joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov

Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov je futbalový turnaj národných futbalových reprezentácií krajín združených pod organizáciou UEFA, organizovaný je každé 2 roky. Na turnaji môžu nastúpiť hráči, ktorí mali na začiatku kvalifikácie na tento turnaj 21 a menej rokov.

Turnaj sa hrá od roku 1972, pričom v rokoch 1967 až 1970 bol usporiadávaný jeho predchodca Challenge Cup pre hráčov do 23 rokov. Tento vekový limit platil do roku 1978 aj pre Majstrovstvá Európy, pred tým ako bol znížený na existujúcich 21 rokov. V prípade, že šampionát prebieha rok pred letnými olympijskými hrami, slúži aj ako európska kvalifikácia pre olympijský futbalový turnaj, kde štartujú národné mužstvá hráčov do 23 rokov s maximálne 3 futbalistami presahujúcimi tento vek v každom tíme.

Turnajový formát 
Záverečného turnaja sa v minulosti zúčastnilo len 8 tímov. Reprezentácia hosťujúcej krajiny mala miesto na šampionáte zaručené prvýkrát na ME 2007. Do kvalifikácie sa mohli zapojiť všetky členské tímy UEFA. Tie boli následne zaradené do kvalifikačných skupín podľa počtu účastníkov. Víťazi skupín a niektoré najlepšie tímy z druhých miest (celkom 14 tímov) postupovali do dvoj-zápasového playoff (baráže), z ktorého vzišlo zostávajúcich 7 účastníkov záverečného turnaja. 8 kvalifikovaných tímov na šampionáte (vrátane hostiteľskej krajiny) bolo rozdelených do dvoch základných skupín, z ktorých postupovali dva tímy do semifinále.

Od roku 2015 sa formát zmenil, pre európsky šampionát 2017 sa počet účastníkov rozšíril z ôsmich na dvanásť. V kvalifikácii si miesto na šampionáte zaručí 9 víťazov svojich kvalifikačných skupín a 2 víťazné tímy z baráže (kam postúpia vždy 4 najlepšie reprezentácie z druhých miest), ktorí doplnia na turnaji reprezentáciu hostiteľskej krajiny.

Prehľad vítazov

Challenge Cup 
Tento turnaj bol hraný na princípe majstrovstiev v boxe. Držiteľ titulu bol postupne konfrontovaný s náhodne vyberanými súperovi. Zápasy sa hrali, až na jednu výnimku, na pôde držiteľa trofeje. Od roku 1970 sa používa systém, ktorý funguje na väčšine turnajov aj dnes.

Turnaj do 23 rokov

ME U21

Počet víťazstiev

Referencie

Pozri aj 
 UEFA

Iné projekty

Externé odkazy 
 Europe - U-23/U-21 Tournaments, RSSSF.com 

Majstrovstvá Európy vo futbale
Bešamel

Bešamel je svetlá základová omáčka. Ide o tradičnú špecialitu predovšetkým francúzskej kuchyne. Od 17. storočia  je považovaná za jednu z „materinských“ omáčiek francúzskej kuchyne. Tvorí základ množstva ďalších omáčiek, napr. omáčky Mornay alebo horčičnej omáčky.

Príprava 
Príprava omáčky je veľmi rychlá a jednoduchá. Tmavou maslovou zápražku zalejeme mliekom. Rozšľaháme, provaríme a dochutíme muškátovým kvetem a cibuľou. 

Podávať sa môže k mäsu, cestovinám alebo ju je možné použiť na prípravu ďalších omáčiek, napríklad s hubami alebo bielym vínom.

Dejiny
Balsamell alebo besciamella je taliansky ekvivalent francúzskeho Béchamelu. Veľmi jednoduchá biela omáčka z múky, masla a mlieka. Omáčka bola pôvodne z renesančného Toskánska a bola známa ako Salsa Colla alebo Colletta (lepkavá omáčka) kvôli lepkavej konzistencii omáčky a do Francúzska ju v roku 1533 priviezli šéfkuchári Kataríny Medicejskej. Premenovaná bola omnoho neskôr v slavnej francúzskej kuchárke Le Cuisinier François z roku 1651, napísanej Françoisom Pierrom La Varennom. Bola pomenovaná na počesť markíza Louisa de Béchameila, finančníka a správcu Bretane, ktorý je niekedy nesprávne označovaný za autora receptu.

Omáčka bola pôvodne teľacím velouté s velkým množstvom smotany.

Recept vydaný v roku 1749 uvádzal modernú a tradičnú verziu bešamelu. Podľa tradičného receptu sa na panvici rozpustilo maslo, na ktorom sa opražila nakrájaná šalotka, koreňová zelenina, zelená cibuľka a petržlenová vňať; potom sa pridala smotana, soľ, na hrubo pomleté čierne korenie a muškátový oriešok. Omáčka sa povarila, potom sa precedila a pred podávaním sa do nej pridal kúsok masla. Podľa modernejšej verzie sa povarená omáčka neprelisovala a pred podávaním sa pridala čerstvá petržlenová vňať.

Za smerodajný je však dnes považován predovšetkým recept Louisa Saulniera z roku 1914, uverejnený v knihe Le Répertoire de la Cuisine.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Recept na bešamelovú omáčku (po česky)

Zdroj 
 

Francúzska kuchyňa
Omáčky
Dávid Hartl

Dávid Hartl (* 2. október 1993, Bratislava) je slovenský herec.

Vyštudoval konzervatórium v Bratislave. Účinkuje v Divadle Nová scéna v Bratislave, v Divadle P. O. Hviezdoslava, v Divadle Ludus a v Divadle GUnaGU. Tiež hrá na Letných Shakespearovských slávnostiach, kde má v divadelnej hre Rómeo a Júlia rolu Rómea. Zúčastnil sa tiež v piatej série súťaže Tvoja tvár znie povedome, kde obsadil prvé miesto. V roku 2020 bol nominovaný na cenu Slnko v sieti za svoj výkon vo filme Ostrým nožom.

V roku 2020 sa zasnúbil so svojou priateľkou tanečníčkou Martinou Chválovou.

Filmografia

Filmy 
 2009: Nedodržaný sľub
 2015: V Adamovom rúchu
 2016: Staré dobré časy
 2017: Únos
 2017: Trhlina
 2017: Ostrým nožom
 2019: Čerešne (študentský film)
 2019: Malá ríša
 2020: Návrat (študentský film)
 2021: Kryštof
 2022: Jozef Mak

TV seriály 
 2009: Odsúdené
 2012, 2013: Pod povrchom
 2013: Pravdivé príbehy s Katkou Brychtovou
 2016: Skutočné príbehy
 2018: Vlci
 2018: Som mama
 2019: Kavej: Z východu na západ
 2020 – 2022: Oteckovia
 2021: Susedia

Divadelné záznamy 
 2014: Tri prasiatka
 2014: Princ a Večernica
 2015: Mata Hari

Koncert 
 2020: S láskou sa to dá... (mod.)

Hosť 
 2014: Neskoro večer
 2016: Zlaté časy
 2016, 2021: Tvoja tvár znie povedome

Referencie 

Slovenskí televízni herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Absolventi konzervatórií na Slovensku
Osobnosti z Bratislavy
Mária Schumerová

Mária Schumerová (* 18. máj 1995, Michalovce) je slovenská herečka.

Absolvovala VŠMU v Bratislave. Ako hosť účinkuje v SND, v Divadle Astorka a taktiež v Divadle Pavla Országha Hviezdoslava. Na Letných shakespearovských slávností v hre Romeo a Júlia stvárňuje postavu Júlie. Jej filmový debut je Sviňa.

Stvárňuje postavu Lenky v seriáli Oteckovia.

Filmografia

Filmy 
 2020: Sviňa (Míša)

TV seriály 
 2019: Delukse (Klárika Pokorná)
 2019: Kriminálka 5.C
 2019 – súčasnosť: Oteckovia (Lenka)
Chatari
Sestričky

Diskografia 
 Gerhart Hauptmann: Před východem slunce
 Chanoch Levin: Pohreb alebo svadba - čo skôr?
 Božena Slančíková-Timrava a Daniel Majling: Bál
 Christopher Hampton: Popel a vášeň

Referencie

Externé odkazy 
 
 
 

Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Michaloviec
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Milan Škriniar

Milan Škriniar (* 11. február 1995, Žiar nad Hronom) je slovenský profesionálny futbalista hrajúci za klub Inter Milan a slovenské národné mužstvo ako obranca. Je kapitánom Slovenského národného mužstva.

Klubová kariéra

MŠK Žilina 
Škriniar začal svoju kariéru v mládežníckych štruktúrach FK Žiar nad Hronom, predtým než ako 12-ročný nastúpil do mládežníckej zostavy MŠK Žilina. Oficiálny debut v slovenskej Superlige za prvý tím absolvoval 27. marca 2012 vo veku 17 rokov a 49 dní proti ViOn Zlaté Moravce. 23. novembra 2012 strelil svoj prvý gól v slovenskej Super Lige proti ViOn počas víťazstva 4:1. Škriniar bol vo februári 2013 poslaný na hosťovanie na pol sezóny do ViOnu Zlaté Moravce, aby získal ďalšie skúsenosti v prvom tíme.

Sampdoria 
Dňa 29. januára 2016 Sampdoria oznámila podpísanie zmluvy s Milanom Škriniarom na štyri a pol roka. Debutoval pri domácom víťazstve 2:1 nad Laziom koncom apríla. Počas nasledujúcej sezóny zohral Škriniar kľúčovú úlohu v tíme Marca Giampaola Blucerchiatiho a ukončil kampaň ako najmladší obranca, ktorý odohral aspoň 35 zápasov v Serie A.

Inter Milan 
7. júla 2017 dokončil Škriniar prestup do Interu Miláno v Serie A a podpísal päťročný kontrakt. Klub zaplatil ohlásený poplatok okolo 20 miliónov eur a zahŕňal aj útočníka Gianlucu Caprariho. Prestup urobil zo Škriniara najdrahšieho slovenského hráča všetkých čias. Bol predstavený o štyri dni neskôr a dostal číslo 37 a uviedol: „Je úžasné pomyslieť si, že som za 18 mesiacov odišiel zo slovenskej ligy do klubu ako je Inter."

Škriniar debutoval v súťažnom drese klubu 20. augusta v úvodnom zápase sezóny 2017/18 Serie A proti Fiorentine, keď Inter vyhral na San Siro 3:0. Svoj prvý gól v Serie A strelil neskôr 16. septembra proti Crotone, ktorý otvoril v 82. minúte strelou pravačkou pri výhre vonku 2:0 a udržal tak sériu víťazstiev Interu. Jeho druhá časť kampane prišla v 10. deň Serie A proti jeho bývalému tímu Sampdoria 24. októbra, čím opäť vsietil úvodný gól, keď Inter vyhral 3:2.

Škriniar sa vyznamenal svojimi výkonmi v prvej časti sezóny a patril medzi najlepších hráčov klubu. Vo skvelých výkonoch pokračoval aj v druhej časti sezóny, čo sa ukázalo ako klinické pre tím, ktorý sa po šiestich rokoch vrátil do Ligy majstrov UEFA. Sezónu zakončil tak, že odohral všetkých 38 ligových zápasov, pričom dostal iba dve žlté karty.

V sezóne 2018/2019 debutoval Škriniar v Lige majstrov UEFA 18. septembra v úvodnom zápase skupinovej fázy proti Tottenhamu Hotspur, kde odohral celých 90 minút pri návrate 2:1 na San Siro. 2. novembra 2019 v zápase Serie A proti Bologne, ktorý sa skončil výhrou vonku 2:1, Škriniar odohral za Inter svoje 100. vystúpenie vo všetkých súťažiach, všetky ako štartér. 

3. novembra 2021 strelil Škriniar svoj prvý gól v Lige majstrov UEFA pri výhre 3:1 vonku proti Sheriffu Tiraspol.

Externé odkazy 
 Profil hráča na oficiálnej stránke klubu Inter Milan 
 Profil hráča na stránke Futbalnet
 Profil hráča na stránke Soccerway

Zdroj 

Slovenskí futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči MŠK Žilina
Hráči FC ViOn Zlaté Moravce
Hráči UC Sampdoria
Hráči FC Internazionale Miláno
Osobnosti zo Žiaru nad Hronom
Tour Part-Dieu

Tour Part-Dieu je mrakodrap umiestnený v Lyone.

Jeho skorší názov bol Tour du Crédit Lyonnais. Prezývka administratívnej budovy je ceruzka. Je vysoký 165 metrov, má 45 poschodí a bol dokončený v roku 1977. Teraz je to deviata najvyššia budova vo Francúzsku. Posledných desať poschodí zaberá Radisson SAS Hotel Lyon a zvyšné poschodia sú kancelárie.

Externé odkazy 
 Tour Part-Dieu 

Mrakodrapy vo Francúzsku
Architektúra z 1977
Lyon
Tour Oxygène

Tour Oxygène je mrakodrap umiestnený v Lyone.

Tour Oygène sa týči do výšky 115 metrov. Je to tretí najvyšší mrakodrap v meste. Jeho inaugurácia sa uskutočnila 2. júna 2010.

Externé odkazy 
 Tour Oxygène 

Mrakodrapy vo Francúzsku
Architektúra z 2010
Lyon
SVT-40

SVT-40 (, Samozarjadnaja vintovka Tokareva, Obrazec 1940 goda, často prezývaná "Sveta") je sovietska samonabíjacia puška. Mala byť novou štandardnou puškou Červenej armády, ale jej výroba bola prerušená nemeckou inváziou v roku 1941, čo počas druhej svetovej vojny viedlo k zmene späť na pušky Mosin-Nagant. Počas vojny však našla široké uplatnenie. Po skončení vojny Sovietsky zväz do služby prijal nové pušky, napríklad SKS a AK-47.

História
Sovieti boli medzi prvými, kto sa pokúsili o vývoj samonabíjacej pušky. Prvá automatická puška AVS-36 sa však príliš neosvedčila, a preto sa začal hľadať jej nástupca. Stala sa ňou samonabíjacia puška SVT-38 (Samozarjadnaja vintovka Tokareva, 1938 - samonabíjacia puška Tokareva, 1938) od konštruktéra Fedora Tokareva.

Zavedenie zbrane predchádzala súťaž konštruktérov Tokareva (SVT-38) a Simonova (zdokonalená AVS-36). Pušky sa počas súťaže zdali rovnocenné, víťazstvu Tokareva napomohla jeho osobná známosť so Stalinom (Simonova Stalin nepoznal).

Varianty 
 SVT-38 – prvá verzia 
 SVT-40 – robustnejšia verzia SVT-38, najpočetnejšia 
 ostreľovačská puška SVT-40 – SVT-40 s puškohľadom PU (štvornásobné priblíženie) 
 AVT-40 – (Avtomatičeskaja vintovka Tokareva, 1940 – automatická puška Tokareva, 1940) Automatická puška na základe SVT-40. Mohla strieľať ako jednotlivými ranami, tak dávkou. Výroba sa začala v máji 1942 a prebiehala iba v obmedzenom rozsahu. 
 SKT-40 – (Samozarjadnij karabin Tokareva, 1940 – samonabíjací karabina Tokarevova, 1940) Samonabíjacia karabína (skrátená verzia SVT-40). Zbraní typu AVT-40 a SKT-40 nebolo vyrobených veľa, pretože sa neosvedčili.

Iné projekty

Zdroj 
 

Poloautomatické pušky
Michelle Monaghanová

Michelle Monaghan (;* 23. marec 1976, Winthrop, Iowa, Spojené štáty) je americká herečka. Je známa z filmov Mission: Impossible III (2006), Mission: Impossible - Ghost Protocol (2011), Mission: Impossible - Fallout (2018). Za svoj herecký výkon vo filme Tucker (2009) získala cenu Filmových kritikov v San Diegu.

Detstvo a mladosť 
Monaghanová sa narodila do rodiny robotníka v továrni. Má dvoch starších bratov. Bola vychovaná ako katolíčka a má nemecký a írsky pôvod.

Strednú školu absolvovala v roku 1994, v East Buchanan. Po skončení štúdia sa presťahovala do Chicaga, kde študovala žurnalistiku na Columbia Collage. Počas štúdia sa venovala krátky čas modelingu. Niekoľko krát navštívila Miláno, Tokio, Singapur či Hongkong. V roku 1999 odišla do New Yorku študovať herectvo.

Kariéra 
V roku 2000 stvárnila jednu z vedľajších úloh v televíznom seriáli Mladí Američania. Účinkovala tiež v jednej epizóde televízneho seriálu Zákon a poriadok: Útvar pre zvláštne obete. V rovnakom roku debutovala vo filme Parfém. O rok neskôr účinkovala vo filme Neverná, po boku Diane Lane a Richarda Gereho. 

V roku 2005 sa dostala vo širšieho podvedomia verejnosti filmom Kiss Kiss Bang Bang. V rovnakom roku sa objavila po boku Keanua Reeves vo filme Constantine a po boku Charlize Theron vo filme Jej prípad. O rok neskôr bola obsadená do filmu Mission: Impossible III. 

V roku 2008 hrala po boku Shia LaBeoufa vo filme Oko dravca. V rovnakom roku hrala aj vo filme Žena za volantom. Jej herecký výkon bol ocenení cenou Filmových kritikov v San Diegu. Po boku Jakea Gyllenhaala si zahrala vo filme Zdrojový kód, z roku 2011. V roku 2014 hrala v prvej sérii televízneho seriálu Temný prípad. Za svoj herecký výkon získala nomináciu na Zlatý glóbus. V rovnakom roku si zahrala vo filme Čo s láskou? po boku Jamesa Marsdena. 

V roku 2016 stvárnila manželku Marka Wahlberga vo filme Deň patriotov. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu Sidney Sall. 

V roku 2020 stvárnila hlavnú postavu v televíznom seriáli Mesiáš, ktorý vysiela spoločnosť Netflix.

Osobný život 
Monoghanová je vydatá za austrálskeho grafika Petra Whitea, od roku 2005. Spolu majú dve deti.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Modelky USA
Osobnosti USA írskeho pôvodu
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Osobnosti z Iowy
Oliver Oswald

Oliver Oswald (* 5. október 2000) je slovenský herec. 13. apríla 2019 sa zúčastnil na odovzdávaní cien Anketa OTO 2018. Od roku 2018 stvárňuje postavu Lukáša Bielika v seriáli Oteckovia.

Filmografia

Filmy 
 2016: Učiteľka
 2017: Přání k mání
 2020: Show
 2022: Indián

TV seriály 
 2011: Zita na krku
 2012: Rodinné prípady
 2012: Horúca krv
 2012: Búrlivé víno
 2014: Superhrdinovia
 2015: Ordinácia v ružovej záhrade
 2019: Oteckovia (Lukáš „Luky“ Bielik)

Hosť 
 2010: Mediálni špióni
 17. február 2022: Citronáda (televízna relácia)
 8. október 2022: Neskoro večer

Referencie 

Detskí herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Mikulášska rezolúcia

Mikulášska rezolúcia, tiež známa ako Mikulášsky manifest alebo Liptovská rezolúcia, bol dokument prijatý 1. mája 1918 na zhromaždení robotníkov v Liptovskom Mikuláši.

Rezolúcia bola prijatá v závere prvej svetovej vojny v Liptovskom Mikuláši za účasti približne 3000 ľudí. Rezolúcia obsahovala šesť bodov, resp. požiadaviek, keďže okrem iného robotníkom a obyvateľom začalo prekážať to, ako vláda zneužívala vojnu na to, aby mohla riadiť štát protidemokraticky.

1. mája 1918 sa pred budovou Čierneho orla a na jeho dvore stretli robotníci a obyvatelia Liptovského Mikuláša. Organizátormi zhromaždenia boli mikulášski sociálni demokrati. Ich vtedajší hlavný predstaviteľ Emanuel Lehocký sa zhromaždenia nemohol zúčastniť, preto účastníci požiadali o prejav Vavra Šrobára, ktorého poznali hlavne z jeho osvetovej činnosti medzi robotníkmi. Redaktormi boli Karol Huška a Ing. Ján Burjan. Šrobár odôvodnil, čo by sa verejným prečítaním a prijatím rezolúcie malo dosiahnuť. Zároveň upozorňoval, že celá akcia musí prebehnúť v pokoji, aby neprišlo k prerušeniu zhromaždenia. Text rezolúcie na zhromaždení odsúhlasili.

V prvom bode žiadali uzavretie spravodlivého a trvalého mieru. Mier, s ktorým budú súhlasiť všetky krajiny, a ktorý zabráni ďalším sporom. V druhom bode žiadali bezpodmienečné uznanie práva na samourčenie všetkých národov. V treťom bode žiadali volebné právo pre každého dospelého občana a zdôraznili potrebu anonymity volieb a zákazu podplácania a zastrašovania voličov. V štvrtom bode žiadali úplnú slobodu tlače a slova. Protestovali proti tomu, aby verejná mienka občanov bola ovplyvňovaná cenzúrou. V piatom bode žiadali aby sa vláda postarala o to, aby svetovú vojnu nepovažovali niektorí ľudia za obchod na úkor nemajetných tried. V šiestom bode žiadali aby bola zákonom zaistená pracovná doba.

Rezolúcia sa uchytila, pretože okrem pracovných a občianskych práv tiež žiadali "bezpodmienečné uznanie práva na sebaurčenie všetkých národov nielen za hranicami našej monarchie, ale i národov Rakúsko–Uhorska, teda aj uhorskej vetvy československého kmeňa."

Rezolúcia sa čoskoro dostala do širokého povedomia. Prostredníctvom českej tlače sa rezolúcia dostala do časopisov. V jej dôsledku sa vedenie Slovenskej národnej strany sa rozhodlo zvolať do Turčianskeho Sv. Martina poradu. Návrh odsúhlasili aj zástupcovia Slovenskej ľudovej strany na čele s Andrejom Hlinkom.

Literatúra 
 KOVÁČ, Dušan: Kronika Slovenska 2 Slovensko v dvadsiatom storočí. Bratislava : Fortuna Print&Adut, 1999, s. 84
 PEKNÍK, Miroslav a kolektív: Dr. Vavro Šrobár, politik, publicista a národnoosvetový pracovník. Bratislava :VEDA, 2012 s. 266

Dokumenty
Beliansky potok (prírodná pamiatka)

Beliansky potok je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody PIENAP.

Nachádza sa v katastrálnom území mesta Spišská Belá v okrese Kežmarok v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2012 na rozlohe 2,5201 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany. 

Predmetom ochrany je: Druh európskeho významu: mihuľa potočná (Lampetra planeri).

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Beliansky potok, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj 

Prírodné pamiatky v Prešovskom kraji
Chránené územia v okrese Kežmarok
Spišská Belá
Anna Jakab Rakovská

Anna Jakab Rakovská (* 4. jún 1993, Prešov) je slovenská herečka.

Filmografia

Filmy 
 2013: Nedolapiteľný (študentský film)
 2014: Almost There (študentský film)
 2017: Špina
 2018: Tlumočník
 2019: Nauč ma Čardáš (študentský film)
 2019: Zrod divadla (dokumentárny film)
 2020: Stand Up
 2020: Na prach

TV seriály 
 2012: Rodinné prípady
 2013: Pravdivé príbehy s Katkou Brychtovou
 2013: Kolonáda
 2018: Oteckovia
 2018: Som mama
 2019: Kuchyňa
 2019, 2020: Kavej
 2019: Bodka

Hosť 
 2013: Milujem Slovensko
 2020: U vás doma

Divadelné záznamy 
 2018: Štefánik - Slnko v zatmení

Referencie 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské rozhlasové herečky
Slovenské televízne herečky
Antje Jeckelénová

Antje Jeckelénová (; * 4. jún 1955, Herdecke, Nemecko) je švédska luteránska biskupka, teologička a od roku 2013 arcibiskupka uppsalská a prímaska celého Švédska.

Život 
Ordinovaná bola v roku 1980. Doktorát teológie získala na univerzite v Lunde. V roku 2007 prijala biskupskú ordináciu. V rokoch 2007 až 2013 zastávala post lundskej biskupky. Do funkcie uppsalskej arcibiskupky bola zvolená v roku 2013. Stala sa prvou uppsalskou arcibiskupkou ktorá nepochádza zo Švédska a prvou ženou na tomto poste.

Rodina 
Je vydatá za luteránskeho kňaza Hanza. Majú spolu dve deti a vnúčatá.

Zdroje 

Evanjelickí biskupi
Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021

Vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021, resp. vláda Eduarda Hegera je súčasná, menšinová, v poradí pätnásta vláda Slovenskej republiky (SR). Vznikla po vládnej kríze a následnej demisii predchádzajúcej vlády Igora Matoviča, ktorú odštartoval tajný nákup vakcíny proti COVID-19 Sputnik V. Je zložená na základe výsledkov volieb do Národnej rady SR (NR SR) uskutočnených 29. februára 2020, v ktorých zvíťazilo hnutie OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), NOVA, Kresťanská únia (KÚ), ZMENA ZDOLA (ďalej len OĽANO; 25,02 %, 53 mandátov). 30. marca 2021 bol podpredseda hnutia a vtedajší minister financií Eduard Heger poverený prezidentkou SR Zuzanou Čaputovou zostavením vlády. Vládnu koalíciu uzavrel, rovnako ako predchádzajúca vláda s hnutím SME RODINA Borisa Kollára (8,24 %, 17 mandátov), stranou Sloboda a Solidarita Richarda Sulíka (SaS; 6,22 %, 13 mandátov) a stranou ZA ĽUDÍ Veroniky Remišovej (5,77 %, 10 mandátov). Ohľadom personálneho zloženia vlády sa okrem 3 mien ministrov (ministra zdravotníctva, ministra financií a ministra pôdohospodárstva) v porovnaní s predchádzajúcou vládou nič nezmenilo. Jedinými novými členmi vlády sú Vladimír Lengvarský a Samuel Vlčan (do úradu bol uvedený neskôr, až po demisii jeho predchodcu Jána Mičovského). Bývalý premiér v tejto vláde zastáva post ministra financií, ktorý si vzhľadom na predchádzajúcu vládu vymenil s terajším premiérom Hegerom.

Podanie demisie predchádzajúcej vlády sa uskutočnilo 30. marca 2021, pričom vymenovanie novej vlády sa uskutočnilo 1. apríla 2021 o 10. hodine.

Parlament vláde vyslovil dôveru 4. mája 2021, pričom z prítomných 144 poslancov ju podporilo 89.

Vládnu krízu, ktorú odštartovalo prelomenie veta prezidentky o tzv. prorodinnom balíku ministra financií Igora Matoviča, spolu s hlasmi časti opozície, strana SaS vypovedala 6. júla 2022 koaličnú zmluvu, požadovala vypracovanie novej koaličnej zmluvy a odchod ministra financií z funkcie do 31. augusta 2022. Minister financií opakovane odmietal podať demisiu, a preto sa minister hospodárstva Richard Sulík dňa 31. augusta 2022 vzdal funkcie. Jeho ministri abdikovali rovnako 5. septembra 2022 v popoludňajších hodinách (minister školstva Branislav Gröhling, ministerka spravodlivosti Mária Kolíková a minister zahraničných vecí Ivan Korčok). Strana SaS týmto krokom odišla do opozície, čím sa Hegerova vláda stáva menšinovou.

Legitimita vlády od občanov SR a jej zloženie

Zloženie 
Členovia vlády a ich funkcie:

Štátni tajomníci a vládni splnomocnenci

Štátni tajomníci 
Zoznam štátnych tajomníkov pôsobiacich počas vlády Eduarda Hegera:

Splnomocnenci vlády 
Zoznam splnomocnencov vlády Slovenskej republiky:

Referencie

Pozri aj 
 Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020
 Zoznam poslancov NR SR (2020 – 2024)
 Politický vývoj Slovenska od roku 1989

Externé odkazy 
 Úrad vlády Slovenskej republiky 
 Programové vyhlásenie vlády

Vláda Slovenskej republiky
2021 na Slovensku
Carol Burnettová

Carol Burnettová (; * 26. apríl 1933, San Antonio, Texas, USA) je americká herečka, komička, speváčka a spisovateľka. Je známa z televíznej show Carol Burnett Show. V roku 2019 jej kariérne úspechy ocenil Zlatý glóbus, ktorý vytvoril cenu Carol Burnett Award, ktoré sa zameriava na televízne úspechy a Burnettová bola jej prvou držiteľkou.

Detstvo a mladosť 
Burnettová sa narodila ako dcéra filmovej publicistky a manažéra kina. Kvôli závislosti na alkohole jej rodičov, vyrastala odmalička s jej babkou. Neskôr žila v penzióne s babkou a jej nevlastnou sestrou v Hollywoode v Kalifornii. 

Študovala na Hollywood High School a neskôr študovala na Kalifornskej Univerzite so zameraním na dramaturgiu. Ak chcela byť prijatá na dramaturgiu, musela sa zúčastniť kurzov herectva.

Kariéra 
V roku 1956 účinkovala v sitkome Stanley po boku Budyho Hacketta. Od roku 1958 začala účinkovať v divadlách. O rok neskôr jej účinkovanie v inscenácii Once Upon a Mattress vynieslo nomináciu na cenu Tony. V rovnakom roku získala možnosť účinkovať vo varietnom špeciály The Garry Moore Show. V show účinkovala do roku 1962, kde za svoje účinkovanie získala aj cenu Emmy Award. Objavila sa aj po boku Julie Andrews v hudobnom programe Julie a Carol at Carnegie Hall z roku 1962. 

V roku 1967 naprieč svojim televíznym úspechom získala možnosť účinkovať vo vlastnom varietnom špeciály. Vznikla show The Carol Burnett Show, ktorá zaznamenala obrovský televízny úspech. Získala množstvo nominácii a ocenení, napríklad Zlatý glóbus či Emmy Award. Natáčanie bolo zastavené v roku 1978, nakoľko Burnettová mala iba desať ročnú zmluvu. V lete 1979 pokračovala vo varietnom špeciály, ktorý nadväzoval na The Carol Burnett Show, no s iným názvom - Carol Burnett & Company. 

V roku 1982 stvárnila jednu z postáv v muzikáli Annie. O rok neskôr sa objavila po boku Elizabeth Taylor vo filme Priateľka.

V roku 1992 sa objavila v úspešnej komédii Fraška. Objavila sa tiež v televíznych seriáloch ako Núdzové pristátie, Zúfalé manželky, či Som do teba blázon. Matku Jane Lynch stvárnila v televíznom seriáli Glee.

V roku 2017 vysielala stanica CBS, The Carol Burnett Show: 50 výročie špeciálu, ktorého sa zúčastnili pôvodní členovia hereckého obsadenia ale aj špeciálni hostia, ako Jim Carrey, Kristin Chenoweth, Maya Rudolph, Jay Leno, Jane Lynch, Bernadette Peters, Martin Short či Bill Hader.    

V roku 2019 si jej kariérny úspech uctili cenou Carol Burnett Award, ktorou sa stala aj prvou držiteľkou.

Súkromný život 
Burnettová bola tri krát vydatá. Z druhého manželstva má tri dcéry, Carrie, Jody a Erin. Jej najstaršia dcéra Carrie, zomrela v roku 2002 na rakovinu pľúc a mozgu. Všetky jej dcéry sa venujú herectvu. 

V roku 2001 sa Burnettová tretí krát vydala, jej manžel je mladší o dvadsaťtri rokov.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Komici USA
Speváčky USA
Spisovatelia USA
Rozprávači audiokníh
Držitelia ceny Zlatý glóbus
Držitelia ceny Emmy
Osobnosti zo San Antonia (Texas)
László Tőkés

László Tőkés (* 1. apríl 1952, Kluž, Rumunsko) je rumunský politik a kňaz maďarského etnika.

Snaha rumunskej tajnej polície Securitate o jeho vysťahovanie bola v roku 1989 spúšťačom Rumunskej revolúcie, ktorá nakoniec zvrhla komunistický režim Nicolae Ceaușescu.

V rokoch 20072014 bol poslancom Európskeho parlamentu za Rumunsko a následne v rokoch 20142019 za Maďarsko.

Osobný život 
So svojou manželkou Edit Joó sa rozviedol vo februári 2011. Z manželstva má dvoch synov (Máté a Márton) a jednu dcéru (Ilona). V roku 2013 sa oženil s Tündét Lévay (* 1982) a v roku 2014 sa im narodilo dieťa.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Rumunskí politici
Poslanci Európskeho parlamentu z Maďarska
Poslanci Európskeho parlamentu z Rumunska
Žijúci ľudia
Alexander Luczy

Alexander Luczy (* 13. august 1939, Levoča), stavebný inžinier, horolezec, skialpinista, znalec Vysokých Tatier a Švajčiarskych Álp, horský vodca.

Životopis 
Žil so svojou rodinou v Poprade. Jeho otec Gustáv Alexander Luczy bol obchodníkom s potravinami. Stredoškolské štúdium v roku 1957 ukončil maturitou na Priemyselnej škole stavebnej a zememeračskej v Košiciach. Vysokoškolské vzdelanie získal na Stavebnej fakulte Vysokej škole technickej v Bratislave v roku 1962. V roku 1969 emigroval do Švajčiarska. Dovtedy pracoval na stavebných projektoch v Poprade a vo Vysokých Tatrách. Príčinou emigrácie bolo jeho sledovanie vtedajšou Štátnou bezpečnosťou. Odmietol návrhy stať sa jej spolupracovníkom. 

Jeho otec od detských rokov v ňom pestoval lásku k horám. Mal desať rokov, keď prvý raz vystúpil na tatranský vrchol. Boli nim Rysy. Mal 15 rokov, keď sa stal členom horolezeckého oddielu Slávia Košice a po absolvovaní kurzu pre začiatočníkov začal uskutočňovať prvé horolezecké túry vo Vysokých Tatrách.  Mal 20 rokov, keď mal prvý vážny úraz po 45 metrovom páde v stene Malého Kežmarského štítu.    
Napriek tomu na hory a lezenie nezanevrel. Od roku 1965 bol dobrovoľným členom Tatranskej horskej služby, od roku 1968 horským vodcom. Od roku 1996 je horským vodcom UIAGM. 

Po emigrácii sa usadil vo Švajčiarsku, kde pracoval ako stavebný inžinier hlavne na výstavbe diaľnic, tunelov, mostov, ale aj priemyselných konštrukcii a regulácii dopravy. Pôsobil Zürichu, Baseli, Neuchâteli a Biel/Bienne. Oženil sa zo švajčiarkou Monique, s ktorou má dve deti. 

Nebol extrémnym horolezcom. Známe a ocenené boli jeho zjazdy na lyžiach tatranských vrcholov, lyžiarsky prechod Vysokými Tatrami  zo Zeleného plesa na Popradské pleso v roku 1967. Absolvoval viac ako 400 výstupov na tatranské štíty. V jeho horolezeckom denníku je okolo 1400 alpských výstupov a z nich viac ako 600 na lyžiach.Tatranec vo Švajčiarsku,Horský vodca, A.Luczy na lyžiach, Rozhovor s A.Luczym v Slovenskom rozhlase.

Fotografická činnosť  
Na medzinárodných súťažiach fotografov získal trinásť cien, z nich desať Grand prix a prvých cien.Fotograf Luczy

Publicistika 
V 60. rokoch 20. storočia  publikoval články z horského prostredia v časopisoch Krásy Slovenska a Vysoké Tatry a v nemeckom časopise Alpinismus. 
V 2008 z jeho pera vyšla knižka Spomienky na Tatry a exil a jej rozšírené vydanie v roku 2016  Zážitky a príhody horského vagabunda – tuláka hôr. 
V roku 2002 bol spoluautorom knižky R. Gálfy, A. Luczy: Horolezecký sprievodca Vysoké Tatry (výber ciest I. diel).

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 Rozhovor s Alexandrom Luczym
  O horolezectve s Alexandrom Luczym 
 Na lyžiach cez Vysoké Tatry
 Knižka autora Alexandra Luczyho
  A.Luczy o horách
 Tatranec vo Švajčiarsku

Slovenskí horolezci
Slovenskí skialpinisti
Absolventi Stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Osobnosti z Levoče
Juraj Bača (herec)

Juraj Bača (* 22. august 1987, Galanta) je slovenský herec.

Filmografia

Filmy 
 2016: Zázračný nos
 2019: Amnestie

TV seriály 
 2012: Búrlivé víno
 2015: Panelák
 2017: Rex (Richard Majer; kapitán)
 2018: Špecialisti
 2019: Za sklom (Daniel Boroteli ; ochrankár na Ministerstve vnútra SR)
 2021: Oteckovia (Svetozár „Sveťo“; smetiar)
 2021: Pán profesor
 2021súčasnosť: Nemocnica
 2021súčasnost: Ordinace v růžové zahradě 2

Dokumenty 
 2018: Od Lady Carneval k Draculovi
 2020: Slovenský panteón

Relácie 
 2021: Pečie celé Slovensko (moderátor)
 2021: Slovenska roka (moderátor)

Divadelné záznamy 
 2019: Masaryk/Štefánik
 2020: #dubček

Hosť 
 2013: Milujem Slovensko
 2014: Čo ja viem
 2014: Neskoro večer
 2017: Štvorlístok pre talenty
 2017: Zem spieva
 2017: Všetko, čo mám rád
 2018: Úsmev ako dar 2018
 2018: Slovensko roka 2018
 2018: Noc nádejí 2018
 2019: Živena
 2019: Noc nádejí 2019
 2019: Dobré srdce
 2020: Úsmev ako dar 2020
 2020: Slovensko roka 2020
 2020: Noc nádejí 2020
 2021: Slovensko Advent 2021

Referencie 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Osobnosti z Galanty
Močarany

Močarany sú mestskou časťou mesta Michalovce a sú bývalou obcou. Nachádzajú sa na juhovýchode Slovenska. V tejto mestskej časti žije približne 600 obyvateľov.

Poloha 

Močarany sú v súčasnosti mestskou časťou Michaloviec, ležia v ich juhozápadnej časti. Cez mestskú časť Močarany vedie priama cesta E58, ktorá sa neskôr napája na diaľnicu D1. Pôvodný močariansky chotár susedil s Pozdišovcami, Topoľanami, Michalovcami, Betlenovcami a Krásnovcami.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka o Močaranoch je približne z roku 1322. V najstarších časoch patrila obec do Zemplínskeho komitátu a neskôr v 14. storočí do Zemplínskej stolice. Približne v roku 1322 kráľ Karol Róbert z Anjou napísal listinu v ktorej nachádzame prvú písomnú správu o Močaranoch. Písomnosťou panovník potvrdil donáciu majetkov Drahňova a Pozdišoviec (z roku 1315) šľachticovi Michalovi z rodu Ákoš, ktoré susedili aj s Močaranmi.

Náboženstvo 
Obyvateľstvo Močarian bolo v stredoveku katolícke. V obci mali drevený kostol, ktorého duchovnou patrónkou bola svätá Žofia. V Močaranoch sa v súčasnosti nachádza Kostol svätého Gorazda na ulici Andreja Šándora.

Obyvateľstvo 
Prvé sčítanie obyvateľov sa v Močaranoch konalo v roku 1598 a vtedy tam žilo asi 70 obyvateľov. Ďalšie sa konalo o dva roky neskôr a žilo tam 84 obyvateľov. Ďalší známy dátum sčítania je z roku 1715 kde počet obyvateľov klesol na približne 25. V roku 1785 počet obyvateľov stúpol nad 300. Odvtedy počet obyvateľov až do začiatku 20. storočia viac-menej stagnoval. Pri zániku obce počet obyvateľov bol približne 800.

Voľby 
V roku 1923 sa konali prvé voľby do župného zastupiteľstva.

Kniha 
V roku 2018 bola vydaná kniha o histórií Močarian. Napísali ju: Ernest Sirochman, Václav Ihnát, Martin Molnár a Stanislava Rovňáková. Vydanie tejto knihy iniciovalo občianske združenie Močarany. Táto kniha sa volá Močarany kedysi a dnes.

Rodáci 
 Gorazd Zvonický (* 29. júna 1913† 27. júla 1995) bol kňaz, spisovateľ a prekladateľ
 Michal Kocák (* 27. septembra 1934) je slovenský literárny historik, pedagóg, editor a bývalý pracovník Matice slovenskej
 Ernest Sirochman (* 1. januára 1937† 23. februára 2019) bol spisovateľ, prozaik a editor
 Hedviga Bystrická (* 2. februára 1924† 8. januára 2018) bola mikropaleontologička a vysokoškolská pedagogička
 Dáša Kostovčík je slovenská speváčka
 Róbert Hvostaľ je hudobník

Michalovce
Sarah Arató

Sarah Arató (* 2. máj 1994) je slovenská herečka. V detstve žila v Nemecku. Vyštudovala hudobno-dramatický odbor na konzervatóriu v Bratislave a VŠMU v Bratislave. Účinkuje v Slovenskom národnom divadle a v Divadle Astorka.

Filmografia

Filmy 
 2018: Zúfalé ženy robia zúfalé veci
 2019: Moje povstanie 2
 2019: Štyri dni po Vianociach

TV seriály 
 2016: Skutočné príbehy
 2018: Oteckovia
 2018: Inšpektor Max
 2020: Červené pásky
 2020: Miesto zločinu Ostrava
 2021 – súčasnosť: Najhorší týždeň môjho života
 2022 – súčasnosť: Druhá šanca

Dokumenty 
 2019: Zrod divadla

Referencie 

Slovenské herečky
Jakub Švec (herec)

Jakub Švec (* 1. september 1998, Banská Bystrica) je slovenský herec.

Filmografia

Filmy 
 2019: Sekunda (študentský film)

TV seriály 
 2020: Červené pásky (Leo)
 2021: Oteckovia (Tobias)
 2021: Pán profesor (Peter)
 2022: Four Lives (Gabriel Kovari)

Divadelné záznamy 
 2020: Socializmus s teplou tvárou

Referencie 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Osobnosti z Banskej Bystrice
Živena (spolok)

Živena, spolok slovenských žien je najstarší ženský spolok na Slovensku. Spolok vznikol v Rakúsko-Uhorsku v roku 1869. V súčasnosti funguje ako občianske združenie, ktorého cieľom je hľadať špecifiká ženského prístupu v politickej, ekonomickej, sociálnej a súkromnej sfére a možnosti sebarealizácie a osobnostného rastu. Od roku 2013 je predsedníčkou Živeny Magda Vášáryová.

Dejiny 
Živena vznikla ako prvý ženský spolok na Slovensku 4. augusta 1869 v Turčianskom Svätom Martine. Pri jej zrode stáli národovci Ambro Pietor, Viliam Pauliny-Tóth, Martin Čulen a Mikuláš Štefan Ferienčík, ktorí cez noviny vyzvali ženy a zorganizovali ustanovujúce zhromaždenie spolku. Cieľom spolku malo byť vzdelávania slovenských žien v oblasti financií, varenia, výchovy detí a kultúry.

Živena pre lepšie šírenie svojich myšlienok začala vydávať Almanach Živeny, Letopisy Živeny (v rámci redakcie Svetozára Hurbana Vajanského, prvý ženský časopis Dennica (v rámci redakcii Terézie Vansovej) a vlastný literárny spolkový časopis Živena (iniciovaný Elenou Maróthy-Šoltésovou). V roku 1887 Živena zorganizovala v Turčianskom Svätom Martine veľmi úspešnú výstavu slovenských výšiviek a zaoberala sa zberom a uchovávaním slovenských krojov a piesní. V roku 1919 spolok založil tiež prvú vlastnú školu Živeny a v roku 1922 prvé jasle na území Slovenska. V roku 1948 založili pri spolku aj národopisnú skupinu, na návrh členky Ľuby Pavlovičovej-Bakovej nazvanú Lúčnica. V roku 1955 bola Živena násilne rozpustená a jej meno „Živena“ používal novovytvorený Socialistický zväz žien na označenie svojho vydavateľstva.

Živena bola obnovená opäť v roku 1990. Zaregistrovaná bola vďaka spisovateľke Hane Zelinovej, etnografke Ľube Pavlovičovej-Bakovej, libretistke Jele Krčméry-Vrteľovej či ekonómke Zore Breierovej.

Predsedníčky 
 Hana Zelinová – 31. marec 19901993
 Zora Breierová – 199315. november 2013
 Magda Vášáryová – 15. november 2013súčasnosť

Referencie 

Dejiny Slovenska
Spolky na Slovensku
Organizácie založené v 1869
Scuderia AlphaTauri

Scuderia AlphaTauri je taliansky tím a konštruktér, ktorý preteká v F1. Je jedným z dvoch tímov, ktoré vlastní Red Bull; druhým je Red Bull Racing. Tím do roku 2019 pretekal pod názvom Toro Rosso, no od roku 2020 bol premenovaný, kvôli propagácii značky módneho oblečenia AlphaTauri. Tím už nie je prezentovaný ako dcérsky tím Red Bull Racingu, ale ako dva sesterské tímy.

História

2020
V debutovej sezóne boli tímovými jazdcami Pierre Gasly a Daniil Kvyat. Gasly dosiahol svoje prvé víťazstvo počas Veľkej ceny Talianska a zároveň sa stal prvým francúzskym jazdcom, ktorý vyhral Veľkú cenu od roku 1996, kedy Olivier Panis vyhral Veľkú cenu Monaka.

2021
Pre rok 2021 Kvyata nahradil japonský jazdec Yuki Tsunoda, ktorý rok predtým dosiahol tretie miesto v šampionáte Formuly 2.

Kompletné výsledky v F1

* Sezóna prebieha

Výsledky pretekov

* Sezóna prebieha

Zdroj

Tímy formuly 1
Tac

tac je linuxový príkaz, ktorý umožňuje riadok-po-riadku zobraziť obsah súborov, ale výsledne vypisovanie začína vypisovať od posledného po prvý riadok. Tac nevypisuje obsah každého riadku opačne, iba mení poradie výstupných riadkov. Meno programu je nazvané analogický voči programu cat.

Implementácie 
Príkaz alebo program je implementovaný v GNU coreutils alebo v BusyBox.

Príklad 
$ echo -e "jeden\ndva\ntri"
jeden
dva
tri
$ echo -e "jeden\ndva\ntri" | tac
tri
dva
jeden
$

Externé odkazy

Referencie 

Linux
Pevnosť Boyard (rozlišovacia stránka)

Pevnosť Boyard môže byť:

 pevnosť na mori medzi ostrovmi Île-d'Aix a Île d'Oléron v úžine Pertuis d'Antioche pri západnom pobreží Francúzska, pozri Pevnosť Boyard
 televízna relácia z roku 2017, pozri Pevnosť Boyard (televízna relácia)
Megan Thee Stallion

Megan Jovon Ruth Pete (* 15. február 1995), známa pod umeleckým menom Megan Thee Stallion, je americká reperka, speváčka a skladateľka. Pochádza z Houstonu v Texase. Do popredia sa prvýkrát dostala vďaka svojim hudobným videám na sociálnych sieťach ako je Instagram.

Megan Thee Stallion podpísala zmluvu s vydavateľstvom 300 Entertainment v roku 2018, pod ktorým vydala mixtape Fever (2019), EP Suga (2020) a debutový štúdiový album Good News (2020); pričom všetky dosiahli umiestnenie v prvej desiatke albumového rebríčka Billboard 200. Jej singel „Savage (Remix)“, na ktorom spolupracovala s Beyoncé a tiež „WAP“, ktorý vydala spolu s Cardi B, sa dostali na prvé miesto v americkom Billboard Hot 100. Singel „WAP“ sa umiestnil na vrchole hitparád vo viacerých krajinách.

Počas svojej kariéry získala Megan Thee Stallion niekoľko ocenení, vrátane dvoch ocenení BET Awards, piatich BET Hip Hop Awards, dvoch MTV Video Music Awards, Billboard Women in Music Award a troch cien Grammy. Na 63. ročníku udeľovania cien Grammy sa stala prvou ženskou hip hopovou umelkyňou, ktorá získala cenu pre najlepšieho nováčika, čo sa naposledy podarilo Lauryn Hill v roku 1999. V roku 2020 ju časopis Time zaradil medzi 100 najvplyvnejších ľudí na svete.

Diskografia 
Štúdiové albumy

 Good News (2020)

Filmografia

Televízia

Turné

Ako predskokan 

 Bad Girls Tour  (2018; zrušené)
 Legendary Nights Tour  (2019)

Referencie

Zdroj 

Osobnosti z Houstonu
Osobnosti z Texasu
Osobnosti zo San Antonia (Texas)
Držitelia ceny Grammy
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Reperky USA
Hiphopoví hudobníci USA
Hiphopoví speváci USA
II. stupeň ochrany

II. stupeň ochrany prírody na Slovensku zakazuje oproti I. stupňu ochrany vjazd a státie s motorovým vozidlom motorovou trojkolkou, motorovou štvorkolkou, snežným skútrom alebo záprahovým vozidlom, najmä vozom, kočom alebo saňami, na pozemky za hranicami zastavaného územia obce mimo diaľnice, cesty a miestnej komunikácie, parkoviska, čerpacej stanice, garáže, továrenského, staničného alebo letištného priestoru.

Referencie 

stupeň 2
Draždiak-Veľký

Draždiak-Veľký je lokalita v miestnej časti Zrkadlový háj v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ho na západnej a južnej strane Chorvátske rameno, na severovýchodnej strane cesta v predĺžení Starhradskej ulice.

Obsahuje predovšetkým jazero Veľký Draždiak a výstavbu na jeho západnom a južnom brehu.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Draždiak-Malý

Draždiak-Malý je lokalita v miestnej časti Zrkadlový háj v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Lokalitu ohraničuje Kutlíkova ulica na severe, cesta v predĺžení Starhradskej ulice na juhozápade a Dolnozemská cesta na juhovýchode.

Nachádza sa tu predovšetkým jazero Malý Draždiak a výstavba v severovýchodnej časti lokality.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Draždiak-Antolská

Draždiak-Antolská je lokalita v miestnej časti Zrkadlový háj v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Lokalitu ohraničuje Antolská ulica na juhu a na západe, približne hranica zalesneného územia na severe a Dolnozemská cesta na východe.

Podstatnú časť lokality zaberá Univerzitná nemocnica Bratislava – Nemocnica svätého Cyrila a Metoda s malým jazerom a malú časť zaberá niekoľko bytových domov na severozápade lokality na Antolskej ulici.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Draždiak-Štrkovňa

Draždiak-Štrkovňa je lokalita v miestnej časti Zrkadlový háj v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ju zo západu Dolnozemská cesta, z juhu Chorvátske rameno, z východu Dunajská cyklistická cesta.

Na juhu lokality sa nachádza chránený areál Chorvátske rameno, v severnej časti prebieha ťažba štrkopiesku.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Petržalka-Východ 1

Petržalka-Východ 1 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Východ v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ju zo západu Dunajská cyklistická cesta, zo severu Prístavný most, z juhy lokalita Petržalka-Východ 2 a z východu Dunaj.

Nenachádza sa tu žiadna zástavba. Celú plochy lokality tvorí chránený areál Soví les a Ovsištské rameno Dunaja.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Petržalka-Východ 2

Petržalka-Východ 2 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Východ v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ju zo severu chránený areál Soví les, zo západu Dunajská cyklistická cesta, z východu Dunaj a z juhu lokalita Petržalka-Východ 3.

Nenachádza sa tu žiadna zástavba. Súčastou lokality sú Ovsištské lúky a dunajská pláž Ovsištská riviéra.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Petržalka-Východ 3

Petržalka-Východ 3 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Východ v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ju zo západu Dunajská cyklistická cesta, zo severu lokalita Petržalka-Východ 2, z východu Dunaj a z juhu lokalita Petržalka-Východ 4.

Prevažnú časť územia tvorí prírodná rezervácia Starý háj, Starohájske rameno a Zátoka Zuzana.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Petržalka-Východ 4

Petržalka-Východ 4 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Východ v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ohraničuje ju zo západu Dunajská cyklistická cesta, zo severu lokalita Petržalka-Východ 3, z východu Dunaj a z juhu kataster miestnej časti Jarovce.

Zástavba sa tu nenachádza. Plochu lokality tvorí zalesnené územie a výbežok Jarovského ramena.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Geraldo Majella Agnel

Geraldo Majella Agnel (* 19. októbra 1933 Juiz de Fora) je brazílsky rímskokatolícky kňaz, emeritný arcibiskup v meste San Salvador de Bahia, kardinál.

Kňaz 
Kňazské svätenie prijal 27. júna 1957 v São Paulo. Viac ako dvadsať rokov pôsobil vo farnosti svätého Antonína v Barra Funda, koordinoval činnosť združenia katolíckej mládeže, prednášal v niekoľkých seminároch, od roku 1964 bol kanonikom katedrálný kapituly v São Paulo.

Biskup 
Dňa 14. mája 1978 bol menovaný biskupom brazílskej diecézy Toledo, biskupské svätenie prijal 6. augusta toho istého roku, jeho svätiteľom bol arcibiskup São Paulo, kardinál Paulo Evaristo Arms. V októbri 1982 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval arcibiskupom arcidiecézy Londrina. V rokoch 1991 až 1999 pracoval v pápežskej kúrii ako sekretár Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí. V roku 1995 bol menovaný do prípravnej komisie pripravujúcej Veľké jubileum roku 2000. V januári 1999 sa vrátil do Brazílie a nastúpil na arcibiskupský stolec v meste San Salvador de Bahia, ktoré je tiež sídlom brazílskeho prímasa.

Kardinál 
Pri konzistóriu februári 2001 ho pápež Ján Pavol II. menoval za kardinála. 5. mája 2003 bol zvolený na päťročné obdobie predsedom Brazílskej biskupskej konferencie. V januári 2011 prijal pápež Benedikt XVI. Jeho rezignáciu na funkciu arcibiskupa vzhľadom k dovŕšení kanonického veku.

Zdroj 
Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku https://cs.wikipedia.org/wiki/Geraldo_Majella_Agnelo z českej Wikipedii

Externé odkazy 
Biografické heslo na catholic-hierarchy.org

Obrázky, zvuky k téme Geraldo Majella Agnelo

Súvisiace články 
Zoznam žijúcich kardinálov

Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom Pavlom II.
Noël Czuczor

Noël Czuczor (* 25. marec 1989) je slovenský herec. Vyštudoval divadelnú fakultu VŠMU v Bratislave. Za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej role vo filme Čistič získal v roku 2016 cenu Igric.

Filmografia

Filmy 
 2015: Čistič
 2015: Sedem zhavranelých bratov
 2018: Ophelia
 2020: Správa
 2021: Na prach
 2022: Svetlonoc
 2022: Láska hory prenáša

TV seriály 
 2008: Panelák
 2012: Mesto tieňov
 2012: Rodinné prípady
 2012: Búrlivé víno
 2017: Za sklom
 2018: Milenky
 2019: Delukse
 2020: Nový život
 2021: Nemocnica

Hosť 
 2018: Neskoro večer
 2018: Dobre vedieť!
 2019: Slnko v sieti 2019
 2019: Čo ja viem
 2019: Tvoja tvár znie povedome
 2022: Inkognito

Divadlo 
 2020: Zajačik (Štúdio L+S)

Referencie 

Osobnosti z Nových Zámkov
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenské LGBT osobnosti
Absolventi Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení