joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
František Kubač

František Kubač (* 3. december 1887, Sereď – † 15. jún 1958, Bratislava) bol slovenský partizán, politik a funkcionár KSČ.

Rodina 
 otec Anton Kubač
 matka Magdaléna rod. Koleková
 manželka Mária, rod. Dubayová (18871944)
 mal dcéru a dvoch synov

Životopis 
Komunistický politik, predseda Slovenskej národnej rady, nositeľ Radu Klementa Gottwalda.
Ľudovú školu navštevoval v Seredi, vo Viedni sa vyučil za obuvníka. Poľnohospodársky a stavebný robotník, obuvník v Seredi. V roku 1950 sa stal predsedom Slovenskej národnej rady. Člen KSČ od roku 1921. V roku 1907 vstúpil do sociálnodemokratickej strany. V roku 1919 založil v Seredi organizáciu Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej. Roku 1921- popredný činiteľ Ľubochnianskeho zjazdu. Zakladateľ organizácie KSČ v Seredi a jej okolí, spoluzakladateľ Červených odborov, tajomník Medzinárodného všeodborového zväzu, funkcionár revolučného Zväzu poľnohospodárskych robotníkov. Od roku 1929 člen Krajinského vedenia KSČ, na 6. zjazde zvolený za člena ÚV KSČ, od roku 1929 zastupoval komunistov v československom parlamente. Organizátor demonštrácií, mzdových bojov a štrajkov cukrovarských robotníkov, handlovských baníkov, stavebných robotníkov. Pracovník Zväzu maloroľníkov, člen mestského zastupiteľstva v Seredi. Počas 2. svetovej vojny riadil prácu ilegálnej organizácie KSS v Seredi, vydával ilegálny komunistický časopis Hlas dediny, člen povstaleckej Slovenskej národnej rady a jej povereník starostlivosti, príslušník partizánskeho oddielu Petrov, včleneného do partizánskej brigády Smrť fašizmu. Po oslobodení bol poverený organizovaním národných výborov na juhozápadnom Slovensku, V podmienkach 50. rokoch súhlasil s opatreniami, ktoré obmedzili postavenie a kompetenciu slovenských národných orgánov. V rokoch 1948 - 1950 zastával funkciu podpredsedu Slovenskej národnej rady, potom bol do roku 1958 jej predsedom. Počas jeho pôsobenia išlo o druhoradú funkciu, čo dokumentuje aj skutočnosť, že sa nestal členom Byra ÚV KSS, t. j. užšieho vedenia KSS. Publikoval najmä v straníckej tlači.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 205; pokrstený ako Ferencz Kubacs

Politici KSČ
Predsedovia SNR
Slovenskí partizáni
Osobnosti zo Serede
Alojz Kubiček

Alojz Kubiček (* 19. jún 1928, Trnava – † 1. december 2007, Žilina) bol slovenský operný spevák (basbarytón).

Životopis 
V roku 1954 absolvoval štúdium spevu na Štátnom konzervatóriu, 1958 na VŠMU v Bratislave (A. Korínska). V roku 19511957 bol členom Miešaného zboru Československého rozhlasu, 19571965 Speváckeho zboru SF v Bratislave, 19651975 sólista opery DJGT v Banskej Bystrici, od 1975 učiteľ spevu na Konzervatóriu v Žiline. V DJGT v Banskej Bystrici vytvoril vyše 40 operetných a operných postáv v odbore basbarytónu a basu. K profilovým patrí Bartolo (Barbier zo Sevilly, 1966); Richtár (Jej pastorkyňa, 1967); Štelina (Krútňava, 1972) a i. Vystupoval ako koncertný spevák so širokým piesňovým repertoárom rôznych štýlových období.

Zomrel po viacročnom boji s Parkinsonovou chorobou. Bol ženatý a mal dve deti.

Literatúra 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska

Externé odkazy 
 

Slovenskí operní speváci
Basbarytonisti
Členovia Štátnej opery
Osobnosti z Trnavy
František Kubíni

František Kubíni (Kubínyi, Kubinyi de Felsőkubin) (* 21. marec 1796, Vidiná – † 28. marec 1874, Vidiná) bol slovenský verejný činiteľ, prírodovedec a statkár zemianskeho pôvodu.

Jeho otec Ondrej Kubíni (Kubinyi de Felsőkubin), matka Eva rod. Prónaiová (Prónay de Tótpróna et Blatnicza) a brat Augustín Kubíni

Životopis 
Študoval súkromne, 18081811 na gymnáziu v Banskej Bystrici. Profesori Andrej Zipser a Šalamun Peténi v ňom vzbudili záujem o geológiu a paleontológiu. V štúdiách pokračoval v 18121814 na kolégiu v Debrecíne, od 1815 právo na univerzite v Budapešti. Právny praktikant v Budapešti, od roku 1821 podnotár, notár a slúžny Novohradskej stolice, od roku 1843 statkár na svojom majetku.

Poslanec uhorského snemu za Lučenec, účastník revolúcie 18481849. Zakladajúci člen a začas predseda Uhorskej geologickej a Uhorskej archeologickej spoločnosti. Autor prírodovedeckých štúdií v časopisoch, ktoré sú spojené s územím Novohradskej stolice. Čestný člen UAV (od 1858).

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Tomášovce; pokrstený ako Franciscus Alexander Kubiny de Felsőkubin

Slovenskí prírodovedci
Príslušníci zemianskeho stavu
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Osobnosti z Vidinej
Karol Ladislav Kuzmány

Karol Ladislav Kuzmány (* 2. december 1833, Banská Bystrica - † 11. október 1885, Viedeň) bol slovenský lodný inžinier.

Rodina 
 otec Karol Kuzmány (1806 - 1866)
 matka Karolína Zuzana, rod. Kellnerová
 brat Pavol Michal Kuzmány, Peter Ján Kuzmány
 sestra Ľudmila (1839 - 1863) manželka Jána Jesenského

Životopis 
Karol Ladislav Kuzmány študoval na námorníckej akadémii v Terste, do roku 1852 na Polytechnickom inštitúte vo Viedni, do roku 1853 na vojenských školách v Muggii a v Benátkach. Pôsobil ako lodný inžinier, od 60 rokov 19. storočia v Terste, potom vo Viedni. V roku 1858 sa stal kapitánom rakúskeho námorníctva. Bol odborník v lodnom staviteľstve, autor odborných článkov a prác z námorného inžinierstva a strojníctva. Bol zakladajúci člen Matice slovenskej, sprostredkovateľ rusko-slovenských stykov a podporovateľ národných kultúrnych podujatí. Autor cestopisných čŕt a reportáží, v ktorých sa prejavil ako vnímavý pozorovateľ a rozprávač.

Ocenenie 
 Rad sv. Anny 2. tr., Rad sv. Stanislava 2. tr. a Rad Františka Jozefa

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike č. 130 - evanjelická cirkev v Banskej Bystrici

Osobnosti z Banskej Bystrice
Peter Ján Kuzmány

Peter Ján Kuzmány (* 1. marec 1837, Banská Bystrica - † 1. január 1886, Malá Poľana) bol slovenský národnokultúrny pracovník.

Rodina 
 otec Karol Kuzmány (1806-1866)
 matka Karolína Zuzana rod. Kellnerová
 brat Karol Ladislav Kuzmány, Pavol Michal Kuzmány
 sestra Ľudmila (1839-63) manželka Jána Jesenského

Životopis 
Navštevoval školy v Banskej Bystrici a Viedni, kde sa vyučil za obchodníka. V mladosti horlivý národný pracovník, rozširoval slovenskú literatúru, spolupracoval s Pavlom Dobšinským, s Viliamom Paulinym-Tóthom a ďalšími národovcami, národné hnutie  podporoval i finančne. Zakladajúci člen Matice slovenskej i Nižšieho slovenského evanjelický patronátneho gymnázia v Martine.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy 
 

Slovenskí kultúrni pracovníci
Osobnosti z Banskej Bystrice
Jozef Labuda (politik)

Jozef Labuda (* 27. jún 1896, Hontianske Nemce – † 3. jún 1961, Bratislava) bol funkcionár KSČ, robotník.

Rodina 
 otec Karol Labuda
 matka Mária rod. Kalaciová
 manželka Agneša rod. Neugebauerová

Životopis 
V roku 1910-1914 sa vyučil za typografa. V roku 1914-1915 pracoval ako sadzač v tlačiarni Hungaria v Banskej Bystrici. Od roku  1916 príslušník česko-slovenských légií a pracovník česko-slovenskej tlačiarne v Kyjeve. Pod vplyvom revolučných udalostí a Jaroslava Haška prešiel na stranu revolúcie. Po návrate do vlasti zakladajúci člen KSČ, odborársky funkcionár. Vedúci oddelenia vnútornej správy ÚP Zboru povereníkov (1954-1960).

Ocenenie 
 Rad práce roku 1958

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí politici
Narodenia v 1896
Úmrtia v 1961
Osobnosti z Hontianskych Nemiec
Príslušníci česko-slovenských légií
Egid Lehotský

Egid Lehotský (Lehotzky de Király-Lehota) (* 26. apríl 1822, Brezno – † 31. október 1894, Brezno) bol verejný činiteľ.

Rodina 
 otec: Alexander Lehotský
 matka: Žofia Lehotská

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo na univerzite v Pešti. Statkár v Kráľovej Lehote a v Liptovskom Trnovci. V  60. rokoch politicky organizovaný v Deákovej strane vyrovnania, potom vládnej Liberálnej strany. V roku 1861, 1865, 18871892 poslanec uhorského snemu za volebný okres Brezno. Predseda správy výchovného ústavu v Slovenskej Ľupči, vydal správu o jeho činnosti.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 33 – evanjelická farnosť; pokrstený ako Egidius Daniel Lehotzky
 Záznam o úmrtí v matrike farnosti Brezno; záznam č. 50

Uhorskí politici
Osobnosti z Brezna
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Príslušníci zemianskeho stavu
Michal Lichý

Michal Lichý (* 2. marec 1871, Rudlová  † 23. august 1909, Banská Bystrica) bol slovenský stolár a priekopník robotníckeho hnutia.

Rodina 
 otec: Michal Lichý
 matka: Mária rod. Vigašová
 manželka: Etela rod. Récková

Životopis 
Vyučil sa za stolára, stolársky robotník v Budapešti, v Martine, vo Viedni a v Banskej Bystrici.

Priekopník robotníckeho hnutia. Organizátor robotníckych štrajkov, spoluzakladateľ org. Soc. dem. strany Uhorska, odborových organizácií, 1904 robotníckeho vzdelávacieho spolku Snaha.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

{{DEFAULTSORT:Lichý, Michal]]
Slovenskí politici
Osobnosti z Banskej Bystrice
Karol Lilge

Karol Lilge (* 28. marec 1888, Mošovce - † 22. november 1953, Beška) bol pedagóg, vlastivedný a osvetový pracovník, prekladateľ z chorvátskej literatúry

Pseudonym: K.L. Dragovič, Lilge-Dragovič. K. Lilge-Dragovič

Rodina 
 otec Samuel Lilge - farbiarsky majster
 matka Hermína rod. Ajchlerová

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na učiteľskom ústave v Šoproni, v Szarvasi, roku 1908 v Osijeku. Učiteľ v Beške, od roku 1925 katechéta v Starej Pazove. Od roku 1931 tajomník Matice Slovenskej, od roku 1925 Slovenskej pospolitej čitárne a od roku 1928 Slovenského národného domu. Pôsobil aj ako režisér divadelného krúžku a člen výboru Sokola v Starej Pazove. Cenné sú jeho Príspevky k histórii Slovákov v Juhoslávii, ale najmä monografia Stará Pazova, v ktorej spracoval dejiny tamojších Slovákov, ich školstvo a spolkovú činnosť, hospodárstvo a národopis. Prekladateľ z chorvátskej literatúry.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 22 – evanjelická farnosť

Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Mošoviec
Slovenskí prekladatelia
Alena Longauerová

Alena Longauerová (* 31. august 1958, Banská Bystrica) je ekonómka, vysokoškolská pedagogička.

Životopis 
Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1977-1981 absolvovala štúdium na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu VŠE v Banskej Bystrici. V roku1987 obhájila vedeckú hodnosť CSc., 1996 doc. Absolv. pracovné a študijné pobyty vo  Viedni, v Bazileji. Pôsobila ako asistentka GR Slovcepa v Banskej Bystrici, odb. asistentka na VŠE a na FESCR UMB v Ban. Bystrici, riaditeľka odd. stratégií v Dopravnej banke v Banskej Bystrici. Od 1998 je prezidentka a predsedníčka Predstavenstva Banky Slovakia Banská Bystrica. Publikovala vedecké štúdie a odborné články v domácich a zahr. časopisoch a zborníkoch.

Dielo 
 Optimalizácia siete platených služieb vo vidieckych sídlach, Bratislava roku 1987
 Manažment vybraných rizík v komerčnej banke, Banská Bystrica roku 1996
 Zahranično-obchodné operácie, Banská Bystrica roku 1997
 Úvod do teórie financií a meny (spoluautorka), Banská Bystrica roku 1998

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 

Slovenskí ekonómovia
Slovenskí bankári
Karol Löwl

Karol Löwl (* 28. január 1871, Bor  † 13. september 1937, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a montanista.

Rodina 
 otec: Emanuel Löwl
 matka: Marie rod. Mikotová
 manželka: Melánia rod. Benyatsová

Životopis 
Po maturite na reálke študoval na ČVUT v Prahe, neskôr na Vysokej škole Banskej v Příbrami. V roku 1919-1921 prednášal všeobecné hutníctvo a hutníctvo kovov na Vysokej škole banskej v Příbrami. V roku 1921-1936 riaditeľ štátnych železiarní v Podbrezovej.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí pedagógovia
Narodenia v 1871
Úmrtia v 1937
Mária Machová

Ing. Mária Machová, CSc. (* 19. február 1953, Prievaly) je slovenská ekonómka, generálna riaditeľka.

Životopis 
V roku 1968-1972 študovala na Strednej ekonomickej škole v Skalici, 1972-1977 na Fakulte národného hospodárstva VŠE v Bratislave, 1978-1983 ext. ašpirantúra, 1986-1988 postgraduálne štúdium „Manažment riadenia“, štud. pobyty: 1985 Moskovská univerzita, 1991 Bath, Anglicko, 1993 Jagellovska Univerzita Krakov. V roku 1977-1994 pôsobila na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu VŠE v Banskej Bystrici, do 1986 asistentka, odborná asistentka, 1986-1990 vedúca odd. katedry, 1990-1994 vedúca Katedry verejná ekonomika, 1994-1998 riaditeľka Harward Capital & Consulting, 1998-2002 ministerka privatizácie, od 2002 generálna riaditeľka Daňového riaditeľstva SR v Banskej Bystrici, od 2010 generálna riaditeľka Colného riaditeľstva SR. Odborné príspevky publikovala v domácej a zahraničnej tlači.

Ocenenie 
 Strieborná medaila k 20. výročiu založenia fakulty, strieborná medaila (ČSSR) hádzaná-dorastenci, zlatá medaila (ČSSR)

Literatúra 
 Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy 
 

Slovenskí politici
Politici SOP
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Ministri pre správu a privatizáciu národného majetku Slovenskej republiky
Osobnosti z Prieval
M. Maczigel

M. Maczigel (* Banská Bystrica - † september 1526, Slovensko) bol jedným z vodcov baníckeho povstania v rokoch 1525-1526.

Životopis 
Jeden z vodcov baníckeho povstania v Banskej Bystrici v roku 1525-1526. Pri pokuse o dobytie hradného areálu bol chytený,  odsúdený a popravený (r. 1526).

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Úmrtia v 1526
Slovenské vojenské osobnosti
Osobnosti baníckych povstaní
Banksy

Banksy je anglický grafity umelec pochádzajúci z Bristolu. Špekuluje sa tiež, že švajčiarsky umelec Maître de Casson môže byť práve Banksy. Maître de Casson to na svojej webovej stránke popiera.

Banksyho diela sú často satirické a nesú politické, kultúrne alebo etické posolstvo. Jeho pouličné umenie (angl.: street art), ktoré kombinuje grafity s využitím šablónovej techniky, sa objavilo v Londýne i v iných svetových mestách. Zatiaľ žije anonymne a nikto presne nevie, kto sa nachádza za prezývkou „Banksy“. Sú o ňom tiež natočené filmy „Banksy - Exit Through the Gift Shop“ z roku 2010 a „The Antics Roadshow“ z roku 2011.

Pre Season 22 kresleného seriálu Simpsonovci vymyslel pre epizódu 3 tzv. gaučový skeč, ktorý sa objavuje v každej časi Simpsonovcov. Pri tvorbe mal úplnú autorskú slobodu.O Maliarovi Banksy sa nevie veľa.Nevie sa koľko má rokov, kedy sa narodil a iné informácie.Grafituje veľmi pekne.Najpopulárnejší Grafit od Banksyho je dievča z Balónom.

Referencie

Iné projekty 

Britskí umelci
Ladislav Majerský

Ladislav Róbert Ján Majerský (* 11. marec 1900, Hliník nad Hronom – † 22. marec 1965, Bratislava) bol slovenský sochár, medailér a pedagóg.

Rodina 
 otec: Andrej Majerský
 matka: Anna rod. Surdyová

Životopis 
V roku 19111915 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19151918 na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach, 1920 absolvoval kurz pre učiteľov kreslenia v Bratislave, v roku 19221926 študoval na umeleckopriemyselnej škole a na AVU v Prahe. V roku 1926 sa oženil v Banskej Bystrici a po štúdiu sa usadil v Bratislave. Roku 19301937 absolvoval študijné cesty do Rakúska, Poľska, Juhoslávie a Talianska. 

Patrí ku generácii umelcov, ktorí budovali základy súčasného slovenského sochárstva. Výtvarne sa realizoval predovšetkým v portréte. Spolu s Fraňom Štefunkom bol jedným z prvých, ktorí sa cielene venovali medaile a plakete. Zhotovoval pomníky a reliéfy pre architektúru (reliéf Tlačiari na budove Slovenskej grafie, reliéf Práca I na budove Okresnej sociálnej poisťovne a robotníckej poisťovne. Majerského diela ovplyvnil český sociálny civilizmus, voľné hnutie inšpirované prácami sochára Otta Gutfreunda.. Viaceré jeho diela sa nachádzajú v múzeách na Slovensku, najmä v Slovenskej národnej galérii v Bratislave.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Referencie

Externé odkazy 
 
 Hrob na cintoríne Slávičie údolie
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 26 - farnosť Hliník nad Hronom; pokrstený ako Ladislaus Robertus Joannes Majerszky

Zdroj 
 

Slovenskí sochári
Medailéri
Osobnosti z Hliníka nad Hronom
Osobnosti s ulicami podľa celého mena
Samuel Máľach-Petrovský

Samuel Máľach-Petrovský (* 15. február 1916, Bački Petrovac – † 3. október 1944, Podbrezová) bol básnik účastník SNP.

Životopis 
Do roku 1936 študoval na gymnáziu v Petrovci, 19381940 na vojenskej akad. v Belehrade. Po okupácii Vojvodiny Maďarskom ilegálne prešiel na Slovensko. V roku 1944 sa zúčastnil SNP, kpt. povstaleckej armády, org. na Slovensku žijúcicich Juhoslovanov, bojoval pri Červenej skale a Telgárte, kde bol zranený a po operácii zomrel. Ako petrovský gymnazista písal lyricko-senzitívnu, neskôr vlasteneckú poéziu. Pochovaný je Banskej Bystrici.

Ocenenie 
 Roku 1946 vyznamenaný Čs. vojnovým krížomn 1939 in memoriam

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti SNP
Viliam Marčok

Viliam Marčok (* 28. máj 1935, Dubová – † 7. máj 2013, Bratislava) bol slovenský literárny vedec, literárny kritik, básnik, vysokoškolský pedagóg, editor.

Životopis 
V roku 19461953 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19541958 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Pôsobil ako učiteľ v Považskej Bystrici, od 1961 vysokoškolský pedagóg na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, po 1968 musel pre  svoje postoje pracovisko opustiť, od 1975 pracovníkom Slovenského literárneho fondu, 19891995 pedagógom na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty UK, pôsobil ako profesor na Katedre slovenskej literatúry Pedagogickej fakulty UK v Bratislave. Po básnických začiatkoch upriamil svoju pozornosť na literárnovedný výskum a folkloristiku, najmä rozvíjanie folklórnej tradície v tvorbe pre deti a mládež. Napísal viacero odborných štúdií z oblasti literárnej histórie, komparatistiky, historickej poetiky a súčasnej literatúry, ktoré publikoval v zborníkoch a literárnych periodikách (Slovenská literatúra, Literárny týždenník, Slovenské pohľady, Romboid a i.)

Zomrel 7. mája 2013 v Bratislave.

Dielo

Literárna veda 
 Počiatky slovenskej novodobej prózy 1968
 O ľudovej próze 1978
 Estetika a poetika ľudovej poézie roku 1980 
 Milan Rúfus 1985
 Socialistický realizmus dnes 1985
 Biele miesta v slovenskej literatúre 1991 (spoluautor)
 Přehledné dejiny literatury (1992, spoluautor, ed. B. Balajka)
 Dejiny slovenskej literatúry III. (Cesty slovenskej literatúry druhou polovicou XX. storočia) (2004, 1. vydanie)
 Dejiny slovenskej literatúry III. (Cesty slovenskej literatúry druhou polovicou XX. storočia) (2006, 2. vydanie: Prepracované a vo všetkých kapitolách doplnené dejiny slovenskej literatúry od roku 1945 do roku 2000 sú rozšírené o dejiny literárnej vedy a literárnej kritiky.)
 Autori a ich svety (2006, 1. vydanie)
 Skúsenosti (2009, 1. vydanie)
 V poschodovom labyrinte (2010, 1. vydanie)
 Rozhovory s textami (2011, 1. vydanie)
 Svetová Klára Jarunková, (2015, Spolok slovenských spisovateľov, ISBN 978-80-89727-34-6.)

 Poézia 
 V čase odletov 1963
 Iba vtáci 1965

 Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov''

Externé odkazy 
 

Slovenskí básnici
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí literárni kritici
Osobnosti z Nemeckej
Mikuláš Marek

Mikuláš Marek (* 24. december 1901, Sedanka, Cárske Rusko† 27. marec 1971, Bratislava, Slovensko) bol slovenský stavebný inžinier, projektant.

Životopis 
Absolvoval České vysoké učení technické (ČVUT) v Prahe, stavebný inžinier pôsobil na viacerých miestach v Česku i na Slovensku. V rokoch 19481951 riaditeľ Doprastavu, v rokoch 19511971 prednášal dopravné stavby na Stavebnej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej (SVŠT) v Bratislave, kde vybudoval vedeckovýskumné laboratórium. Účastník SNP, pracovník Povereníctva verejných prác v Banskej Bystrici, stavbyvedúci povstaleckého poľného letiska Rohožná. Po prechode SNP do hôr, zatknutý gestapom a väznený. Autor vysokoškolských učebníc, učebných textov a odborných článkov.

Rodina 
 otec Václav Marek
 matka Anna Mareková (narodená v Chabarovsku) 
 manželka Anna rod. Pribilová
 sestra Marie Mareková Tichá
 deti Jindřich Marek
 vnučky Jana, Eva a Dana

Ocenenie 
 Roku 1947 Rad SNP II. triedy, 1962 Za vynikajúcu prácu

Dielo 
 Stavba letísk, Bratislava 1954 (spoluautor)
 Cestné staviteľstvo 1-2, Bratislava 19541955
 Dopravné a mestské komunikácie, Bratislava 1955
 Cestná doprava, Bratislava 1964
 Projektovanie, Bratislava 1964 (spoluautor)
 Základy projektovania mestských komunikácií 2, Bratislava 1966 (spoluautor)

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Stavební inžinieri
Osobnosti SNP
Absolventi Českého vysokého učení technického
Vyučujúci na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Mikuláš Markus

Divízny generál Mikuláš Markus (* 27. jún 1897, Málinec – † 31. január 1967, Ružomberok) bol slovenský generál, účastník SNP.

Rodina 
 otec Emil Markus
 matka Anna rod. Gažová
 manželka Anna rod. Medzihradská

Životopis 
Absolvoval školu pre dôstojníkov v zálohe. Od roku 1919 dôstojník z povolania na viacerých miestach Česka a Slovenska, o. i. aj v Banskej Bystrici. V roku 1939 veliteľ školy pre dôstojníkov v zálohe v Banskej Bystrici. V júli 1944 patril k prvým  dôstojníkom východoslovenských divízií, ktorí nadviazali styk s vojenským ústredím SNR. Účastník protifašistického odboja v slovenskej armáde. Od 24. októbra 1944 veliteľ 3. taktickej skupiny brániacej prístup nem. jednotkám ku Zvolenu a Banskej Bystrici. Veliteľ 4. čs. samostatnej brigády 1. čs. armádneho zboru v ZSSR, účastník oslobodzovacích bojov. Zástupca veliteľa 3. vojenskej oblasti na Morave. Neskôr politicky prenasledovaný, čím bol penzionovaný a začal pracovať ako plánovač lesného závodu v Liptovskom Mikuláši. Zomrel 31.januára 1967 v Ružomberku. Podľa jeho mena bol roku 2007 pomenovaný aj michalovský 22. mechanizovaný prápor generála Mikuláša Markusa.

Ocenenie 
 Roku 1945 ocenený Radom SNP I.tr., Čs. vojnovým krížom 1939, medailou Za zásluhy I.st.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Životopis na stránke Michalovského 22. mechanizovaného práporu Gen. Mikuláša Markusa
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 62 – farnosť Breznička; pokrstený ako Nicolaus Ladislaus Gusztav Markus

Markus, Mikuláš
Markus, Mikuláš
Markus, Mikuláš
Markus, Mikuláš
Slovenskí generáli
Osobnosti z Málinca
Narodenia 27. júna
Úmrtia 31. januára
Beňo Maslo

Beňo Maslo alebo Beňo Massla (* Slovensko) bol baník, vojak, vodca baníckeho povstania.

Životopis 
Bol baníkom mediarskeho podniku Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti v Banskej Bystrici, po roku 1530 vojenský veliteľ na Spišskom hrade. Patril k najradikálnejším vodcom povstania banskobystrických baníkov koncom júla a začiatkom augusta 1526. Po potlačení povstania ušiel z mesta a spolu s bratmi vstúpil do služieb Jána Zápoľského.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

 
Slovenské vojenské osobnosti
Samuel Matz

Samuel Matz (* 26. august 1716, Spišské Podhradie  †  1788, Spišská Kapitula) bol rímskokatolícky kňaz, pedagóg a veršovník.

Rodina 
 otec: Ján Matz
 matka: Dorota Matzová

Životopis 
V roku 1736 vstúpil do jezuitskej rehole. Po štúdiu na rehoľných gymnáziách rímskokatolícky kňaz, po rozpustení rehole od roku 1773 kňaz na Spiši. Vyučoval jazyky a spoločenské náuky na gymnáziu v Banskej Bystrici (1739). V roku 1746 si urobil tretiu probáciu na teologickom inštitúte v Banskej Bystrici.

Autor elegickej skladby, v rukopise zostalo 184 jeho latinských básní z rokov 1779-1785.

Dielo 
 Metamorphosis septicollis Daciae occasione mortis Caroli VI., Cluj, 1741

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Narodenia v 1716
Úmrtia v 1788
Osobnosti zo Spišského Podhradia
Slovenskí básnici
Slovenskí pedagógovia
Narodenia 26. augusta
Jozef Melcer

Jozef Melcer (Melczer, Melzer, Meltzer) (* 6. apríl 1800, Ostrá Lúka - † 18. november 1854, Hronsek) bol  evanjelický kňaz, publicista.

Rodina 
 otec Michal Melcer
 matka Jana rod. Šušková
 manželka Janetta rod. Schmidtová

Životopis 
Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave, od 1824 teológiu vo Viedni. Roku 1827-1834 evanjelický farár v Slovenskej Lupči, od roku 1834 v Hronseku. Účastník revolúcie 1848-1849, väznený v Bratislave, napokon omilostený. Autor príležitostných kázní, pôvodných aj preložených piesní, ktorými sa zaradil medzi popredných tvorcov evanjelický Zpěvníka (1842). Venoval sa aj problematike spisovného jazyka, zastával sa jeho prirodzeného vývinu. Jeho anonymne po maďarsky vydaná brožúra Ohlas v záujme slovenskej reči (1842) patrí medzi významné diela národnej obrany proti násilnej maďarizácii.

Dielo 
 Szótat a szláv nyelv érdekében, Banská Bystrica roku 1842
 O článkovitosti řeči vůbec obzvláštně českoslovanské, In: Hronka 1, 1836 s. 40-52

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
Záznam o narodení a krste v matrike – evanjelická farnosť; pokrstený ako Josephus Meltzer

Narodenia v 1800
Úmrtia v 1854
Osobnosti z Ostrej Lúky
Slovenskí evanjelickí kňazi
Slovenskí jazykovedci
Slovenskí publicisti
Juraj Mičko

Juraj Mičko (Mitzko) (*   Slovensko) bol živnostník a mäsiar.

Životopis 
Najzámožnejší mäsiar v Banskej Bystrici, člen Mestskej rady (1532). Majiteľ domu č. 18 (21) na námestí, vlastnil aj majer na Hornej ulici. V čase baníckeho povstania (1525-1526) vystúpil ako príslušník  banskobystrického patriciátu proti povstalcom.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Banská Bystrica v premenách času

Externé odkazy
Ján Mikleš

Ján Mikleš (* 18. júl 1911, Zvolen – † 17. január 1997, Banská Bystrica) bol slovenský vysokoškolský pedagóg.

Životopis 
Významný pedagóg, venoval sa dejinám filozofie, školstva, pedagogiky, učiteľstva a komeniológii. Osobitnú pozornosť venoval dejinám školstva na Slovensku. Autor monografií, štúdií, odborných článkov. Nositeľ viacerých vyznamenaní. Krajský školský inšpektor v Banskej Bystrici (19491951), stredoškolský profesor v Banskej Bystrici (19511957). Profesor Vyššej pedagogickej školy, Pedagogického inštitútu a PF v Banskej Bystrici (19571971). Vedúci Katedry pedagogiky PF v Banskej Bystrici (19621970). Vedúci pracovník Ústavu pre regionálny výskum pri PF v Banskej Bystrici (19711974). Počas SNP viedol vojnový rozhlas Slobodného slovenského vysielača.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti zo Zvolena
Vyučujúci na Vysokej škole pedagogickej v Banskej Bystrici
Pracovníci Slobodného slovenského vysielača
Tichomír Milkin

Tichomír Milkin, vlastným menom Ján Donoval (* 14. august 1864, Donovaly-Mistríky – † 4. november 1920, Smolinské), bol  rímskokatolícky kňaz, básnik, literárny kritik, prekladateľ. Pseudonym: Katolícky kňaz, Mentor, Tichomír, Tichomír Milkin

Rodina 
 otec Ján Donoval
 matka Antónia, rod. Mistríková

Životopis 
Základnú školu navštevoval v Banskej Bystrici, v rokoch 1876 – 1880 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Potom v Ostrihome maturoval a absolvoval katolícku teológiu, roku 1888 vysvätený za kňaza . Pôsobil ako rímskokatolícky kňaz na viacerých miestach Slovenska. Predchodca slovenskej moderny. Autor subjektívnej lyriky, vlasteneckej i náboženskej poézie. Tvorbu uverejňoval v Katolíckych novinách a v almanachu Tovaryšstvo. Podstatná časť jeho lyriky ostala nepublikovaná, výber z nej vyšiel až v roku 1985 pod názvom Sny a nádeje. Spolupracoval na Jednotnom katolíckom spevníku. Preložil Homérovu Iliadu a Bibliu (Nový zákon), ktorú dokončil 1906. Kritik a teoretik slovenského realizmu; kritické state uverejňoval v Katolíckych novinách, ale najmä v Literárnych listoch. Súčasťou jeho estetických názorov bola požiadavka vysokej jazykovej kultúry a čistoty. Jeho najznámejšou piesňou je pieseň Bože, čos’  ráčil, ktorá sa nachádza v Jednotnom katolíckom spevníku pod číslom 524.

Dielo 
 Básnické listy 
 Sny a nádeje, Tatran 1985

Preklady 
 Písmo sväté Starého zákona II, Spolok svätého Vojtecha, Trnava 1969, (spolupráca)

Piesne 
 Bože, čos’ ráčil slovenskému ľudu
 Znej pieseň srdcom lásky

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník
 Jozef Lukáčik: Ján Donoval – Tichomír Milkin, 1936

Referencie

Externé odkazy 
 
 Básnik z Donovál – katnoviny.sk
 Tichomír Milkin – binderovci.sk
 DONOVAL Ján (Tichomír Milkin) - zahorie.info
 Plné texty diel T. Milkina
Záznam o narodení a krste v matrike – indexovaný záznam – farnosť Donovaly; pokrstený ako Joannes Donovall

Narodenia v 1864
Úmrtia v 1920
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Slovenskí básnici
Osobnosti z Donovál
Ján Missuth

Ján Missuth (* 11. február 1902, Donovaly-Mistríky† 5. január 1966, Banská Bystrica) je lesnícky odborník.

Jeho otec Móric Missuth, matka Anna rod. Longauerová, manželka Etela rod. Thomková.

Životopis 
V roku 1915-1923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1923-1928 na lesníckom odbore VŠZ v Brne. Od roku 1946 prevádzkový inšpektor, plánovač a vedúci prevádzky na podnikovom riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Zameriaval sa na obnovu a ochranu lesov, zužitkovanie dreva a pridružené výroby v lesnom hospodárstve, najmä včelárstvo. Autor publikácií a článkov v odborných časopisoch.

Dielo 
 Uskladňovanie a urovnávanie dreva, Bratislava, 1953
 Vietor a les, Bratislava, 1957
 Trhaviny v lesnom a poľnom hospodárstve, Bratislava, 1963

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí lesníci
Osobnosti z Donovál
Miloš Mistrík

Miloš Mistrík (* 16. máj 1953, Bratislava) je divadelný teoretik, teatrológ.

Rodina 
 otec Jozef Mistrík (1921-2000)

Životopis 
V roku 1971-1976 absolvoval štúdium na VŠMU v Bratislave, 1984 PhDr. a CSc., 1999 doc. Pôsobil ako interný vedecký ašpirant na VŠMU v Bratislave (1977-1979), ako vedecký pracovník v Umenovednom ústave SAV v Bratislave (1980-1990), v Slovenskej televízii ako programový riaditeľ (1994-1995), neskôr zodpovedal za satelitné vysielanie. Od roku 1998 pôsobí ako hosťujúci profesor na Akadémii umení v Banskej Bystrici. Je členom redakčnej rady časopisu Slovenské divadlo (1987-1995 hlavný redaktor) a redakčnej rady časopisu Javisko (od 2000). Člen a funkcionár profesných asociácií a spoločností. Je autorom monografií a článkov do novín a časopisov, editoval 4 publikácie.

Ocenenie 
 Roku 1995 získal výročnú cenu Literárneho fondu; 2001 obdržal Striebornú medailu prezidenta SR Rudolfa Schustera za spoluprácu s Radou STV

Dielo 
 Sto slovenských hier, Bratislava, roku 1992
 Kapitoly o hereckom umení, Bratislava, roku 1994
 Analýza hereckej syntézy, Bratislava, roku 1995
 Ži v Paríži, Bratislava, roku 1995
 Slovenské divadlo v 20 storočí, Bratislava, roku 1999

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1953
Slovenskí divadelní vedci
Členovia Rady pre vysielanie a retransmisiu
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Vyučujúci na Akadémii umení v Banskej Bystrici
Pracovníci Slovenskej televízie
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Homomorfizmus grúp

Homomorfizmus grúp alebo morfizmus grúp alebo homomorfné zobrazenie grúp  a  je zobrazenie , pri ktorom pre všetky prvky  platí , pričom  je operácia grupy  a  operácia grupy  (hovoríme tiež, že homomorfizmus zachováva operáciu).

Z tejto definície je možné odvodiť aj nasledujúce vlastnosti homorfizmu :
  (daný homomorfizmus zobrazí neutrálny prvok grupy  na neutrálny prvok grupy ),
  (daný homomorfizmus zobrazí inverzie prvkov na inverzie ich funkčných hodnôt)

Intuícia 
Cieľom definovania homomorfizmu je zostrojiť funkcie, ktoré zachovávajú algebraické štruktúry. Ekvivalentnou definíciou homomorfizmu je: Funkcia  je homomorfizmus ak pre každé  také, že  máme 

Inými slovami, grupa  má v istom zmysle podobnú algebraickú štruktúru ako  a homomorfizmus  ju zachováva.

Typy homomorfizmov grúp 
Monomorfizmus je homomorfizmus grúp, ktorý je injektívny.
Epimorfizmus je homomorfizmus grúp, ktorý je surjektívny.
Izomorfizmus je homomorfizmus, ktorý je bijektívny (t.j. injektívny aj surjektívny). Ak medzi grupami  a  existuje izomorfizmus, hovoríme, že su dané grupy izomorfné, píšeme . Ak sú dve grupy izomorfné, znamená to, že sú identické a líšia sa len v notácií ich prvkov.

Obraz a jadro 
Nech  je homomorfizmus grúp. 

Potom množina  sa nazýva jadro homomorfizmu . zvyčajne sa označuje  (z anglického slova kernel, respektíve z nemeckého kern). Ekvivalentne .

Obrazom homomorfizmu  nazveme množinu  (označenie  pochádza z anglického slova image).

Jadro a obraz homomorfizmu môžu byť interpretované ako vyjadrenie, do akej miery je daný homomofizmus blízko izomorfizmu. Prvá veta o izomorfizme hovorí, že obraz homomorfizmu grúp  je izomorfný faktorovej grupe .

Referencie

Zdroje 
 Július Korbaš: Lineárna algebra a geometria 1. Bratislava: Univerzita Komenského Bratislava, 2003 (definícia 1.5.6)

Teória grúp
Geografický informačný systém

Geografický informačný systém (GIS) je informačný systém na získavanie, ukladanie, analyzovanie a manažovanie dát a príslušných vlastností, ktoré sú viazané k určitému priestoru, zvyčajne k Zemi. Inak povedané, je to počítačový systém schopný integrácie, uchovávania, úpravy, analýzy, zdieľania a zobrazovania geografických informácií. 

GIS je predovšetkým nástroj, ktorý umožňuje používateľom vytvárať interaktívne požiadavky, vyhodnocovať priestorové informácie, upravovať dáta a prezentovať výsledky všetkých týchto činností. Technológia geografických informačných systémov môže byť použitá na vedecké výskumy, vo vojenstve, pôdohospodárstve, pri ochrane životného prostredia, plánovaní výstavby miest, kartografii, histórii, marketingu, pri návrhu výstavby ciest, elektrických alebo telekomunikačných vedení alebo pri ochrane proti prírodným katastrofám. Napríklad pri protipovodňovej ochrane možnou pomocou GIS vypočítať možnú úroveň zaplavenia.

Iné projekty

Externé odkazy 
 GEOforum.sk Nezávislý informačný portál o geodézii, kartografií, katastri a geoinformáciach
 Geoinformatika.sk Slovensko-český geokomunitný portál o využívaní GI, GIS a GIT v geovedách, propagujúci najmä geoinformatiku
 SAGI Slovenská asociácia pre geoinformatiku
Butatót

Butatót (poslovenčený tvar) alebo buta tót (maďarský tvar) je pejoratívne označenie Slováka v maďarčine. Používalo sa hlavne v minulosti. Doslova znamená hlúpy Slovák alebo sprostý Slovák.

V Slovenskom národnom korpuse sa toto slovné spojenie a jeho varianty vyskytuje 12 krát. Vyskytuje sa aj v slovenskej literatúre, príkladom je báseň Václava Chlumeckého Enšpengera Drevorubač Slovák:

Ja som Slovák,
buta tót ma volajú.
Zato, že som veľký dobrák,
že môj jazyk neznajú,
zato že tak ťažko robím,
v halene a krpcoch chodím,
tak som buta tót.

Počkajte len páni zlatí,
počkajte len huncúti,
veď sa ešte ten svet prevráti,
nebude vám po chuti.
Keď sa všetci spojíme,
potom vám len povieme,
kto je buta tót.

V roku 1921 bola táto báseň predmetom poslaneckej interpelácie, keďže banskobystrický cenzor ju takmer celú scenzuroval.

Slovné spojenie sa vyskytovalo v maďarskej klasickej literatúre, napríklad u Móra Jókaia.

Referencie

Pozri aj 
 tót

Externé odkazy
 Miroslava Ivanová:Buta tót

Maďarské výrazy
Intolerancia
Mikuláš Muška

Mikuláš Muška (Muszka) (* 3. december 1713, Považská Bystrica – † 11. september 1783, Banská Bystrica) bol vysokoškolský pedagóg a cirkevný hodnostár.

Životopis 
R. 1730 vstúpil do jezuitskej rehole. Študoval na univerzite v Trnave, mgr. filozofie a slobodných umení, ThDr.  Vysokoškolský profesor rétoriky, filozofie a kontroverzistiky v Trnave, neskôr vo Viedni. Od roku 1776 prvý prepošt novozaloženej banskobystrickej kapituly. Autor kompilačných  historických a teologických prác, príležitostných veršov a rečí.

Dielo 
 Palatium regni Hungariae, Budapešť, 1736
 Epistolae familiaris varii argumenti, Košice, 1939
 De actibus humanis et eorum fine, Viedeň, 1757

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Považskej Bystrice
Alexej Nedecký

Alexej Nedecký (* 1. apríl 1737, Užhorod – † 30. marec 1809, Spišské Podhradie) bol náboženský spisovateľ, rímskokatolícky kňaz a jezuita.

Životopis 
Filozofiu štud. vo Viedni, teológiu v Košiciach, 1752 vstúpil do jezuitskej rehole, pôsobil v Gy2ri, Budíne, v Banskej Bystrici (po roku 1752). Autor básne, ktorou privítal Kosciuszkovo povstanie. Tlačou vydal aj opis kvapľovej jaskyne vo  Fonoháze v Maďarsku.

Dielo 
 Ad Polonos..., B.m. roku 1794
 Funacza Pestyere, seu antri funacza dicti historico-physica  relatio..., Viedeň roku 1774

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Uhorskí rímskokatolícki kňazi
Osobnosti z Užhorodu
František Nedecký

František Nedecký (*   Slovensko - † 11. september 1694, Trenčín) bol  rímskokatolícky kňaz, misionár, jezuita.

Životopis 
Pôsobil ako kazateľ, spovedník a katechéta v okolí Trenčína a na Spiši. Ako príslušník jezuitského rádu pôsobil ako misionár v Banskej Bystrici (1652-1661).

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Nedecký, František
Arnold Nemčok

Arnold Nemčok (* 1. august 1926, Braväcovo - † 20. jún 1985, Bratislava) bol slovenský vysokoškolský pedagóg a geológ. Zaoberal sa najmä problematikou inžinierskej geológie.

Rodina 
 otec Jozef Nemčok
 matka Irma rod. Cesnáková
 manželka Mária Prechovská

Bol bratrancom geológa Jána Nemčoka a strýkom geológa Michala Nemčoka.

Životopis 
V rokoch 1946 až 1950 študoval na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Asistent Geologického ústavu Fakulty špeciálnych náuk SVŠT. Vedecko výskumnú činnosť zameral najmä na inžiniersko-geologický výskum pre budovanie vodných diel. Spolu s ďalšími vypracoval dodnes platné rozdelenie svahových pohybov. Mnoho populárno-vedeckých článkov uverejňoval v časopise Príroda a spoločnosť, v rozhlase a televízii. Bol tiež jedným z prvých členov súboru Lúčnica. Rokoch 1958-1959 zastával funkcie prodekana Fakulty geologicko-geografických vied Univerzity Komenského, zároveň bol tajomníkom Slovenského výboru Československej spoločnosti pre geológiu a mineralógiu, člen komisii ČSAV pre koordináciu inžiniersko-geologického výskumu v Česko-Slovensku.

Dielo 
 Kamene a zeminy v technickej praxi, Bratislava 1955
 Geológia, Bratislava 1963
 Delenie svahových pohybov, Praha 1974 (spolu s Pašekom a Rybářom)
 Zosuvy v slovenských Karpatoch, Bratislava 1982

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí geológovia
Slovenskí univerzitní profesori
Absolventi Univerzity Komenského
Lúčnica
Osobnosti z Braväcova
Melchior Ignác Nižňanský

Melchior Ignác Nižňanský (Nizsnyánszky, Nyizsnyánszky) (* 31. júl 1747, Bojnice† 9. júl 1813, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár.

Jeho otec bol Ján Nižňanský a matka Františka rod. Szugyunová.

Životopis 
Filozofiu študoval v Trnave, teológiu v Pázmáneu vo Viedni. Od roku 1770 štud. dozorca na seminári v Trnave. Neskôr cirkevný hodnostár na rôznych miestach Slovenska. Od roku 1811 prepošt v Banskej Bystrici. Autor zbierky dokumentov k dejinám Krupiny, ktoré využil Ondrej Braxatoris pre svoju prácu Letopisové krupinští (Bratislava roku 1810). Uhorský kráľ Leopold I. vydal listinu, 25. 10. 1702 Viedeň SZÖGYÉNY František, bratia Imrich a Michal 2 ks, overený odpis Bratislavskej kapituly z 5. 4. 1731 a jednoduchý odpis, nachádza sa v Nitranskom archíve. Podľa Szluhu publikovaná bola 5. 3. 1703 v Bratislavskej stolici. František Szögyény bol účtovným prefektom majetkov Jána Pálfiho a neskôr bratislavského provizorátu kardinála Leopolda Koloniča. 

Zákl. lit. SZLUHA, M.: Nyitra vármegye nemes családjai. II. köt. Budapest 2005, s. 528-529 (gen.).

Dielo 
 Historia domus Corponensis (rukopis)

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Slovenský biografický slovník
 Lukáč, M. a kol.: Krupina - monografia mesta. 2. vyd. 2014
Katolícky lexikón Maďarska- heslo N-Nyizsnyánszky Menyhért Ignác 
SZLUHA, M.: Nyitra vármegye nemes családjai. II. köt. Budapest 2005, s. 528-529.

Externé odkazy 
 
Katolícky lexikón Uhorska dostupný online http://lexikon.katolikus.hu/N/Nyizsny%C3%A1nszky.html

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Osobnosti z Bojníc
Pavel Ondrus

Prof. PhDr. Pavel Ondrus, DrSc. (* 19. máj 1919, Pitvaroš, Maďarsko – † 8. marec 1980, Bratislava) bol jazykovedec, vysokoškolský pedagóg.

Rodina 
 otec Štefan Ondrus
 matka Alžbeta, rodená Némethová
 manželka Mária, rodená Gondová
 deti: Zuzana Ondrejová, Peter Ondrus

Životopis 
V rokoch 1930-1936 študoval na gymnáziu v Nových Zámkoch, v rokoch 1936-1937 v Banskej Bystrici a v rokoch 1937-1938 v Kežmarku. Od roku 1939 pracoval ako administratívny pracovník na Ministerstve školstva a osvety v Bratislave (až do roku 1941). V rokoch 1940-1944 študoval na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Po skončení vysokoškolského štúdia pôsobil ako profesor na gymnáziách v Piešťanoch (1944–1946), v Bratislave (1946–1948) a v Dunajskej Strede (1948-1949). V rokoch 1949–1980 pracoval ako vysokoškolský učiteľ na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty UK v Bratislave, ktorej vedúcim bol v rokoch 1977-1980. 

Bol členom mnohých vedeckých  spoločností doma i v zahraničí: tajomník (1960–1963) a druhý podpredseda (1963–1966) Združenia slovenských jazykovedcov pri SAV, podpredseda Slovenskej jazykovednej spoločnosti pri SAV (1976–1980), člen Vedeckého kolégia SAV pre jazykovedu a vedy o literatúre a umení (1962–1974), člen medzinárodnej komisie pre jazykové kontakty pri Medzinárodnom komitéte slavistov (1976–1980).  

Venoval sa slovenskej i slovanskej dialektológii, výskumu slovenského spisovného jazyka, metodike jeho vyučovania  a onomastike. Bol členom redakčnej rady Celokarpatského dialektetického atlasu. Bol autorom učebníc slovenského jazyka, lexikológie, gramatických a morfologických príručiek.

Ocenenie 
V roku 1965 dostal pamätnú medaila k 20. výročiu oslobodenia ČSSR Za zásluhy v boji proti fašizmu. V roku 1969 bol vyznamenaný striebornou medailou UK, v roku 1973 medailou Univerzity Martina Luthera v Halle. V roku 1979 dostal ocenenie zaslúžilý školský pracovník.

Dielo 
 Stredoslovenské nárečia v Maďarskej ľudovej republike (Bratislava, 1956)
 Prehľad slovenskej dialektológie (Bratislava, 1961)
 Morfológia spisovnej slovenčiny (Bratislava, 1964)
 Výskum slovnej zásoby slovenských nárečí (Bratislava, 1966)
 Číslovky v súčasnej spisovnej slovenčine (Bratislava, 1969)
 Vetný rozbor v príkladoch (Bratislava, 1971)
 Slovenská lexikológia II (Bratislava, 1972)
 Kapitoly zo slovenskej morfológie (Bratislava, 1978)
 Dejiny slovenského jazyka a dialektológia (Bratislava, 1979)
 Súčasný slovenský spisovný jazyk. Lexikológia (Bratislava, 1980)

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 ONDRUS, Pavol. In:

Externé odkazy 
 
 Súborná personálna bibliografia slovenských slovakistov a slavistov na vvv.juls.savba.sk

Narodenia v 1919
Úmrtia v 1980
Slovenskí jazykovedci
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí autori náučnej literatúry
Pavol Pálfi

Gróf Pavol (IV.) Pálfi (Pálffy) z Erdődu (* 19. január 1592, hrad Červený Kameň – † 6. november 1653, Pálfiho palác, Bratislava, Uhorsko) bol krajinský hodnostár, palatín.

Pavlov otec Mikuláš Pálfi bol najvýznamnejším bojovníkom proti osmanským Turkom na sklonku 16. storočia. Pochádzal z nevýznamného šľachtického rodu zo Žitného ostrova. Vďaka svojim vojenským schopnostiam a bohatej manželke Márii Fuggerovej získal hodnosti a veľké majetky. Osmanských Turkov porazil v 26-tich bitkách. Za dobytie hradu Ráb v roku 1598 dostal grófsky titul. Jeho zásluhou sa rodina Pálfiovcov stala popredným rodom v Uhorsku. Pálfiovci mali na Slovensku rozsiahle majetky. 
Klenotom historického jadra Bratislavy je Pálfiho palác postavený v renesančnom slohu.

Životopis 
Jeho otcom bol Mikuláš Pálfi, matkou Mária, rod. Fuggerová (1566 - 1643). Jeho manželkou bola Františka rod. Khuenová de Belasy, z manželstva mali štyri deti: najstaršia dcéra neznámeho mena (zomrela v roku 1644), Ján Anton (1642 - 1694), Mária Magdaléna (1644 - 1684) a Ján Karol (1645 - 1694).

V roku 16251626 bol predsedom uhorskej komory, od roku 1625 hlavným kráľovským čašníkom, od roku 1640 dedičným kapitánom Bratislavského hradu a županom Bratislavskej stolice, od roku 1646 krajinským sudcom, od roku 1649 uhorským palatínom a miestodržiteľom. 

Ako krajinský sudca úspešne riešil náboženské spory, z poverenia panovníka riešil roku 1650 spor slovenských mešťanov s nemeckým patriciátom v Banskej Bystrici, stanovil zásadu paritného zastúpenia oboch národností v mestskej rade a pravidelné striedanie Slovákov a Nemcov v richtárskej a iných funkciách. Kúpil dom č. 16 na hlavnom námestí v Banskej Bystrici, známy ako Benického dom, nikdy v ňom nebýval, prenajímal ho. Vykonával stavebný dozor nad významnými cisárskymi stavebnými akciami. Jednou z najvýznamnejších bola prestavba Bratislavského hradu.

Zomrel vo svojom bratislavskom paláci dňa 6. novembra 1653 o siedmej hodine večer, pochovaný bol v dóme Sv. Martina.

Ocenenie 
 Roku 1634 povýšený do grófskeho stavu, španielskym kráľom Filipom IV.; vyznamenaný Radom zlatého rúna

Referencie

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník
 FUNDÁRKOVÁ, Anna: Barokový aristokrat. Bratislava : Veda, vydavateľstvo SAV, 2018. 236 s. ISBN 978-80-224-1694-8

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1592
Úmrtia v 1653
Pálfiovci
Uhorskí palatíni
Osobnosti z Bratislavy
Uhorskí šľachtici
Slovenskí šľachtici
Krajinskí hodnostári
Štefan Palúch

Štefan Palúch (* 24. november 1911, Donovaly – † 9. jún 1972, Bratislava) bol slovenský pedagóg.

Rodina 
 otec: Štefan Palúch
 matka: Františka rod Mišútová
 manželka: Mária rod. Madajová

Životopis 
Základnú školu navštevoval v Podbrezovej, 19271928 študoval na reálnom gymnáziu v Nitre, v Ružomberku. Pedagogické vzdelanie získal na učiteľskom ústave v Lučenci, 19391944 na Právnickej fakulte Slovenskej univerzity, 19561958 na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Ako učiteľ pôsobil na viacerých miestach na Slovensku, 19511953 referent Povereníctva školstva, 19531959 odborný asistent na Vysokej škole pedagogickej, 19591964 odborný, 19641972 vedecký pracovník Výskumného ústavu pedagogického v Bratislave. Vo vedeckovýskumnej paxi sa zameral na otázky výchovy a vzdelávania  rob. dorastu a štúdiom pracujúcich  popri zamestnaní. Odbornými článkami o tejto problematike prispieval do odbornej pedagogickej tlače  o. i. Učiteľské noviny, Rodina a škola, Pedagogika.

Ocenenie 
 1968 – zaslúžilý školský pracovník

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Donovál
Ondrej Pavlík

Ondrej Pavlík (* 1. apríl 1916, Zvolenská Slatina – † 19. december 1996, Bratislava) bol slovenský školský pracovník a pedagóg.

Životopis 
Štátny činiteľ v oblasti školstva a spolutvorca socialistického školského systému. Zakladateľ vedeckých pracovísk, predseda SAV. Politicky prenasledovaný, rehabilitovaný. Vysokoškolský profesor FF UK v Bratislave. Člen ÚV KSS, poslanec SNR. Autor encyklopedických a lexikálnych diel (Pedagogická encyklopédia Slovenska), kníh o výchove a vzdelávaní, o vedecko-technickej revolúcii, memoárov, učebníc. Nositeľ viacerých vyznamenaní. Účastník protifašistického odboja a SNP, počas SNP tajomník ÚV KSS a zástupca povereníka školstva v Banskej Bystrici (1944). V roku 19451948 prednášal na PF v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Slovenskí pedagógovia
Osobnosti zo Zvolenskej Slatiny