Hamadán

Hamadán (ďalšie názvy pozri nižšie) je sídlo v západnom Iráne. Mesto je administratívnym strediskom rovnomennej provincie, obchodným a kultúrnym strediskom v západnej časti štátu. Nachádza sa v pohorí Zagros v blízkosti hory Alvand (aj Elvand), približne 375 km od hlavného mesta Teheránu, V roku 2016 v ňom žilo okolo 554 000 obyvateľov. V meste sídli textilný, drevársky, kožiarsky, kovoobrábací, keramický a tabakový priemysel, ide o jedno z najväčších remeselných centier v krajine. V iránskom obchode s kobercami sú koberce Hamadán na druhom mieste za kobercami Kermán. Hamadán je tiež významným cestným uzlom, sídli v ňom medzinárodné letisko. V meste žije početná turecky hovoriaca menšina. V lete sa mesto teší dobrému podnebiu a slúži ako letovisko, zimy sú dlhé a kruté. Vodu pre mesto poskytuje priehrada Ekbátán (predtým Šahnáz).

Názvy 
 v staroveku: 
 možno Bit Daiukki (Asýrčania)
Hangmatána, Hagmatána alebo Hagmatana [možno zo staro-perzského hamgmata / elamského ag-ma-da-na alebo akkadského a-ga-ma-ta-nu - tradične prekladané ako miesto zhromaždenia, iná hypotéza uvažuje o pôvode z elamského hal-mata-na - v preklade možno zem Médov] (Médi)
Agbatana/Agbatána (Médi)
 Ekbatana (), Ekbatan alebo Egbatana () či Akbatana () pre Grékov; niekedy aj Epifaneia či Epifania či Ectabanis Partiorum
 Ahmatan alebo Hamatan v arménskych zdrojoch
 Achmetá , Achmeta , Achmetha alebo Achmata či Achmatha (אַחְמְתָא) v biblickej knihe Ezdráš (v slovenskom preklade sa používa názov Ekbatana v katolíckom a ekumenickom preklade, v Roháčkovom preklade sa používa názov Achmeta ) 
Ahmadan 
pozn. Najčastejšie sa v literatúre vyskytuje názov Ekbatana
 dnes:
po perzsky : همدان 
v slovenčine Hamadán
v perzskej výslovnosti aj Hamedán

História  
Mesto má viac ako dvojtisícročnú históriu. Možno bolo založené už okolo roku 1100 pred Kristom Asýrčanmi počas vlády kráľa Tiglatpilesara I. S istotou je však doložené až neskôr. Podľa gréckeho historika Herodota bol Hamadán založený médskym kráľom Deiokom približne v rokoch 700 až 559 pred Kristom. Mesto Médom slúžilo ako hlavné mesto. Po dobytí ich ríše Peržanmi v roku 550 pred Kristom (Kýros II.) sa stalo jedným z letných sídelných miest achajmenovskej ríše. V roku 330 pred Kristom ho dobyl Alexander Veľký. Po jeho smrti sa stalo súčasťou ríše Seleukovcov a neskôr Partskej ríše Arsakovcov. Staroveké obdobie dejín mesta dokladajú bohaté nálezy. V roku 224 po Kristovi sa stalo súčasťou sásánovskej Perzie. Mesto sa spomína aj v Biblii (Ezdráš 6: 1-3) a existuje aj tradícia židovského spojenia s mestom. Židovská komunita v meste mala vzniknúť za vlády asýrskeho kráľa Šalmanesera I. V Hamadáne sa má podľa tradície nachádzať hrob biblickej Ester. V skutočnosti ide zrejme o hrobku manželky sasánovského kráľa Jazdkarta I. s menom Šušandukt, matky Báhráma V. Pomáhala v meste založiť židovskú kolóniu a sama vyznávala judaizmus. Jej hrob a údajný hrob Mardochea, strýka Ester, sú obe židovské pútnické miesta.

Mýtická pred-islamská história mesta sa spomína vo viacerých arabských zdrojoch. Podľa Firdausího mesto založil mýtický kráľ Džamšíd. Po bitke pri Nahávande v roku 642 uzavrelo mesto s Arabmi mier, avšak ten bol čoskoro porušený. Okolo rokov 644/645 sa mesta zmocnili Arabi na čele Džarírom ibn Abd Alláh al-Badžalílom. 
 

Arabi z mesta urobili miestne provinčné centrum. Pod arabskou nadvládou mesto prosperovalo a bolo domovom viacerých veľkých mysliteľov a umelcov islamského sveta. Na začiatku 10. storočia v ňom básnik Abú Tammám zložil svoj Ḥamásah. Známy spisovateľ al-Hamadání sa v meste narodil o generáciu neskôr. Arabi mesto prestavali. V 10. storočí malo ísť o veľké opevnené sídlo so štyrmi bránami a tromi bazármi s rozsiahlym predmestím. Jeho význam bol však skôr ekonomický než kultúrny. V meste prekvitalo zlatníctvo a obchod s látkami, ekonomike dopomáhala aj jeho poloha na Hodvábnej ceste. Rozvrat kalifátu Abbásovcov znamenal pre mesto príchod ťažkých časov, počas ktorých často striedalo vlastníkov. V roku 931 mesto dobyli Zijárovci, pričom zmasakrovali značnú časť obyvateľstva. V roku 956 Hamadán postihlo zemetrasenie a v roku 962 náboženské nepokoje. O pár rokov neskôr mesto získal Imáduddaula z rodu šiitskych Bújovcov. V tomto období sa v meste narodil perzský básnik Bábá Ṭáhir, ktorého mauzóleum sa v meste dodnes nachádza. Začiatkom 11. storočia sa stalo vlastníctvom Kákújovcov, no už v roku 1030 ho získal Mahmúd z Ghazny. V roku 1037 v Hamadáne zomrel lekár a filozof Avicenna. V roku 1100 sa stalo súčasťou Seldžuckej ríše, ktorej hlavným mestom sa Hamadán stalo na nasledovných 50 rokov. Do tohto obdobia sa datuje výstavba viacerých historických pamiatok.

V rokoch 1221 a 1224 Hamadán dvakrát napadli a dobyli Mongoli. Podobne ako mnoho ďalších perzských miest aj Hamadán bol vypálený, avšak na jeho ruinách vyrástlo nové mesto a už za vlády Ílchánovcov získalo späť zašlú slávu. V roku 1282 v meste zomrel chán Abaka. Po rozpade chanátu mesto získali Džalájírovci. V roku 1386 Hamadán dobyl a vyplienil dobyvateľ Tímúr. Význam mesta následne upadol. V 15. storočí v meste vládol turkický kmeňový zväz Ak Kojunlu, až kým ho v roku 1503 nezískali Safíjovci. Následne sa často menili jeho vládcovia pre konflikty medzi iránskymi vládnucimi rodmi a Osmanmi. Čiastočne bolo mesto obnovené v 17. storočí. Osmanskú moc v meste definitívne zlomil Nádir Šáh, zakladateľ dynastie Afšárovcov. V roku 1789 ho dobyl Ághá Muhammad Chán, zakladateľ dynastie Kádžárovcov. Pri tejto udalosti došlo k zničeniu citadely al-Musallá nad mestom. V modernej dobe jeho strategická poloha spôsobila ekonomické oživenie. V roku 1820 malo mať mesto približne 40 000 obyvateľov. Začiatkom 70. rokov 19. storočia mesto postihol dvojročný krutý hladomor a počet obyvateľov mesta klesol na 15 000. Na začiatku 20. storočia sa stal Hamadán centrom konštitučných snáh. V roku 1913 francúzska expedícia uskutočnila menší archeologický výskum Ekbatany. Prvá svetová vojna mestu opäť priniesla hladomor a výrazný ekonomický rast mesto zažilo až v 30. rokoch 20. storočia. Ďalšie výskumy Ekbatany sa uskutočnili v 70. rokoch pod patronátom Britov. Mesto bolo poškodené počas iránsko-irackej vojny v rokoch 19801988.

Pamiatky v meste 

Medzi stavebné pamiatky v meste patrí kolosálna socha leva, ktorú nechal v 4. storočí pred Kristom postaviť Alexander III. Veľký ako pamätník svojmu zosnulému priateľovi Héfaistiónovi. Z 11. storočia pochádzajú mauzóleum islamského učenca Avicennu a hrobka perzského mystického básnika Bábu Táhira Urjána. Z 13. storočia pochádza mauzóleum biblickej Ester, manželky perzského kráľa Xerxa I.

Osobnosti mesta 
 Abú Tammám (* 804/806† 29. august 846), arabský básnik pôsobiaci v meste
 Avicenna (* asi 980† 18. jún 1037), perzský filozof a lekár, žil a zomrel v Hamadáne
 Bábá Táhir Urján (* asi 1000† asi 1056), perzský mystický básnik, narodil sa a zomrel v meste
 Ajn al-Kuzát Hamadání (* 1098† 1131), perzský mystik a filozof, narodil sa v meste
 Rašíd ad-Dín Hamadání (* 1247† 1318), perzský historik, lekár a politik židovského pôvodu, narodil sa v meste
 al-Hamadání (* 22. október 1314† 18. január 1385), perzský teológ a derviš, narodil sa v meste (meno nieslo viacero osôb)
 Fazlolláh Záhedi (* 1897† 2. september 1963), iránsky vojenský veliteľ a politik, premiér Iránu v rokoch 19531955
 Ehsan Jaršater (* 3. apríl 1920† 1. september 2018), iránsky lingvista, historik a iránistik, zakladal Encyclopaedia Iranica
 Samuel Rahbar (* 12. máj 1929† 10. november 2012), iránsky vedec, objaviteľ glykovaného hemoglobínu, narodil sa v meste
 Abú al-Hasan Baní Sadr (* 22. marec 1933), prvý prezident Iránu, narodil sa v meste
 Širín Ebadi (* 21. jún 1947), iránska právnička a spisovateľka, držiteľka Nobelovej ceny za mier, narodila sa v meste
 Wojtek (19421963), člen poľskej armády generála Władysława Andersa počas druhej svetovej vojny

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Dejiny Hamadánu na Encyclopaedia Iranica (po anglicky)

Mestá v Iráne
Bývalé hlavné mestá
Mestá na hodvábnej ceste