joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ján Balciar

Generál Ing. Ján Balciar (* 22. júl 1963, Rimavská Sobota) je slovenský generál. V roku 2003 bol po ukončení služby v Policajnom zbore, prijatý do služobného pomeru profesionálneho vojaka Ozbrojených síl SR s vyčlenením na plnenie úloh v organizačných zložkách Vojenského spravodajstva na Ministerstve obrany SR.

Život a vzdelanie 
Po skončení základnej a strednej školy v rodnom meste roku 1986 ukončil Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre a následne po skončení vojenskej služby roku 1987 nastúpil do služobného pomeru na oddelenie hospodárskej kriminality OS ZNB. Od roku 1990 pôsobil v Policajnom zbore SR kde zotrval až do roku 2003. Neabsolvoval žiadne klasické, vysoké vojenské vzdelanie. V športovej oblasti sa aktívne venoval džudu kde dosiahol majstrovský stupeň džuda-prvý dan. Je ženatý a s rodinou býva v meste Bratislava.

Služobná kariéra 
Počas policajnej služby bol vedúcim oddelenia násilnej kriminality Odboru kriminálnej polície Okresného veliteľstva Policajného zboru v Rimavskej Sobote. Neskôr špecialistom oddelenia národnej protidrogovej jednotky. Plnil úlohy aj v iných spravodajských útvaroch v oblasti bezpečnostnej komunity SR. Prešiel výcvikom a kurzami aj zahraničných spravodajských služieb.

V roku 2003 bol prijatý do služobného pomeru profesionálneho vojaka Ozbrojených síl SR a minister obrany ho vyčlenil na plnenie úloh organizačných zložiek Vojenského spravodajstva. Pracoval vo viacerých pozíciách vo Vojenskom spravodajstve. Od začiatku roka 2013 vykonával funkciu 1. zástupcu riaditeľa Vojenského spravodajstva. Riaditeľom Vojenského spravodajstva ministerstva obrany SR bol od roku 2016.

23. marca 2020 oznámil, že na vlastnú žiadosť končí. Funkcie sa vzdá k 31. marcu 2020.

Hodnostná kariéra 
Do prvej vojenskej generálskej hodnosti brigádny generál bol prezidentom Slovenskej republiky vymenovaný v roku 2013.
 19. apríl 2016 generálmajor
 2. máj 2017 generálporučík 
 26. apríl 2018 generál

Referencie

Externé odkazy 
 https://www.ustreps.sk/data/att/81680.pdf
 Služobná karta Generál Ján Balciar
 Životopis Ján Balciar, oficiálna stránka Vojenské spravodajstvo MO SR
 Prijatie u primátora
 Menovanie za riaditeľa Vojenského spravodajstva 
 Menovanie za riaditeľa Vojenského spravodajstva
 Prijatie na MÚ v Rimavskej Sobote 

Slovenskí generáli
Absolventi Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre
Osobnosti z Rimavskej Soboty
Slovenské vojenské osobnosti
Riaditelia Vojenského spravodajstva
Gabion

Gabion je drôtokamenný (drôtoštrkový) prvok, slúžiaci na prenos zemných tlakov (napr. oporné či zárubné múry), ďalej ako opevnenie pri stabilizácii brehov upravovaných vodných tokov, alebo napr. na čelá mostných objektov a priepustov. Využíva sa aj v záhradnej architektúre, alebo ako múr miesto oplotenia.

Opis 

Prvok je vytvorený zo zváraných sietí spojených pomocou špirál zo silného drôtu do pravidelného tvaru (kváder). Často je ošetrený proti korózii pomocou zinkovania alebo aluzinkovou povrchovou ochranou. Po okrajoch koša sa vyskladá kamenivom väčšej frakcie a vnútro koša sa vysype kamenivom menšej frakcie.

Veľkou výhodou gabionových konštrukcií je, že nevyžadujú budovanie drenáže, pretože voda nimi pretečie. Konštrukcia nezaťažuje pôsobenie vody ani v extrémnych podmienkach (napr. pri povodniach) a sú na tieto vplyvy odolnejšie ako napr. retónové konštrukcie.

Pôvod názvu 
Historicky sa týmto názvom označovali koše z prútia naplnené zeminou. Používalo sa ako poľné opevnenie.

Ukážky použitia

Lieratúra 
 
 VAŠÍK Eduard, BASLIK Radovan, Expertné posúdenie reálnej koróznej odolnosti zvarovaných sietí v gabionových konštrukciách (2019), Dostupné online
 VAŠÍK Eduard, Pohľad na životnosť a budúcnosť gabionov v SR a ČR, Dostupné online
 VAŠÍK Eduard, Použitie GTX na gabionovom objekte, Dostupné online
 VAŠÍK Eduard, Súčasnosť a budúcnosť stavebných objektov s gabionmi'', Dostupné online

Iné projekty

Zdroj 

Stavebné materiály
Radoslav Števčík

Mgr. Radoslav Števčík (* 1. marec 1970, Bojnice) je slovenský novinár, reportér, podnikateľ v rokoch 2014 až 2018 starosta mestskej časti Bratislava-Staré Mesto. Narodil sa v Bojniciach, ale od roku 1988 žije v Bratislave, kde v roku 1993 absolvoval štúdium slovenčiny a ruštiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.

Prehľad činnosti 
Stručný zoznam funkcií:
19901991redaktor časopisu Zmena
19911994zahraničný reportér denníka Smena
19941996vnútropolitický komentátor denníka Pravda
19962006redaktor slovenského vysielania BBC World Service
19982014zakladateľ a šéfredaktor týždenníka Bratislavské noviny
20062010poslanec mestskej časti Bratislava-Staré Mesto
20142018starosta mestskej časti Bratislava-Staré Mesto

Referencie

Externé odkazy 
Osobné webstránky
Profil na webe mestskej časti Bratislava-Staré Mesto

Slovenskí novinári
Šéfredaktori periodík na Slovensku
Slovenskí podnikatelia
Starostovia mestskej časti Bratislava-Staré Mesto
Osobnosti z Bojníc
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Trnava Sabers

Trnava Sabers je seniorský lakrosový tím patriaci pod Športový klub lakrosu Trnava (ŠKL Trnava). Klub sa pod týmto názvom zúčastňuje Slovenskej lakrosovej ligy (SLL) od svojho založenia v roku 2014. Klub hráva svoje ligové zápasy na futbalovom ihrisku TJ Elastik Bohdanovce.

Dosiahnuté umiestnenia v SLL 
 2015: 6. miesto
 2016: 7. miesto     
 2017: 6. miesto  
 2018: 4. miesto

Zdroje 
 Oficiálna stránka klubu
 Webstránka Slovenskej lakrosovej federácie

Slovenské lakrosové kluby
Šport v Trnave
Organizácie založené v 2014
Miroslav Lorinc

Generálmajor Ing. Miroslav Lorinc (* 4. február 1963) je slovenský generál. Od 15. októbra 2018 do 31. decembra 2020 zástupca náčelníka Generálneho štábu -  náčelník štábu.

Životopis 
Miroslav Lorinc absolvoval v roku 1982 Strednú priemyselnú školu stavebnú v Rožňave a v roku 1986 Vysokú vojenskú technickú školu v Liptovskom Mikuláši. Svoju vojenskú kariéru začal v roku 1986 ako veliteľ kontrolnej meracej stanice, 71. plrb v Chyňave. V tomto útvare pracoval v rôznych funkciách až do roku 1993. V tom roku sa stal náčelníkom technického laboratória S-300 v 185. plrp. v Liptovskom Hrádku. V roku 1994 sa stal zástupcom veliteľa plrsk S-300 PMU, 36. protilietadlovej raketovej brigády v Nitre, krátko bol aj jej spravodajským náčelníkom. V rokoch 1996 až 2003 bol veliteľom protilietadlovej raketovej skupiny S-300 PMU v tejto brigáde, v rokoch 2003 až 2004 náčelníkom jej štábu a v rokoch 2004 až 2005 zástupcom jej veliteľa. Od roku 2006 pracoval na veliteľstve vzdušných síl vo Zvolene ako zástupca náčelníka odboru plánovania a riadenia operácii. Od roku 2010 bol zástupca náčelníka odboru výcviku, cvičení a doktrín Generálneho štábu OS SR. V rokoch 2013 až 2016 velil Protilietadlovej raketovej brigáde v Nitre.

Od roku 2016 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl OS SR K 15. októbru 2018 bol vymenovaný do funkcie zástupcu náčelníka Generálneho štábu -  náčelník štábu, nahradil gen. mjr. Miroslava Kociana.

Kurz národnej bezpečnosti absolvoval v roku 2006. Do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, bol navhrnutý vo funkcii zástupcu veliteľa Vzdušných síl 22. augusta 2016 vládou a vymenovaný bol prezidentom Andrejom Kiskom 8. septembra 2016. Stal sa 18. generálom vymenovaným v Ozbrojených silách SR.

28. mája 2019 ho prezident Andrej Kiska povýšil do hodnosti generálmajor.

Referencie

Externé odkazy 
 Článok spolunapísaný Miroslavom Lorincom

Absolventi Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika
Slovenskí generáli
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Velitelia Protilietadlovej raketovej brigády Nitra
Železničná zastávka Brodské

Železničná zastávka Brodské je železničná zastávka v obci Brodské. Nachádza sa medzi slovenskou obcou Kúty a českou obcou Lanžhot. Cez železničnú stanicu prechádzajú vlaky smerom do Česka spoločnosti České dráhy a priamo na stanici zastavujú osobné vlaky smerujúce z Kútov do českej Břeclavi. Tieto vlaky fungujú na motorový pohon. Aby týmto vlakom umožnili spojenie do Česka, museli ponad rieku Morava vybudovať most.

V Brodskom bola stanica postavená v roku 1900, v roku 1925 sa dočkala novšej stanice a v roku 1931 bola prestavaná. Stanica sa nachádza v 71,717 km a má vlastnú čakáreň pre cestujúcich, ale neponúka výdaj cestovných lístkov.

Neďaleko od stanice je obecný úrad a blízko zastávky stojí tiež autobus smerujúci do obce Kúty a tiež smerom na mestá Holíč, Skalica a mestom prechádza tiež autobus do miest Šaštín-Stráže či Senica.

Referencie 

Brodské
Doprava v okrese Skalica
Brodské
Havranie vrchy

Havranie vrchy sú geomorfologický podcelok Volovských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Čierna hora, dosahujúca výšku .

Polohopis 
Hierarchia
Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Volovské vrchy → Havranie vrchy
***

Vymedzenie 
Tento podcelok leží v severozápadnej časti pohoria medzi Spišskou Novou Vsou a Dobšinou. Na severozápade susedí so Slovenským rajom (podcelok Spišsko-gemerského krasu), na západe so Stolicou (podcelok Stolických vrchov) a na juhozápade s Dobšinským predhorím, patriacim do Revúckej vrchoviny. Južným a východným smerom pokračujú Volovské vrchy podcelkami Knola a Hnilecké vrchy, na severozápade územie klesá do Hornádskej kotliny a jej podcelku Hornádske podolie.

Referencie 

Volovské vrchy
Geomorfologické podcelky na Slovensku
Bad Karma Boy

Bad Karma Boy je slovenská alternatívnorocková hudobná skupina pôsobiaca od roku 2013, žánrovo sa pohybujúc na rozmedzí indie popu, indie rocku, psychedelického popu a do istej mieri i folku. Piesne skladá v slovenčine. Členmi skupiny sú Juraj Marikovič (spev, gitara; bývalý člen Pary), Adela Tihláriková (klávesové nástroje, spev), Roman Lauko (bicie) a Alan Prekop (basová giara). Bývalým členom skupiny je Peter Hrabě (bicie).

Diskografia 
 Bad Karma Boy (2013, Slnko records)
 Údolia a kopce (2014, Slnko records)
 Prekrásny nový svet (2017, Slnko records)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálny web
 Bad Karma Boy na Bandzone
 Bad Karma Boy na SoundCloud
 Bad Karma Boy na YouTube

Slovenské alternatívnorockové hudobné skupiny
Slovenské popové hudobné skupiny
Slovenské rockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 2013
Vega (rozlišovacia stránka)

Vega môže byť:
 slovinský matematik, fyzik a delostrelecký dôstojník, pozri Jurij Vega
 hviezda v súhvezdí Lýra, pozri Vega
 dvojica sovietskych kozmických sond, pozri Program Vega
 súostrovie v Nórsku blízko severného polárneho kruhu, pozri Súostrovie Vega
 názov bývalej prešovskej televízie, pozri TV Vega
Vedecká grantová agentúra MŠVVaŠ SR a SAV (VEGA)
Železničná stanica Galanta

Železničná stanica Galanta je železničná stanica v meste Galanta. Leží na dvojkoľajnej trati a obsluhuje ju trať č. 130 Bratislava – Nové Zámky – Štúrovo a 133 Galanta – Sereď – Leopoldov; Trnava – Sereď. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV/50 Hz.

Železničnou stanicou prechádzajú osobné vlaky, rýchliky a InterCity smerujúce do Maďarska.

Najľahší prístup je z ulice Staničná, na ktorej majú tiež nástupištia autobusy mestskej a prímestskej dopravy. Železničná stanica sa nachádza pár minút od centra mesta, kam cesta trvá približne 10 minút a do metskej časti Hody 31 minút, do metskej časti Nebojsa 55 minút a do metskej časti Javorinka 45 minút. Stanica umožňuje predaj cestovných lístkov, poskytuje tiež čakáreň, rôzne občerstvenie a toalety. Pred vestibulom, je kryté nástupište, z ktorého je priama možnosť prístupu ku koľajam.

Referencie 

Galanta
Doprava v Galante
Stavby v Galante
Železničná stanica Liptovský Mikuláš

Železničná stanica Liptovský Mikuláš je železničná stanica v Liptovskom Mikuláši. Leží na trati Žilina – Košice. Je elektrifikovaná jednosmernou sústavou 3 kV.

Na stanici sa nachádza zákaznícke centrum ZSSK. V stanici je ďalej k dispozícii osobná pokladňa ZSSK s Komplexným vybavením cestujúcich a úschovňa batožín.

V rámci modernizácie má stanica byť premiestnená k areálu vodného slalomu. Prekládka železnice v rámci mesta vrátane novej stanice by mala stáť 600 miliónov eur. Podľa správ z roku 2017 bol projekt preložky presunutý medzi rezervné projekty ŽSR.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke VLAKY.NET
 Informácie o modernizácii na stránke ŽSR

Liptovský Mikuláš
Doprava v Liptovskom Mikuláši
Stavby v okrese Liptovský Mikuláš
Boselaphus

Boselaphus, po slovensky antilopa alebo nilgau,  je rod z čeľade turovité (Bovidae) a v rámci nej z podčeľade turorodé (Bovinae), resp. podľa niektorých autorov z podčeľade lesoňorodé  (starší názov: hôrniky; lat. Tragelaphinae). Jediným druhom tohto rodu je druh antilopa nilgau (iné názvy: nilgau, nilgau pestrý, nilgau nohatý; lat. Boselaphus tragocamelus). Má pomerne malú hlavu a predné nohy dlhšie ako zadné.

Etymológia 
Slovo nilgau je hindského pôvodu, je to kompozitum, zložené zo slov nil „modrý“ a gau (go) „býk“.

Opis 
Samec má hrubé, kužeľovité, špicaté rohy dlhé 20 cm. Sfarbenie samca je šedé alebo modravo šedé, samica je žltohnedá. Nilgau preferuje otvorené riedke lesy pred hustými lesmi, je veľmi obozretný, má ostré zmysly a veľkou rýchlosťou uniká pred predátormi (napr. tigre). Spása mnoho druhov rastlín, trávy, listy a plody, od včasného rána až asi do desiatej hodiny a potom až v podvečer. Samce bojujú o teritória a o prístup k samiciam (v skupine býva 2 – 10 samíc) tak, že pokľaknú oproti sebe a potom útočia na seba rohmi. K rozmnožovaniu dochádza po celý rok, ale väčšina mláďat sa rodí v júni až októbri. Gravidita trvá 243 – 247 dní.

Ďalšie údaje 
 Dĺžka: 1,8 – 2,1 m
 Chvost: 45 – 53 cm
 Hmotnosť: až 300 kg
 Sociálna jednotka: skupina
 Stav ochrany: nižšie riziko ohrozenia
 Rozšírenie: južná Ázia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Nilgau v ZOO Ústí n.L.

Turovité
Najmenej ohrozené druhy
Svodov

Svodov je mestská časť Želiezoviec, bývalá samostatná obec.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Reformovaný kostol, jednoloďová pôvodne tolerančná stavba s pravouhlym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z 1784. V roku 1927 bola pristavaná veža. Interiér je plochostropý, zariadenie pochádza z doby prestavby chrámu. Pôvodný portál s vročením 1786 je umiestnený v lodi. Veža je členená lizénovými rámami a ukončená ihlancovou helmicou. Nachádza sa tu zvon od J. J. Knoblocha z Banskej Bystrice z roku 1751. 

 Kaštieľ, jednopodlažná neobaroková stavba na pôdoryse písmena U z roku 1860. Fasáde dominuje stredný rizalit členený lizénami. Okná so šambránami sú polkruhovo ukončené. Bočné krídla majú trojuholníkové štíty. Kaštieľ sa nachádza v areáli anglického krajinárskeho parku.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta Želiezovce

Mestské časti Želiezoviec
Mikula (Želiezovce)

Mikula je mestská časť Želiezoviec, bývalá samostatná obec.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Reformovaný kostol, jednoduchá jednoloďová stavba s polkruhovým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z 1779. V roku 1792 dostavali pozdnebarokovú vežu. Obnovou prešiel v roku 1873 a 1926. Intereiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu stôl Pána z roku 1869. Kazateľnica, empora aj lavice pochádzajú z roku 1902. Veža s barokovou helmicou s hodinami je členená kordónovými rímsami. Vo veži je umiestnený zvon z roku 1630. Nad polkruhovo ukončeným portálom na nachádza reliéfny terčík s motívom slnka.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta Želiezovce

Mestské časti Želiezoviec
Rezident

Rezident môže byť:
 občan, ktorý trvalo býva na určitom mieste; miestny obyvateľ, usadlík, pozri napr. trvalé bydlisko
 občan akéhokoľvek štátu, ktorý trvalo žije v inej krajine
 nižšia diplomatická hodnosť, pozri rezident (diplomacia)
 hlavný zástupca špionážnej služby (rozviedky) v cudzom štáte, pozri rezident (špionáž)
 miestodržiteľ, predstaviteľ koloniálneho štátu v kolónii či protektoráte, spravidla skutočný vládca (napr. titul guvernéra v Holandskej Východnej Indii), pozri rezident (miestodržiteľ)

Pozri aj 
daňový rezident

Zdroje
Daňový rezident

Daňový rezident je človek, ktorý má na území daného štátu trvalý pobyt alebo sa tam obvykle zdržiavia (ide o štát životných záujmov) aspoň 183 dní v príslušnom kalendárnom roku. Na takéhoto rezidenta sa vzťahujú príslušné daňové predpisy štátu, v ktorom sa zdržiava, obvykle tam musí podať príslušné daňové priznanie a platiť daň z príjmov fyzickej osoby.

Zdroje

Občan
Dane
Orgován

Orgován môže byť aj ľudový názov orgovánu obyčajného, pozri orgován obyčajný.

Orgován (ľudovo [najmä pre orgován obyčajný]: máj, baza; lat. Syringa) je rod z čeľade olivovité (Oleaceae). Zástupcovia tohto rodu patria medzi najčastejšie vysádzané kvitnúce okrasné dreviny.

Charakteristika 
Orgovány sú opadavé (zriedkavo vždyzelené) kry či stromčeky. Väčšinou rastú rýchlo, a to do výšky až 7 m. Kmeň je obyčajne svetlosivý, pokrútený (s odlupujúcou sa kôrou vo vyššom veku). Kvety sú rôznej farby (napr. biele, ružové, purpurové), rôznej vône, nahé, zrastenolupienkové a drobné, majú dlhú rúrku a sú v metlinách vyrastajúcich na bokoch výhonkov z predchádzajúceho roka. Listy sú zelené, protistojné, končisté, celookrajové, zašpicatené či okrúhle (u orgovánu peristolistého sú listy výnimočne perovito zložené). Plod je tobolka. Obdobie kvitnutia je hlavne v apríli až júni. Znášajú dobre ľahké aj ťažšie pôdy, niektoré záhradné kultivary sú však náročné na živiny. Druh orgován obyčajný rastie aj v tieni, ostatné druhy znášajú polotieň, ale vyhovuje im výslnie.

Systematika 
Rod zahŕňa asi 30 druhov (mnohí autori však uvádzajú nižší počet druhov). Sú to napr. tieto:
orgován obyčajný (Syringa vulgaris)
orgován Jósikovej (Syringa josikea)
orgován perzský (Syringa persica)
orgován čínsky (Syringa chinensis)
orgován Wolffov (Syringa wolfii)
orgován Komarovov (Syringa komarowii)
orgován chlpatý (Syringa villosa)
orgován plstnatý (Syringa tomentella)
orgován zamatový (Syringa velutina)
orgován peristolitý (Syringa pinnatifolia)
orgován amurský (Syringa amurensis)
orgován Julianin (Syringa julianae)

Zo všetkých druhov orgovánu rastú v Európe ako pôvodné len dva druhy - orgován obyčajný v juhovýchodnej Európe a orgován Jósikovej vo Východných Karpatoch.

Iné projekty

Zdroj 

Olivovité
Kry
Okrasné dreviny
Stredoslovenská televízia

Stredoslovenská televízia bola slovenská televízia vysielajúca z Banskej Bystrice. Zameriavala sa na región stredného Slovenska. Televízia oficiálne začala vysielať 15. septembra 2017. Vysielala 24 hodín denne so zameraním sa na divákov zo stredoslovenského regiónu. Licenciu na vysielanie Stredoslovenskej televízie udelila Rada pre vysielanie a retransmisiu rovnomennej banskobystrickej spoločnosti Stredoslovenská televízia, s.r.o. Vysielanie bolo ukončené v apríli 2021 z finančných dôvodov.

Programová štruktúra 
Nepretržité 24-hodinové vysielanie Stredoslovenskej televízie tvorili vlastné formáty. Obsiahnuté bolo spravodajstvo, publicistika, dokument, zábavné a diskusné relácie. Program bol tvorený na týždennej báze.

Vysielané relácie 
 Spravodajstvo: Týždenný spravodajský súhrn zo stredného Slovenska
 Top téma: Diskusná relácia, ktorá rozoberá významnú tému týždňa v regióne
 Úradné hodiny: Praktické rady z oblasti vzťahu občana s inštitúciami a úradmi
 Cesty života: Relácia o významných osobnostiach stredoslovenského regiónu. Moderuje Igor Šimeg
 Ako sa do hory volá: Zábavný formát zameraný na prírodu a ľudí spojených s lesom a lesníctvom. Moderuje Peter Gogola
 Capella: Hudobná relácia so známymi i menej známymi hudobníkmi. Moderuje Marián Greksa a Radovan Oravkin
 U Walrusa: Relácia o varení s domácim pohľadom na svetovú kuchyňu
 Výletníci: Relácia o zaujímavých miestach stredného Slovenska
 Zdravý život: Zdravý životný štýl a cvičenie "BodyArt"
 Krajania: Dokumentárna relácia o krajanoch a ich živote v rôznych kútoch sveta
 Art: Študentské a amatérske filmy

Dostupnosť vysielania 
 MAGIO (Telekom)
 Antik Telecom
VNET
 V archíve relácií televízie

Adresa 
Stredoslovenská televízia
Nad plážou 17
974 01, Banská Bystrica

Referencie

Externé odkazy a zdroje
 Oficiálna stránka Stredoslovenskej televízie

Zaniknuté televízne stanice na Slovensku
Kultúra v Banskej Bystrici
Vzniklo v 2017
Zaniklo v 2021
Vojenská akadémia v Brne

Vojenská akadémia v Brne (VA) bola pôvodne vojenská vysoká škola technického smeru v Brne, existujúca v období rokov 1951 – 2004. Zanikla s ostatnými českými vojenskými vysokými školami zlúčením do Univerzity obrany.

História 
Brnianska Vojenská akadémia bola založená 15. augusta 1951 rozkazom prezidenta Československej republiky Klementa Gottwalda pod názvom Vojenská technická akadémia (VTA). Základom školy sa stali pedagógovia, budovy i materiálne vybavenie Vysokej školy technickej Dr. Eduarda Beneša v Brne (dnešné Vysoké učení technické v Brne), ktorá bola 2. októbra 1951 zrušená. V dobe založenia tvorilo VTA sedem fakúlt: delostrelecká, tanková, letecká (strojná), ženijná (stavebná), elektrotechnická, chemická a železničná. Podľa vzoru sovietskych vojenských akadémií bola v roku 1954 pomenováva po Antonínovi Zápotockom, čím získala názov Vojenská technická akadémia Antonína Zápotockého (VTA AZ). Po reorganizácií vojenských vysokých škôl v roku 1958 došlo k jej zlúčeniu s Vojenskou akadémiou Klementa Gottwalda v Prahe a názov bol zmenený na Vojenská akadémia Antonína Zápotockého (VAAZ). Po zamatovej revolúcii bolo v roku 1990 z názvu školy odstránené meno komunistického prezidenta Antonína Zápotockého. Škola zanikla v roku 2004 zlúčením s Vysokou vojenskou školou pozemného vojska vo Výškove a Vojenskou lekárskou akadémiou Jana Evangelistu Purkyně v Hradci Králové. Tak vznikla Univerzita obrany. Bývalá Vojenská akadémia sa stala základom Fakulty vojenských technológií Univerzity obrany v Brne.

Zameranie 
Akadémia poskytovala okrem vojenského technického štúdia aj vojenské veliteľské štúdium, ktoré pripravovalo dôstojníkov ČSĽA na výkon vysokých veliteľských a technických funkcií. Na VAAZ študovali aj zahraniční študenti. Na konci svojej existencie mala akadémia tieto fakulty: veliteľskú a štábnu, vojensko-technickú, letectva a protivzdušnej obrany.

Známi absolventi zo Slovenska
Podľa slovenskej Wikipédie, Vojenskú akadémiu v Brne absolvovali

  genplk. Ing. Imrich Andrejčák
  gen. Ing. Milan Cerovský
  genmjr. Ing. Ján Čmilanský
  genmjr. Ing. Jozef Dunčko
  genpor. Ing. Jaroslav Ešmír
  genmjr. Ing. Ľudovít Gál
  genmjr. Ing. Marián Horský
  genmjr. Ing. Gašpar Hozman
  genpor. Ing. Július Humaj
  genmjr. Ing. Dušan Humený
  genmjr. Ing. Ján Kačmár
  genmjr. Ing. Miroslav Kováč (generál)
  genmjr. Ing. Ervín Ľahký
  genmjr. Ing. Pavel Macko, CSc.
  gen. Ing. Milan Maxim
  genmjr. Ing. Marián Mikluš
  genmjr. Ing. Ondřej Novosad
  genmjr. Ing. Ján Pančík
  genmjr. Ing. Ján Puškár
  genmjr. Ing. Milan Stráňava
  genplk. Ing. Jozef Tuchyňa
  genpor Ing. Jaroslav Vývlek

Galéria 
Informácie o štúdiu vo VA AZ

Budovy bývalej VA AZ

Absolventské insígnie

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.csla.cz/armada/druhyvojsk/csla3skoly.htm
 https://www.vojenskaskola.cz/Stranky/Historie.aspx
 Bulletin VAAZ Brno https://commons.wikimedia.org/wiki/Category:VA_AZ_Brno

Iné projekty 

 
Vojenské školy v Česko-Slovensku
Vojenské školy v Česku
Školy v Brne
Vojenské vysoké školy
Vojenská lékařská akademie Jana Evangelisty Purkyně v Hradci Králové

Vojenská lékařská akademie Jana Evangelisty Purkyně v Hradci Králové (VLA JEP) bola vojenská lekárska vysoká škola v Hradci Králové, v miestnej časti Nový Hradec Králové, existujúca medzi rokmi 19511958 a 19882004. Zanikla začiatkom 21. storočia s ostatnými českými vojenskými vysokými školami zlúčením do Univerzity obrany.

Dejiny 
Vojenská lékařská akademie v Hradci Králové vznikla transformáciou královohradeckej pobočky Lekárskej fakulty Univerzity Karlovy v roku 1951. Zriadená bola na základe rozkazu prezidenta Klementa Gottwalda o organizácii vojenských škôl z 15. augusta 1951. Roku 1955 bola VLA premenována na Vojenskú lekársku akadémiu Jana Evangelisty Purkyně. V roku 1958 bola rozkazom prezidenta Antonína Novotného akadémia zrušená. V civilnej oblasti ju nahradila novo založená Lékařská fakulta UK, nástupníckym vojenským útvarom sa stal Vojenský lékařský výzkumný a doškolovací ústav Jana Evangelisty Purkyně, ktorý s fakultou úzko spolupracoval a v postgraduálnom štúdiu naďalej vzdelával vojenských lekárov, ktorí na fakulte vyštudovali. Tento systém fungoval 30 rokov. Rozkazom prezidenta Gustáva Husáka bol v roku 1988 ústav transformovaný do obnovenej Vojenskwj lékárskej akadémie Jana Evangelisty Purkyně.

Škola zanikla v roku 2004 zlúčením s Vojenskou akademiou v Brne a Vysokou vojenskou školou pozemného vojska vo Vyškově do novovzniknutej Univerzity obrany, sídliacom v brnianskom areáli bývalej Vojenskej akadémie. Bývalá VLA JEP sa stala základom Fakulty vojenského zdravotníctva, ktorá zostala v Hradci Králové.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Vojenské školy v Česko-Slovensku
Vojenské školy v Česku
Zaniknuté školy v Česku
Školy v Hradci Králové
Lekárske fakulty v Česku
Vzniklo v 1951
Zaniklo v 2004
Andrej Droba

Andrej Droba (* 22. máj 1975) je slovenský diplomat. Od júla 2022 je veľvyslanec Slovenska v Írsku. Pôsobil tiež ako veľvyslanec v Poľsku a v mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Kanade.

Diplomatické pôsobenie 
V roku 1999 absolvoval odbor Komerčné inžinierstvo na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave.

Od roku 1998 pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí. Začínal ako parlamentný tajomník. V rokoch 20012005 bol II. tajomníkom stálej misie SR pri OSN v New Yorku. Potom pracoval dva roky ako riaditeľ kancelárie štátnej tajomníčky. V rokoch 20072011 bol radcom a zástupcom veľvyslanca v USA. Od roku 2011 do roku 2012 pracoval ako vedúci oddelenia zahraničných vzťahov a protokolu Magistrátu hlavného mesta Bratislavy. V rokoch 20122014 bol riaditeľom kancelárie ministra na MZV.

Veľvyslanec v Kanade 
Do funkcie veľvyslanca Drobu vymenoval 9. septembra 2014 prezident SR Andrej Kiska. Pri prezentácii poverenia Drobu 2. októbra 2014 prijal generálny guvernér Kanady David Johnston.

Veľvyslanec v Poľsku 
Do funkcie veľvyslanca v Poľsku Drobu vymenovala 29. januára 2020 prezidentka SR Zuzana Čaputová. Jeho nástupkyňa je od júla 2022 Andrea Elscheková Matisová.

Veľvyslanec v Írsku 
V júli 2022 bol prezidentkou Zuzanou Čaputovou vymenovaný za veľvyslanca Slovenska v Írsku. Jeho predchodcom bol v rokoch 2018 až 2022 Igor Pokojný.

Osobný život 
Je ženatý s manželkou Danielou. Jeho starší brat je politik a predseda Bratislavského samosprávneho kraja, Juraj Droba.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Absolventi Obchodnej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Slovenskí diplomati
Veľvyslanci Slovenska v Kanade
Veľvyslanci Slovenska v Poľsku
Veľvyslanci Slovenska v Írsku
Valér Franko

Mgr. Valér Franko (* 11. december 1968, Humenné) je slovenský diplomat. V súčasnosti mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec v Egypte.

Diplomatické pôsobenie 
Po vyštudovaní gymnázia v Humennom a príprave na štúdium v zahraniční na gymnáziu v Banskej Štiavnici v roku 1986 odišiel nasledujúci rok študovať na Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov. Ten dokončil v roku 1993 so špecializáciou na Blízky východ. Od roku 1993 pracoval ako referent pre Blízky východ, od roku 1994 pre Afriku. V roku 1994 sa stal Chargé d’affaires na zastupiteľskom úrade v Abú Dhabí (Spojené arabské emiráty). Neskôr pracoval na zastupiteľských úradoch v Bagdade (Irak), Káhire (Egypt) a Teheráne (Irán) kde bol v rokoch 2001 až 2004 1. tajomníkom a konzulom. V rokoch 2005 až 2006 bol vedúcim oddelenia boja proti terorizmu. V rokoch 2008 až 2013 bol 1. tajomníkom a konzulom v Káhire. Potom do roku 2014 pracoval pre OBSE ako člen krízového štábu. Do roku 2016 bol radca, konzul a zástupca stáleho predstaviteľa pri OPCW na zastupiteľskom úrade v Haagu.

Veľvyslanec v Káhire 
Poverovacie listiny dostal 9. marca 2016 od prezidenta Andreja Kisku. Je tiež nerezidentným veľvyslancom v Saudskej Arábii. Kráľ Salman ho prijal v marci 2018. V júni 2017 prezentoval svoje poverovacie listiny v Ománe.

22. februára 2022 bola prezidentkou Zuzana Čaputová vymenovaná jeho nástupkyňa, Lenka Miháliková.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Osobnosti z Humenného
Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Slovenskí diplomati
Veľvyslanci Slovenska v Egypte
Veľvyslanci Slovenska v Ománe
Veľvyslanci Slovenska v Saudskej Arábii
Charles Leclerc

Charles Marc Hervé Perceval Leclerc (* 16. október 1997, Monte Carlo, Monako) je monacký pilot Formuly 1, ktorý jazdí pre tím Scuderia Ferrari. V roku 2016 vyhral šampionát GP3 Series a o rok neskôr šampionát Formula 2. Svoju kariéru vo Formuli 1 začal v sezóne 2018, kedy jazdil pre tím Sauber. Bol členom Ferrari Driver Academy.

Osobný život
Počas detstva bol Leclerc blízkym priateľom Julesa Bianchiho. Na motokárach začal jazdiť na okruhu, ktorý spravoval Bianchiho otec v Brignoles.

Leclerc má dvoch bratov, Lorenza a Arthura. Jeho otec Hervé jazdil vo Formule 3 v osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch, no zomrel vo veku 54 rokov, štyri dni pred Charlesovým víťazstvom v hlavnom závode F2 v Baku.

Kariéra

GP3 Series
V decembri 2015 sa zúčastnil posezónnych testov s tímami ART Grand Prix a Arden International. Vo februári 2016 bolo potvrdené, že Leclerc bude pretekať v GP3 a o týždeň neskôr ho potvrdil tím ART. V šampionáte získal tri víťazstvá.

Formula 2
Týždeň po víťazstve v šampionáte GP3 bolo potvrdené, že Leclerc postúpi v roku 2017 do šampionátu Formula 2 a bude jazdiť pre tím Prema Racing, spolu s ďalším pilotom GP3 Antoniom Fuocom. V debutovom hlavnom závode v Bahrajne získal pole position, no preteky dokončil na treťom mieste. Nasledujúci deň v šprinte sa tím rozhodol vykonať pit stop, čo nie je obvyklé v šprintovom závode. Po pit stope sa ocitol na štrnástom mieste, no v nasledujúcich kolách obehol 13 jazdcov, v poslednom kole sa dostal na prvú priečku a vyhral preteky.

Celkovo v šampionáte získal deväť pole position z jedenástich, z čoho bol v jednom prípade (závod v Maďarsku) diskvalifikovaný kvôli technickému priestupku. Tri závody pred koncom šampionátu mal Leclerc isté víťazstvo v šampionáte jazdcov.

Formula 1
V marci 2016 sa Leclerc stal členom Ferrari Driver Academy a pôsobil ako vývojový jazdec pre tímy Haas a Ferrari. Počas Veľkej ceny Veľkej Británie 2016 sa zúčastnil prvého tréningu ako testovací pilot pre tím Haas. V lete 2017 usadol do monopostu Ferrari SF70H počas testovacích dní na maďarskom Hungaroringu, kde odjazdil 98 kôl a odjazdil najrýchlejší čas dňa.

Sauber (2018)
V decembri 2017 bolo oznámené, že Leclerc bude v nadchádzajúcom roku jazdiť v F1 pre tím Sauber, čím sa stal prvým Monačanom v F1 od roku 1994. Počas Veľkej ceny Azerbajdžanu 2018 sa umiestnil na šiestej priečke.

Ferrari (2019)
11. septembra 2018 tím Scuderia Ferrari oznámil, že v roku 2019 Leclerc nahradí Kimiho Räikkönena, ktorý odíde do Sauberu resp. Alfy Romeo. Zmluva s Ferrari má trvať minimálne do roku 2024. Už počas druhej Veľkej ceny v Bahrajne sa mu podarilo získať pole position s náskokom troch desatín sekundy pred tímovým kolegom Sebastianom Vettelom, viedol aj väčšinu pretekov, no kvôli technickým problémom skončil na treťom mieste. Druhú pole position získal vo VC Rakúska, kde viedol väčšinu pretekov, no v posledných kolách ho dostíhal a obehol Max Verstappen. Svoje prvé víťazstvo získal počas VC Belgicka, ktoré zopakoval aj v nasledujúcich pretekoch v Taliansku.

Pretekárske výsledky

Prehľad

GP3 Series

Formula 2

Formula 1

Referencie

Piloti F1
Piloti F2
Monackí športovci
Zoznam akademických knižníc na Slovensku

Zoznam akademických knižníc na Slovensku podľa Adresára akademických knižníc v Slovenskej republike v roku 2017:

Bratislavský kraj 

 Akademická knižnica Univerzity Komenského v Bratislave
 knižnice Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
 Slovenská ekonomická knižnica Ekonomickej univerzity v Bratislave
 Ústredná knižnica a študijno-informačné stredisko VŠMU
 Akademická knižnica VŠVU
 Univerzitná knižnica Slovenskej zdravotníckej univerzity v Bratislave
 Knižnica Akadémie Policajného zboru v Bratislave
 Knižnica Vysokej školy zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave
 Akademická knižnica Vysokej školy ekonómie a manažmentu verejnej správy v Bratislave
 Akademická knižnica PEVŠ
 Knižnica BISLA
 Knižnica Akadémií médií Bratislava

Trnavský kraj 

 Univerzitná knižnica Trnavskej univerzity v Trnave
 Univerzitná knižnica Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave
 Knižnično-informačné a edično-vydavateľské stredisko, Knižnica VŠD
 Akademická knižnica Stredoeurópskej vysokej školy v Skalici

Trenčiansky kraj 

 Univerzitná knižnica TnUAD Trenčín
 Knižnica Vysokej školy manažmentu v Trenčíne
 Knižnica DTI v Dubnici nad Váhom

Nitriansky kraj 

 Univerzitná knižnica Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre
 Slovenská poľnohospodárska knižnica pri SPU v Nitre
 Univerzitná knižnica Univerzity J. Selyeho

Žilinský kraj 

 Univerzitná knižnica Žilinskej univerzity v Žiline
 Univerzitná knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku
 Akademická knižnica Akadémie ozbrojených síl generála M. R. Štefánika v Liptovskom Mikuláši

Banskobystrický kraj 

 Univerzitná knižnica Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
 Slovenská lesnícka a drevárska knižnica pri Technickej univerzite vo Zvolene
 Akademická knižnica Akadémie umení v Banskej Bystrici
 Akademická knižnica Hudobnej a umeleckej akadémie Jána Albrechta v Banskej Štiavnici

Prešovský kraj 

 Univerzitná knižnica Prešovskej univerzity v Prešove
 Knižnica VŠMP ISM Slovakia v Prešove

Košický kraj 

 Univerzitná knižnica Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
 Ústav vedeckých informácií a knižnica Univerzity veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach
 Univerzitná knižnica Technickej univerzity v Košiciach
 Akademická knižnica Vysokej školy bezpečnostného manažérstva v Košiciach

Referencie

Pozri aj 

 Knižničný systém Slovenskej republiky

Externé odkazy 
 Sekcia Knižnice Ministerstva kultúry SR
 Slovenská pedagogická knižnica
Korisť

Korisť môže byť:
 násilím získaná, ulúpená vec alebo veci, pozri pod krádež
 zver ulovená dravcom alebo pytliakom, pozri pod lov 
 vo vojenstve:
 vojenský materiál ukoristený protivníkovi alebo zanechaný protivníkom na bojisku, pozri vojnová korisť
 vojenský materiál, ktorý protivník používal v čase vojny, zanechal ho na bojisku a ozbrojené sily ho ukoristili, pozri koristný materiál
 expresívne: osoba vystavená násiliu (násilnému trestnému činu, vojnovej krutosti a pod.), obeť, pozri napr. obeť (právo)

Pozri aj 
 obeť
 systém lovec-korisť
 vykorisťovanie

Referencie
Jasmina Alagič

Jasmina Alagič Vrbovská (* 27. jún 1989, Stuttgart, Západné Nemecko) je slovenská modelka a moderátorka maďarsko-bosenského pôvodu.

Životopis 
Narodila sa v nemeckom meste Stuttgart. Jej otec pochádza z Bosny a Hercegoviny a matka je maďarského pôvodu. Navštevovala súkromné gymnázium, po jeho skončení študovala na vysokej škole masmédiálnu komunikáciu, tú však nedokončila.

V detstve študovala hru na saxofón, čo tiež predviedla v súťaži Miss Slovensko 2009, kde súťažila s číslom 10.

Podieľala sa na moderovaní Fashion TV. V roku 2018 spolu s českým moderátorom Leošom Marešom moderovala televíznu súťaž Československá Super Star. Spoločne s youtuberom Matejom Zrebným točí videá na jeho Youtube kanál. Účinkovala v štvrtej sérii show Tvoja tvár znie povedome.

Dňa 18. mája 2019 sa vydala za speváka Rytmusa, ktorému 26. júla 2019 porodila syna.

Referencie 

Slovenské modelky
Slovenskí moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Česko Slovenská SuperStar
Osobnosti zo Stuttgartu
Slovenské osobnosti bosnianskeho pôvodu
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Pod Rozsutec

Pod Rozsutec (v mapách Podrozsutec, miestne: Podrázsutec, Podrozsutce) je jedna zo siedmich osád v terchovskej doline, ktoré ležia na jej fatranskej strane (Bačín, Mažgútovci, Belovci, Podolina, Chalupy, Podhorskovci, Štefanová, Podrozsutec), oproti desiatkam osád na beskydskej strane (kde leží napríklad aj rodisko Juraj Jánošíka, Jánošíkovci). Administratívne patrí pod obec Terchová. Tvorí ju približne 20 dreveníc, z ktorých sú niektoré prestavané a niektorú úplne  nové, ale štýlovo nie výrazne rušivé. V okolí sú polia a pasienky. Preteká ňou potok, ktorý pramení pod Malým Rozsutcom a poniže vytvoril roklinu Nové Diery.

Osada sa v písomnostiach spomína od prelomu 19. a 20 storočia, pravdepodobne  bola založená už skôr. Jej obyvatelia sa údajne zaoberali okrem poľnohospodárstva, chovu hospodárskych zvierat a pastierstva aj  lovom a drevárstvom. Osada nie je prístupná po verejných komunikáciach. Na historickej ortofotomape z roku 1950 je zachytených asi 10 domov a v  okolí obhospodarovaná pôda.  Od 50. rokov 20. storočia ju stáli obyvatelia z rodín Muchovcov a Mičovcov opúšťali, posledná rodina odišla v roku 2005. Napriek tomu tu v lete ešte vidieť obrábané políčka a pasúci sa dobytok. V súčasnosti je osada obývaná sezónne a zveľaďovaná potomkami pôvodných obyvateľov a starými aj novými chalupármi.

Podrozsutec je prístupný  len poľnými cestami cez osady Chalupy a Podhorskovci. Vedie ňou zeleno značený turistický chodník na Malý Rozsutec, ktorý sa týči priamo nad osadou. Turisticky atraktívnejší je prístup  chodníkom, ktorý odbočuje zo žlto značenej turistickej trasy cez roklinu Nové diery (na jej ohybe, pri tabuli náučného chodníka) a domáci si ho vyznačili červenými srdiečkami. Končí tu aj chodník - skratka zo sedla Zákres pod Malým Rozsutcom, sčasti vyznačený bielymi a žltými pásmi.

Galéria

Zdroje 

 text na výveske v osade, mapové podklady a miestni pamätníci.

Iné projekty 

Terchová
Miestne časti na Slovensku
Raft (videohra)

Raft je sandboxová hra vyvíjaná spoločnosťou Redbeet Interactive a vydaná firmou Axolot. Prvá testovací prototyp vyšiel 17. októbra 2016 ako verzia Beta 1.0.0 na Itch.io a plná verzia vyšla 23. mája 2018 na Steam.

Hra sa odohráva v roku 2027 keď globálne otepľovanie roztopí ľadovce a tým sa zvýši hladina morí, ktorá zaplaví celú Zem. Hráč sa objaví na plťke z ktorej chytá "odpadky" ktoré sú porozhadzované po celom oceáne. Z materiálov ktoré vyloví si musí vyrobiť pomôcky, ktoré sú potrebné na prežitie. Postupom času si hráč môže vylepšovať svoje pomôcky.

Referencie

Externé odkazy  
 Oficiálna stránka Raftu
 Raft na steame
 Oficiálna Wiki pre hru

Počítačové hry
Cloud computing
Počítačové hry z 2018
Železničná stanica Sekule

Železničná stanica Sekule je železničná stanica v Sekuliach. Leží na dvojkoľajnej trati Bratislava – Břeclav. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV. Stanica je súčasťou malého pokraničného styku ZSSK-ČD.

Doprava 
Stanica má 5 dopravných a 1 manipulačnú koľaj. Nástupištia sú pri koľajách 1, 2, 3 a 4.
Na stanici sa nachádza pokladňa ZSSK, vydáva vnútroštátne cestovné lístky. Pri železničnej stanici je autobusová zastávka.

Pri stanici je parkovisko Bike and Ride.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Sekule
Sekule
Doprava v okrese Senica
Stavby v okrese Senica
Čepiec

Čepiec (nárečovo: čapec, čapiec) môže byť:
 druhá komora predžalúdka prežúvavcov, pozri čepiec (prežúvavce)
 ženská pokrývka hlavy, pozri čepiec (pokrývka hlavy)
 nárečovo:
prikrývka hlavy malého dieťaťa/dojčaťa, synonymum: čepček, pozri čepček (pokrývka hlavy)
polkužeľovitá strieška na najvyššej časti štítu strechy, pozri čepiec (strecha)
pobrušnica ošípanej, pozri pod pobrušnica a ošípaná

Referencie
Malý Minčol (vrch v Malej Fatre)

Malý Minčol () je vrch v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. Leží približne  západne od Vrútok.

Poloha 
Nachádza sa v južnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin. Na vrchole sa stretávajú hranice katastrálnych území mesta Vrútky a obce Stráňavy. Najbližšími vrcholmi sú juhozápadným smerom po hrebeni ležiaci Minčol (), severovýchodným smerom pokračuje hrebeň na Úplaz (). Severozápadne sa nachádza vrch Hoblík () a východným smerom leží Diaľna (). Na úpätí Minčola na žilinskej strane sa nachádzajú obce Stráňavy a Višňové s rovnomennými, turisticky zaujímavými dolinami.

Opis 
Vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Domašín () v Strečnianskej tiesňave cez Malý Minčol na Veľkú lúku (). Od dominantného Minčola ho oddeľuje sedlo Okopy (), plytké sedlo na severovýchode oddeľuje Úplaz (). Práve s Úplazom tvorí Malý Minčol jeden masív. Podobne ako susedný Minčol, aj tento vrch pôsobí mohutnejším dojmom zo západnej, žilinskej strany. Svahy pokrýva zväčša smrekový, miestami zmiešaný les, vrcholová časť je bez porastu, čím umožňuje kruhový výhľad. Okolie vrcholu je porastené plochami čučoriedky obyčajnej. Severné svahy odvodňujú prítoky Stráňavského potoka, južné potok Javorina a východnú časť Kamenný potok.

Výhľady 

Z vrcholu je, podobne ako zo susedného Minčola, kruhový výhľad na Žilinskú kotlinu, mesto Žilina, Turčiansku kotlinu, mesto Martin a na Malú a Veľkú Fatru. Pri priaznivých podmienkach sa prejaví jeho výhodná poloha v osi horného toku rieky Váh a nižších pohorí na severe a západe. Na východ tak dovidieť ponad Liptov k štítom Západných, Vysokých a Nízkych Tatier, veľmi dobre vidieť Veľký Choč a Krivánsku časť Malej Fatry, Oravské i Kysucké Beskydy a západným smerom i Moravsko-sliezske Beskydy s Lysou horou.

Prístup 
 po  značenej trase E3:
 z juhozápadu po hrebeni zo susedného Minčola
 zo severu po hrebeni zo sedla Javorina cez Úplaz
 po  značenom chodníku 2728:
 z obce Višňové cez Hornú roveň a Minčol
 z Vrútockej lokality Piatrová cez sedlo Okopy

Referencie

Pozri aj 
 Lúčanská Fatra
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 Malá Fatra – Martinské hole, Letná turistická mapa 1:50 000'', Vojenský kartografický ústav, š.p., Harmanec, 2000

Vrchy v Malej Fatre
Vrchy v Lúčanskej Fatre
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Vrchy v okrese Martin
Májik

Májik môže byť:
malý máj (v zmysle ozdobený strom), pozri pod máj (rozlišovacia stránka)
nárečovo:
vianočný stromček
ozdobený konár, najmä z brezy
letečko

Zdroje
Čepček

Čepček (nárečovo aj: čepčík, čepeček) môže byť:
malý čepiec
nárečovo:
prikrývka na hlavu dojčaťa, pozri čepček (pokrývka hlavy)
zvyšok blany z plodového obalu na hlave malého dieťaťa

Čepček môže byť aj priezvisko, napr.:
Elena Čepčeková

Zdroje
T&R Band

T&R Band alebo Traditional & Revival Jazz Band je slovenská džezová skupina, ktorá vznikla v roku 1986 spojením dvoch popredných revivalistických skupín Nový tradicionál  (vznik 1961) a Revival Jazz Band (vznik 1962).  

Okrem štandardného dixielandového repertoáru hrali aj swing, úpravy skladieb vážnej hudby, jumping jazz, blues a iné. Hrali aj v Holandsku, Nemecku, Španielsku, Kube, Alžírsku, Grécku, Švajčiarsku, USA a ďalších krajinách. Naj Slovensku boli známi pravidelnými štvrtkovými vystúpeniami v bratislavskej pivárni Stará sladovňa v rokoch 1980 až 1995.

Členovia 
 Peter Lipa - spev
 Anton Rakický – banjo
 Alois Bouda – klavír,
 Fedor Frešo – el. kontrabas / Stanislav Herko – basgitara
 Štefan „Piťo¨ Popluhár /Karol Sucháň – bicie
 Juraj Lehotský – trúbka 
 Vladimír Vizár – trombón
 Jaroslav „Country¨ Červenka – klarinet, altový saxofón.

Diskografia 
 1986 - Live at the Limmatquai 
 1989 - Peter Lipa a T+R Band 
 1993 - Up to Date 
 1990 - T+R Band & Peter Lipa in Germany

Referencie 

T&R Band
Peter Lipa
Slovenské hudobné skupiny
Slovenské džezové hudobné skupiny
App Inventor

App Inventor je vývojové prostredie a grafický programovací jazyk pre mobilné telefóny. Používa sa vo výučbe programovania, ale možno v ňom vyvíjať aj plnohodnotné aplikácie. Zatiaľ je podporovaný len operačný systém Android, ale plánuje sa vyvinúť aj verzia prostredia pre iOS. Prostredie App Invetora je spúšťané vo webovom prehliadači a zdrojový kód je ukladaný v cloude. Vývojové prostredie má dve základné obrazovky: 
Designer – slúži na návrh dizajnu aplikácie.
Blocks – pokrýva algoritmickú časť aplikácie cez vkladanie blokov zdrojového kódu.

App Inventor bol pôvodne vyvinutý spoločnosťou Google. V súčasnosti je pod správou Massachusetts Institute of Technology (MIT), pričom Google projektu naďalej poskytuje svoju podporu.

Zdroje
Oficiálna stránka

Programovacie jazyky
Anestéziologicko-resuscitačné oddelenie

Anestéziologicko-resuscitačné oddelenie je spolu s Jednotkou intenzívnej starostlivosti (JIS) špecializovanou súčasťou zdravotníckych zariadení (nemocníc) charakterizované možnosťou intenzívnej starostlivosti najmä vďaka vyššiemu pomeru medzi počtom členov personálu a počtom ošetrovaných pacientov, špecializovanej odbornej príprave a špecifickým skúsenostiam personálu, kontinuálnemu monitoringu stavu pacienta, technologickému (prístrojovému) vybaveniu, organizácii práce a priestorovému usporiadaniu. V praxi má na ARO/JIS jedna sestra v starostlivosti jedného alebo dvoch pacientov, jeden lekár má v starostlivosti zvyčajne najviac štyroch pacientov. Na anestéziologicko-resuscitačných oddeleniach (ARO) sú na Slovensku hospitalizovaní pacienti s polytraumou, s potrebou opakovaných operácii, v ťažkom šoku, sepse, a s potrebou dlhodobej umelej pľúcnej ventilácie. Starostlivosť poskytovanú na ARO a JIS možno vo všeobecnosti vnímať ako podobnú, na ARO sú pacienti hospitalizovaní najmä v bezprostrednom pooperačnom období. Normatívy personálneho obsadenia na ARO sú na Slovensku stanovené vyššie, ako normatívy určené pre JIS.

Anestéziológia zabezpečuje bezbolestné vykonávanie diagnostických a liečebných výkonov operačnej i neoperačnej povahy v celkovej i regionálnej anestézii a predoperačnú prípravu v spolupráci s inými odbormi, pokiaľ si to vyžaduje stav a  pridružené ochorenia pacienta. Na oddelení intenzívnej medicíny sú hospitalizovaní pacienti, u ktorých hrozí alebo už nastalo zlyhávanie dôležitých orgánov. Jedná sa o stavy s poruchou vedomia rôznej príčiny, úrazy, poruchy vnútorného prostredia, stavy dychovej nedostatočnosti s potrebou umelej pľúcnej ventilácie, stavy vyžadujúce podporu krvného obehu, a pod. Na zabezpečenie monitoringu a  intenzívnej liečby sú potrebné špeciálne monitory vitálnych funkcii, dávkovače liekov, prístroje podporujúce životné funkcie pacienta a podobne.

Referencie 

Nemocnice
Európska cesta 85

Európska cesta 85 (E85) je európska cesta, vedúca z mesta Klaipėda v Litve do mesta Alexandrupoli v Grécku. Jej celková dĺžka je 2 314 km.

Priebeh 
 
 : Klaipėda () – Kryžkalnis () – Sitkūnai ( – Kaunas ( ) – Vilnius ()
 : Vilnius ()
 : Vilnius () – Šalčininkai
 
 : Bieniakoni – Lida – Slonim – Ivacevičy ()
 : Ivacevičy (koniec súbežnosti s ) – Kobryn (začiatok súbežnosti s ) – Patryki (koniec súbežnosti s )
 : Kobryn (Patryki) – Makrany
 
 : Domanove – Koveľ () – Dubno () – Ternopiľ () – Černovice – Porubne
 
 : Siret – Suceava () – Săbăoani () – Roman – Bacău () – Mărășești () – Focșani – Buzău () – Urziceni (začiatok súbežnosti s )
  Bukurešť (koniec súbežnosti s )
 : Bukurešť (začiatok súbežnosti s ) – Giurgiu
 
 : Ruse (koniec súbežnosti s )
 : Ruse () – Byala () – Veliko Tarnovo () – Stara Zagora () – Dimitrovgrad () – Haskovo
 : Haskovo
 : Haskovo – Harmanli – Novo Selo
 
 
 : Ormenio – Orestias – Didmoticho – Likofos – Ardani
 : Ardani – Alexandrupoli

Referencie

Pozri aj 
 Most priateľstva Giurgiu-Ruse

Iné projekty

Zdroj 
 

Európske cesty
Cestná infraštruktúra v Grécku
Cestná infraštruktúra v Rumunsku
Január 2020



Udalosti

Úmrtia 
 3. január – Wolfgang Brezinka, nemecký pedagóg (* 1928)
 3. január – Gásem Solejmání, iránsky generálmajor, veliteľ špeciálnych jednotiek Kuds Iránskych revolučných gárd (* 1957)
 5. január – Hans Tilkowski, nemecký futbalista (* 1935)
 7. január – Neil Peart, kanadský bubeník a skladateľ (* 1952)
 9. január – Mike Resnick, americký autor science fiction (* 1942)
 9. január – Stefanija Turkevič-Lukianovič, ukrajinská hudobná skladateľka, klavíristka a muzikologička (* 1929)
 10. január – Qaboos bin Said al Said, ománsky sultán (* 1940)
 11. január – Juraj Tandler, slovenský hudobný skladateľ, dirigent a pedagóg (* 1934)
 12. január – Roger Scruton, britský filozof, spisovateľ a politológ (* 1944)
 16. január – Christopher Tolkien, britský spisovateľ, syn J.R.R. Tolkiena (* 1924)
 17. január – Jolanda, česká veštkyňa a kartárka (* 1950)
 20. január – Jaroslav Kubera, český politik (* 1947)
 21. január – Terry Jones, britský komik a režisér, člen komediálneho tímu Monty Python (* 1942)
 23. január – Marián Skladaný, slovenský vysokoškolský pedagóg a historik (* 1940)
 26. január – Kobe Bryant, americký profesionálny basketbalista, hráč LA Lakers (* 1978)
 26. január – Ján Čomaj, slovenský novinár, spisovateľ a vysokoškolský pedagóg (* 1935)
 27. január – Jiří Zahradník, český entomológ, fotograf a hudobník (* 1928)
 30. január – Luboš Dobrovský, český novinár, disident a politik, v rokoch 19901992 minister obrany ČSFR (* 1932)
 31. január – Mirzə Xəzər, azerbajdžanský spisovateľ, politický analytik, moderátor a vydavateľ (* 1947)

Referencie