joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Geghama lerrnašchta

Geghama lerrnašchta (; iný prepis: Gegama ler(r)našchta; iné názvy: Geg(h)am, Gegamský chrbát, Agmagan-Karadag, Agmagan, Achmangan, Akmangan, Asmagan) je pohorie v strednom Arménsku, medzi hlavným mestom Jerevan a jazerom Sevan. Pozostáva z desiatok troskových kužeľov a lávových prúdov, zaberajúc plochu približne  západne od jazera Sevan.

Počiatočné explozívne erupcie vystriedali extrúzie ryolitových láv, posledná aktivita (približne v roku 1900 pred Kr.) vyprodukovala sériu  bazaltových a bazaltovo-andezitových pyroklastických kužeľov a lávových prúdov.

Zoznam sopečných foriem vulkanického poľa Gegham
 Troskové kužele
 Armaghan
 Aždahak
 Bogusar
 Hambariana
 Džrbašjana
 Karapetiana
 Mec Cugluch
 Sevkar
 Tašac-sar
 Tumb
 Učtapoliar
 Učtepe
 Vaghramassar
 Lávové dómy
 Alapars
 Attus
 Avazan
 Fontan
 Geghasar
 Giumuš
 Gutanasar
 Spitakasar

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Ghegamský chrbát na Global Volcanism Program 

Pohoria v Arménsku
Sopky Arménska
Troskové kužele
Lávové dómy
Tabula rasa

Tabula rasa môže byť:
 nepopísaná doska, tabuľa; pôvodne v antike nepopísaná vosková tabuľka používaná na písanie
 prenesene:
 nepopísaný papier
 čistý štít (napr. dieťa sa narodí s čistým štítom)
 stav, pri ktorom sa predpokladá neexistencia istých vecí, javov a podobne; prázdno
vo filozofii a psychológii: stav vedomia (duše) po narodení bez dojmov a predstáv a/alebo skúseností, pozri tabula rasa (filozofia)
Larry Page

Lawrence E. „Larry“ Page (* 26. marec 1973, Lansing, Michigan, USA) je americký počítačový vedec a internetový podnikateľ, spolu so Sergeyom Brinom tvorca internetového vyhľadávača Google.

Je jeden z najbohatších ľudí na svete s 86,6 miliardami dolárov. Je po ňom pomenovaný PageRank.

Život 
Narodil sa v roku 1973 v Lansing v štáte Michigan. V 2 až 7 rokov navštevoval Okemos Montessori School v Okemose v štáte Michigan. Neskôr študoval na East Lansing High School, ktorú ukončil v roku 1991.

Bakalársky titul  s vyznamenaním v odbore počítačového inžinierstva získal na University of Michigan a titul Master of Science v odbore informatika na Stanfordovej univerzite.

Následne si začal na Stanfordovej univerzite robiť doktorát z informatiky. Keď hľadal Page tému dizertačnej práce zvažoval skúmanie matematických vlastností World Wide Webu, pričom chápal jeho štruktúru odkazov ako obrovský graf. Page sa zameral na problém zisťovania, ktoré webové stránky odkazujú na tú ktorú stránku, pričom počet a charakter takýchto spätných odkazov považoval za cennú informáciu charakterizujúcu danú stránku. Pri svojom výskume sa spojil s ďalším doktorandom zo Stanfordu Sergeyom Brinom. Dvojica spolu napísala prácu s názvom The Anatomy of a Large-Scale Hypertextual Web Search Engine („Anatómia veľkého hypertextového webového vyhľadávača“), z ktorej sa stal jeden z najsťahovanejších vedeckých dokumentov v histórii internetu v tom čase.

Referencie

Pozri aj 
 Sergej Brin

Iné projekty

Zdroj 

Google
Podnikatelia USA
Absolventi Stanford University
Osobnosti z Lansingu
Rory Fitzpatrick

Rory Fitzpatrick (* 11. január 1975, Rochester, New York, USA) je americký hokejový obranca.

Klubový hokej 
Svoju juniorskú kariéru strávil v súťaži OHL v tíme Sandbury Wolves. Fitzpatrick bol draftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1993, v druhom kole ako 47. v celkovom poradí tímom Montreal Canadiens. V sezóne 1998/99 nastúpil na ľad už v drese St. Louis Blues po vymenení za Pierrea Turgeona. Fitzpatrick bol znovu vymenený v sezóne 2000/2001 do tímu Nashville Predators, odkiaľ sa po dvoch hrách dostal do tímu Edmonton Oilers, kde však neodohral ani jeden zápas. Po sezóne 2000/2001 sa stal hráčom na voľnej nohe a 14. augusta 2001 podpísal zmluvu s tímom Buffalo Sabres. Pred ročníkom 2006/2007 prestúpil do klubu Vancouver Canucks a na ročník 2007/2008 podpísal jednoročnú zmluvu s klubom Philadelphia Flyers.V lete 2008 podpísal kontrakt s Florida Panthers.

Štatistiky

Externý odkaz 
 

Hokejisti USA
Hráči St. Louis Blues
Hráči Nashville Predators
Hráči Buffalo Sabres
Hráči Vancouver Canucks
Osobnosti z Rochestru (New York)
Soufrière Hills

Soufrière Hills je komplexný, prevažne andezitový stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Montserrat v Karibskom mori.

Sopka bola dlho neaktívna, od roku 1630 až do prebudenia v roku 1995, keď eruptuje len s malými prestávkami. Erupcie spôsobili, že väčšina ostrova sa stala neobývateľnou, vrátane hlavného mesta Plymouth, ktoré bolo zasiahnuté pyroklastickým prúdom a pokryté niekoľko metrov hrubou vrstvou sopečného prachu a popola.

Sopka je tvorená viacerými lávovými dómami a sopečnými kužeľmi (Garibaldi Hill, Silver Hill, Chance's Peak, Castle Peak, atď.). Láva je eruptovaná z hlavného krátera (English's Crater) s priemerom asi 1 km.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Soufrière Hills na Global Volcanism Program 

Sopky zámorských území Spojeného kráľovstva
Sopky Karibiku
Stratovulkány
Aktívne sopky
Montserrat
Akershus

Fylke Akershus je administratívny kraj (fylke) na juhovýchode Nórska. Správnym centrom územia je hlavné mesto Oslo, ktoré ale nie je súčasťou územia. Oslo a Akershus majú spoločnú správu - Fylkesmann i Oslo og Akershus. Akershus je podľa počtu obyvateľov druhou najväčšou nórskou oblasťou (fylke), prvou je susedné Oslo. V roku 2005 dosiahol počet obyvateľov 494 218. Rozloha oblasti je 4 918 km².

Akershus hraničí so správnymi jednotkami Hedmark, Oppland, Buskerud, Oslo a Østfold a tiež so švédskym krajom Värmland. 

Názov Akershus je odvodený od mena pevnosti a vznikol údajne zo staronórskeho akr+hús = pole+hrad. 

Akershus sa delí na na štyri kraje: Vestområdet, Follo, Nedre Romerike, Øvre Romerike. Vestområdet, tvorený z obcí Asker a Bærum, je od zvyšnej časti oddelený najsevernejším výbežkom Oslofjordu – Vestfjodenom – a mestom Oslo. Kým Vestområdet leží na západe Akershusu, oblasť Follo leží na juhu medzi Oslofjordom na západe a jazerom Øyeren na východe. 

Na severe Akershusu leží jazero Mjøsa, ktoré je odvodňované riekou Vorma, ktorá sa po 25 km vlieva pri Årnes sprava do rieky Glomma. Glomma priteká od severovýchodu a smeruje k jazeru Øyeren, do ktorého sa vlieva v jeho severnej časti. Južná časť jazera patrí už k Østfoldu. Za zmienku stoja ešte jazerá Hurdalssjøen na severe a Setten na juhovýchode.

V Akershusu sa nachádzajú mnohé predmestia Osla a Akershus je tak jednou z najhustejšie osídlených oblastí v Nórsku. Prechádzajú ním hlavné železničné trate spájujúce Oslo so zvyškom Nórska a tiež diaľnice a cesty – s mnohými križovatkami a stanicami ako Asker, Sandvika, Ski a Lillestrøm.

Na severovýchode Akershusu, asi 48 km na sever od Osla, leží pre Nórov historicky významná obec Eidsvoll, v ktorej Nórske národné zhromaždenie odsúhlasilo v roku 1814 prijatie ústavy. Blízko je tiež medzinárodné letisko Gardermoen – ICAO: ENGM. V obci Asker má nehnuteľnosti nórsky korunný princ.

Okresy (kommune) 
 Asker, Vestområdet
 Aurskog-Høland, Nedre Romerike
 Bærum, Vestområdet
 Eidsvoll, Øvre Romerike
 Enebakk, Follo
 Fet, Nedre Romerike
 Frogn, Follo
 Gjerdrum, Øvre Romerike
 Hurdal, Øvre Romerike
 Lørenskog, Nedre Romerike
 Nannestad, Øvre Romerike
 Nes, Øvre Romerike
 Nesodden, Follo
 Nittedal, Nedre Romerike
 Oppegård, Follo
 Rælingen, Nedre Romerike
 Skedsmo, Nedre Romerike
 Ski, Follo
 Sørum, Nedre Romerike
 Ullensaker, Øvre Romerike
 Vestby, Follo
 Ås, Follo

Najväčšími mestami Akershusu sú Lillestrøm, Skedmokorset, Jessheim, Asker a Sandvika.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fylke Akershus

 
Østlandet
Ergonómia

Ergonómia (z gréčtiny .: ergo´= práca + nosom = zákony) je veda zaoberajúca sa vzťahmi vznikajúcimi medzi človekom a prostredím, ktoré ho obklopuje. Či už sa jedná o tvary, materiály, osvetlenie, rozmery a pod.
Cieľom je príslušným odborníkom (architekt, dizajnér a pod.) pripraviť materiál na základe ktorého je možné vytvoriť také pracovné podmienky, ktoré podporujú optimálny výkon človeka a jeho pohodu. 
V ergonómii sa používajú poznatky z antropológie, biomechaniky, fyziológie a taktiež psychológie.

Prvé poznatky boli naznačené už v čase prvej egyptskej ríše a o prvú „príručku“ pre rozloženie pracovného prostredia pre chirurga sa pokúsil Hippokratés.

Až s priemyselnou revolúciou dochádza k prepracovanejšiemu prístupu k optimalizácii pracovného prostredia. Za zakladateľa sa považuje Frederic Winslow Taylor a jeho „vedecký management“. Ide o publikáciu z r.1911 The principals of Scientific Management. Išlo o spôsob, ako nájsť optimálny spôsob vykonávania danej úlohy. Napr.: Znížením hmotnosti pracovného nástroja je zamestnanec schopný urobiť daný úkon viac krát v pracovnom čase. 

Neskôr na jeho tézy nadviazal Frank a Lillian Gilberthovci. Jeho prínos spočíval hlavne v optimalizácii pohybov jednotlivých pracovníkov. Teda zaoberal sa prostredím a vzťahmi človek a vzdialenosti medzi pracoviskami.

Tento výskum napadol Vladimir Michajlovič Bechterev a Vladimir Nikolajevič Mjasičev (na Prvej konferencii o vedeckej organizácii práce r. 1926 ), ktorý tvrdili, že daný systém robí z ľudí stroje. Oni naopak tvrdili, že je nutné zvyšovať organizáciu práce, znižovať stresový faktor, znižovať na najnižšiu možnú úroveň stereotypnosť v práci a pod.

Tak ako to opísal aj Charlie Chaplin vo filme Modern times (Nové časy)

https://www.youtube.com/watch?v=DfGs2Y5WJ14

Každopádne ako prvý Taylorové a Gilberthové zásady závadza do svojej výroby Henry Ford. Práve kvôli tomu je možné aj ľudom strednej a nižšej triedy si kúpiť „luxuxsný“ tovar - Ford model more gady

Teda prvým „ergonomicky“ ( na základe Gilbertha/Forda ) vyrábaným výrobkom je Ford Model T.
Askja

Vulkán Askja je veľký bazaltový komplex, budujúci masív Dyngjufjöll. Pozostáva z niekoľkých erupčných centier a troch kalder, najväčšia má priemer .

Sopečná aktivita začala približne pred 10 000 rokmi. Erupcia v roku 1875 (jedna z najväčších na Islande - bolo eruptovaných približne 30 mil. m3 lávy a 180 mil. m3 prachu a popola, čo spôsobilo úhyn dobytka a následnú veľkú vlnu emigrácie na Islande) vytvorila novšiu,  širokú kalderu, teraz zaliatu vodou a známu ako jazero Öskjuvatn.

Oblasť je turisticky atraktívna, v niektorých jazierkach sa nachádza voda natoľko teplá, že umožňuje kúpanie pod šírym nebom aj v polárnych podmienakch. V blízkych horách prebiehal aj tréning astronautov pre program Apollo.

Zoznam vulkanických foriem komplexu Askja 
 Štítové vulkány
 Fjarholaydyngja
 Flatadyngja
 Flotudyngjuhraun
 Kollottadyngja
 Litladyngja
 Svartadyngja
 Veggejabunga
 Kaldery
 Öskjuvatn
 Krátery
 Herdubreidartaglagjoska
 Skalaralda
 Vikraborgir

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - komplex Askja na Global Volcanism Program (anglicky)

Sopky Islandu
Štítové vulkány
Aktívne sopky
Baker (sopka)

Baker je najsevernejšie položená sopka Kaskádových vrchov v štáte Washington. Tento andezitový stratovulkán je po Rainieri druhá najzaľadnenejšia sopka Kaskádových vrchov.

Vek hornín je relatívne mladý, menej než 30 000 rokov, ale vulkán leží na erodovaných zvyškoch staršej sopky Butters, ktorá bola aktívna pred približne 500 až 300 tisíc rokmi.

Na rozdiel od sopky Saint Helens boli jeho erupcie pokojnejšie. Prvá zaznamenaná erupcia (od španielskej expedície) pochádza z roku 1792. V 19. storočí osadníci v okolí pozorovali niekoľko menších freatických erupcií. Od roku 1880 sopka nejaví žiadnu aktivitu, aj keď pozorovania z posledných rokov naznačujú možnosť erupcie - pokles hladiny rovnomenného jazera Baker, zvýšenie aktivity fumarol v kráteri Sherman od roku 1975, ale presnejšie dôkazy o výstupe magmy z magmatického kozuba nie sú.

Vďaka zaľadneniu je Baker populárnym miestom vyznávačov zimných športov až do začiatku letných mesiacov. Časť územia sopky leží v prírodnej rezervácii Mount Baker Wilderness.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Baker na Global Volcanism Program 

Sopky Washingtonu
Stratovulkány
Trojtisícovky v USA
Externalita

Externalita alebo externý efekt je v ekonómii vonkajší účinok (efekt) rozhodnutia či existencie či činnosti úmyselne či neúmyselne prenesený z daného ekonomického subjektu na iný subjekt alebo okolie, resp. z iných subjektov alebo okolia na daný ekonomický subjekt. Inými slovami je to presun nákladov/ prínosov výroby či spotreby na iných.

Vzniká, keď ekonomický subjekt úmyselne alebo neúmyselne čiastočne alebo vôbec neplatí za (nekompenzuje) faktory, ktoré používa (napríklad na výrobu), alebo keď naopak jeho činnosť je príčinou bezplatného uspokojovania potrieb iných subjektov (pracovníkov, iných ekonomických subjektov, prírody, obce…). 

Je to prejav nedokonalosti trhu. Pojem je predmetom rozsiahlych štúdií v ekonómii.

Je to dôvod prečo trh zlyháva

Príklad: Externality v doprave 
Medzi záporné externality patria:
 emisie:
 znečistenie ovzdušia
 hluku
 kongescie (dopravné zápchy)
 dopravné nehody
 škody na infraštruktúre

Medzi kladné externality patrí :
 rozvoj dopravnej siete

Nástroje na obmedzenie externalít

zákazy a obmedzenia 
V doprave prevládajú regulačné opatrenia 
 zákazy, 
 limity, 
 technické normy - interoperabilné systémy, zákonné opatrenia 
Opatrenia sa odrazia v nákladoch i v cenách.

ceny 
Trend je normalizovať náklady externalít tak, aby ceny odrážali spoločenské náklady alebo vzácnosť zdrojov. Oceňovanie na základe úplných spoločenských nákladov je kľúčovým prvkom efektívneho a trvale únosného dopravného systému.

dane a poplatky 
Cieľom obmedzení nie je, ani nie je možné efektívne úplne minimalizovať externality. Mohlo by to napr. viesť k zrušeniu cestnej dopravy a podstanému obmedzeniu železničnej či leteckej dopravy.

Mikroekonómia
Doprava
Cerro Negro

Cerro Negro (zo špan. Čierna hora) je relatívne mladý vulkán (prvá erupcia bola zaznamenaná v roku 1850), nachádzajúci sa v pohorí Cordillera de los Marbios v Nikarague.

Aj napriek relatívne mladému veku je dosť aktívny, od spomínaného roku 1850 eruptoval uz viac ako 20-krát. Erupcie boli väčšinou explozívne, ale nie katastofické, čomu však napomáha aj skutočnosť, že leží v riedko osídlenej oblasti krajiny. Väčšinou to sú emisie plynov a sopečného popola z hlavného krátera a výlevy láv z bočných (parazitických) kráterov.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – vulkán Cerro Negro na Global Volcanism Program 

Sopky Nikaraguy
Troskové kužele
Aktívne sopky
Henrik Tallinder

Henrik Tallinder (* 10. január 1979, Štokholm, Švédsko) je bývalý švédsky hokejový obranca, od sezóny 1997/98 hrával za tím Buffalo Sabres v NHL.

Klubový hokej 
Henrik Tallinder meria 192 centimetrov a váži 95 kilogramov. Strieľa pravou rukou. Svoju hokejovú kariéru začínal s tímom AIK Solna v švédskej súťaži Elitserien, odkiaľ po piatich rokoch odišiel roku 2000 do tímu TPS Turku vo fínskej SM-liige. Tallinder bol draftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1997 v druhom kole ako 48. v celkovom poradí tímom Buffalo Sabres.

Reprezentácia 
Tallinder reprezentoval Švédsko v juniorskej kategórii na Majstrovstvách sveta v roku 1998.

Externé odkazy 
 

Švédski hokejisti
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Švédski strieborní olympijskí medailisti
Hráči Buffalo Sabres
Hráči New Jersey Devils
Osobnosti zo Štokholmu
Zoznam inštitúcií a orgánov Európskej únie

Inštitúcie Európskej únie sú najmä:

Inštitúcie 
 Európsky parlament
 Európska rada
 Rada
 Európska komisia
 Súdny dvor Európskej únie
 Európska centrálna banka
 Dvor audítorov

Poradné orgány 
 Hospodársky a sociálny výbor
 Výbor regiónov

Ďalšie orgány a agentúry 
 kedysi Európsky menový inštitút
 Európska investičná banka
 Európsky ombudsman
 Európske stredisko pre rozvoj odborného vzdelávania
 Európska nadácia pre zlepšenie životných a pracovných podmienok
 Európska agentúra pre životné prostredie
 Úrad pre harmonizáciu vnútorného trhu
 Európske monitorovacie stredisko drog a drogovej závislosti
 Európska agentúra pre hodnotenie liečiv
 Európska agentúra pre ochranu bezpečnosti a zdravia pri práci
 Komunitárny šľachtiteľský úrad
 Prekladateľské stredisko orgánov Európskej únie
 Európske stredisko pre monitorovanie rasizmu a xenofóbie
 Európska agentúra pre obnovu
 Európsky orgán práce
 Európsky úrad pre bezpečnosť potravín

 Európska chemická agentúra

 Európska agentúra pre námornú bezpečnosť
 Európska agentúra pre leteckú bezpečnosť
 Úrad pre výmenu informácií a technickú pomoc
 Európsky policajný úrad
 Úrad pre úradné publikácie
 Európsky štatistický úrad

Zoznam
Inštitúcie
Inštitúcie
Teppo Numminen

Teppo Numminen (* 3. júl 1968, Tampere, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový obranca..

Klubový hokej 
Teppo Numminen meria 189 centimetrov a váži 89 kilogramov. Strieľa pravou rukou. Svoju hokejovú kariéru začínal v tíme svojho rodného mesta, Tappara, no v NHL hral už od roku 1988 za tím Winnipeg Jets, ktorým bol vydraftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1986. Zostal v tíme Winnipeg Jets aj potom, ako sa stal tímom Phoenix Coyotes. V sezóne 2003/04 hral na ľade v drese Dallas Stars a po lockoute v NHL počas sezóny 2004/05 prešiel 4. augusta 2005 do tímu Buffalo Sabres.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Fínski strieborní olympijskí medailisti
Fínski bronzoví olympijskí medailisti
Hráči Tappara Tampere
Hráči Buffalo Sabres
Hráči Phoenix Coyotes
Hráči Winnipeg Jets
Fínski hokejisti
Doug Janik

Doug Janik (* 26. marec 1980, Agawam, Massachusetts,  USA) je bývalý americký hokejový obranca.

Klubový hokej 
Doug Janik meria 189 centimetrov a váži 94 kilogramov. Strieľal ľavou rukou. Svoju hokejovú kariéru začínal v univerzitnom mužstve univerzity v Maine. Janik bol draftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1999 v druhom kole ako 55. v celkovom poradí tímom Buffalo Sabres.

Reprezentácia 
Janik reprezentoval Spojené štáty v rokoch 1999 a 2000 v juniorskej kategórii na majstrovstvách sveta.

Externé odkazy 
 

Hráči Buffalo Sabres
Hokejisti USA
Alexej Alexandrovič Gubarev

Generálmajor inžinier Alexej Alexandrovič Gubarev (; * 29. marec 1931, Gvardejcy – † 21. február 2015, Moskva) bol sovietsky kozmonaut, ktorý sa zúčastnil dvoch vesmírnych letov Sojuz 17 a Sojuz 28.

Životopis 
Narodil sa v dedine Gvardejci v Borskom rajóne Kujbyševskej oblasti. Pochádzal z roľníckej rodiny. V roku 1936 po smrti otca žila rodina v sovchoze Čašnikovo pri Moskve. Počas druhej svetovej vojny oblasť obsadili Nemci. Gubarevova rodina prišla v dôsledku bojov o dom a bola nútená sa presťahovať do mesta Chimki. Neskôr po skončení vojny sa presťahovali do Kriukova pri Moskve. 

Po skončení strednej školy v roku 1950 sa dostal na Námornú školu leteckých technikov. V novembri toho istého roku prestúpil na školu pre letcov torpédových bombardérov. Po ukončení štúdia v roku 1952 pôsobil v jednotkách námorného letectva. Od roku 1957 študoval na Vojenskej leteckej akadémii v Monine pri Moskve a po absolvovaní slúžil ako veliteľ letky na leteckých útvaroch Tichooceánskej a Čiernomorskej flotily, kde získal kvalifikáciu pilota 1. triedy. Lietal na strojoch Jak-18, Tu-2, Il-28 a L-29.

V roku 1963 sa zapojil do programu výcviku sovietskych kozmonautov. Pôvodne bol cvičený pre sovietske lunárne programy a pre vojenské misie programu Sojuz, neskôr pre program Saľut. V roku 1976 sa zapojil do programu Interkozmos.

V roku 1978 sa ako veliteľ zúčastnil letu kozmickej lode Sojuz 28 v rámci programu Interkozmos. Tohto letu sa zúčastnil tiež česko-slovenský kozmonaut Vladimír Remek. Bola to prvá medzinárodná posádka na obežnej dráhe.

Svoju kariéru kozmonauta ukončil v roku 1981 a prijal administratívne miesto v Gagarinovom tréningovom centre.

Obdržal vyznamenania Hrdina Sovietskeho zväzu (dvakrát), Hrdina Československej socialistickej republiky a Gagarinovu zlatú medailu. Je čestným občanom miest Kaluga, Arkalyk, Celinograd a Praha.

V roku 1982 vydal knihu Príťažlivosť beztiaže (Притяжение невесомости).

Referencie

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Alexej Gubarev na webe kosmo.cz
 Alexej Gubarev v encyklopédii SPACE 40

Zdroj 

Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Sovietski letci
Ruskí letci
Hrdinovia Sovietskeho zväzu
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Osobnosti na sovietskych poštových známkach
Petr Tatíček

Petr Tatíček (* 22. september 1983, Rakovník) je český hokejový útočník.

Klubový hokej 
Petr Tatíček je synom bývalého hokejistu Poldi Kladno Petra Tatíčka, ktorý je v súčasnosti asistentom trénera Kladna. Hral za mládežnícke družstvá Kladna a nastúpil aj v siedmich zápasoch v českej extralige. Prvý zápas v extralige odohral 23. januára 2000 proti Havířovu. V extralige nezaznamenal žiaden gól. Sezónu 2001/02 strávil v zámorí v tíme Sault-Ste.-Marie Greyhounds v juniorskej súťaži OHL a v drafte NHL si ho vybral tím Florida Panthers. Nasledujúcu sezónu však strávil opäť v Sault-Ste.-Marie Greyhounds. Zúčastnil sa na majstrovstvách sveta 20-ročných v Kanade. Sezónu 2003/04 a 2004/05 strávil vo farmárskom tíme Floridy San Antonio Rampage v AHL. Sezónu 2005/06 začal vo farmárskom družstve Houston Aeros v AHL. Až 21. januára 2006 sa dočkal svojho prvého zápasu v NHL. Florida Panthers v ňom prehrala s Anaheim Mighty Ducks 0:1.

Klubová štatistika

Externé odkazy 
 

Českí hokejisti
Hráči Florida Panthers
Arméni

Arméni alebo staršie Arménci sú národ žijúci najmä v Arménsku, na ktorého území žijú nepretržite už 3500 rokov, Gruzínsku a Azerbajdžane (Náhorný Karabach). Až do prvej svetovej vojny obývali takmer celú východnú časť dnešného Turecka a tzv. Malé Arménsko. Patrili k vynikajúcim obchodníkom. Dodnes žijú veľké skupiny Arménov vo Francúzsku, Rusku či v Amerike.

Dejiny Arménov  
Arméni sú prvým národom na svete, ktorý oficiálne prijal kresťanstvo – v roku 301.

V rokoch 1915 a 1916 na území Osmanskej ríše prebiehalo násilné presídľovanie Arménov do juhovýchodných oblastí ríše (na územie dnešnej Sýrie), pri ktorých zahynuli desaťtisíce z nich. Celkový počet obetí je veľmi ťažké určiť, nakoľko neboli vedené žiadne štatistiky presídľovaných alebo neskoršie súpisy zomrelých. Bádateľ G. Lewy odhaduje na základe rôznych pramenných zdrojov a literatúry počet obetí na 642 000, čo bolo asi 37 % z predvojnovej populácie (odhadovanej na 1 750 000 Arménov), iná publikácia uvádza počty 800 000 – 1,2 milióna.

V dôsledku genocídy, najmä v 20. storočí, majú veľa emigrantov v USA, na Blízkom východe a v západnej Európe.

Počty Arménov v jednotlivých krajinách 

 Arménsko 3 229 900
 Rusko  1 130 491 – pozri Arméni v Rusku
 USA cca 1 000 000
 Francúzsko cca 500 000
 Irán cca 400 000
 Gruzínsko 248 900
 Sýria cca 190 000
 Libanon cca 140 000
 Náhorný Karabach (Azerbajdžan) cca 130 000
 Argentína cca 130 000
 Ukrajina cca 100 000
 Jordánsko cca 70 000
 Uzbekistan cca 70 000
 Turecko odhady od 40 000 po 70 000
 Nemecko cca 42 000
 Kanada 40 505
 Brazília cca 40 000
 Irak odhady od 20 000 po 60 000
 Grécko cca 35 000
 Turkmenistan cca 30 000
 Bielorusko cca 25 000
 Spojené kráľovstvo cca 18 000
 Austrália 15 791
 Belgicko cca 10 000
 Slovensko cca 1000

Referencie

Ďalšia literatúra 
 
  (pripravované)

Iné projekty 

 
Etniká, národy a národnosti
Augsburské vyznanie

Augsburské vyznanie () je kresťanské vieroučné vyznanie založené na teológii Martina Luthera. Patrí ku kľúčovým spisom reformácie a luteránskej teológie. Je jedným zo základných vyznávačských prameňov luteranizmu. Vyznanie bolo prvýkrát prednesené 25. júna 1530 na Augsburskom sneme v nemeckom Augsburgu. Text bol predložený adresovaný nemeckému cisárovi Karolovi V. Vyznanie figuruje ako spoločné vierovyznanie niektorých nemeckých kniežat a nemeckých miest. Text vyznania má 28 článkov. Autorom vyznania je Philipp Melanchthon, ktorý na jeho podobe spolupracoval s Martinom Lutherom.

Augsburské vyznanie sa po svojom vydaní dostalo onedlho aj na územie Slovenska. Jeho prvý preklad vyšiel u nás zrejme už v roku 1540. Augsburské vyznanie je jedným zo základných vyznavačských spisov aj v Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.

Pozri aj 
 Confessio Pentapolitana
 Confessio Heptapolitana
 Confessio Scepusiana

Externé odkazy 
 Augsburské vyznanie-celé znenie

Luteranizmus
Reformácia
Kresťanské kréda
Jay McKee

Jay McKee (* 8. september 1977, Kingston, Kanada) je bývalý kanadský hokejový obranca.

Strieľal ľavou rukou. V úvodnom drafte NHL v roku 1995 bo draftovaný už v prvom kole ako 14. v celkovom poradí. Od roku 1996 do 2006 hral za tím Buffalo Sabres, v rokoch 2006a 2009 za St. Louis Blues a svoju kariéru ukončil v klube Pittsburgh Penguins.

Externé odkazy 
 

Hráči Buffalo Sabres
Hráči St. Louis Blues
Kanadskí hokejisti
Osobnosti z Kingstonu (Ontário)
Fenoly

Fenoly sú organické zlúčeniny, ktoré obsahujú -OH skupinu naviazanú na aromatickom jadre. 

Najjednoduchší predstaviteľ tejto skupiny je fenol so sumárnym vzorcom C6H5OH. Väčšina zlúčenín z tejto skupiny má triviálny názov. Substitučný názov je možné vyjadriť pridaním prípony - ol k názvu aromatického uhľovodíka.

Hoci obsahujú -OH skupinu rovnako ako alkoholy, majú podstatne odlišné vlastnosti.

Príprava 
Najčastejšie sa fenol pripravuje oxidáciou kuménu (izopropylbenzénu):

Ďalšie zlúčeniny 
Od fenolu sa odvodzujú aj ďalšie zlúčeniny: 
benzén-1,2-diol (pyrokatechol)
benzén-1,3-diol (rezorcinol)
benzén-1,4-diol (hydrochinón)

o-; m-; p-krezol (metylfenol)
kyselina pikrová a jej soli (všetky mimoriadne výbušné)
naftoly

Vlastnosti fenolov 

Fenoly sú silnejšie kyseliny ako alkoholy, pretože dochádza ku konjugácii voľného elektrónového páru na kyslíku (H+ sa ľahšie odštepuje). Kyslosť sa zvyšuje pridaním skupín s +M a −I efektom (napr. –NO2).
CIM

CIM môže byť skratka pre:
Centre International de la Montagne – Medzinárodné horolezecké stredisko
Chartered Institute of Marketing, profesionálna organizácia odborníkov z marketingu v Spojenom kráľovstve
China Inland Mission, misionárska spoločnosť založená koncom 19. storočia
Common Information Model (informatika)
Common Information Model (elektrina)
Computer Integrated Manufacturing
Centre for Intelligent Machines na univerzite McGill University
Cimber Air (kód ICAO)
Cleveland Institute of Music, škola v Clevelende v Ohiu v USA
CIM (hudobná skupina)
Conseil International de la Musique – Medzinárodná hudobná rada pri UNESCO
Convention Internationale concernant le transport des Marchandises par chemin de fer – Medzinárodná dohoda o preprave tovarov po železnici (=Medzinárodná konvencia o doprave tovaru po železnici)
Grímsvötn

Grímsvötn je vodou zaplavená sopečná kaldera, nachádzajúca sa na Islande, pod severozápadnou stranou ľadovca Vatnajökull.

Erupcie Grímsvötnu sú zaujímavé tým, že prebiehajú pod ľadom. Teplo erupcie roztaví dostatočné množstvo ľadu, čo vyvolá tlak a následné vyliatie sa enormného množstva vody z jazera. V roku 1996 záplavy zničili časť cesty Hringvegur (okružná cesta okolo Islandu). Preto je vulkanológmi pravidelne monitorovaný stav vulkánu. Sopka naposledy vybuchla v roku 2004 a v máji 2011.

Jazero je zaujímavé aj tým, že v roku 2004 v ňom objavili baktériu, prvú v jazere pod ľadom s veľmi malým obsahom kyslíka.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Grímsvötn na Global Volcanism Program 

Sopky Islandu
Kaldery
Aktívne sopky
Kaʼba-je Zardošt

Ka’ba-je Zardošt (iné prepisy: Ka’ba-je Zardušt, Ka’be-je Zardošt/Zardušt, Ka’ba-i Zardošt/Zardušt) alebo Ka’ba-je Zartošt (iné prepisy: Ka’ba-je Zartušt, Ka’be-je Zartošt/Zartušt, Ka’ba-i Zartošt/Zartušt), doslova: Zaratuštrova Ka‘ba, je vežovitá kultová stavba v Nakš-e Rostame v Iráne, iba niekoľko kilometrov severozápadne od Perzepolisu. 

Je postavená z vápencových kvádrov svetlej a tmavej farby a jej výška je zhruba 12,6 metra. Väčšina historikov sa domnieva, že ju dal postaviť perzský kráľ Dareios I. z dynastie Achajmenovcov krátko po svojom nástupe na trón (522 pred Kr.). O jej presnej funkcii sa názory dodnes rozchádzajú. Mohlo ísť jednak o chrám, kde bol uchovávaný posvätný oheň, jednak o provizórnu kráľovskú hrobku, ktorá stratila svoj význam po dokončení skalných hrobov v rostamskej skale. Uvažuje sa aj o tom, že tu mohli byť prechovávané kráľovské štandardy alebo posvätné knihy.

V rokoch 1936 - 1939 objavil Erich F. Schmidt pri základoch Ka‘by pod úrovňou terénu trojjazyčný grécko-partsko-stredoperzský nápis kráľa Šápúra I., opisujúci jeho vojny proti Rímu (zhruba v rokoch 242-260 po Kr.). Okrem toho sa tu našiel aj nápis popredného zoroastrického duchovného z 3. storočia, kňaza Kartíra. Obidva nápisy poskytujú cenné svedectvo o politike a organizácii perzskej ríše počas prvých Sásánovcov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Situačný plán
 Článok v Encyclopaedia Iranica

Perzia
Stavby v Iráne
Kimmo Timonen

Kimmo Timonen (* 18. marec 1975, Kuopio, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový obranca.

Klubový hokej 
Kimmo Timonen bol draftovaný v roku 1993 klubom Los Angeles Kings. Od roku 1998 bol hráčom klubu Nashville Predators v NHL. V roku 2007 prestúpil do klubu Philadelphia Flyers, v roku 2015 ho draftovalo Chicago Blackhawks.

Reprezentácia 
Fínsko reprezentoval na ZOH 1998 (bronz) a ZOH 2006 (striebro).

Externé odkazy 
 

Fínski hokejisti
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Fínski strieborní olympijskí medailisti
Fínski bronzoví olympijskí medailisti
Hráči Nashville Predators
Hráči Philadelphia Flyers
Báhrám II.

Báhrám II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 276293. Jeho otcom bol kráľ Báhrám I. (vládol 273276), dedom kráľ Šápúr I., jeden z najvýznamnejších perzských panovníkov v staroveku. Báhrám II. mal brata Hormizda, neskoršieho pretendenta trónu, a syna Báhráma, krátkodobého veľkokráľa v roku 293.

O vláde Báhráma II. je k dispozícii viacero faktických informácií ako o panovaní obidvoch jeho predchodcov. Je to dané jednak tým, že sa Báhrám udržal pri moci celých sedemnásť rokov, jednak dochovanými nápismi kňaza Kartíra, najvyššieho móbada zoroastrickej cirkvi. Kartír prakticky viedol za Báhráma štátne záležitosti a asi z jeho iniciatívy v ríši prebehlo prvé prenasledovanie inovercov – kresťanov, manichejcov a budhistov. Rozsah a dopad týchto akcií sú doteraz predmetom vedeckých debát.

Zahraničnopoliticky bol Báhrám na západe konfrontovaný s ofenzívnou politikou Rimanov vedených cisárom Carom, ktorí v roku 283 vpadli do Mezopotámie. Iba náhla Carova smrť zabránila vážnejším škodám, ale aj tak stihol dobyť sásánovské hlavné mesto Ktésifón. Historici sa domnievajú, že s novým cisárom Diokleciánom dohodli Báhrámovi vyslanci mier.

Z vnútropolitického hľadiska mala veľký význam vzbura Báhrámovho brata Hormizda, ktorú sa podarilo potlačiť iba s veľkými ťažkosťami. Sakom, podporujúcim Hormizda, bol potom ustanovený nový kráľ – Báhrámov syn a dedič. Presná chronológia udalostí je však vzhľadom na torzovitosť prameňov problematická.

Báhrám II., ktorý po sebe zanechal viac skalných reliéfov ako ktorýkoľvek iný perzský kráľ, zomrel prirodzenou smrťou hneď potom, čo stratil kontrolu nad Arméniou, ovládanou Peržanmi od čias Šápúra I.

Externé odkazy
 Báhrámov skalný reliéf v Bíšápúre

Sásánovci
Vládcovia Perzie
Narodenia v 3. storočí
Osoby s neistým dátumom narodenia
Úmrtia v 293
Báhrám III.

Báhrám III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci štyri mesiace v roku 293. Jeho otcom bol kráľ Báhrám II. (vládol 276293), pradedom kráľ Šápúr I., jeden z najvýznamnejších perzských panovníkov v staroveku. Pred svojim nástupom na trón mal Báhrám titul kráľa Sakov, ktorý mu udelil Báhrám II. po porážke revolty princa Hormizda, podporovanej sackou nobilitou.

Báhrámove krátke panovanie bolo od začiatku poznamenané tým, že časť veľmožov si želala za vladára niekdajšieho arménskeho kráľa Narséa, Báhrámovho prastrýka a posledného žijúceho syna Šápúra I. V konflikte medzi oboma pretendentami trónu bol Narsé úspešnejší a Báhrámov ďalší osud je neznámy.

Externé odkazy
 Báhrámova minca na serveri Livius

Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 3. storočí
Sásánovci
Vládcovia Perzie
Narsé

Narsé (prepis podľa modernej perzštiny: Narsí; v grécko-rímskych prameňoch: Narses [iný prepis: Narsés] alebo Narseus) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci medzi rokmi 293 a 302. Jeho otcom bol kráľ Šápúr I., bratmi králi Hormizd I. a Báhrám I. Pred svojim nástupom na trón bol Narsé arménskym kráľom, zdá sa však, že ho Rimania z Arménie vyhnali už koncom osemdesiatych rokov 3. storočia.

Kráľovskú hodnosť si musel Narsé vybojovať v občianskej vojne s Báhrámom III., svojim prasynovcom, ktorý nastúpil na trón po smrti kráľa Báhráma II. Aj keď v tejto veci sa mu podaril rýchly úspech, hneď sa zaplietol do vojny s Rimanmi (kvôli Arménii), ktorá po počiatočných víťazstvách skončila debaklom – kráľ musel v rokoch 297/298 začať vyjednávať s cisármi Galeriom a Diocletianom. Následná mierová zmluva znamenala stratu západnej Mezopotámie a niektorých oblastí na západnom brehu Tigridu a nevýhodná bola aj ekonomicky, lebo všetok perzsko-rímsky obchodný styk sústreďovala do mesta Nisibis na rímskom území. Narséovu porážku úplne odčinil až Šápúr II. v šesťdesiatych rokoch 4. storočia.

Vnútropoliticky sledoval Narsé umiernenejšiu náboženskú politiku ako králi Báhrám II. a III. Aj keď si Kartír, faktický prvý minister ríše a asi hlavný organizátor prenasledovania inovercov, udržal určitý vplyv, Narsé zastavil napr. perzekúciu manichejcov, ktorí boli od tých čias tolerovaní.

Narsé, ktorý po sobe zanechal známy Páikúlský nápis, v ktorom sú opísané aj okolnosti jeho nástupu na trón, zomrel roku 302 a vládu v perzskej ríši po ňom zdedil jeho syn Hormizd II.

Externé odkazy
 Narséov skalný reliéf v Nakš-i Rustame

Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 302
Sásánovci
Vládcovia Perzie
Magadan

Magadan je mesto v Rusku. Žije tu asi 95 900 obyvateľov. Je administratívnym centrom Magadanskej oblasti.

Poloha 
Mesto leží na brehu Nagajevovho a Gertnerovho zálivu Ochotského mora.

Dejiny 
Ďaleký východ Sovietskeho zväzu sa v období konca 20. rokov 20. storočia stal miestom prospekcie drahých kovov, ktoré boli potrebné pre rastúcu sovietsku ekonomiku a pripravovanú industrialiázciu krajiny. V roku 1926 geologický prieskum pod vedením S.V. Obručeva objavil v oblasti ložiská zlata. Pôvodná osada na mieste mesta bola založená v roku 1929. Mestom sa stal v roku 1939 a v roku 1953 - oblastným centrom Magadanskej oblasti. Mesto bolo centrom osídľovania Kolymského kraja, známeho množstvom pracovných táborov Gulag. V roku 1931 tu boli usídlení demobilizovaní príslušníci protisovietskej Ďalekovýchodnej armády (asi 2000 osôb).

Primátor mesta - Vladimír Petrovič Pečjonyj (zvolený 10. októbra 2004).

Ekonomika 
Magadan je ekonomickým, vedeckým a kultúrnym strediskom oblasti. V meste sa vyrábajú banské zariadenia, nachádzajú sa tu podniky na spracovanie rýb, strojárske a kovospracujúce závody. Dôležitým pre severovýchod Ruska je námorný prístav, ktorý pracuje od mája do decembra. Mesto má tiež medzinárodné letisko (Sokol).

Kultúra a veda 
Nachádza sa tu Inštitút biologických problémov severu DVO Ruskej akadémie vied, Severná medzinárodná univerzita, 28 všeobecnovzdelávacích škôl, 11 knižníc a niekoľko múzeí.

Vývoj počtu obyvateľov 
Počet obyvateľov sa od r. 1990 sústavne znižuje:
 1939 -  27 000 obyvateľov
 1972 - 102 000 obyvateľov
 1979 - 121 200 obyvateľov
 1989 - 151 600 obyvateľov.
 2004 -  99 800 obyvateľov
 2010 - 95 900 obyvateľov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Noviny «Вечерний Магадан»
 Severná medzinárodná univerzita

Iné projekty 

Mestá v Rusku
Prístavné mestá v Rusku
Prístavné mestá Tichého oceánu
Ardašír II.

Ardašír II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 379383. Jeho otcom bol podľa časti autorov kráľ Hormizd II., podľa iných Šápúr II.

O Ardašírovej vláde poznáme iba málo podrobností a aj tie sú sčasti rozporuplné. Nevie sa, napríklad, či na tróne zotrval až do svojej smrti alebo či nebol nakoniec zosadený veľmožmi. Dochoval sa však jeho reliéf pri Ták-i Bústane, kde je znázornený spolu s Ahura Mazdou a Mithrou – ide o jedinú pamiatku v Iráne s vyobrazením Mithry. Za Ardašíra II. sporadicky pokračovalo prenasledovanie kresťanov, začaté za vlády Šápúra II.

Externé odkazy 
 Reliéf v Ták-i Bústane

Sásánovci
Vládcovia Perzie
Narodenia v 4. storočí
Úmrtia v 4. storočí
Sokol (Magadanská oblasť)

Sokol je sídlisko-osada v Rusku v  Magadanskej oblasti. Leží neďaleko Magadanu.
Vzniklo v 60. rokoch 20. storočia a bolo pomenované na počesť sovietskych letcov. Nachádza sa tu rovnomenné letisko.

V roku 2021 tu žilo 4 835 obyvateľov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sokol

Sídla v Rusku
Eiffelova veža

Eiffelova veža (, francúzska výslovnosť , zaužívaná slovenská výslovnosť  ) je kovová konštrukcia postavená na Champ de Mars v blízkosti Seiny v Paríži.  V čase jej skonštruovania bola najvyššou budovou na svete. Tento rekord držala 41 rokov, pokiaľ nepostavili newyorský mrakodrap Chrysler Building. Momentálne je najvyššou stavbou v Paríži a je jeden z najznámejších symbolov sveta. Veža je pomenovaná po jej staviteľovi Alexandrovi Gustavovi Eiffelovi.

Táto 324 metrov vysoká a 10 100 ton vážiaca architektonická dominanta bola uvedená do prevádzky v roku 1889 ako symbol Svetovej výstavy a hneď sa stala atrakciou hlavného mesta. Vežu navštívilo už viac ako 243 miliónov turistov. Tri výškové úrovne veže poskytujú ideálne podmienky na pozorovanie zaujímavostí, ako sú Champ de Mars (Martovo pole), École Militaire a Invalidovňa. Krátkou prechádzkou cez most sa dá dostať k záhradám Trocadéro.

Dejiny 
Veža bola postavená v rokoch 1887 až 1889 Eiffelovou firmou Gustave Eiffel & Cie pri príležitosti storočného jubilea Francúzskej revolúcie pre Svetovú výstavu. Architektom nebol Gustave Eiffel ale Stephen Sauvestre, ktorý navrhol túto vežu na objednávku Švajčiara Maurice Koechlina. Ten spolu s Emilom Nouguierom vytvoril aj prvé náčrty.

Stavebné náklady Eiffelovej veže dosiahli presne 7 739 401 frankov a 31 centimov a boli tak asi o jeden milión frankov vyššie ako odhad Gustava Eiffela. V posledných piatich mesiacoch roku jej otvorenia (1889) navštívilo ale novú atrakciu 1,9 milióna ľudí, čím sa do konca roka vrátili už tri štvrtiny celkových nákladov. Týmto sa stala Eiffelova veža výnosným podnikom.

3000 kovorobotníkov zložilo 18038 predpripravených jednotlivých železných dielov s 2,5 miliónmi nitov iba za 26 mesiacov. S ohľadom na vtedajšie bezpečnostné predpisy je pozoruhodné, že počas výstavby nedošlo k žiadnym smrteľným úrazom.

Eiffelova veža narazila na odpor parížskeho obyvateľstva, ktoré ju považovalo za poškvrnu. Vo zvyšku Francúzska zväčša nechápali toto vzrušenie hlavného mesta. Pobúrení umelci ju nazvali „tragickou pouličnou lampou“ a vnímali „pochmúrny továrenský komín“ ako zneuctenie Paríža. V umeleckých a literárnych kruhoch sa uskutočňovali kampane, v ktorých sa dokonca vyrábali letáky podpísané mnohými známymi umelcami. Dnes ale všeobecne platí Eiffelova veža ako jeden z najkrajších príkladov architektúry sveta. Medzitým ju aj Parížania láskyplne volajú Železná dáma.

Pôvodne mal Eiffel iba 20-ročné povolenie pre vežu; mala sa teda v roku 1909 zbúrať. Keďže sa ale jej výška ukázala ako cenná pre komunikáciu pomocou bezdrôtovej telegrafie, mohla aj naďalej ostať.

Pozri aj 
 Zoznam najvyšších veží na svete

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

7. obvod (Paríž)
Eklektické stavby
Architektúra z 1889
Eiffelova veža
Rozhľadne
Historické pamiatky v Paríži
World Federation of Great Towers
Veže vo Francúzsku
Husrav I.

Husrav I. alebo Chusrau I. alebo Chosrau I. (po grécky Chosroés) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 531579. Bol tretím synom kráľa Kaváda I. a od dvadsiatych rokov 6. storočia predurčeným dedičom trónu. Roky jeho panovania boli vyplnené vojnami s Byzantskou ríšou cisára Justiniána I., bojmi s Heftalitmi na východe, ale aj významnou reformnou činnosťou na poli daňového systému a vojenstva, s ktorej pomocou sa podarilo prekonať štrukturálnu krízu z prelomu storočí (vrátane následkov mazdakovských búrok). V perzskej tradícii je Husrav známy pod prímením Anóšarván, čo znamená „s nesmrteľnou dušou“ či voľne preložené „ktorého sláva je nesmrteľná“. 

Sásánovci
Vládcovia Perzie
Narodenia v 6. storočí
Úmrtia v 579
Cyklus s predĺženou expanziou

Cyklus s predĺženou expanziou alebo obeh s predĺženou expanziou, Atkinsonov cyklus, Millerov cyklus  je ideálny tepelný obeh pozostávajúci z vratných zmien. 

Cyklus s predĺženou expanziou popisuje prácu stroja pri ktorom kompresný pomer je menší ako expanzný a teda expanzná časť zdvihu môže prebiehať na väčšej dráhe ako kompresná. Prívod a odvod tepla je uvažovaný ako zmiešaný (všeobecný prípad). Výhodou tohoto cyklu je pri ostatných porovnateľných podmienkach vyššia termodynamická účinnosť oproti cyklom, kde sú kompresný a expanzný pomer rovnaké.

Diagram všeobecného cyklu s predĺženou expanziou
 
Jednotlivé fázy cyklu znázorňuje diagram vyjadrujúci závislosť tlaku od objemu (p-V diagram). Zanesením všetkých šiestich fáz cyklu do jedného diagramu získame oblasť ohraničenú dvomi adiabatami, dvoma izochorami a dvoma izobarami. Obsah tejto oblasti zodpovedá práci vykonanej strojom 

 

 krivka medzi bodmi 1 a 2 — adiabatická kompresia (skrátená)
 krivka medzi bodmi 2 a 3 — izochorický prívod tepla 
 krivka medzi bodmi 3 a 4 — izobarický prívod tepla 
 krivka medzi bodmi 4 a 5 — adiabatická expanzia (predĺžená)
 krivka medzi bodmi 5 a 6 — izochorický odvod tepla 
 krivka medzi bodmi 6 a 1 — izobarický odvod tepla

Učinnosť všeobecného cyklu s predĺženou expanziou
Účinnosť všeobecného cyklu s predĺženou expanziou závisí iba na:
 kompresnom pomere, t. j. pomere objemu v stave 1 k objemu v stave 2,3 (ε1)
 expanznom pomere, t. j. pomere objemu v stave 5,6 k objemu v stave 2,3 (ε1)
 exponente adiabaty - Poissonovej konštante (k)
 množstva izobaricky privedeného tepla, t. j. pomeru objemu v stave 4 k objemu v stave 2,3 (ρ)
 množstva izochoricky privedeného tepla, t. j. pomere tlaku v stave 3,4 k tlaku v stave 2 (λ p)

Technická realizácia
Technicky je takéto riešenie možné dosiahnuť úpravou kľukového mechanizmu piestového stroja, alebo úpravou časovania rozvodu. Tento cyklus využívajú spaľovacie motory s tzv. Atkinsonovým cyklom, alebo Millerovým cyklom.

Špeciálne prípady
Ďalšími doplňujúcimi podmienkami môžeme z tu uvedeného všeobecného cyklu získať ako jeho medzné prípady iné teoretické cykly. Napríklad:
 pri podmienke ''ε1 = ε2 získame obeh bez predĺženej expanzie totožný so Seiligerovým cyklom
 pri doplňujúcej podmienke ρ = 1; získame Ottov cyklus   
 pri doplňujúcej podmienke λp = 1 získame Dieselov cyklus   
 pri podmienke  získame obeh s úplnou expanziou 
 pri doplňujúcej podmienke ρ = 1 získame Humphreyov cyklus   
 pri doplňujúcej podmienke λ''p = 1 získame Ericssonov-Braytonov cyklus

Referencie 
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.

Cykly tepelných strojov
Domestikácia

Domestikácia (iné názvy: domestifikácia, zdomácnenie, zdomácňovanie, skrotenie) je postupné cieľavedomé pretváranie divo žijúcich živočíchov na druhy vhodné na chov. Hlavná charakteristika zdomácnených zvierat je to, že poskytujú určitý úžitok (mäso, mlieko, práca) alebo sa chovajú na potešenie. Tieto druhy (hospodárskych) zvierat možno bez väčšieho rizika chovať v zajatí.

Niekedy sa toto slovné spojenie používa aj pri obdobnom procese v prípade rastlín.

Stupne zdomácnenia 
 Zajatie
 Skrotenie (v užšom zmysle)
 Vlastné zdomácnenie

Podmienky zdomácnenia 
Cieľavedomá snaha zdomácnovať určité druhy hospodárskych zvierat sa prejavila najmä rozvojom kultúry, vedy a techniky. Prvé domestikačné centrá boli v oblasti dnešného Iraku a Iránu v oblasti vtedajšej Mezopotámie. Populácie divožijúcich zvierat museli byť dostatočne veľké, museli mať schopnosť žiť v symbióze s človekom. Nevyhnutná bola taktiež schopnosť zvierat prispôsobiť sa podmienkam prostredia.

Najznámejšie zdomácnené zvieratá

Hospodárske zvieratá 
 Tur domáci
 Kôň
 Sviňa domáca
 Ovca domáca
 Koza domáca
 Králik domáci
 Hydina
 Kura domáca
 Perlička domáca
 Morka domáca
 Kačica domáca
 Hus domáca
 Holub domáci

Domáce zvieratá 
 Mačka domáca
 Pes domáci
 Morča
 Škrečok

Referencie

Pozri aj 
 Selekcia

Zootechnika
Hospodárske zvieratá
Motor s Millerovým cyklom

Motor s Millerovým cyklom je preplňovaný štvortaktný spaľovací motor využívajúci výhody cyklu s predĺženou expanziou. Millerov cyklus bol patentovaný americkým inžinierom Ralphom Millerom v roku 1940.

Tento typ motora bol najskôr používaný pre pohon lodí a stacionárnych generátorov. Neskôr bol aplikovaný aj automobilkou Mazda v motore KJ-ZEM V6, použitom v modeli Millenia. Naposledy cyklus použila automobilka Subaru vo svojom modeli „Turbo Parallel Hybrid“ známom ako Subaru B5-TPH.

Princíp práce 
Princíp práce motora s Millerovým cyklom je veľmi podobný princípu práce motora s Atkinsonovým cyklom. Jediný zásadný rozdiel je v tom, že motory s Millerovým cyklom sú preplňované.

Plniaci ventil je otvorený dlhšie ako pri klasickom štvortaktnom motore, následkom čoho sa kompresný zdvih rozdelí na dve časti. V prvej, počas otvoreného plniaceho ventilu sa časť náplne valca vytláča späť do plniaceho potrubia. Až v duhej časti, po uzavretí ventilu prebieha kompresia náplne. Samozrejme nevyužitie celého objemu valca má za následok zníženie výkonu motora. Zníženie výkonu je však redukované tým, že motor je prepĺňaný turbodúchadlom. Spätné vytláčanie náplne prebieha asi na 20 až 30% zdvihu piesta. Povedané inak, kompresia prebieha len počas 70 až 80% zdvihu.

Výhodou Millerovho cyklu v porovnaní s atmosférickým motorom bez predĺženej expanzie s rovnakým zdvihovým objemom sú:
Práca spotrebovaná na stlačenie nasávaného vzduchu dúchadlom sa získa prostredníctvom turbíny z energie výfukových plynov, ktorá u neprepĺňaných motorov zostáva nevyužitá. Keďže skutočný kompresný zdvih vo valci, ktorý spotrebováva mechanickú prácu je kratší, spotrebuje jej motor s Millerovým cyklom menej, čo má kladný vplyv na jeho ekonomické prametre. Moderné motory s Millerovým cyklom používajú navyše techniku variabilného časovania rozvodu, aby čo najefektívnejšie ovplyvnili dĺžku trvania spätného vytláčania náplne, prípadne ju úplne znemožnili.
Vzduch stlačený turbodúchadlom je obvykle ochladzovaný v medzichladiči pred vstupom do valca. Tým sa celý cyklus posúva k nižším teplotám na konci kompresného zdvihu, čo umožní pracovať s vyššími tlakmi. Hoci je kompresný pomer motora s Millerovým cyklom menší, celkové stlačenie náplne (dúchadlo + piest) môže byť vyššie, čo prispieva k zvýšeniu učinnosti. Limitújúcim parametrom v oboch typoch motorov je oktánové číslo paliva.

Piestové spaľovacie motory
Prepĺňanie piestových spaľovacích motorov
Záruby

Záruby () sú najvyšší vrch Malých Karpát na Západnom Slovensku.. Nachádzajú sa neďaleko obce Smolenice.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, na severnom okraji geomorfologického podcelku Pezinské Karpaty, v jej časti Biele hory. Vrch leží v strednej časti rozsiahleho horského chrbta, ktorý sa tiahne od vodnej nádrže Buková až po Smolenický zámok. Patrí do Trnavského kraja i okresu a samotný vrchol leží v katastrálnom území obce Buková Juhovýchodné svahy masívu zasahujú do katastra Smoleníc. Západne, na konci hrebeňa stojí na rovnomennom vrchu ruina hradu Ostrý Kameň (), východne sa nachádza  vysoká Havranica. Oblasť Zárub odvodňujú prítoky Moravy, východnú časť prítoky Dudváhu.

Opis 
Vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne v západno-východnom smere takmer celou šírkou Pezinských Karpát. Na mnohých častiach vystupujú vápencové bralá, charakteristické pre túto časť pohoria. Poskytujú zaujímavé pohľady na okolie. Na vrchole stojí kríž. Záruby sú súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie a Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. Zaznamenaný tu bol bohatý výskyt vzácnych a chránených druhov rastlín a živočíchov.

Výhľady 
Vďaka značnej nadmorskej výške a polohe pohoria ponúka vrcholová časť zaujímavé výhľady. Z vhodných lokalít je mimo okolitých vrchov možné pozorovať Veľkú Javorinu, Inovec či Zobor, no pri vhodných podmienkach i alpské vrcholy alebo moravské Pavlovské vrchy.

Prístup 
 po  značke (Štefánikova magistrála):
 z lokality Havrania skala
 z rázcestia Pod Ostrým kameňom
 po  značke zo Smoleníc cez sedlo Záruby

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Záruby (národná prírodná rezervácia)
 Zoznam vrcholov v Malých Karpatoch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Malých Karpatoch
Smolenice
Turistická značkovaná trasa číslo 0701
Vrchy v okrese Trnava
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku