie

Zdroj 

Elektrické stroje
Elektrotechnika
Tvoja tvár znie povedome (5. séria)

Piata séria zábavnej show Tvoja tvár znie povedome sa začala vysielať na Markíze 8. septembra 2019 a skončila 10. novembra 2019. Moderátorom sa stal súťažiaci zo štvrtej série Martin Nikodým. Do poroty zasadli Daniel Dangl, Zuzana Fialová, Mário „Kuly” Kollár ku ktorým sa pridala Zuzana Kubovčíková Šebová.

Víťazom piatej série sa stal Dávid Hartl.

Formát 
Každý zo súťažiacich si v každom kole vyžreboval jednu známu osobnosť, ktorú v nasledujúcom týždni napodobnil. Slúžil im k tomu profesionálny tím maskérov, tanečníkov a odborníkov na spev a herectvo. Ich úlohou bolo napodobniť ju tak, aby zaujala porotu, ktorá na konci večera rozdala body od 1 až po 8. Súťažiaci, ktorý mal za večer najviac hlasov, vyhral a pridelil 1000€ ľubovoľnej charitatívnej spoločnosti. V prípade remízy rozhodla porota. O víťazovi tiež rozhodovali sami súťažiaci, pretože každý z nich má ešte päť špeciálnych bodov, ktoré udelil jednému zo svojich kolegov.

Body sa priebežne sčítavajú až do konca deviateho kola - semifinále, kedy štyria účinkujúci s najvyššími počtami hlasov postúpili do finále. O celkovom víťazovi rozhodla porota vo finálovom kole. Víťaz obdržal 3 000 € a odovzdal ich ľubovoľnej charite.

Obsadenie

Súťažiaci 
Tím súťažiacich sa skladal z ôsmych osobností:

 štyri ženy (Zuzana Kraváriková, Alexandra Gachulincová, Karin Haydu, Nela Pocisková)
 štyria muži (Noël Czuczor, Pavol Topoľský, Dávid Hartl, Rastislav Sokol)

Mentori

Prehľad víťazov

Prehľad vystúpení

Súhrn bodov

Jednotlivé týždne

Prvý týždeň 
 Peter Brajerčík, Mária Bartalos a Dárius Koči na začiatku vystúpili ako Las Ketchup s piesňou „The Ketchup Song”.

Druhý týždeň 
 S Pavlom Topoľským vystúpil Štefan Skrúcaný ako Drupi.
 Zo Zuzanou Kravárikovou vystúpil Kali, pôvodný interpret piesne.

Tretí týždeň 
 S Nelou Pociskovou vystúpil Martin Nikodým ako Dieter Bohlen.
 S Pavlom Topoľským vystúpila Mamba.
 Porotcovia Daniel Dangl a Zuzana Kubovčíková Šebová na konci vystúpili ako Karel Gott a Darinka Rolincová s piesňou „Zvonky štestí”.

Štvrtý týždeň 
 S Dávidom Hartlom vystúpila Andrea Sabová ako Olivia Newton-John.
 Juraj Loj a Mirka Partlová na konci vystúpili ako Bradley Cooper a Lady Gaga s piesňou „Shallow“.

Piaty týždeň 
 Barbora Švidraňová a Twiins na začiatku vystúpili ako Jessie J, Ariana Grande a Nicki Minaj s piesňou „Bang Bang“.

Šiesty týždeň 
 S Pavlom Topoľským vystúpil Andrej Bičan ako Albano Carrisi.
 S Dávidom Hartlom vystúpil Sväťo Malachovský ako Stevie Wonder.

Siedmy týždeň

Ôsmy týždeň (Česko-slovenský špeciál) 
 Deti zo seriálu Oteckovia na začiatku vystúpili ako Majka z Gurunu zo seriálu Spadla z oblakov.
 S Dávidom Hartlom vystúpila Dominika Mirgová ako Marika Gombitová. 
 S Pavlom Topoľským vystúpil Ján Kuric, pôvodný interprét piesne.

Deviaty týždeň (semifinále)

Desiaty týždeň (finále) 
 Všetci súťažiaci na začiatku vystúpili ako USA for Africa s piesňou „We Are The World“.
 Spoločne s Rastislavom Sokolom a Pavlom Topoľským vystúpil Andrej Bičan.
 Porotkyňa Zuzana Kubovčíková Šebová s choreografom Miňom Kerešom na konci vystúpili ako Salt-N-Peppa s piesňou „Push It“.

Sledovanosť

Referencie 

Tvoja tvár znie povedome
Extrémizmus

Extrémizmus (predstaviteľ extrémizmu sa nazýva extrémista) je nejasne definovaný pojem majúci v literatúre i praxi viacero významov: 

1. Na najvšeobecnejšej úrovni môže výraz extrémizmus znamenať:
výstrednosť, krajnosť, výnimočnosť; extrémny čin ; alebo
záľuba v extrémoch ; tendencia alebo sklon byť extrémny; alebo
prepiato radikálne (resp. výrazne od „obyčajnosti“ vzdialené) názory, konanie, pocity a pod. (často s údajným nárokom na bezpodmienečnú a výlučnú platnosť), v užšom zmysle len v politickej alebo náboženskej oblasti  

2. V špecifickejších kontextoch môže extrémizmus znamenať:
a) vyhranené názory a konania zamerané (priamo či nepriamo - sekundárne) proti ústavnému demokratickému zriadeniu, čiže najmä pravicový extrémizmus, ľavicový extrémizmus, náboženský extrémizmus, ekologický extrémizmus a etnický extrémizmus, alebo
b) vyhranené názory a konania zamerané priamo proti ústavnému demokratickému zriadeniu, čiže súhrnné označenie pre pravicový extrémizmus a ľavicový extrémizmus (synonymné označenie je politický extrémizmus, v minulosti sa používalo označenie radikalizmus), alebo
c) ako bod b), ale vrátane náboženského extrémizmu , alebo
d) islamský extrémizmus .

Ukážky definícií  
Pojem extrémizmus nie je v právnom poriadku na Slovensku (a v mnohých iných štátoch) definovaný. Aj v literatúre sa konkrétne definície extrémizmu značne rôznia. Nasleduje niekoľko príkladov pre definíciu typu 2a (o definícii typu 2b pozri článok politický extrémizmus):
podľa slovenskej Koncepcie boja proti extrémizmu 2015-2019: Extrémizmus označuje konanie a prejavy vychádzajúce z postojov krajne vyhrotenej, demokratickému  systému  nepriateľskej  ideológie, ktoré či už priamo, alebo v určitom časovom horizonte deštruktívne pôsobia na existujúci demokratický systém a jeho základné atribúty. Druhou charakteristickou črtou extrémizmu as ním spájaných aktivít je, že útočia na systém základných práv a slobôd garantovaných ústavou a medzinárodnými ľudskoprávnymi dokumentmi, alebo sa snažia svojimi aktivitami uplatňovanie týchto práv sťažiť, či znemožniť. Za ďalšie charakteristické znaky extrémizmu sa považuje snaha o obmedzenie, potláčanie, znemožnenie výkonu základných práv a slobôd pre určité skupiny obyvateľstva definované ich pohlavím, národnosťou, rasou, etnikom, farbou pleti, vierovyznaním, jazykom, sexuálnou orientáciou, príslušnosťou  k spoločenskej triede, majetkom, ako aj používanie fyzického násilia či hrozba použitia násilia namiereného voči názorovým či politickým oponentom alebo ich  majetku. Extrémizmus sa delí na pravicový, ľavicový, náboženský a extrémizmus zameraný na jednu otázku (ekologický, separatizmus a pod).
podľa polície ČR: Extrémizmus sú vyhranené ideologické postoje, ktoré vybočujú z ústavných, zákonných noriem, vyznačujú sa prvkami netolerancie, a útočia proti základným demokratickým ústavným princípom, ako sú definované v českom ústavnom poriadku.
podľa rezolúcie Rady Európy: Extrémizmus zodpovedá takej forme politickej aktivity, ktorá odmieta formy parlamentnej demokracie a zakladá svoju ideológiu a aktivity na neznášanlivosti, vylučovaní, xenofóbii a ultranacionalizme.

Zdroje

Politológia
František Malenínský

Generálporučík Ing. František Malenínský (* 22. júl 1959, České Budějovice) je český generál, súčasný vojenský predstaviteľ Česka pri NATO.

Vzdelanie 
V rokoch 1974 až 1978 študoval na Vojenskom gymnáziu v Moravskej Třebovej. Po ňom nastúpil na Vysokú vojenskú technickú školu Martine a Vysokú vojenskú školu pozemního vojska vo Vyškove. V roku 1989 ukončil postgraduálne štúdium na Vojenskej akadémii v Brne. V rokoch 1999 až 2000 študoval tiež na Royal College of Defence Studies v Londýne a v roku 2002 na NATO Defense College v Ríme.

Vojenské pôsobenie 
Svoje vojenské pôsobenie začal ako veliteľ čaty v roku 1982. Do roku 1989 bol veliteľ batérie, náčelník štábu oddielu a pluku. V roku 1989 sa stal veliteľom delostreleckého oddielu, o rok neskôr pluku a v roku 1991 opäť oddielu. V rokoch 1993 až 1994 bol náčelníkom štábu delostreleckej brigády, v rokoch 1994 až 1997 jej velil.

V rokoch 1997 až 1999 velil delostreleckej výcvikovej a mobilizačnej základni. V rokoch 2000 až 2002 bol zástupcom veliteľa mechanizovanej brigády. K 8. máju 2002 bol povýšený do hodnosti brigádny generál. V rokoch 2002 až 2005 bol náčelníkom štábu EUR RC North v holandskom Brunssume. Následne bol v rokoch 2005 až 2007 riaditeľom Ředitelství výcviku a doktrín. V rokoch 2007 až 2008 velil Silám podpory a výcviku. V tom čase ho k 8. máju 2008 do hodnosti generálmajor povýšil prezident Václav Klaus. V roku 2008 sa stal riaditeľom PCC Národného zastúpenia Česka pri NATO v Monse. V období 2010 až 2011 bol náčelníkom štábu SHAPE. V rokoch 2011 až 2014 bol zástupcom náčelníka Generálneho štábu Armády ČR – Inšpektor AČR. Následne bol od 7. apríla 2014 do 31. júla 2017 zástupcom náčelníka Generálneho štábu AČR – náčelníkom štábu.

Do hodnosti generálporučík bol povýšený prezidentom Milošom Zemanom k 8. máju 2015.

Od 1. augusta 2017 je vojenským zástupcom Česka pri NATO.

Referencie

Externé odkazy 
 profil na stránke Armády Českej republiky
 profil na stránke NATO

Českí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Príslušníci Armády Českej republiky
Českí vojenskí diplomati
Osobnosti z Českých Budějovíc
Cobie Smuldersová

Cobie Smuldersová (; * 3. apríl 1982, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská herečka známa vďaka postave Robin Sherbatsky z televízneho seriálu Ako som spoznal vašu mamu.

Životopis 
Jej otec je holandského pôvodu a matka anglického. Je z ôsmich detí a pomenovaná bola po svojej pratete z Holandska. O herectvo prejavila záujem počas štúdia na strednej škole, kde vystupovala v niekoľkých školských inscenáciách. Venovala sa tiež modelingu.

Kariéra 
Jej prvou veľkou úlohou bola postava Robin Sherbatsky v seriály Ako som spoznal vašu mamu z roku 2005. Svoju postavu hrala počas celých 9 sérií a objavila sa tak vo všetkých 208 epizódach. Seriál skončil v roku 2014.

V roku 2012 hrala agentku Mariu Hill z komiksovej série Avengers. Vďaka tejto roli získala špeciálne školenie od trénera tímu SWAT v Los Angeles.

Príležitostne hráva tiež v divadlách. Istý čas účinkovala aj na Broadwayi. Venuje sa tiež dabingu.

Osobný život 
Od roku 2012 je manželkou herca Tarana Killama s ktorým má dcéru Shaelyn (* 2009) a Janitu (* 2015). Od svadby používa jeho priezvisko Killam.

Iné projekty

Zdroj 

Kanadské filmové herečky
Kanadské televízne herečky
Kanadské divadelné herečky
Kanadské dabingové herečky
Kanadské modelky
Osobnosti z Vancouveru
Majstrovstvá Strednej Ameriky v pozemnom hokeji

Majstrovstvá Strednej Ameriky v pozemnom hokeji je vrcholné stredoamerické podujatie v pozemého hokeja, ktoré riadi Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Jeho dejiny siahajú do roku 2017, kedy sa v Nikarague konal prvý turnaj majstrovstiev, v kategórii hockey5s, spoločne v mužskej aj v ženskej kategórii. Majstrovstvá prebiehajú každoročne. Najviac víťazstiev získali družstvá Guatemaly a Kostariky. Prvé subkontinentáne majstrovská v klasickom (11-kovom) pozemnom hokeji sa organizovali prvýkrát až v roku 2022.

Muži

Hockey 5s

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

11-tkový pozemný hokej

Ženy

Hockey 5s

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

11-tkový pozemný hokej

Pozri aj 
 Majstrovstvá Strednej Ameriky v halovom pozemnom hokeji
 Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Panamerickej federácie pozemného hokeja /

Zdroj 
 Majstrovstvá Strednej Ameriky na stránke Panamerickej federácie pozemného hokeja /
Araks

Araks (iné názvy: Aras, , , ,  ) je ázijská horská rieka v Zakaukazsku, najväčší pravostranný prítok rieky Kury.

Rieka tvorí hranicu medzi Arménskom a Azerbajdžanom s Iránom a Tureckom, kedysi tvorila hranicu ZSSR. Pramení v Turecku v Arménskej vysočine. Po prechode tiesňavami ústi do Araratskej roviny (v blízkosti rieky sa nachádza aj vrch Ararat), na dolnom toku prechádza Muganskou a Miľskou stepou. Jej najvýznamnejšími prítokmi sú vodné toky Arpa, Razdan, Vozopan, Achurjan,  Kotur a Karasu. Rieka je nesplavná, v niektorých oblastiach (prevažne v Azerbajdžane) sa využíva na závlahy. Najviac vody má počas záplav v marci až júni, keď sa v horách topí sneh, a v novembri, či decembri z výdatných dažďov. V Kuro-arakskej nížine sa vlieva do rieky Kury, pričom poskytuje väčšinu usadenín tvoriacich deltu rieky Kury.

Araks a kultúra 
Podľa niektorých názorov má byť povodie Arasu mýtickým Edenom. Ako niekdajšia hranica medzi Ruskou ríšou a Perziou po Golestánskej mierovej dohode je Arak niekedy vnímaný ako jeden zo symbolov rozdelenia azerbajdžanského národa a ním obývaného územia na dve časti (severný ruský - dnes nezávislý Azerbajdžan a južný perzský - dnes súčasť Iránu. V azerbajdžanskej literatúre a umení je preto rieka často vnímaná ako symbol túžby a straty, významný kultúrny vplyv má meno rieky (Araz), ktoré sa používa aj ako mužské meno (napríklad azerbajdžanský poet Məmməd Araz, či arménsky futbalista Aras Özbiliz). Z hľadiska arménskych dejín je rieka významná preto, že na jednom z jej ostrovov ležalo hlavné mesto Veľkého Arménska Artaxata.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rieka Araks (Araxes river) na Encyclopeadia Iranica (po anglicky)

Rieky v Turecku 
Rieky v Arménsku
Rieky v Iráne
Rieky v Azerbajdžane
Daniela Dvořáková

Daniela Dvořáková (* 27. august 1965, Bratislava) je slovenská historička a archivárka. Pôsobí ako vedecká pracovníčka v Historickom ústave SAV v Bratislave a vo svojej práci sa zameriava na neskorý stredovek. Bola manželkou Pavla Dvořáka a venuje sa literatúre faktu.

Život 
Vyštudovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave v odbore história – archívnictvo v roku 1991. Následne nastúpila do Historického ústavu SAV, do oddelenia najstarších dejín. V roku 1998 získala titul „kandidát historických vied“, titul doktor filozofie (PhDr.) získala v roku 1999.

Daniela Dvořáková je odborníčkou na neskorostredoveké dejiny Uhorska, predovšetkým obdobiu panovania Žigmunda Luxemburského. Špecializuje sa na problematiku šľachty, no venuje sa otázkam dvorskej kultúry, komunikácie a každodenného života v stredoveku a zoohistórii. S manželom Pavlom Dvořákom spolupracovala pri vydávaní stredovekých prameňov k dejinám Slovenska.

Po smrti Pavla Dvořáka sa Daniela Dvořáková spoločne so synom ujala rodinného Vydavateľstva Rak, ktoré vydáva historickú literatúru, najmä na čisté, neinterpretované pramene. Zakladateľ Vydavateľstva Rak je Pavel Dvořák.

Dielo 
 Kalendárium - Svátky, světci, osobnosti, pranostiky, pověry, zvyky a tradice pro každý den (2003)
 Rytier a jeho kráľ (2003)
 Kôň a človek v stredoveku: K spolužitiu človeka a koňa v Uhorskom kráľovstve (2007)
 Spomienky Heleny Kottannerovej (2008)
 Ulrich Richental – Kostnická kronika (2009)
 Lásky a škandály v našich panovníckych rodoch (2013)
 Čierna kráľovná. Barbora Celjská (2014)
 Človek a svet zvierat v stredoveku (2015)
 Stredoveké hrady na Slovensku. Život, kultúra, spoločnosť (2017)
 Stopy dávnej minulosti 10 (2019)

Referencie

Externé odkazy 
 Stránky autorky www.danieladvorakova.sk
 Zoznam publikácii autorky

Slovenskí historici
Slovenskí archivári
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Arménske kráľovstvo

Arménske kráľovstvo môže byť:
 staroveké Arménske kráľovstvo, pozri Arménske kráľovstvo (starovek)
 stredoveké kráľovstvo Bagratovcov, pozri Arménske kráľovstvo (stredovek)
 stredoveké kráľovstvo v Kilikii, pozri Arménske kráľovstvo v Kilikii

Pozri aj 
 Dejiny Arménska
 Arménske kniežatstvo v Kilikii
 Zakharjanovské Arménsko
 Kommagenské kráľovstvo
 Anijské kráľovstvo
 Vaspurakanské kráľovstvo
 Sjunikské kráľovstvo
 Bachkské kráľovstvo
 Kráľovstvo Osroéné
 Arménsky emirát
 Arménska satrapia
Lex korona

Takzvaný lex korona alebo zriedkavejšie lex corona je neoficiálne (publicistické) označenie súboru zákonných mimoriadnych opatrení vo finančnej oblasti skoncipovaných Ministerstvom financií Slovenskej republiky (MF SR), navrhnutých vládou SR (vládou Igora Matoviča) a prijatých Národnou radou SR (NR SR) s cieľom je zmierniť negatívne následky pandémie ochorenia COVID-19 na Slovensku.

6. marca bol preukázaný prvý prípad výskytu ochorenia COVID-19 na Slovensku. Koncom februára začala vláda SR (vláda Petra Pellegriniho) postupne prijímať opatrenia na zamedzenie šírenia ochorenia a napokon 15. marca schválila návrh na vyhlásenie núdzového stavu podľa čl. 5 ústavného zákona NR SR č. 227/2002 Z. z. z 11. apríla 2002 o bezpečnosti štátu v čase vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu v znení neskorších predpisov, pričom núdzový stav rozšírila uzneseniami z 19. marca, 27. marca, 6. apríla a 16. apríla.

Vzhľadom na to, že núdzový stav výrazne obmedzil ekonomickú činnosť na Slovensku a zahraničný obchod, MF SR sa začalo venovať príprave opatrení za účelom pomoci daňovníkom, podnikateľským subjektom, ale aj územným samosprávam. Opatrenia sa týkajú oblasti daní, finančného trhu a rozpočtových pravidiel. Na schôdzi vlády SR 31. marca bol prerokovaný a schválený o. i. návrh zákona o niektorých mimoriadnych opatreniach vo finančnej oblasti v súvislosti so šírením nebezpečnej nákazlivej ľudskej choroby COVID-19 a návrh novely Zákonníka práce, ktoré NR SR prijala v skrátenom legislatívnom konaní 2. apríla 2020 ako:
 zákon NR SR č. 66/2020 Z. z. z 2. apríla 2020, ktorým sa dopĺňa zákon č. 311/2001 Z. z. Zákonník práce v znení neskorších predpisov a ktorým sa dopĺňajú niektoré zákony,
 zákon NR SR č. 67/2020 Z. z. z 2. apríla 2020 o niektorých mimoriadnych opatreniach vo finančnej oblasti v súvislosti so šírením nebezpečnej nákazlivej ľudskej choroby COVID-19.

Poznámky

Referencie 

2020 na Slovensku
Pandémia ochorenia COVID-19 na Slovensku
Vodné pólo na Panamerických hrách 2019

Vodné pólo na Panamerických hrách 2019 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2019. Konal sa v Lime, v Peru v dňoch od 4.10. augusta 2019, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 18. vydanie. Zápasy sa odohrali v plaveckom centre Villa María del Truinfo Centro Acuático, ktorý je súčasťou športového centra Complejo Deportivo Villa María del Triunfo. V mužskej kategórii siedmykrát v rade získalo titul , ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad . V ženskej kategórii obhájilo titul rovnako , keď vo finále vyhralo nad .

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na vodnopólový turnaj Letných olympijských hier 2021, ktoré sa uskutočnia v Tokiu. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo v oboch kategóriách.

Kvalifikácia 
Muži 

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku v roku 2019. 

Ženy

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku v roku 2019.

Plavecký štadión

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Vodné pólo na oficiálnej stránke Panamerických hier 2019 /
 Oficiálna stránka Americkej plaveckej únie 
 Oficiálna stránka Panamerickej športovej organizácie /

Zdroje 
 Vodnopólový turnaj na štatistickej stránke hier 
 Mužský a ženský vodnopólový turnaj Panamerických hier 2019 na stránke todor66.vom 
 Mužský a ženský vodnopólový turnaj Panamerických hier 2019 na stránke the-sports.org 

Vodné pólo v 2019
Vodné pólo na Panamerických hrách
Panamerické hry 2019
Kyselina gama-hydroxymaslová

Kyselina gama-hydroxymaslová (iné názvy: kyselina γ-hydroxybutyrátová, kyselina 4-hydroxybutyrátová) je hydroxykyselina, ktorá sa prirodzene vyskytuje v ľudskom centrálnom nervovom systéme ako neuromodulátor a inhibičný neurotransmiter s prirodzenou koncentráciou v mozgu 0,3 mmol/g. Bola syntetizovaná v roku 1960 francúzskym neurobiológom Henrim Laboritom. Soľ kyseliny sa označuje ako oxybát sodný a anión ako gama-hydroxybutyrát (skratka GHB).

Ako omamná látka býva hovorovo nazývaná tekutá extáza (táto látka je však odlišná od extázy). V malých dávkach má GHB euforický účinok, stimuluje sexuálnu aktivitu a navodzuje pocit podobný opitosti, zatiaľ čo vo väčších dávkach pôsobí ako sedatívum, spôsobuje somnolenciu a navodzuje spánok. Napriek svojej výraznej slanej chutí býva po zmiešaní s (alkoholickým) nápojom ťažko rozoznateľná, v dôsledku čoho býva zneužívaná na páchanie trestnej činnosti, najmä znásilnenia.

Referencie

Literatúra 
 
 
 

Neurotransmitery
Sedatíva
Celkové anestetiká
Hydroxykyseliny
Zelda Rubinsteinová

Zelda Rubinsteinová (; * 28. máj 1933, Pittsburgh, Pensylvánia, USA† 27. január 2010, Los Angeles, Kalifornia) bola americká herečka známa z trilógie filmu Poltergeist, aktivistka za ľudské práva a tiež bola známa svojou kampaňou proti ochoreniu AIDS.

Životopis  
Ranný život

Zelda Rubinsteinová sa narodila poľským prisťahovalcom v Pittsburghu v Pennsylvánií. Je najmladšou z troch detí a kvôli nedostatočne vyvinutej prednej hypofýze merala len 130 centimetrov.

Rubinsteinová získala štipendium na University of Pittsburgh, kde získala bakalársky titul v odbore bakteriológia a stala sa sestrou národného spolku Phi Sigma Sigma. Ako dvadsaťpäť ročná sa presťahovala do Berkeley v Kalifornii, kde študovala na Kalifornskej univerzite a pracovala v laboratórnych a krvných bankách.

Kariéra

Rubinsteinová začala v roku 1978 študovať herectvo na Kalifornskej univerzite. Jej prvou hereckou skúsenosťou bol film Poltergeist, kde stvárnila médium, Tanginu Burrows. Svoju postavu si zopakovala aj v ďalších dvoch častiach filmu.

V roku 1992 sa stála súčasťou hereckého natáčania seriálu Picket Fences. Venovala sa tiež dabingu, jej hlas bolo možné počuť v seriáloch ako napríklad Hey Arnold! (19962004).

Začiatkom roku 1999 urobila niekoľko hlasových komentárov pre televíznu reality show Fox Family, s názvom Scariest Places On Earth. Svoju poslednú filmovú úlohu mala v roku 2007, vo filme Behind the Mask: The Rise of Leslie Vernon.

Aktivizmus

Rubinsteinová je známa tiež svojom bojom proti ochoreniu HIV/AIDS v roku 1984. Vystupovala v niekoľkých reklamách zameraných na homosexuálov, propagujúc bezpečný sex čím sa malo dostať do väčšieho podvedomia ochorenie AIDS.

Tiež je aktivistkou za ľudské práva a podporovala nízkych ľudí pretože chcela, aby ich spoločnosť vnímala ako seberovných.

Úmrtie

Dňa 27. januára 2010 zomrela v Los Angeles v Kalifornií. Jej agent, Eric Stevens uviedol, že krátko pred smrťou mala Rubinsteinová infarkt, z ktorého sa už neprebudila. Na jej žiadosť sa nekonal pohreb.

Zdroj 

Televízne herečky USA
Filmové herečky USA
Dabingové herečky USA
Aktivisti za ľudské práva
Aktivisti USA
Osobnosti USA poľského pôvodu
Osobnosti z Pittsburghu
Joely Richardsonová

Joely Kim Richardson (* 9. január 1965, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská herečka známa úlohou kráľovnej Catherine Parr v seriály The Tudors (2010). Jej matkou je herečka Vanessa Redgrave a jej staršou sestrou bola herečka Natasha Richardson.

Detstvo a mladosť 

Joely Richardsonová sa narodila herečke Vanesse Redgrave a režisérovi Tonymu Richardsonovi. Jej staršou sestrou bola herečka Natasha Richardson (1963 - 2009). 

Richardsonová študovala St Paul's Girls' School v Hammersmithe. Ako štrnásťročná odišla do internátnej školy do Spojených štátov. Študovala tiež na Royal Academy of Dramatic Art.

Kariéra 
Je známa z niekoľkých filmov ako príklad, Lady Chatterley (1993), 101 Dalmatians (1996), Patriot (2000), Maybe Baby (2000), The Day of the Triffids (2009), The Aspern Papers (2018) či iné. 

V roku 2003 prevzala úlohu Julie McNamary v televíznom seriály Nip/Tuck. V seriály si zahrala aj jej matka, Vanessa Redgrave, ktorá vo filme stvárnila jej matku. Od roku 2009 do roku 2010 sa objavila ako kráľovná Catherine Parr v seriály The Tudors.

Hrala tiež postavu čarodejnice Glindy, v desať dielnom seriály Emerald City z roku 2017.

Súkromný život 
Od roku 1992 do roku 2001 bola vydatá za filmového producenta Tima Bevana. Majú spolu dcéru Daisy (* 1992) ktorá je tiež herečkou. Richardsonová mala tiež pomer s producentom divadla Archiem Stirlingom, čo malo za následok rozpad jeho manželstva s Dianou Rigg v roku 1990.

Je tiež veľvyslankyňou organizácie The Children Trust, britskej charitatívnej organizácie pre deti s poranením mozgu a neurodizabilitou.

Zdroj 

Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Osobnosti z Londýna
Dorothy Malone

Dorothy Malone (vlastným menom Mary Dorothy Maloney, * 29. január 1924, Chicago, Illinois, USA – † 19. január 2018, Dallas, Texas, USA) bola americká herečka a držiteľka ceny Academy Awards v roku 1956, za film Written on the Wind v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. Od roku 1960 má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

Detstvo a mladosť 

Malone sa narodila do americkej rodiny v Chicagu v štáte Illinois. Je z piatich detí, z toho dve sestry zomreli v mladom veku na zdravotné komplikácie spôsobené detskou obrnou a jej mladšieho brata zabil blesk pri hraní golfu. S rodinou sa neskôr presťahovala do Dallasu v Texase, kde aj študovala. Pôvodne sa chcela stať zdravotnou sestrou, ale počas účinkovania v školskom divadle sa začala viac venovať herectvu.

Kariéra 
Malone prvý raz debutovala vo veku 18 rokov na Broadwayi. Objavila sa v niekoľkých vedľajších úlohách v nízkorozpočtových filmoch. V roku 1946 sa objavila v detektívke The Big Sleep po boku Lauren Bacall a Humphreya Bogarta. 

Jej najväčšia filmová rola prišla v roku 1956 vo filme Written on the Wind. Kvôli filmu si prefarbila vlasy na blond a hrala po boku Lauren Bacall, Rocka Hudsona či Roberta Stacka. Za svoj herecký výkon vo filme získala v roku 1956 cenu Academy Awards. Vďaka tejto hereckej skúsenosti jej boli ponúknuté množstvo výrazných hereckých úloh. Objavila sa napríklad vo filme Man of a Thousand Faces (1957) či Tip na Dead Jockey (1957). V rovnakom roku si zahrala aj vo filme The Tarnished Angels, ktorý režíroval Douglas Sirk, s ktorým Malone pracovala už pri filme Written on the Wind.

Dňa 8. februára 1960 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

Jej ďalšou známou úlohou bola postava Constance MacKenzie Peyton Place, v rokoch 1964 až 1968. V roku 1968 bola prepustená z natáčania po tom, čo sa sťažovala, že jej postava sa už viac v deji nevyvíjala. Maloneová žalovala spoločnosť 20th Century Fox za 1,6 milióna dolárov za porušenie zmluvy. Neskôr si svoju úlohu zopakovala v televíznom filme Murder v Peyton Place z roku 1977 a Peyton Place: Next Generation z roku 1985. 

V roku 1992 hrala matku obvinenú z vraždy, vo filme Basic Instinct.

Súkromný život 
Počas prezidentských volieb v roku 1952 sa Malone hlásila k demokratom a bola v kampani za Adlaia Stevensona II. V roku 1959 sa vydala za herca Jacquesa Bergeraca v katolíckom kostole v Hongkongu. Spolu majú dve dcéry, Mimi (* 1960) a Diane (* 1962). Pár sa rozviedol 8. decembra 1964. Dňa 3. apríla sa vydala za newyorského obchodníka Roberta Tomarkina. Ich manželstvo bolo neskôr anulované po tom, čo Malone tvrdila, že sa Tomarkin za ňu oženil len kvôli jej peniazom. 

V roku 1971 sa spoločne s dcérami presťahovala do Dallasu v Texase, kde aj vyrastala.

Úmrtie 
Malone zomrela 19. januára 2018, desať dní pred svojimi 94. narodeninami v ošetrovateľskom zariadení v Dallase.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Divadelné herečky USA
Hollywoodsky chodník slávy
Joan Allenová

Joan Allenová (; * 20. august 1956, Rochelle, Illinois, USA) je americká herečka.

Životopis 
Allenová sa narodila do americkej rodiny a je zo štyroch detí, z ktorých sa narodila ako najmladšia. Navštevovala strednú školu Rochelle Township High School. Následne navštevovala University of Eastern Illinois University, kde hrala v niekoľkých divadelných hrách s Johnom Malkovichom, ktorý bol tiež študentom, a potom Northern Illinois University, kde získala titul bakalár umenia.

Kariéra 
Allenová svoju hereckú kariéru začala v divadle. Bola členkou súboru Steppenwolf Theatre Company v roku 1977. V roku 1989 získala cenu Tony za divadelné predsavenie Burn This, ktoré sa hralo na Broadwayi a zahrala si tam spolu s Johnom Malkovichom.

V roku 1995 získala nomináciu na Academy Awards, v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe vo filme Nixon. O rok neskôr si zahrala po boku herečky Winony Ryder a herca Daniel Day-Lewisa, ktorý hral jej manžela vo filme Crucible.

V roku 1997 hrala v komédii Pleasantville, ktorá vyšla v roku 1998.

V menšej úlohe sa objavila ako matka Rachel McAdamsovej, v romantickej komédii The Notebook z roku 2004.

V roku 2016 sa objavila v televíznom seriály The Family, ktorý mal dvanásť častí.

Osobný život 
V roku 1990 sa vydala za herca Petra Friedmana. Rozviedli sa v roku 2002 a majú spolu dcéru Sadie, ktorá sa narodila v roku 1994.

Iné projekt

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Divadelné herečky USA
Dabingové herečky USA
Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Držitelia Drama Desk
Držitelia ceny Tony
Osobnosti z Illinoisu
Shirley Knightová

Shirley Knight (* 5. júl 1936, Goessel, Kansas, USA – † 22. apríl 2020, San Marcos, Texas, USA) bola americká herečka a speváčka.

Životopis 

Ranný život

Narodila sa a vyrastala v Kansase. V jedenástich rokoch sa začala venovať opernému spevu. V štrnástich rokoch napísala poviedku, ktorá vyšla v národných novnách. Svoju filmovú kariéru začala v roku 1959, kvôli ktorej odcestovala do New Yorku. 

Kariéra

V roku 1961 hrala v dráme The Dark at the Top of the Stairs za ktorú bola nominovaná na Academy Awards v kategórií Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. Nomináciu v rovnakej kategórií získala aj v roku 1963 za jej herecký výkon vo filme Sweet Bird of Youth.

V roku 1995 získala ocenenie Zlatý glóbus za jej herecký výkon vo filme Indictment: The McMartin Trial. 

Osobný život

Knightová sa vydala za amerického herca Genom Perssona v roku 1959. Ich manželstvo bolo rozvedené v roku 1969. Mali spolu jedno dieťa, herečku Kaitlin Hopkins. 

Druhé manželstvo mala s anglickým spisovateľom Johnom Hopkinsom, a to od roku 1969 až jeho smrti v roku 1998. Spolu s Hopkinsom vychovali jej dcéru z prvého manželstva, ktorá neskôr používala aj Hopkinsonovo priezvisko.  

Úmrtie

Zomrela dňa 22. apríla 2020 prirodzenou smrťou v dome svojej dcéry Kaitlin. V čase smrti mala 83 rokov.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Will Sampson

Will Sampson (mladší) (* 27. september 1933, Okmulgee, Oklahoma, USA† 3. jún 1987, Houston, Texas) bol americký herec a maliar, známy z filmu Prelet nad kukučím hniezdom.

Životopis 
Jeho najznámejšou postava bola rola „Chief Bromdena“ vo filme Miloša Formana Prelet nad kukučím hniezdom. Zviditeľnil sa tiež postavou Taylora v druhej časti filmu Poltergeist. Venoval sa tiež maľovaniu. Jeho umelecké diela boli v múzeu Gilcrease a Philbrook Museum of Art. V roku 1983 založil a pôsobil v predstavenstve American Indian Registry for the Performing Arts.

Sampson trpel sklerodermiou, chronickým degeneratívnym ochorením, ktoré postihlo jeho srdce, pľúca a kožu. Počas tohto ochorenia jeho hmotnosť klesla zo 260 kg na 64 kg, čo mu spôsobilo problémy s podvýživou. Po transplantácii srdca a pľúc v Houstonskej nemocnici v Houstone, v Texase zomrel 3. júna 1987 na pooperačné zlyhanie obličiek. Je pochovaný na cintoríne Graves Creek v Hitchite v Oklahome. V meste kde sa narodil, je po ňom pomenovaná ulica - Will Sampson Road.

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Osobnosti USA indiánskeho pôvodu
Osobnosti z Oklahomy
Slnko v sieti 2020

10. ročník odovzdávania cien Slnko v sieti sa mal pôvodne konať 17. apríla 2020 v interiéroch Starej tržnice v Bratislave. Vzhľadom na preventívne opatrenia súvisiace s pandémiou koronavírusu na Slovensku, sa ceremoniál v plánovanej podobe nemohol uskutočniť. V polovici júna bol preto oznámený náhradný termín, tento pripadol na 9. september.

O ocenenie sa pôvodne uchádzalo celkom 24 titulov, presnejšie 12 hraných, 6 dokumentárnych i 6 animovaných filmov. Do druhého kola postúpilo 14 kandidátov, z toho 8 celovečerných, 3 dokumenty a 3 kreslené. Najväčší počet nomináciíí, respektíve 12, obdržal thriller Jonáša Karáska s názvom Amnestie, v 11. kategóriách na cenu ašpirovala pre zmenu dráma Marka Škopa Nech je svetlo, zatiaľ čo 8 nomináciíí si vyslúžil dlhometrážny debut Teodora Kuhna Ostrým nožom.

Ceremónia
 Hostiteľ
 Bruno Ciberej 

 Performeri
 Spectrum Quartet – hudobný doprovod
 Jana Kirschner – spev („Dunaj“) 
 Ľudová hudba Štefana Cínu („Loli paradička“) 
 Kristína Mihaľová (alias Kristin Lash) – spev („Atlantída“) 
 Jakub Šedivý (alias Jakob Grey) – gitara („Atlantída“) 
 Viki Olejárová David Koller – spev („Pasážová revolta“)

 Uvádzači kategórií

Kategórie

Hlavné 
 Filmy

 Tvorcovia

 Herci

Špeciálne 
 Cena pocty

 Cena divákov

Superlatívy

Viacnásobní víťazi  

 
 Filmy
 6 cien
 Amnestie

 5 cien
 Nech je svetlo

 2 ceny
 Hodinárov učeň

 Tvorcovia
 2 ceny
 Marko Škop

Viacnásobní kandidáti 

 Filmy
 12 nominácií
 Amnestie

 11 nominácií
 Nech je svetlo

 8 nominácií
 Ostrým nožom

 6 nominácií
 Punk je hned!

 2 nominácie
 Hodinárov učeň

 Tvorcovia
 2 nominácie
 Marko Škop
 Juraj Šlauka

Nevybrané filmy 
 Dlhometrážne

 Kto je ďalší? (r. Miro Drobný)
 Loli paradička (r. Richard a Víťo Staviarski)
 Mohyla (r. Andrej Kolenčík)
 Nero a Seneca (r. Marek Ťapák)

 Dokumentárne
 Svetozár Stračina (r. Pavol Barabáš)

 Tereza – Náboj lásky (r. Peter Gašparík)
 Volanie (r. Erik Praus)

 Animované
 Divoké bytosti (r. Marta Prokopová Michal Blaško)
 Music Box (r. Joanna Kożuch)
 Tresky plesky: „Lesný požiar“ (r. Veronika Kocourková)

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti 2020 (oficiálne stránky)
 Slnko v sieti 2020 (stránky SFTA)
 Slnko v sieti 2020 (videozáznam RTVS)

10. ročník (2020)
2020 na Slovensku
Arne Laurin

Arne Laurin, rod. Arnošt/Ernst Lustig (* 24. február 1889, Hrnčíře, dnes Praha-Šeberov† 17. február 1945, New York, New York) bol českožidovský novinár, literárny, výtvarný a divadelný kritik, básnik a prozaik. Bol blízkym spolupracovníkom Tomáša Garriguea Masaryka a Edvarda Beneša.

Publikoval v týždenníkoch Rozvoj, jičínskej mutácií týždenníka Pokrokové listy, satirickom dvojtýždenníku Kopřivy, týždenníku Samostatnost, mesačníku Národním obzoru, týždenníku Zádruha, dvojtýždenníka Stopa, dvojtýždennej revue Divadlo, denníku Národní politika a počas prvej svetovej vojny v Českých listech, resp. Českém listu. V roku 1918 pôsobil ako redaktor časopisu Domov, v roku 1919 sa stal zástupcom šéfredaktora denníka Tribuna a koncom roku 1920 bol prizvaný k príprave denníka Prager Presse, v ktorého redakcii pôsobil ako šéfredaktor od roku 1921 do novembra 1938, kedy mu správna rada Orbisu vypovedala zmluvu. V januári 1939 odišiel do Francúzska a následne do New Yorku. Spolupracoval s E. Benešom na formovaní odboja. Na česko-slovenskom konzuláte v New Yorku založil a viedol spravodajskú tlačovú agentúru s rozsiahlym spravodajským archívom.

Laurin zomrel v New Yorku. Bol spopolnený a v roku 1946 bola jeho urna uložená v hrobe na Olšanských hřbitovech na pražskom Žižkove.

Referencie

Externé odkazy 
 

Českí novinári
Osobnosti z Prahy
PKP Energetyka

PKP Energetyka, SA je energetická spoločnosť v Poľsku. Prevádzkuje dodávky tračnej a komerčnej energie.

Dejiny 
Spoločnosť vznikla v roku 2001 ako energetická časť poľských železníc. Začiatky sa však dajú z počítať výstavbou trate VaršavaGrodzisk Mazowiecki napájanou 600V.

V júli 2015 CVC Capital Partners odkúpila PKP Energetiku od štátu. Nákup 100% akcií bol v hodnote 1,965 mld zł, v tom čase približne 477 mil. eur. V roku 2018 Andrzej Bittel, viceminister pre infraštruktúru informoval, že PKP SA sú vo finančnom stave odkúpiť spoločnosť PKP Energetyka naspäť. Privatizáciu považoval za zlú.

Činnosť 
Spoločnosť prevádzkuje celoštátnu údržbu železničnej siete, palivové stanice pre dieselové lokomotívy a tiež predáva elektrinu a plyn. Hlavným klientom spoločnosti je PKP Polskie Linie Kolejowe. Havarijný servis spoločnosť zabezpečuje nepretržite.

V roku 2014 bola PKP Energetyka 5. najväčšia distrubučná spoločnosť v Poľsku a jediná s celoštátnou sieťou. Polovica príjmu tvorila železničná distribúcia. V roku 2014 firma predala 7,7 TWh elektrickej energie, z toho 2,1 TWh trakčnej. Ku koncu roku 2014 spoločnosť vlastnila  vysoko- a strednenapäťových vedení, 8 625 transformátorov s celkovým výkonom 5 929 MVA. Vlastní 447 a 13 si ich prenajíma. V prenájme má aj ďalšie zariadenia. V rámci projektu MUZ pripravila trate pre prevádzku súprav Pendolino pre rýchlosť 200 km/h a perspektívne 220 km/h.

Od 1. januára 2020 platí nová štvorrorčná zmluva s PKP Polskie Linie Kolejowe vo výške 1,177 mld zł. Dôvodom novej zmluvy bola vysoká kvalita poskytovaných služieb. Medzi rokmi 2016 a 2018 sa znížil počet incidentov trakčnej sústavy z 340 na 34 ročne.

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 PKP Energetyka – Oficiálna stránka

Železnica v Poľsku
Energetické podniky v Poľsku