joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Orest Dubay (1919)

Akademický maliar, profesor Orest Dubay st. (* 15. august 1919, Veľká Poľana† 2. október 2005, Bratislava) patril medzi najvýznamnejších slovenských grafikov 20. storočia.

Život 
V rokoch 19391943 študoval na oddelení kreslenia a maľovania SVŠT v Bratislave. V roku 1948 prijal miesto asistenta na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty UK v Bratislave. V rokoch 19491984 pôsobí ako pedagóg na Vysokej škole výtvarných umení, 19681971 rektorom VŠVU, 1964 bol vymenovaný za čestného člena Accademia Fiorentina delle arti. Manželka Anna Dubayová rod. Vyšná (nar. 1920, Sokolče). Maju dvoch synov, slovenský maliar Orest Dubay (1954) a Ing. arch. Juraj Dubay. Jeho synovcom je aj rozhlasový novinár Vladimír Šmihula (1943).

Dielo 
Zaradil sa medzi významných predstaviteľov slovenskej povojnovej grafiky. Od roku 1959 vystavoval doma aj v zahraničí. V roku 1980 mu vychádza v cykle Dvanásť grafík vo vydavateľstve Tatran.

Pôsobil v Spolku umelcov a priateľov grafiky (od 1948), v Skupine výtvarníkov 29. augusta, Klube grafikov a ďalších spolkoch. Svoje diela vystavuje od roku 1943 najprv ako súčasť výstavy, od roku 1959 aj ako samostatné výstavy doma i v zahraničí v Berlíne, Budapešti, Rostocku, Bagdade, Düsseldorfe, Káhire, Lipsku, Varne, Ulanbátare, Moskve, Florencii a ďalších veľkomestách.

V roku 1989 daroval rozsiahly súbor diel Vihorlatskému múzeu v Humennom.

Ocenenia 
V roku 1977 mu bol udelený titul národného umelca a taktiež Veľká cena na Bienále slovenskej grafiky v Banskej Bystrici. V roku 1981 získal cenu ex aequo súčasnej slovenskej grafiky v Banskej Bystrici.

Externé odkazy 
Diela Oresta Dubaya (1919) v SNG
NEVŠEDNOSŤ VŠEDNOSTI – Orest Dubay 1919-2005 - Šarišská galéria v Prešove

Zdroje 

 Nekrológ
 Nekrológ 2
 Orest Dubay ml.
 Dielo

Osobnosti z Veľkej Poľany
Slovenskí maliari
Slovenskí grafici
Česko-slovenskí národní umelci
Tondano (sopka)

Tondano je masívna kaldera vulkanického pôvodu, nachádzajúca sa v severnom ramene ostrova Celebes. Kaldera má rozmery 20 × 30 km, jej vek sa odhaduje štvrtohory a jej dno je pokryté viacerými postkalderovými troskovými kužeľmi a lávovými prúdmi. Vo východnej časti sa nachádza jazero rovnakého mena. Na okrajoch kaldery sa nachádzajú viaceré mladšie vulkanické centrá, ako Soputan, Sempu, Lokon-Empung a Mahawu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Tondano na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Kaldery
Lokon-Empung

Lokon-Empung je stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnom ramene indonézskeho ostrova Celebes. Komplex leží na okraji kaldery Tondano a tvorí ho dvojica stratovulkánov Gunung Lokon (1 588 m) a Gunung Empung (1 340 m) vzdialených od seba cca 2,2 km. Mladší z tejto dvojice je Empung, ktorého vrchol je ukončený 400 m širokým kráterom. Komplex je jedno z najaktívnejších vulkanických centier ostrova, od 18. storočia bolo zaznamenaných približne 25 erupcií stredne silného charakteru. Pôvodcom erupcií je kráter Tompaluan situovaný v sedle medzi oboma stratovulkánmi.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkanický komplex Lokon-Empung na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Stratovulkány
Aktívne sopky
Ruth Dubayová

Ruth Dubayová (* 1954, Bratislava) je slovenská akademická maliarka.

Biografické údaje 
Bratislavská rodáčka žije a pracuje v Bratislave. V rokoch 1973 - 1979 študovala na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave.
Jej manželom je maliar Orest Dubay (* 1954).

Dielo 
Venuje sa olejomaľbe s  tematikou rodiny, detí, kvetov  a krajiny (najmä z okolia Banskej Štiavnice). 

Viackrát vystavovala na Slovensku i v Česku.

Zdroje 
 Zhodnotenie diela
 Obrazy

Narodenia v 1954
Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí maliari
Mahawu

Mahawu je menší, v súčasnosti (jún 2014) neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v severnom ramene ostrova Celebes na okraji štvrtohornej kaldery Tondano. Vrchol 1 324 m vysokej sopky je ukončený kráterom s priemerom 180 m, v súčasnosti zaliatym vodou zelenej farby. Na severnom okraji krátera sa nachádzajú dva troskové kužele. Na rozdiel od svojho suseda - komplexu Lokon-Empung je Mahawu menej aktívna sopka, od roku 1789 len sedem erupcií, posledná v roku 1977. V roku 1994 bola pozorovaná zvýšená aktivita fumarol, bahenných sopiek a menších gejzírov na brehoch kráterového jazierka.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Mahawu na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Stratovulkány
Klabat

Klabat je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v predĺženom severnom ramene ostrova Celebes, východne od mesta Manado. S výškou 1 995 m je to najvyšší vrch na ostrove. Vrchol sopky je ukončený kráterom s rozmermi 170 × 250 m. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom aktivity sú fumaroly.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Klabat na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Stratovulkány
Prečo plačeš Miriam?

Prečo plačeš Miriam? je medzinárodne uznávaná kniha svedectiev žien po potrate, poskytuje veľké množstvo informácii o potratoch, svedectvá, následky potratu,morálne hľadisko, úvahy a na záver je doplnená aj umeleckou básnickou tvorbou s témou prolife.

1. vydanie 

Knihu Miriam, prečo plačeš? : utrpenie žien po potrate  / Z nemčiny preložil Ján Bernadič; Red. Blažej Belák. - 1. vyd. - Trnava : Spolok sv. Vojtecha, 1998, 151 strán, ISBN 80-7162-242-2 

Vydavateľstvo Spolok svätého Vojtecha (skratka SSV), Trnava knihu vydalo v  spolupráci s nadáciou Áno životu - matky v núdzi, Trnava – Košice a švajčiarskou organizáciou Ja zum leben. Posledné vydanie vyšlo v roku 2001.

Originál a  oblasť mapovania 

V orig. Myriam... warum weinst Du?, vydala nadácia „Ja zum Leben – Mütter in Not“, Uznach 1996, ISBN 3-9521192-0-2, 176 strán.

Originál diela vyšiel vo Švajčiarsku, a teda svedectvá sú hlavne z Nemecka, Švajčiarska a Rakúska. Odborná časť je zostavená rôznymi odborníkmi zo sveta.

Podobné diela na Slovensku 

Na Slovensku pred niekoľkými rokmi vyšla kniha Kto uverí mi? , vydalo Fórum života. Oblasťou mapovania je Slovensko.

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.prolife.cz
 O knihe na pôde parlamentu NR SR
 Úryvok z knihy

Knihy z 1996
Kresťanská literatúra
Mário Bicák

Mário Bicák (* 21. október 1979) je bývalý slovenský futbalista. Hral na pozícii ľavého krídelníka.

Kluby 
 1999-05: Steel Trans Ličartovce 112 (13)
 2005-08: MFK Košice 85 (7)
 2008-10 Győri ETO FC 25 (2)
 2010-13  FC Spartak Trnava 58 (6)

Zdroj 

FC Spartak trnava pocet zapasov 58 liga EL 9 zapasov

Externé odkazy 
 Mário Bicák na national-football-teams.com

 

Osobnosti z Prešova
Slovenskí futbalisti
Hráči MFK Košice
Hráči Győri ETO FC
Hráči FC Spartak Trnava
Kniha Jozue

Kniha Jozue/Jozuova/Józuova/Jošuova alebo Jozue/Jozua/Jošua/Iosua (skratka Joz) je jednou z tzv. historických kníh Starého zákona. V kánonocho nasleduje po piatich Mojžišových knihách (Tóra). Nazvaná je podľa jej hlavnej postavy, vodcu izraelského národa Jozueho.

Obsah 
Podľa knihy bol Jozue syn Núnov nástupcom izraelského vodcu Mojžiša a vojvodcom Izraelitov pri obsadzovaní Kanaánu - zasľúbenej zeme. Bol jeden z dvanástich izraelských kniežat, ktorých Mojžiš poslal na výzvedy do prisľúbenej zeme, a iba on a Kálef doniesli priaznivú správu. Jozue bol vojvodcom v prvej vojne Izraelitov po vyjdení z Egypta proti Amalekitom, v ktorej zvíťazili. 

Kniha Jozue opisuje dobývanie Kanaánu Izraelitmi a rozdelenie zeme medzi nich. V skutočnosti tento proces prebiehal viacero storočí mierovou aj vojenskou cestou, ale v knihe Jozue sa zobrazuje ako sled vojenských akcií: Prisľúbená zem nebola zemou nikoho. Keď prišli Izraeliti (kniha Jozue), sídlili tu pôvodné prevažne semitské kmene (Kanaánci), a v blízkosti Stredozemného mora aj výbojní Filištínci a museli proti nim bojovať. Izraelitov pritom viedol Jozue. Rieku Jordán prešli na Boží príkaz suchou nohou. Kanaánci, boli silnými bojovníkmi.

Prvým z najsilnejšie opevnených miest bolo starobylé mesto Jericho s mohutnými hradbami. Podľa knihy Jozue mesto padlo bez boja. Izraeliti mesto počas šiestich dní raz za deň obišli, na siedmy deň sedemkrát a za sprievodu trúb a kriku ľudí sa hradby Jericha zrútili. Izraeliti vpadli do mesta, obyvateľov až na Rachab s jej rodinou vyhubili a mesto úplne zničili. 

S Božou pomocou Jozue vybojoval mnohé boje a dobyl ďalšie mestá, nap. Haj, Gibeon. Porazil 31 kráľov a zaujal takmer celú zem Kanaán. Časť Kanaáncov ostala obývať horské oblasti. Neskôr zem rozdelil podľa Božieho nariadenia medzi 12 izraelských kmeňov. Zomrel vo veku 110 rokov.

Kniha pozostáva približne z týchto častí:
 rozprávanie, (Jozue, kap. 2-11), z toho kap. 6 opisuje dobytie Jericha: vzniklo na konci doby kráľovskej spojením jednotlivých príbehov
 opisy hraníc rozdelenej krajiny a zoznamy miest, (Jozue, kap. 13-21): vznikli v rôznych obdobiach dejín Izraela až po obdobie kráľa Josiáša.

Tak ako pri vyslobodení z Egypta aj pri zaujatí Kanaánu sa vyzdvihuje to ako Jahve pôsobí pri živote národa.

Vzhľadom na hebrejskú podobu mena Jozue (yehošua) a Ježiš (yešua) tak to viedlo k ich porovnávaniu. Ako Jozue voviedol ľud do Kanaánu tak Ježiš doviedol ľudí do Božieho kráľovstva.

Poznámky

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Zoznam kníh Biblie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biblia online praklady: katolícky, evanjelický, ekumenický, roháčkov a iné
 Kniha Jozue, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Józua - evanjelický preklad

Biblia
Starý zákon
Štěpán Trochta

ThDr. Štěpán Maria Trochta SDB (* 26. marec 1905, Francova Lhota – † 6. apríl 1974, Litoměřice) bol katolícky duchovný a salezián, 17. litoměřický biskup (19471974) a kardinál (od 1969 in pectore, od 1973 i pre verejnosť). Bol väzňom nacizmu i komunizmu, komunistický režim mu bránil vo vedení diecézy. Zomrel na mozgovú príhodu (doslova ho „urevali k smrti“).

Bibliografia 
 KUBANOVIČ, Zlatko:  Historický náhľad do dejín slovenských saleziánov (Od dona Bosca do roku 1924).  Bratislava : Don Bosco, 2019. ISBN 978-80-8074-436-6. S. 200 - 201, 203, 208, 294 - 295.
 Kardinál Trochta – mučedník: Terezín, Mauthausen, Dachau. 1. vyd. Nové Město nad Metují : Signum unitatis, 1991. 48 s. (kompilace osobních vzpomínek, životopisu vydaného v Římě a svědectví jeho známých)
 Jaroslav Novosad: Štěpán Trochta – Svědek „T“; 1. vyd. Praha : Portál, 2001. 238 s. ISBN 80-7178-591-1.

Externé odkazy 
 Štěpán Trochta, materiály z internetovej on-demand  TV-MIS
 Životopis na stránkách českej provincie Saleziánov Dona Bosca 
 Putovná výstava o kardinálovi Trochtovi

Českí kardináli
Saleziáni
Obete komunistického režimu v Česko-Slovensku
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Biskupi Litoměřickej diecézy
Štefan Mačák

Štefan Mačák (* 13. január 1985) je slovenský šachový medzinárodný majster. Najvyššie ELO mal (v júli 2008): 2557.

Mačák patril do druhej gardy v slovenskom špičkovom šachu, hral viackrát v juniorských najvyšších súťažiach, hral aj za Slovensko na juniorských majstrovstvách Európy a sveta. Na Opene Slovana v Bratislave 2003 skončil na štvrtom mieste. Jeho Elo nebolo nad hodnotou 2400 až do leta roku 2008. Na júlovej listine  v r. 2008 ELO mal už uvedený rating, čo je nárast o 215 bodov od apríla, to znamená z úrovne majstra sa dostal na úroveň veľmajstra. Vyhral veľmi silne obsadený open v Calvi s 8 bodmi z 9 partií a hral dobre aj na ďalších turnajoch Differdange (6 z 9), La Roda (6½ z 9), Plovdiv (6 z 11), Olbia (4½ z 9). Aj silne zohraté majstrovstvá Slovenska družstiev sezóny 2007/08 sa mu práve v júli zarátali. Neskôr mu však rating postupne klesol na dnešných 2468 (v októbri 2009), čo asi realistickejšie zodpovedá jeho aktuálnej sile.

Referencie

Externé odkazy 
 ratingová stránka Mačáka na fide.com
 Partie na chessgames.com (anglicky)
 Der Elospringer (nemecky)

Narodenia v 1985
Slovenskí šachisti
Európska cesta 60

Európska cesta 60 je európska cesta, ktorá spája 12 európskych a ázijských krajín. Začína v Breste vo Francúzsku a končí v Irkeštame, v Kirgizsku na štátnej hranici s Čínou.

Medzi Rumunskom a Gruzínskom, a Azerbajdžanom a Turkménskom cesta vedie cez vodné trasy.

Priebeh 
Európska cesta 60 spája na svojej dĺžke mestá:

 : Brest, Lorient, Vannes, Nantes, Angers, Tours, Orléans, Montargis, Auxerre, Beaune, Dole, Besançon, Belfort a Mulhouse, 
 : Bazilej, Zürich, Winterthur, St. Gallen a St. Margrethen,
 : Bregenz, Lauterach, Feldkirch, Landeck, Telfs, Innsbruck, 
 : Rosenheim a Bad Reichenhall/Piding 
 : (vracia sa do Rakúska) Salzburg, Sattledt, Linec, Sankt Pölten, Viedeň a Nickelsdorf, 
 : Mosonmagyaróvár, Győr, Budapešť, Szolnok a Püspökladány,
 : Oradea, Cluj-Napoca, Turda, Târgu-Mureş, Brašov, Ploieşti, Bukurešť, Urziceni, Slobozia, Konstanca a Agigea, 
 : Poti, Samtredia, Khashuri, Tiflis, 
 : Gäncä, Evlak a Baku, 
 : Türkmenbaşy, Gyzylarbat, Ašchabad, Tedjen, Mary a Türkmenabat, 
 : Alat, Buchara, Karschi, G‘uzor, Sherobod a Termez, 
 : Dušanbe a Jirgatol,
 : Sary-Tash a Irkeštam, 
 : na hranici E60 končí.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

60
Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2

Tom Clancy je Ghost Recon Advanced Warfighter 2 (Graw 2) je taktická akčná počítačová hra žánru FPS, vydaná ako pokračovanie Tom Clancy's Ghost Recon Advanced Warfighter. Nadväzuje na Ghost Recon Advanced Warfighter a je to štvrté pokračovanie populárnej série počítačových hier Ghost Recon, vydanej firmou Ubisoft.

Gameplay 
Hra sa odohráva v roku 2014, iba jeden deň po udalostiach z Ghost Recon Advanced Warfighter (GRAW), len na juh od hraníc Spojených štátov, a zaoberá sa konfliktom medzi mexickými povstaleckými skupinami, mexickými lojalistami a armádou USA v časovom rozpätí 72 hodín. Je zahrnutá široká škála typov lokácií, zobrazuje hory, malé mestá, mestské prostredie a veľkú vodnú elektráreň severne od americko-mexických hraníc.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Akčné počítačové hry a videohry
First-person shooter
Počítačové hry z 2007
Počítačové hry
Európska cesta 1

Európska cesta 1 je európska cesta, ktorá sa tiahne západnou Európou v smere zo severu na juh. Začína mestom Larne v Severnom Írsku a končí v meste Sevilla v Španielsku.

Priebeh 
V Severnom Írsku prechádza po diaľnici A8(M) z Larne do Belfastu, kde sa napája na diaľnicu M1 a v Lisburne pokračuje po ceste A1. 

V Írsku pokračuje po diaľnici M1 z Dundalku do Dublinu, cez diaľnicu M50 prejde Dublin a následne po diaľnici M11 sa dostane do prístavu Rosslare Harbour. Odtiaľto smeruje lodná trasa do Španielska.

V Španielsku pokračuje po ceste N550 z mesta Ferrol do Valença v Portugalsku.

Z portugalskej Valençy pokračuje diaľnicou A3 do mesta Porto, tu sa napája na diaľnicu A1 a smeruje do Lisabonu. Z Lisabonu pokračuje po diaľnici A12 do Setúbalu, odtiaľ diaľnicou A2 do Albufeira, kde sa napája na diaľnicu A22 a cez mesto Castro Marim smeruje späť do španielskeho mesta Sevilla cez Vila Real de Santo António, po diaľnici A-49.

Referencie

Iné projekty 

1
Európska cesta 4

Európska cesta 4 (E 4) je európska cesta, ktorá sa v smere zo severu na juh tiahne cez Švédsko, ale malý úsek zasahuje aj do Fínska. Začína v meste Tornio vo Fínsku a končí vo švédskom meste Helsingborg. Po E 45 je to najdlhšia európska cesta na švédskom území.

Trasa 
  Švédsko
 Helsingborg – Ljungby – Värnamo – Jönköping – Linköping – Norrköping – Nyköping – Södertälje – Stockholm – Märsta – Uppsala – Gävle – Söderhamn – Hudiksvall – Sundsvall – Härnösand – Örnsköldsvik – Umeå – Skellefteå – Piteå – Luleå – Haparanda

  Fínsko
 Tornio

Galerie

Referencie 

4
Johann Carl Fuhlrott

Johann Carl Fuhlrott (* 31. december 1803, Leinefeld, Nemecko - † 17. október 1877, Elberfeld) bol nemecký profesor matematiky a prírodopisu na gymnáziu v Elberfelde, vedec zo záľuby a amatérsky archeológ. 

V roku 1856 robotníci v kameňolome v Neanderovej doline v Nemecku našli nejaké staré kosti. Majiteľ kameňolomu poslal kosti profesorovi Fuhlrottovi, s ktorým sa dohodol, že mu bude podobné nálezy posielať. Fuhlrott po dôkladnom preskúmaní dospel k záveru, že ide o pozostatky najstaršieho obyvateľa Európy - drsného, primitívneho človeka so zvieracou tvárou. Podľa miesta nálezu ho nazval neandertálec. Lenže ľudia odmietali veriť, že sa ich predkovia podobali opiciam a vyhlásili to za bezbožné.

V roku 1835 sa oženil s Josephou Amaliou Kellnerovou a mali spolu šesť detí.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Landschaftsverband Rheinland: Johann Carl Fuhlrott, Pionier und Pädagoge der Naturgeschichte (PDF-Datei; 74 kB)

Nemeckí antropológovia
Atletika na Letných olympijských hrách 2008 – Hod kladivom mužov

Hod kladivom mužov bola jedna z 24 mužských atletických disciplín na Letných olympijských hrách 2008. Súťažilo sa na pekinskom národnom štadióne Kuo-ťia tchi-jü-čchang 15. a 17. augusta. Vyhral Slovinec Primož Kozmus výkonom 82,02 m.

Kvalifikácia

Rekordy (pred olympiádou)

Medailisti

Finále

Porzi aj 
 Atletika na Letných olympijských hrách 2008
 Letné olympijské hry 2008

Hod kladivom
Hod kladivom
Veterník (prírodná rezervácia)

Veterník je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Skalica v okrese Skalica v Trnavskom kraji. Územie bolo v roku 1983 na rozlohe 18,4586 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Rezervácia leží v blízkosti obce Mokrý Háj.

Predmetom ochrany je: Ochrana posledných zvyškov typickej vegetácie skalnej stepi v západnej časti Myjavskej pahorkatiny s početným výskytom ojedinelých a chránených druhov rastlín na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Veterník, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj 

Prírodné rezervácie v Trnavskom kraji
Chránené územia v okrese Skalica
Skalica (mesto)
Európska cesta 6

Európska cesta 6 (E 6) je európska cesta, prebiehajúca v severojužnom smere v Nórsku a západnej časti Švédska. Cesta začína na južnom cípe Švédska v meste Trelleborg, odtiaľ pokračuje cez celé Nórsko po provinciu Finnmark. Cesta končí na štátnej hranici s Ruskom pri obci Kirkenes.

Trasa 
  Švédsko
 Trelleborg – Malmö – Helsingborg – Halmstad – Göteborg – Svinesund

  Nórsko
 Halden – Sarpsborg – Moss – Oslo – Hamar – Lillehammer – Dovre – Oppdal – Melhus – Trondheim – Stjørdal – Steinkjer – Grong – Mosjøen – Mo i Rana – Saltdal – Fauske – Hamarøy – Narvik – Setermoen – Nordkjosbotn – Skibotn – Alta – Olderfjord – Lakselv – Karasjok – Nesseby – Kirkenes

Galéria

Referencie

Iné projekty 

6
Európska cesta 10

Európska cesta 10 (E10) je európska cesta, ktorá začína v dedine Å v nórskom súostroví Lofoty a končí v Luleå vo Švédsku. Európska cesta 10 je dlhá 880 km, z toho 397 km sa nachádza v Nórsku a 483 km vo Švédsku.

V nórskej časti prechádza Európska cesta 10 cez desať mostov a dvanásť tunelov. Najdlhšie mosty sú Hadselbrua (1 011 m) a Tjeldsund bru (1 007 m). Najdlhšie tunely sú Sørdalstunnelen (6 338 m) a Sløverfjordtunnelen (3 337 m). Európska cesta 10 prechádza v krátkych časti troma ďalšími európskymi cestami:
 E4 od Töre po Luleå (46 km)
 E6 od Bjergvik po Trældal (18 km)
 E45 severne od Gällivare (66 km).

1. decembra 2007 bol otvorený Lofast, úsek medzi Raftsund a Gullesfjordbotn. Tento 53 km dlhý úsek skrátil E10 o 30 km.

História
Úsek Kiruna – Narvik bol postavený v roku 1980 a pokračovanie vo Švédsku bolo otvorené 1983. V roku 1984 tento úsek pokrstili nórsky kráľ Olav V. a švédsky kráľ Karol XVI. Gustáv. Odvtedy sa volá nórska časť tohto úseku "Kong Olav Vs vei". Dnešnú podobu má E10 od roku 1992.

Trasa 
  Nórsko
 Å – Leknes – Svolvær – Fiskebøll – Melbu – Sortland – Lødingen – Evenes – Narvik

  Švédsko
 Kiruna – Töre – Luleå

Galéria

Referencie

Iné projekty 

10
Florence Griffithová-Joynerová

Florence Griffithová-Joynerová (narodená ako Delorez Florence Griffith), známa aj ako Flo-Jo (* 21. december 1959, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 21. september 1998, Mission Viejo) bola americká atlétka.

Je stále držiteľkou svetových rekordov na 100 (10,49 s) a 200 m (21,49 s). V oboch prípadoch ide o podozrivo skvelé výkony. Predovšetkým rekord na 100 m predstavuje čas, ku ktorému sa dnešné najlepšie šprintérky stále nedokážu ani len priblížiť (časy najlepších majú hodnotu medzi 10,80-11,00 s). Aj preto a z ďalších dôvodov (veľmi rýchle ukončenie kariéry ešte v roku 1988, predčasná smrť zadusením sa v spánku) je táto atlétka podozrievaná z užívania dopingu. Sama však vždy užívanie akýchkoľvek podporných prostriedkov popierala a svoju výkonnosť zdôvodňovala zdravým životným štýlom. Jej výkony sú dnes stále platné ako svetové rekordy, avšak v ich „čistotu“ už odborníci neveria.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Bežci na 100 m USA
Bežci na 200 m USA
Olympijskí víťazi v behu na 100 m
Olympijskí víťazi v behu na 200 m
Olympijskí víťazi v behu na 4x100 m
Olympijskí víťazi USA
Strieborní olympijskí medailisti USA
Majstri sveta v behu na 4x100 m
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Atléti afroamerického pôvodu
Osobnosti z Los Angeles
Atléti na Letných olympijských hrách 1984
Atléti na Letných olympijských hrách 1988
Štěpánka Hilgertová

Štěpánka Hilgertová (* 10. apríl 1968, Praha) je česká kajakárka, jedna z legiend vodného slalomu (K1). Jej výška je 164 cm a hmotnosť 54 kg.

Je držiteľkou 2 zlatých olympijských medailí (1996, 2000), 1 zlatej, 2 strieborných a 1 bronzovej medaily zo Svetového pohára, 2 zlatých a 2 strieborných medailí z majstrovstiev sveta a 1 zlatej a dvoch strieborných medailí z majstrovstiev Európy.

Účasť na letných olympijských hrách 
1992: LOH 1992 Barcelona (Španielsko), vodný slalom, K1, 12. miesto
1996: LOH 1996 Atlanta (USA), vodný slalom, K1, 1. miesto
2000: LOH 2000 Sydney (Austrália), vodný slalom, K1, 1. miesto
2004: LOH 2004 Atény (Grécko), vodný slalom, K1, 5. miesto
2008: LOH 2008 Peking (Čína), vodný slalom, K1, 9. miesto

Externé zdroje 
 Osobné stránky
 Š. Hilgertová na www.sportovci.cz

Česko-slovenskí kajakári
Českí kajakári
Českí vodní slalomári
Olympijskí víťazi v kanoistike
Českí olympijskí víťazi
Osobnosti z Prahy
Angelo Taylor

Angelo Taylor (* 29. december 1979, Albany, Georgia, USA) je americký atlét, venujúci sa behu na 400 m a 400 m cez prekážky. Je olympijským víťazovom zo Sydney 2000 v behu na 400 m cez prekážky. Získal zlatú medailu aj v štafete na 4x400 metrov, ale pre pozitívny dopingový test Antonia Pettigrewa, člena štafety, musel zlatú medailu vrátiť.

Vrcholové podujatia

Osaka 2007 
Na MS v atletike 2007 získal dve medaily - zlatú v štafete na 4x400 metrov spolu s LaShawnom Merrittom, Daroldom Williamsonom a Jeremym Warinerom.

V behu na 400 m časom 44,32 s získal bronzovú medailu, keď za druhým LaShawnom Merrittom zaostal o 36 stotín sekundy.

Peking 2008 
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získal dve zlaté medaily. V behu na 400 m cez prekážky vyhral časom 47,25 s, čo bol jeho nový osobný rekord. Pred druhým Kerronom Clementom mal náskok 73 stotín sekundy.

Bol členom štafety v behu na 4x400 metrov, ktorá skončila na prvom mieste časom 2:55,39 s a tým vytvorila nový olympijský rekord na tejto trati.

Referencie

Externé odkazy 
 oficiálna webstránka 
 Angelo Taylor na iaaf.org

Bežci na 400 m cez prekážky USA
Bežci na 400 m USA
Olympijskí víťazi v behu na 400 m cez prekážky
Olympijskí víťazi v štafete 4x400 m
Olympijskí víťazi USA
Majstri sveta v štafete 4x400 m
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Atléti afroamerického pôvodu
Osobnosti z Georgie
Atléti na Letných olympijských hrách 2000
Atléti na Letných olympijských hrách 2004
Atléti na Letných olympijských hrách 2008
Atléti na Letných olympijských hrách 2012
Koruna (britská minca)

Koruna alebo crown je anglická minca vydávaná od roku 1526. Pôvodne to bola zlatá minca, resp. od vlády Eduarda VI. strieborná alebo zlatá minca, v hodnote 5 šilingov, od zavedenia desiatkovej sústavy v roku 1971 to je označenie pre pamätné mince v hodnote 25 pencí. Mince spred roka 1951 často nesú pečať Taliana Benedetta Pistrucciho zobrazujúcu boj svätého Juraja s drakom.

Iné projekty

Externé odkazy 
 History of Five Shilling Coins 
 Royal Mint Museum's history of Crown Coin
 Crown, Coin Type from United Kingdom - Online Coin Club
 Übersicht englische Münzen

Peniaze
Spojené kráľovstvo
Frank (mena)

Frank je označenie pre jednu zo svetových veľmien. Pôvodne to bola zlatá francúzska minca zo 14. storočia, neskôr strieborná. Názov bol znovu použitý počas francúzskej revolúcie so zavedením desiatkovej sústavy.

Okrem Francúzska sme sa s ním mohli stretnúť aj napr. v Belgicku, Luxembursku, Švajčiarsku, v niektorých afrických štátoch a svojho času sa objavil aj v Albánsku. Taktiež u nás bola zvažovaná možnosť zavedenia frankovej meny pri vzniku Československa v roku 1918.

 

Peniaze
Ostrožnica

Ostrožnica (rue Острожніця) je zaniknutá obec na Slovensku v okrese Snina. V roku 1980 bola evakuovaná kvôli výstavbe Starinskej priehrady. Prvýkrát spomínaná v r. 1585. Z pôvodnej obce sa zachoval obecný cintorín a cintorín padlých v prvej svetovej vojne s 82 pochovanými vojakmi. Zachovali sa tiež ruiny kostola z roku 1806, z ktorého pochádza vzácna rukopisná kniha tzv. „Ostružnické evanjelium“ z roku 1492. 

Slovenské obce zaniknuté vysídlením
Vampire Knight

Vampire Knight (; slov. doslovne: Upírsky rytier) je japonská manga séria, ktorú vytvorila Macuri Hinová a publikoval ju časopis LaLa spoločnosti Hakusenša. V roku 2008 vznikol podľa mangy aj rovnomenný anime seriál, z ktorého bolo odvysielaných 13 epizód. 6. októbra tohto roku sa začalo s vysielaním 2. série, ktorá má názov Vampire Knight Guilty.

Príbeh 

Jukina prvá spomienka zo života je, keď v zime na ňu zaútočil upír, ale zachránil ju muž menom Kaname Kuran. Ten ju následne odviedol za riaditeľom akadémie Cross (Cross Academy) a neskôr menoval ju za prefektku v škole. Ako prefekt má povinnosť ochraňovať „Denných študentov“ (ľudí) pred „Nočnými študentmi“ (upírmi) a tiež pravú identitu Nočných študentov. Spolu s Juki sa prefektom stáva aj Zero, ktorého rodičia boli zavraždení pred štyrmi rokmi čistokrvnou upírkou Šizukou.

Postavy 
Yuki Crossová – je to adoptovaná dcéra riaditeľa akadémie Cross a prefektka školy. Nepamätá sa na nič spred desiatich rokov. Hlas: Jui Horieová.

Zero Kiryu – Zerova rodina bola vyvraždená pred štyrmi rokmi upírkou Šizukou. Keďže ňou bol aj uhryznutý, je odsúdený sa po čase dostať na najnižší stupeň upírov – stupeň E. Zero je prefektom, rovnako ako Yuki. Hlas: Mamoru Mijano.

Kaname Kuran – čistokrvný upír, ktorý záchránil Yuki pred iným upírom, keď bola malá. Vždy je k Yuki milý a stará sa o ňu. Nenávidí Zeroa, pretože mu niekedy Yuki dáva prednosť. Hlas: Daisuke Kišio.

Upíri 
V tomto svete upíri môžu mať deti medzi sebou, ale aj s ľuďmi, aj keď majú dlhší život než ľudia. Nemajú radi svetlo, ale neubližuje im. Upíria spoločnosť sa delí podľa čistokrvnosti na stupne od A po E. Najmenej upírov je na stupni A, teda čistokrvných. Najnižšie D a E stupne sú opovrhované čistokrvnými a odrezané od spoločnosti.

Hudba 
1. séria
 Úvodná zvučka: Futatsu no Kodou to Akai Tsumi od ON/OFF
 Záverečná zvučka: Still doll od Kanon Wakeshima
2. séria
 Úvodná zvučka: Rinne Rondo od ON/OFF
 Záverečná zvučka: Suna no Oshiro Wakeshima Kanon

Externé odkazy 
 oficiálna stránka manga 
 oficiálna stránka anime 
 anidb.net 1. séria 
 anidb.net 2. séria 
 Rpg na tému Vampire knight 

Anime
Anime seriály
Anime z roku 2008
Manga
Batz

Batz môže označovať:

 mincu batzen
 ostrov Batz Île-de-Batz (francúzsky ostrov spadajúci do oblasti Bretónska)
Oliver Andrásy

Oliver Andrásy (* 15. november 1957, Bratislava) je slovenský moderátor, scenárista a režisér. Vyštudoval žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Od r. 1983 pracoval v redakcii zábavných žánrov Slovenského rozhlasu. V roku 1993 založil spolu s Elenou Vacvalovou a Stanislavom Gurkom firmu Hattrick.

Dielo

Rozhlas 
Autor a moderátor cyklických rozhlasových relácií 
 Humorikon (Slovenský rozhlas)
 Päťadvadsať (Slovenský rozhlas)
 Dereš (Rádio Twist)
Autor televíznych relácií:
 Apríl, Apríl (Čsl. televízia)
 Pátranie pokračuje (Čsl. televízia)
 Škola života (Čsl. televízia)

Televízia 
Autor a moderátor televíznych relácií:
 Čo dokáže ulica (Čsl. televízia, neskôr Slovenská televízia)
 Aj múdry schybí (VTV, neskôr TV Markíza)
 Nikdo není dokonalý (Prima,  ) 
 Dereš (TV Markíza)
 Nikto nie je dokonalý (RTVS)

Producent a režisér televíznych relácii:
 Bonzáčik (VTV, neskôr TV Markíza)
 Dve na tri (TV Markíza)
 Nikto nie je dokonalý (RTVS, TV JOJ)

Knižná tvorba 
 Len o tých druhých (Východoslovenské vydavateľstvo 1988)

Ocenenie 
 Habsbursko-lotrinská dynastia

 Rád sv. Juraja

Andrássy je od roku 2017 rytierom tohto habsburského dynastického rádu. Začiatkom roka 2019 sa ako člen oficiálnej delegácie rádu zúčastnil tiež osláv 500. výročia smrti cisára Maximiliána I.

Referencie 

Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Slovenskí rozhlasoví moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Slovenskí rozhlasoví scenáristi
Slovenskí televízni scenáristi
Slovenskí televízni režiséri
Slovenskí televízni producenti
Slovenskí humoristi
Osobnosti z Bratislavy
Jarmila Kratochvílová

Jarmila Kratochvílová (* 26. január 1951 Golčův Jeníkov) je bývalá česko-slovenská bežkyňa na krátke a stredné trate. 

Je držiteľkou svetového rekordu na 800 m v čase 1:53,28 min., ktorý vytvorila 26. júla 1983 v Mníchove. Tento rekord, starý 38 rokov, je tak vôbec najdlhším v atletickej histórii.

V rokoch 1981 a 1983 zvíťazila v česko-slovenskej ankete Športovec roka.

Momentálne sa venuje trénerskej činnosti.

V auguste 2006 bola Kratochvílová nepriamo obvinená denníkom MF Dnes z užívania dopingu, tá však tieto obvinenia odmietla.

Športové úspechy 
 1977: Halové majstrovstvá Európy, San Sebastian (Španielsko), 400 m, 6. miesto, 53,95
 1980: LOH 1980, Moskva (ZSSR), 400 m, 2. miesto, 49,46
 1982: Halové majstrovstvá Európy, Miláno (Taliansko), 400 m, 1. miesto, 49,59, svetový rekord
 1982: Majstrovstvá Európy, Atény (Grécko), 400 m, 2. miesto, 48,85
 1983: Majstrovstvá sveta, Helsinki (Fínsko), 400 m, 1. miesto, 47,99, svetový rekord
 1983: Mníchov (Nemecká spolková republika), 800 m, 1. miesto, 01:53,28, svetový rekord
 1983: Majstrovstvá sveta, Helsinky (Fínsko), 800 m, 1. miesto, 01:54,68

Osobné rekordy

Športové ocenenia 
 1981: Najlepší športovec roka ČSSR, 1. miesto
 1983: Najlepší športovec roka ČSSR, 1. miesto

Externé odkazy 
MF Dnes: Kratochvílová: Krásná pohádka o světici?

Českí bežci
Česko-slovenskí bežci
Česko-slovenskí strieborní olympijskí medailisti
Držitelia svetových rekordov
Majstri Európy v atletike
Majstri sveta v behu na 400 m
Atléti na Letných olympijských hrách 1980
Európska cesta 012

Európska cesta 012 je diaľková cesta na juhovýchode Kazachstanu. Tiahne sa od Alma-Aty na sever k mestu Chorgos na hraniciach s Čínou. Je súčasťou Asian Highway 5 (Šanghaj - Istanbul) v Projekte ázijských diaľkových ciest.

012
Jan Opletal

Jan Opletal (* 1. január 1915, Lhota nad Moravou, Rakúsko-Uhorsko dnes Česko – † 11. november 1939, Praha, Protektorát Čechy a Morava dnes Česko) bol český študent Lekárskej fakulty Karlovej univerzity, strelne smrteľne poranený v Prahe, počas demonštrácie študentov v protektoráte Čechy a Morava proti nemeckej okupácii Česko-Slovenskej republiky.

Životopis 
Jan Opletal zmaturoval v roku 1934 na gymnáziu v Litoveli a od roku 1936 začal štúdium na Karlovej univerzite. Dňa 28. októbra 1939, v deň výročia založenia Česko-Slovenskej republiky, sa v Prahe uskutočnili demonštrácie študentov proti nemeckej nacistickej okupácii, počas ktorých na neho strieľali. O niekoľko dní neskôr, 11. novembra 1939, na následky týchto zranení zomrel.

Na jeho pohreb prišlo tisíce študentov a následne prerástol na ďalšiu protinacistickú demonštráciu. V jej dôsledku 17. novembra 1939 nariadil ríšsky protektor Konstantin von Neurath zatvorenie všetkých českých univerzít a internátov. Deväť študentov bolo popravených a približne 1 200 študentov bolo deportovaných do koncentračného tábora Sachsenhausen, v ktorom 35 z nich zahynulo.  

Deň jeho pohrebu, 17. november, bol v roku 1941 v Londýne stanovený za Medzinárodný deň študentstva.  

V roku 1996 mu bol prepožičaný in memoriam Rád T. G. Masaryka I. triedy.

Následky

Pozostatky Jana Opletala boli prevezené do jeho rodného mesta a vztýčili mu tam aj pamätník. V mnohých českých mestách boli po ňom pomenované ulice, napr. v Prahe je po ňom pomenovaná ulica susediaca s Václavským námestím. Na základe tejto udalosti, bol tento deň vyhlásený za medzinárodný deň študentstva.

Literatúra

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Jan Opletal, heslo v encyklopedii Kdo byl kdo
Jan Opletal jako symbol hrdého vzdoru
17. listopad 1939 je opředen mýty

České osobnosti druhej svetovej vojny
Zastrelené osobnosti
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Altun

Altun (turecky altin = zlato) alebo sultani je zlatá minca zavedená v roku 1454 sultánom Mohamedom II. po dobytí Carihradu. Ide o vedúci nominál osmanského mincovníctva. Pôvodne mala hmotnosť 3,43 g.

Zdroje

Externé odkazy 
Mince z doby Mehmeda II.

Peniaze
Osmanská ríša
Európska cesta 011

Európska cesta 011 je diaľková cesta v Kazachstane a Kirgizsku. Začína sa v meste Kokpek, v Alma-Ate sa križuje s E011 a končí pri jazere Issyk-kuľ.

011
Európska cesta 013

Európska cesta 013 je diaľková cesta v Kazachstane. Začína sa v meste Saryosek, kde sa odpája z E40 a ďalej pokračuje na východ do mesta Koktal, kde sa napája na E012.

013
Encyclopaedia Beliana

Encyclopaedia Beliana (podtitul: slovenská všeobecná encyklopédia (v dvanástich zväzkoch)) je veľká slovenská všeobecná encyklopédia, pomenovaná podľa Mateja Bela, ktorá vychádza vo vydavateľstve Veda od roku 1999. Dielo zostavuje a redakčne spracováva kolektív Encyklopedického ústavu Slovenskej akadémie vied. Vedúcou odbornej redakcie a vedúcou projektu je Anna Prociková, predsedom redakčnej rady Štefan Luby. 

Na tvorbe diela sa podieľajú stovky externých autorov textov, konzultantov a oponentov. Na grafickom obsahu (ilustrácie, fotografie a mapy) spolupracujú desiatky externých autorov a konzultantov.

Jednotlivé zväzky vychádzajú s odstupom dva roky, čo je pomalšie oproti pôvodnému plánu, ktorý počítal s vyjdením celej encyklopédie za 10 rokov. Celá encyklopédia bude podľa plánov mať približne 150 000 hesiel a pôvodne sa predpokladalo vydanie 12 zväzkov, no v roku 2017 skôr 14 alebo 15, v roku 2021 okolo 20. Po vydaní celej encyklopédie budú nasledovať dodatky.
Doteraz (2021) vyšlo 9 zväzkov.

Zoznam zväzkov

Budúcnosť 
Podľa zmluvy medzi SAV a Encyklopedickým ústavom SAV majú byť tlačové podklady pre knižné vydanie ďalších dielov Beliany odovzdané:
 10. zväzok – 30. september 2023
 11. zväzok – 31. marec 2026
 12. zväzok – 30. september 2028
 13. zväzok – 31. marec 2031
 14. zväzok – 30. september 2033.

Internetová verzia 
V roku 2018 bola zverejnená internetová verzia encyklopédie. Texty hesiel sú zverejnené pod verejnou licenciou Creative Commons Attribution-NoDerivatives 4.0 International (CC BY-ND 4.0) a každá ilustrácia má osobitné podmienky použitia. Technická realizácia internetovej verzie Encyclopaedie Beliany bola uskutočnená za pomoci občianskeho združenia Spoločnosť pre otvorené informačné technológie (SOIT) za pomoci výlučne otvoreného softvéru a aj výsledný zdrojový kód je otvorený softvér zverejnený na portáli GitHub. K 1. 1. 2019 internetová verzia obsahuje len malý výber z hesiel publikovaných v papierovom vydaní, pričom časť z týchto online hesiel je aktualizovaná.

Ocenenia 
 1999 Cena za vedeckú a odbornú literatúru
 2000 Slovník roka
 2001 Zlatá medaila SLOVAK GOLD
 2001 Najkrajšie knihy Slovenska
 2004 Slovník roka

Encyklopédia v kultúre 
 2008 Dokumentárny film Encyclopaedia Beliana, Agas, s.r.o., réžia Yvonne Vavrová

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Encyclopaedia Beliana (online je uvedený len malý výber z hesiel publikovaných v papierovom vydaní, pričom časť z týchto online hesiel je aktualizovaná (stav: január 2019))
 Beliana na EnÚ SAV
 Knižná revue: Encyclopaedia Beliana 3
 

Slovenské encyklopédie
Knihy z 1999
Publikácie Slovenskej akadémie vied
Ján Chrbet

Ing. Ján Chrbet (* 25. júl 1963, Zvolen) je slovenský politik. Od 18. augusta 2008 do  6. mája 2009 bol minister životného prostredia.

Život 
Ján Chrbet absolvoval Vojenské gymnázium v Banskej Bystrici a Vysokú vojenskú technickú školu v Liptovskom Mikuláši.

Po absolvovaní vysokej školy pôsobil 7 rokov v armáde v Česku, odtiaľ sa vrátil ako učiteľ na Vojenské gymnázium v Banskej Bystrici. Od roku 1992 začal podnikať vo výrobe bionafty, jedlého rastlinného oleja ekologickou metódou a v oblasti likvidácie odpadov.
Spoločnosť, v ktorej od r. 1992 podnikal, skončila v exekúcii, a keďže nemala majetok, zostal po nej nesplatený mnohomiliónový úver.

Ján Chrbet je ženatý, má manželku Janu, syna Tomáša a dcéru Luciu.

Politická činnosť 
V parlamentných voľbách v roku 2006 kandidoval za Slovenskú národnú stranu na 23. mieste kandidátky. Nebol zvolený za poslanca a stal sa v poradí tretím náhradníkom. 

27. júla 2006 nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Dušana Švantnera. 
Bol členom výboru pre hospodársku politiku.

18. augusta 2008 vystriedal na poste ministra životného prostredia odvolaného Jaroslava Izáka. V ten istý deň prestal uplatňovať mandát poslanca národnej rady. Na prvej tlačovej konferencii po oznámení jeho nominácie na post ministra uviedol, že o ekológii veľa nevie, sľuboval však, že sa bude snažiť.
Pri svojom nástupe do funkcie vyhlásil, že jeho prioritou bude protipovodňová ochrana a budovanie vodovodov a kanalizácií.

6. mája 2009 ho prezident Ivan Gašparovič na návrh premiéra Roberta Fica odvolal z funkcie ministra životného prostredia. Dôvodom bolo podľa predsedu vlády politické zlyhanie ministra. Fico sa rozhodol, že Chrbeta nechá odvolať, keď od vlády požadoval, aby rozhodla, či zruší spornú zmluvu s americkou firmou Interblue Group o predaji prebytočných emisných kvót oxidu uhličitého.

Vo funkcii ho nahradil Viliam Turský.

Pozri aj 
 Kauza Interblue

Referencie

Externé odkazy 
 Ján Chrbet na stránke MŽP SR

Narodenia v 1963
Žijúci ľudia
Osobnosti zo Zvolena
Slovenskí politici
Politici SNS (1990)
Ministri životného prostredia Slovenskej republiky
Európska cesta 014

Európska cesta 014 je diaľková cesta v Kazachstane. Začína sa v meste Kabanbai odpojením od E40 a pokračuje východným smerom k mestu Dostyk na hraniciach s Čínou.

014
Carrie-Anne Mossová

Carrie-Anne Mossová (* 21. august 1967, Burnaby, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská herečka známa z filmov ako Memento, Čokoláda  a Matrix.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
  
 Carrie-Anne Moss na FDb.cz

Kanadské filmové herečky
Kanadské televízne herečky
Držitelia ceny Independent Spirit Award
Osobnosti z Burnaby
Európska cesta 015

Európska cesta 015 je diaľková cesta v Kazachstane. V meste Taskesken sa odpája z E40, odkiaľ pokračuje na východ k mestu Bachty na hraniciach s Čínou.

015
Európska cesta 12

Európska cesta 12 (E12) je európska cesta, ktorá prechádza v smere z východu na západ, cez Fínsko, Švédsko a Nórsko. E12 je 910 km dlhá, začína v meste Mo i Rana v Nórsku a končí vo fínskych Helsinkách. Vo Fínsku prechádza E12 po štátnej ceste číslo 3.

Trasa 
  Nórsko
 Mo i Rana – Storuman

  Švédsko
 Lycksele – Umeå – Holmsund

  Fínsko
 Vaasa – Tampere – Hämeenlinna – Helsinki

Galéria

Referencie

Iné projekty 

12
Stanislav Becík

Doc. Ing. Stanislav Becík, PhD. (* 25. máj 1952, Nitra) je slovenský politik, od 18. augusta 2008 do 9. júla 2010 minister pôdohospodárstva.

Jeho brat, Dušan Becík, bol slovenský horolezec a cvičiteľ. Syn Stanislava Becíka, Branislav Becík, je starostom obce Dvory nad Žitavou.

Život 
V roku 1982 ukončil Agronomickú fakultu Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. V roku 2004 obhájil na tej istej univerzite titul PhD. a v roku 2007 habilitoval na docenta.

Stanislav Becík pracoval od roku 1973 až do vymenovania do funkcie ministra v roku 2008 v Združení agropodnikateľov, družstvo Dvory nad Žitavou. Začínal ako robotník, neskôr sa prepracoval do funkcie hlavného zootechnika. V roku 1988 sa stal predsedom družstva. V roku 1998 sa stal predsedom Regionálnej poľnohospodárskej a potravinárskej komory Nové Zámky a v roku 2000 predsedom predstavenstva Slovenskej poľnohospodárskej a potravinárskej komory v Bratislave.

Je ženatý a má 3 deti.

Politická činnosť 
Stanislav Becík bol 18. augusta 2008 vymenovaný ako nominant ĽS-HZDS za ministra pôdohospodárstva namiesto odvolanej Zdenky Kramplovej. Je členom ĽS–HZDS.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanislav Becík na stránke MP SR

Osobnosti z Nitry
Slovenskí politici
Politici ĽS-HZDS
Ministri pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky
Absolventi Fakulty agrobiológie a potravinových zdrojov Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre
Atletika na Letných olympijských hrách 2008 – Beh na 400 m žien

Beh na 400 metrov žien bola jednou z 23 ženských atletických disciplín na Letných olympijských hrách 2008. Súťažilo sa na pekinskom národnom štadióne Kuo-ťia tchi-jü-čchang od 16. do 19. augusta. Vyhrala Britka Christine Ohuruoguová.

Kvalifikácia

Rekordy

Medailisti

Finále

Porzi aj 
 Atletika na Letných olympijských hrách 2008
 Letné olympijské hry 2008

Externé odkazy 
 štatistika na iaaf.org

400 m žien, Beh na
2008, Letné olympijské hry
Letné olympijské hry 1992

XXV. letné olympijské hry sa konali od 25. júla do 9. augusta 1992 v Barcelone, v Španielsku. Barcelona získala právo usporiadať olympiádu v roku 1986, keď v treťom kole hlasovania predbehla Paríž, Brisbane a Belehrad.

Medailová bilancia

Najdôležitejšie momenty 
 V basketbale mužov sa turnaja zúčastnil "Dream Team" za USA nastúpili hviezdy ako Michael Jordan, Magic Johnson a Larry Bird.
 Juhoafrická republika sa zúčastnila olympiády prvýkrát od roku 1960, nakoľko predtým mali zakázanú účasť z dôvodu apartheidu.
 Nemecko sa zúčastnilo olympiády ako jednotný tím prvýkrát od roku 1964.
 Bývalé krajiny Sovietskeho zväzu sa s výnimkou pobaltských krajín zúčastnili hier pod hlavičkou Spoločenstvo nezávislých štátov (SNŠ) a pod olympijskou vlajkou.
 Napriek sankciám zo strany OSN pre krajiny bývalej Juhoslávie sa olympiády zúčastnilo viacero športovcov z týchto krajín pod hlavičkou Nezávislí, získali tri medaily (1 striebornú a dve bronzové).
 Vitalij Ščerbo z Bieloruska, reprezentujúci SNŠ v gymnastike získal šesť zlatých medailí, z toho štyri v jeden deň. 
 Krisztina Egerszegi z Maďarska získala tri zlaté medaily v individuálnom plávaní.
 Bedminton a ženské džudo sa stalo olympijským športom, vodný slalom sa vrátil po 20 rokoch. 
 Linford Christie sa vo veku 32 rokov stal najstarším víťazom olympijského behu na 100 metrov. 
 Sergej Bubka napriek tomu, že bol z ďaleka najväčším favoritom v skoku mužov o žrdi ako držiteľ svetového rekordu, na olympiáde v Barcelone nezískal žiadnu medailu. O mesiac neskôr opäť prekonal svetový rekord.

Česko-slovenskí športovci 
Zlato
 Jan Železný — hod oštepom
 Robert Změlík — desaťboj
 Lukáš Pollert — C1, vodný slalom mužov
 Petr Hrdlička — streľba

Striebro
 Jiří Rohan a Miroslav Šimek — C2, vodný slalom mužov 
 Václav Chalupa — veslovanie

Bronz
 Luboš Račanský — streľba

Externé odkazy 
 LOH 1992 na oficiálnej stránke MOV 

 
Šport v 1992
Šport v Barcelone
OH
1992 v Španielsku
Jukari Tamurová

Jukari Tamurová (jap.: 田村 ゆかり, ) (* 27. február 1976, Fukuoka, Japonsko) je japonská populárna speváčka a seijú, teda japonská anime dabérka. Jej fanúšikovia ju volajú Jukarin (jap.: ゆかりん).

Narodila sa v meste Fukuoka a po ukončení školy sa začala venovať dabingu a spevu. Tiež sa stala hlásateľkou v japonskej televízii Animax.

Zvykne dabovať skôr mladé dievčatá alebo ženy.

Známe role 
Dôležité postavy sú zvýraznené hrubým písmom.
 A Little Snow Fairy Sugar – Greta
 Air – Mičiru
 Asu no Yoichi! – Čihaja Ikaruga
 Clannad – Mei Sunohara
 Da Capo – Sakura Jošinová
 DearS – Nia
 Final Approach – Miki Morija
 Galaxy Angel – Ranfa Franboise
 Gintama – Saki Hanano
 Gokujou Seitokai – Pu-čan
 Gokujou Seitokai – Rino Rando
 Heroic Age – Tail Ol Mehelim
 Higuraši no Naku Koro ni – Rika Furude
 Higuraši no Naku Koro ni Kai – Rika Furude
 Honoo no Labyrinth – Kasumi
 iDOLM@STER Xenoglossia – Iori Minase
 Interlude – Maiko Tamaki
 Jinki:Extend – Rui Kósaka
 Kaitou Tenshi Twin Angel – Haruka Minazuki
 Kanon – Mai Kawasumi
 Kashimashi ~Girl Meets Girl~ – Tomari Kurusu
 King of Bandit Jing – Rose
 Kuroshitsuji – Elizabeth Middleford
 Mahou Shoujo Lyrical Nanoha – Nanoha Takamači
 Mai-HiME – Midori Sugiura
 Mai-Otome – Midori
 Melody of Oblivion – Koko
 Midori no Hibi – Šiori Cukišima
 Moetan – Ink Nidžihara
 Monochrome Factor – Lulu
 Mushi-Uta – Azusa Horizaki
 Myself ; Yourself – Šuri Wakacuki
 Nabari no Ou – Šinrabanšó
 Naruto – Tenten
 Naruto Šippúden – Tenten
 Nurse Witch Komugi-chan – Asuka Sakurai
 Nurse Witch Komugi-chan Magikarte Z – Asuka Sakurai
 Onegai Teacher – Ičigo Morino
 Onegai Twins – Ičigo Morino
 Otogi-jushi Akazukin – Akazukin
 Otogi-Jushi Akazukin OVA – Akazukin
 Óran Kókó Hósto Bu – Eclair Tonnerre
 Pita Ten – Miša
 Scryed – Kanami Juta
 Shakugan no Shana – Tyrael
 Sketchbook ~full color'S~ – Nagisa Kurihara
 Trinity Blood – Wendy
 Uta Kata – Mičiru Munakata
 Uta Kata OVA – Mičiru Munakata

Externé odkazy 
 Profil Jukari Tamurovej na ANN 
 Profil Jukari Tamurovej v databáze seijú 
 Oficiálna stránka Jukari Tamurovej 

Japonské speváčky
Seijú
Southgate (stanica metra)

Southgate je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti Southgate v obvode Enfield. Stanicu obsluhuje Piccadilly Line a nachádza sa v tarifnej zóne 4.

Dejiny 
Stanicu Southgate otvorili spolu so stanicou Oakwood 13. marca 1933 v druhej etape predĺženia Piccadilly Line z Finsbury Parku do Cockfosters. Pred otvorením boli okrem súčasného názvu navrhované aj Chase Side a Southgate Central. Budova stanice je postavená v štýle Art Deco z tehál, železobetónu a skla a je jedným z najlepších príkladov stavieb architekta Charlesa Holdena. Budova má kruhový pôdorys s plochou vytvárajúcou betónovú strechu. Navonok sa vyníma zvýšená strecha strednej časti, ktorá je podopretá len do kruhu usporiadanými oknami, ktoré do vestibulu púšťajú denné svetlo. Celá budova je navrchu zakončená osvetleným zariadením pripomínajúcim tzv. Teslov transformátor.

Podobne ako stanice Arnos Grove, Oakwood a Cockfosters aj Southgate je v zozname zachovaných historických stavieb. Súčasné dva eskalátory majú stále pôvodné stĺpcové osvetlenie a bronzové obklady sú stále súčasťou stanice. Avšak v úplnej podobe sa stanica nezachovala. Ku koncu 90. rokov sa jeden z troch východov zamuroval, aby na jeho mieste vznikla nová predajňa lístkov a druhý kvôli turniketom začal fungovať len ako východ.

Linky 
 na Piccadilly Line sa nachádza medzi stanicami Oakwood a Arnos Grove.

Zaujímavosti 
Zachované časti stanice, obzvlášť eskalátory vytvárajú výborné podmienky na točenie dramatických scén, ako napr. vo filme The End of the Affair (verzia z roku 1999).

Aj keď na obidva smery sa trať nachádza na povrchu, stanica samotná sa nachádza na kopci a teda súpravy pred stanicou vojdú do tunela a potom za stanicou z nich zase vyjdú. Ak sa však pozriete z nástupišťa smerom na sever (z centra), tak uvidíte východ tunela, čo je pri podzemných linkách ako Piccadilly Line veľmi unikátne.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 London Transport Museum Photographic Archive
 
 
 
 
 
Charles Holden.com
 Exteriér stanice
 Interiér stanice
 Stanica v noci

Stanice londýnskeho metra
Jan Riesenkampf

Jan Riesenkampf [čítaj Rizenkamf] (* 1963, Zabrze) je poľský básnik. Debutoval súborom Koszula (1992). Verše publikuje na stránkach Fa-artu, Lampy a Iskry Božej. Žije v Varšavě.

Dielo 
Koszula, Kraków, 1992
Wybrane, Warszawa 1999
janriesenkmapf.com, Warszawa 2002
Zwykły poeta, Warszawa 2005

Externé odkazy 
 Blog Riesenkampfa

Narodenia v 1963
Poľskí básnici
Osobnosti z Varšavy
Kokaín

Kokaín je práškovitá, biela, kryštalická hmota najrozšírenejšia ako droga. Ide o alkaloid z juhoamerického kra koka pravá.

Voľná báza kokaínu crack vzniká zmiešaním s alkalickým činidlom (najčastejšie sódou, ale používa sa napríklad aj vápno alebo prášok do pečiva), ďalej s éterom alebo menej častým čpavkom a následnou tepelnou úpravou. Na výrobu 1 kg kokaínu je potrebných 100-170 kg lístkov.

Kokaín prvýkrát vyrobil nemecký chemik Albert Niemann v roku 1860. V roku 1862 bola spustená komerčná výroba v nemeckom meste Darmstadt firmou Merck.

Pravidelné podávanie kokaínu je návykové. Užívatelia sa môžu stať psychicky závislí na jeho somatických a mentálnych účinkoch, čo vedie  k zvyšovaniu dávok kokaínu pre udržanie alebo zvýšenie týchto účinkov. Riziko závislosti je osobitne vysoké po kokaíne vo forme kreku.

Účinky kokaínu na telo človeka 
 stimuluje CNS - Centrálny nervový systém
 spôsobuje tachykardiu, potenie, hypertenziu, mydriázu
 závažná intoxikácia ohrozuje život pacienta
 môžu vznikať srdcové arytmie (komorová fibrilácia, tachykardia a pod.)

Iné projekty 

Drogy