joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Európska organizácia pre jadrový výskum

Európska organizácia pre jadrový výskum alebo Európska organizácia jadrového výskumu (angl. European Organization for Nuclear Research, fr. Organisation européenne pour la recherche nucléaire) alebo CERN je európska organizácia pre základný a aplikovaný výskum najmä v oblasti časticovej fyziky. 

Známa je najmä tým, že vlastní Európske laboratórium pre časticovú fyziku/Európske laboratórium časticovej fyziky (angl. European Laboratory for Particle Physics, fr. Laboratoire européen pour la physique des particules), ktoré je najväčším laboratóriom časticovej fyziky na svete a predstavuje špičku v oblasti výskumu najjemnejšej štruktúry hmoty. 

Nachádza sa v švajčiarskom meste Meyrin na švajčiarsko-francúzskej hranici, severozápadne od mesta Ženeva. CERN vznikla 29. septembra 1954 dohodou dvanástich členských štátov. Dnes ich má CERN 20. Hlavnou funkciou CERN je prevádzka časticových urýchľovačov a ďalšej infraštruktúry potrebnej pre výskum v oblasti fyziky vysokých energií. CERN je známa aj ako miesto vzniku siete World Wide Web.

Slovensko je členským štátom od roku 1993, predtým krátko (v roku 1992) ako ČSFR. Ministerstvo školstva je odborným garantom členstva SR v CERN a vykonáva koordináciu a zabezpečovanie účasti slovenských pracovísk.

Členské štáty 
Zakladajúcimi členmi boli Belgicko, Dánsko, Francúzsko, Taliansko, Juhoslávia (do 1961), Nemecko, Holandsko, Nórsko, Grécko, Spojené kráľovstvo, Švédsko a Švajčiarsko.

Nasledovali ďalšie štáty: Rakúsko (1959), Španielsko (1961-1968 a od 1983), Portugalsko (1986), Fínsko (1991), Poľsko (1991), Maďarsko (1992), Česko (1993), Slovensko (1993), Bulharsko (1999) a Izrael (2013).

Status pozorovateľa majú: Turecko (1961), Rusko (1993), Japonsko (1995), USA (1997), India (2002) a z medzinárodných organizácií tiež EU a UNESCO.

Výhody 
Podľa fyzika Branislava Sitára môžu firmy pôsobiace na Slovensku dostať technológie vyrobené v CERNe zdarma. Slovenské firmy môžu tiež byť dodávateľmi rôznych technológií pre CERN. Podľa Sitára: „V niektorých rokoch sa nám do slovenského priemyslu vracalo viac, ako platíme na poplatkoch za členstvo v CERN-e.“.

Poznámky 
  CERN je skratka z Conseil européen pour la recherche nucléaire – „Európska rada pre jadrový výskum“, čo bol dočasný orgán utvorený v roku 1952 s cieľom vytvoriť európsku organizáciu jadrového výskumu. Keď táto organizácia v roku 1954 napokon vznikla, skratka CERN bola ponechaná ako jej (alternatívny) názov.

Referencie

Pozri aj 
 Veľký hadrónový urýchľovač
 Le Globe de la science et de l’innovation

Iné projekty

Externé odkazy 
 Official site
 Recruitment and training opportunities at CERN

Časticové urýchľovače
Experimentálna fyzika
Hertz

Hertz je:
 jednotka frekvencie, pozri hertz (jednotka)
 najväčšia firma na svete prenajímajúca automobily, pozri Hertz Corporation
 názov krátera, pozri Hertz (kráter)
 osoba: 
 Carl Helmut Hertz (1920-1990), nemecký fyzik
 Gustav Ludwig Hertz (1887-1975), nemecký fyzik, nositeľ Nobelovej ceny
 (Carl) Hellmuth Hertz, medik, syn Gustava Hertza
 Heinrich Rudolf Hertz (1857-1894), nemecký fyzik, podľa ktorého je pomenovaná jednotka hertz
 Paul Hertz (1888-1961), nemecký politik
 Robert Hertz (1881-1915), francúzsky antropológ
 Eleonora Hertz Poznanski, pozri aj Izrael Poznański
 Henrik Hertz, dánsky básnik a dramatik
 John Hertz (choreograf) 
 John D. Hertz, zakladateľ Yellow Cab-u, a Hertz Corporation, chovateľ koní
 Joseph H. Hertz, hlavný rabín Britského impéria
 rabín Naftali Hertz Ben Ja’acov Elchanon
 Noreena Hertzová, anglická ekonómka
 Tom Hertz, autor komédií

Porzi aj 
 Herz
Prvý vatikánsky koncil

Prvý vatikánsky koncil zvolal pápež Pius IX. bulou Aeterni Patris Unigeniti 29. júna 1868. Pozval aj protestantov, ktorí však pozvanie odmietli.
 
, Samotný koncil pápež otvoril vo svätopeterskom chráme 8. decembra 1869. Dva roky na ňom rokovalo asi 700 biskupov z celej Európy. 24. apríla 1870 jednohlasne prijali dogmatickú konštitúciu De fide catholica, ktorá obsahovala základné náuky kresťanstva. Keď rokovali o schéme De Ecclesia Christi, ktorá obsahovala aj stať o neomylnosti pápeža, biskupi sa rozdelili na dva tábory. Niektorí z Vatikánu odcestovali. Zvíťazila väčšina a tak 18. júla 1870 Pius IX. schválil dogmatickú konštitúciu Pastor aeternus, v ktorej proklamoval, že pápež v oblasti viery a mravov, ak niečo vyhlási slávnostne (ex catedra) je neomylný. V súvislosti s oznámením tejto dogmy sa odtrhli od pápeža niektorí nemeckí teologickí profesori a kňazi, a tak vznikla starokatolícka cirkev. V nej kňazi neboli viazaní povinnosťou dodržiavať celibát. Dnes sú starokatolíci v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Česku, Poľsku, USA, Holandsku, na Slovensku a inde vo svete. 

Pre francúzsko-nemeckú vojnu koncil nemohol pokračovať a pápež ho 20. októbra 1870 odložil na neurčitý čas.

Koncily
Obžerstvo

Obžerstvo () je jedným zo siedmich hlavných hriechov.

Podstatou tohto hriechu nie je len nezriadené jedenie a mrhanie jedlom, ale v istom zmysle aj širšie poňaté nesprávne oddávanie sa nesexuálnym (sex ako významný prvok ľudskej psychiky si „vyslúžil“ samostatný hriech smilstva) slastiam. Pod pojem obžerstva môžeme zaradiť aj drogovú závislosť (vrátane alkoholizmu, fajčenia ),  a iné.

Opakom obžerstva je striedmosť ().

Pozri aj 
 Sedem hlavných hriechov

Iné projekty

Externé odkazy 
 Trojica.sk/hriechy/Obžerstvo
 Farskylist.sk
 Obžerstvo (nepr. lásky)

Sedem hlavných hriechov
Pes

Pes môže byť:
 v zoológii:
 skrátene pes domáci
 slovenské rodové meno niektorých taxónov z čeľade psovité, konkrétne (pod)druhu pes domáci a rodu Lycaon, v novších textoch aj rodu Otocyon (starší názov: líška) a rodu Speothos (starší názov psík), v starších textoch aj (pod)druhu pes dingo (novší názov: dingo austrálsky), rodu Cerdocyon (novší názov: líška), rodu Lycalopex (novší názov: líška), rodu Dusicyon v užšom zmysle (novší názov: líška), (?)rodu Atelocynus (novší názov: líška), niekedy aj rodu Chrysocyon (novší názov: vlk) a občas aj rodu Nyctereutes (novší názov: psík), pozri pod psovité
 slovenský názov rodu Canis (hoci formálne slovenské meno tohto rodu znie pes, rodové meno pes má z tohto rodu len taxón pes domáci a staršie aj pes dingo, všetky ostatné taxóny z tohto rodu majú rodové meno vlk, šakal alebo kojot a novšie aj dingo), pozri Canis
 v lekárstve: noha
 starorímska dĺžková miera (asi ), pozri pes (miera)

PES môže byť:
 polyesterové vlákno
 Pro Evolution Soccer
 Sociálnodemokratická európska politická strana, pozri Party of European socialists (PES)

Referencie
Oblasť H II

Oblasť H II – mračno medzihviezdneho plynu – svietiaca hmlovina, v ktorej je vodík zväčša ionizovaný (HII), s rozmermi aj niekoľkých stoviek svetelných rokov. Tieto hmloviny pozorujeme často v súvislosti so zrodom hviezd. Žiaria na základe fosforescencie po ionizácii a rekombinácii atómov (strata jedného alebo viacerých elektrónov je ionizácia atómu, ak ionizovaný atóm zachytí do svojho obalu voľný elektrón, nastáva rekombinácia atómu). Ich hmotnosti sú rôzne, často dosahujú až 3x104 M¤ (hmotnosti Slnka), teplota je cca 10 000 až 20 000 K, hustota cca 10 atómov/cm3. Viditeľná veľkosť hmloviny je daná Strömgrenovým polomerom, ktorý závisí od teploty (spektrálny typ) blízkej hviezdy, ktorá hmlovinu osvetľuje – napr. u hviezd so spektrálnou triedou O5 sú priemery hmlovín cca 150 pc (parsek), u hviezd A0 cca 0,5 pc. 

Oblasť H II vzniknutú výlučne výbuchom hviezdy, ktorý spôsobí odtrhnutie jej plynného obalu nazývame planetárne hmloviny. Pretože oblasti H I, H II a planetárne hmloviny emitujú žiarenie, patria čo do kategorizácie do väčšieho celku s názvom emisné hmloviny.

Príkladom emisnej hmloviny – oblasti H II je Veľká hmlovina v Orióne.

 
Hmloviny
Steve Wozniak

Stephan Gary Wozniak (* 11. august 1950, San José, Kalifornia, USA) je americký počítačový inžinier a filantrop. Prisudzuje sa mu zásluha za uvedenie počítačov do domácností a za spustenie revolúcie na poli osobných počítačov. Wozniak sám navrhol a zostrojil počítače Apple I a Apple II. Wozniak bol spoluzakladateľ Apple Computer (dnes už Apple Inc.), kde pracoval do roku 1985. Neskôr pracoval ako učiteľ a venoval sa charitatívnym akciám v oblasti školstva...

Jeho otec má poľský a nemecký pôvod, mama nemecký, írsky a anglický.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Osobná stránka 

Priekopníci informatiky
Apple
Filantropi
Informatici USA
Osobnosti USA poľského pôvodu
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Osobnosti USA írskeho pôvodu
Osobnosti USA anglického pôvodu
Ateisti USA
Absolventi University of California, Berkeley
Osobnosti zo San José (Kalifornia)
GNU Aspell

GNU Aspell, zvyčajne volaný iba Aspell, je štandardný program kontrolujúci gramatiku pre GNU softvérový systém navrhnutý ako náhrada za Ispell. Dá sa preložiť aj pre iné Unix-ové operačné systémy a Microsoft Windows. Hlavný program je licencovaný podľa licencie GNU Lesser General Public License, dokumentácia je licencovaná podľa GNU Free Documentation Licence. K dispozícií sú slovníky v okolo 70 jazykoch. Hlavným správcom je Kevin Atkinson.

Externé odkazy
 Aspell stránka na servery Sourceforge
 GNU Aspell dokumentácia pod licenciou GNU Free Documentation Licence
 GNU Aspell sťahovacia stranka
 Aspell a UTF-8/Unicode
 GNU Aspell súhrnná stránka na Savannah
 Testy porovnávajúce GNU aspell s inými programami na kontrolu gramatiky
 Mac OS X rozhranie pre Aspell
 VIM a aspell
 Projekt podpory slovenčiny v Open Source programoch

Slobodný softvér
Mike Johanns

Michael Owen Johanns (* 18. jún 1950, Osage, Iowa, USA) je americký politik, súčasný senátor, bývalý minister poľnohospodárstva a bývalý guvernér štátu Nebraska.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Mike Johanns na stránke kongresu
 National Governors Association

Členovia Republikánskej strany (USA)
Senátori USA
Guvernéri Nebrasky
Osobnosti z Iowy
Osamu Tezuka

Dr. Osamu Tezuka (, * 3. november 1928, Tojonaka, Japonsko – † 9. február 1989) bol japonský mangaka a animátor.

Je známy ako tvorca postavy Astro Boy.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stárnka 
 Profil
 Múzeum Osamu Tezuky
 Osamu Tezuka a jeho diela

Japonskí animátori
Mangaka
Úmrtia na rakovinu žalúdka
Till Eulenspiegel

Till Eulenspiegel (dolnonemecká písomná forma: Ulenspegel, Ulenspiegel) bol dvorný šašo (kaukliar) a hrdina dolnonemeckej Ľudovej knihy (Volksbuch). Kniha „Kratochvíľne čítanie o Dylovi Ulenspiegelovi, narodenom v Brunßwickom kraji, ako svoj život strávil...“ („Ein kurtzweillig Lesen von Dyl Ulenspiegel, geboren uß dem Land zu Brunßwick, wie er sein leben volbracht hat...“) bola uverejnená anonymne, mal ju však vydať Hermann Bote. 

Nemecká literatúra
József Berényi

Mgr. József Berényi (* 6. jún 1967) je slovenský politik maďarskej národnosti, v rokoch 2010-2016 predseda Strany maďarskej komunity (predtým Strana maďarskej koalície) a od roku 2013 podpredseda Trnavského samosprávneho kraja.

Profesionálna kariéra 
 1991 - vyštudoval históriu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave 
 1992 - 1993 - akademický asistent, Univerzita v Nitre 
 1993 - 1994 - postgraduálne štúdium na Central European University, Budapešť
 1994 - 1995 - výskumný pracovník, New School for Social Research, New York 
 1995 - 1999 - zahranično-politický tajomník, Maďarská občianska strana (MOS)
 1999 - 2000 - poradca ministra, Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR 
 2000 - 2002 - riaditeľ Odboru regionálneho rozvoja, Úrad vlády SR

Stranícka kariéra 
 1990 - 1998 - Maďarská občianska strana (MOS)
 od roku 1998 - člen predsedníctva Strany maďarskej koalície (SMK)
 od roku 2010 - zvolený za predsedu Strany maďarskej komunity (SMK)

Politická kariéra 
 1990 - 1992 - poslanec Slovenskej národnej rady za Maďarskú občiansku stranu
 2002 - bol zvolený za poslanca NR SR za SMK, svoj mandát si neuplatnil, pretože bol menovaný za štátneho tajomníka
 od 24. novembra 2002 do júla 2006 štátny tajomník Ministerstva zahraničných vecí SR
 2006 - zvolený za poslanca NR SR za SMK, bol podpredsedom poslaneckého klubu SMK, overovateľom Výboru NR SR pre verejnú správu a regionálny rozvoj a členom Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy.
 2013-2017, 2017-2022 - kandidoval neúspešne do úradu predsedu Trnavského samosprávneho kraja (TTSK), v oboch obdobiach bol zvolený za podpredsedu kraja. V obdobiach 2001-2004 a 2009-2013 bol poslancom TTSK.

Súkromný život 
Je ženatý a má dvoch synov. Býva v Dolných Salibách.

Referencie 

Politici MOS
Politici SMK
Predsedovia slovenských politických strán
Poslanci SNR
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci Trnavského samosprávneho kraja
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Okoča
Anton Hoffmann

RSDr. Anton Hoffmann (* 15. január 1949) je bývalý poslanec Národnej rady SR.

Anton Hoffmann bol poslancom NR SR vo volebnom období 1998 - 2002 za Stranu demokratickej ľavice.Bol členom výboru pre obranu a bezpečnosť, predsedom osobitneho kontrólneho výboru na kontrolu činnosti SIS a
predsedom klubu poslancov NR SR za SDĽ.

Slovenskí politici
Politici SDĽ (1990)
Ján Sebechlebský

Ján Sebechlebský (* 6. máj 1966, Žiar nad Hronom) je slovenský a český filmový režisér.

Život 
Po štúdiu na gymnáziu v Žiari nad Hronom bol prijatý na pražskú FAMU, odbor hranej réžie. Školu absolvoval v roku 1991. Venuje sa aj divadelnej tvorbe a je externým pedagógom na FAMU. Spoločne s režisérom Radimom Filipcom, ktorý má na starosť scény v reálnom prostredí, tiež nakrúca seriál Ordinace v růžové zahradě. Pre Českú televíziu natočil približne 50 dokumentárnych filmov. V súčasnej dobe žije v Prahe. Začiatkom roka 2016 získal Cenu mesta Žiar nad Hronom za vynikajúce tvorivé výkony a významné výsledky v oblasti filmovej réžie a filmovej tvorby.

Filmografia 
 Strašidelný dům (1988) hraný absolventský film
 Žebrácká opera (1989) absolventská TV inscenácia
 Ohnivé námluvy (1995) TV inscenácia
 Ordinace v růžové zahradě (2005) seriál

Dokumentárne filmy 
 Gen 
 Jak se žije…
 Cestománie
 Oko
 Skutečný život na zámku

Videoklipy 
 Miro Žbirka - 22 dní
 Miro Žbirka - Ty a ja

Ďalšie 
 Česká soda

Referencie 

Osobnosti zo Žiaru nad Hronom
Narodenia v 1966
Českí filmoví režiséri
Slovenskí filmoví režiséri
Jaroslav Ševčík

Jaroslav Ševčík (* 12. máj 1932, Horní Lideč – † 17. jún 2005, Bratislava) bol slovenský tanečný choreograf, režisér umeleckých programov a profesionálny tanečník.

Život 
Po štúdiu na gymnáziu v  Leviciach nastúpil do osvetovej školy v Bratislave a absolvoval aj Pedagogickú školu pre učiteľov tanečnej výchovy pri Štátnom konzervatóriu. V roku 1969 získal titul zaslúžilý umelec. Bol jedným z prvých členov SĽUK-u, s ktorým počas nasledujúcich tridsiatich rokov reprezentoval slovenské ľudové umenie na väčšine kontinentov. Bol prvým hlavným a nezabudnuteľným predstaviteľom v choreografii Jánošíka v SĽUK-u, účinkoval v množstve televíznych inscenácií napríklad  Balada o Vojtovej Maríne, v choreografii Surovô drevo – goralský tanec, ktorý mal vyše 500 repríz. Venoval sa hlavne režijnej a choreografickej činnosti, najmä je treba vyzdvihnúť v tomto smere jeho práca s folklórnymi súbormi zahraničných Slovákov, pre ktorých táto spolupráca znamenala často vzkriesenie ich činnosti až po umelecký vzostup týchto kolektívov. Stál pri zakladaní súboru Limbora v New Yorku, Lučina v Clevelande, Trávnica v Lakewoode, Šarišan v Detroite, Slovakians v Pittsburghu, FS Ľudovíta Štúra v Melbourne, Zemplína v Toronte a ďalších. Mimoriadnu schopnosť preukázal pri práci režiséra pri koncipovaní veľkých programových celkov a prípravou programov s veľkým počtom súborov. Ide o spoluprácu a prípravu programov na medzinárodných festivaloch ako sú Folklórny festival Východná, Folklórne slávnosti pod Poľanou a medzinárodný folklórny festival Praha srdce národov – kde bol hlavným programovým režisérom. Svoje skúsenosti odovzdával mladým nielen v zahraničí, ale aj doma na Slovensku. Od roku 1997  spolupracoval s Domom zahraničných Slovákov v Bratislave.

Externé odkazy 
 Medzinárodný folklórny festival Východná
 Folklórne slávnosti pod Poľanou
 Medzinárodný folklórny festival Praha srdce národov

Slovenskí tanečníci
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Slovenskí choreografi
Vysoká škola múzických umení v Bratislave

Vysoká škola múzických umení v Bratislave (VŠMU) je vysoká škola, ktorá na svojich fakultách vychováva odborníkov v oblastiach divadla, bábkarstva, hudby, tanca, filmu a televíznej tvorby. Bola založená v roku 1949 v Bratislave a nadviazala na Hudobnú a dramatickú akadémiu pre Slovensko (HADAPS). 

Súčasnou rektorkou VŠMU je doc. Mária Heinzová, ArtD. . Ďalšími predstaviteľmi školy sú prorektori - Mgr. art. Martin Čuvaj, ArtD. (prorektor pre vzdelávanie), prof. Daniel Buranovský, ArtD. (prorektor pre rozvoj, výskum a umeleckú činnosť) a Matúš Benža, MA, ArtD. (prorektor pre zahraničie a styk s verejnosťou). Rektorát Vysokej školy múzických umení sídli na Ventúrskej ulici 3 v Bratislave, v bývalej budove Universitas Istropolitana.

Fakulty VŠMU 
Vysoká škola múzických umení má v súčasnosti tri fakulty:
 Divadelná fakulta Vysokej školy múzických umení v Bratislave (DF VŠMU)
 Hudobná a tanečná fakulta Vysokej školy múzických umení v Bratislave (HTF VŠMU)
 Filmová a televízna fakulta Vysokej školy múzických umení v Bratislave (FTF VŠMU)

Okrem týchto fakúlt má škola niekoľko pracovísk s celoškolskou pôsobnosťou, a to:
 Katedra jazykov
 Akademická knižnica VŠMU
 Centrum umenia a vedy

Externé odkazy 
Oficiálna webová stránka VŠMU

 
Verejné vysoké školy na Slovensku
Organizácie založené v 1949
Tanečné školy na Slovensku
Vasiľ Hopko

Blahoslavený Vasiľ Hopko (* 21. apríl 1904, Hrabské – † 23. júl 1976, Prešov) bol gréckokatolícky biskup.

Život 
Narodil sa v rodine Vasiľa Hopka a jeho manželky Anny Petrenkovej. V roku 1947 sa stal pomocným gréckokatolíckym biskupom v Prešove. Po násilnom zrušení Gréckokatolíckej cirkvi  na Slovensku v roku 1950 bol internovaný a v roku 1951 odsúdený na 15 rokov odňatia slobody, peňažný trest 20 000 Kčs, stratu občianskych práv na 10 rokov a prepadnutie majetku.

Bol väznený v Bratislave, Ilave, Leopoldove, Prahe, Mírove a vo Valdiciach. V máji 1964 ho „zo zdravotných dôvodov a za dobré správanie” podmienečne prepustili.
Po prepustení z väzenia bol internovaný v domácom väzení v Oseku pod drobnohľadom Štátnej bezpečnosti. Po obnovení Gréckokatolíckej cirkvi v roku 1968 pôsobil ako jej svätiaci biskup.

Vladyka Vasiľ Hopko zomrel na následky väznenia 23. júla 1976 v Prešove. Je pochovaný v krypte katedrálneho chrámu sv. Jána Krstiteľa v Prešove.

Blahorečenie 

Za blahoslaveného ho vyhlásil pápež Ján Pavol II. 14. septembra 2003 v Bratislave.

Gréckokatolícka cirkev na Slovensku slávi sviatok blaženého hieromučeníka Vasiľa Hopka 11. mája, gréckokatolíci v USA 23. júla.

Referencie

Literatúra 
 Blahoslavený biskup Vasiľ Hopko : životopis, modlitby, myšlienky. Zostavili: František Dancák, Gabriel Paľa. Prešov : Gréckokatolícke biskupstvo v Prešove pri príležitosti blahorečenia biskupa Vasiľa Hopka Svätým Otcom Jánom Pavlom II. 14. septembra 2003 v Bratislave. ISBN 80-7114-432-0
 Hromník, Milan: Blahoslavený Vasil Hopko. Trnava : Vydavateľstvo Dobrá kniha v Trnave, 2003. 64 s. Knižnica Posla, 14. zväzok. ISBN 80-7141-425-5

Externé odkazy 
 Vasiľ Hopko - informácie o blaženom Vasiľovi na stránke Prešovského arcibiskupstva
 hopko.wbl.sk - stránka venovaná rusínskemu biskupovi

Iné projekty 

Slovenskí katolícki blahoslavení
Biskupi Prešovskej eparchie
Slovenskí politickí väzni
Osobnosti z Hrabského
Obete komunistického režimu v Česko-Slovensku
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Blahorečení Jánom Pavlom II.
Dichlórdifenyltrichlóretán

DDT, čiže dichlórdifenyltrichlóretán alebo 1,1,1-trichloro-2,2-bis(4-chlorofenyl)etán alebo (ClC6H4)2CH(CCl3), je jeden z najstarších a najznámejších insekticídov. Pre negatívne vedľajšie účinky a fakt, že sa kumuluje v organizme a prostredí, postupne od 70. rokov 20. storočia dochádza k zákazu jeho používania.

História 

DDT bolo prvýkrát syntetizované už v roku 1874 Othmarom Zeidlerom. Jeho insekticídne účinky však objavil až švajčiarsky chemik Paul Hermann Müller v roku 1939. Od druhej svetovej vojny bolo DDT hromadne používané ako prípravok proti škodlivému hmyzu v poľnohospodárstve, ale predovšetkým na likvidáciu komárov a moskytov v tropických krajinách.

V prírode sa pretvára na ďalšie deriváty, ako DDE a DDA.

Účinok na človeka 
Pri akútnom zasiahnutí pôsobí na centrálnu nervovú sústavu, vyvoláva kŕče a končí obrnou dýchania. Akútna inhalácia spôsobuje bronchitídu, pri chronickej otrave sa prejavujú zmeny krvného obrazu. DDT sa dobre rozpúšťa v tukoch.

U DDT bola neboli karcinogenita a mutagenita priamo preukázaná. Štúdie však naznačujú, že môže zvyšovať pravdepodobnosť rakoviny.

V roku 2000 bola uverejnená štúdia preukazujúca, že rozpadový produkt DDT pôsobí ako endokrinný disruptor narúšajúci funkciu androgénov. U laboratórnych potkanov preukázal inhibíciu väzby hormónov na tzv. androgénny receptor. V roku 2005 časopis Environmental Health Perspectives informoval o zvýšení výskytu tzv. intersexuálnych žiab v dôsledku používania DDT. V roku 2006 priniesol Journal of Andrology štúdiu o znížení pohyblivosti spermií a zvýšení výskytu defektných spermií u mužov v závislosti na hladine metabolitov DDT v krvi.

Regulácia 
Medzinárodne je regulovaný Štokholmským dohovorom o perzistentných organických látkach od roku 2004. Výroba a používanie DDT sú vo väčšine krajín sveta zakázané, iba v niektorých afrických a ázijských krajinách sa DDT stále používa ako prostriedok boja proti malárii.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 DDT na stránke US EPA  
 DDT na stránke českého Integrovaného registre znečistenia 
 americká Agency for Toxic Substances and Disease Registry o DDT, DDE a DDD  

Insekticídy
Halogénderiváty
Karcinogény IARC skupiny 2B
Endokrinné disruptory
Organochloridy
Septuaginta

Septuaginta (z lat. „sedemdesiat“, skratka LXX) je grécky preklad Starého zákona z hebrejčiny. Vznikol v 3.-1. stor. pred Kr. v prostredí helénskej židovskej diaspóry. Používala ho aj vznikajúca kresťanská cirkev: „práve Septuaginta, t.j. grécka a nie hebrejská verzia Písma, bola ‚Bibliou‘ raného kresťanstva“.

Vznikol podľa legendy na ostrove Faros pri Alexandrii, kde ho napísalo 70/72 židovských učencov za 72 dní (odtiaľ názov Septuaginta). Na preklade sa pracovalo pravdepodobne už za Ptolemaia II. Filadelfa (vládol 285-246 pred Kr.), dokončený však bol až neskôr (275-130 pred Kr.). Nepravidelnosti v štýle a hodnote prekladu nám umožňujú rozpoznať mnohých prekladateľov.

Oproti palestínskemu kánonu obsahuje aj deuterokánonické knihy.

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Hexapla

Iné projekty 

Biblia
Anna Freudová

Anna Freudová (* 3. december 1895, Viedeň – † 9. október 1982, Londýn) bola britská psychoanalytička rakúskeho pôvodu, dcéra známeho Sigmunda Freuda.

Freudová bola zakladateľkou detskej psychoanalýzy, pôsobila ako výkonná členka výboru Viedenského psychoanalytického inštitútu. Popísala psychický mechanizmus identifikácie dieťaťa s agresorom.

Publikácie 
 Já a obranné mechanizmy

Iné projekty 

Rakúski psychológovia
Sigmund Freud
Osobnosti z Viedne
Burrhus Frederic Skinner

Burrhus Frederic Skinner (* 20. marec 1904, Susquehanna, Pensylvánia, USA – † 18. august 1990, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký psychológ a sociálny filozof.. 

Bol prívržencom neobehaviorizmu. Zaoberal sa otázkami programového učenia.

Dielo 
 The behavior of organisms – 1938
 Walden two – 1948
 Science and human behavior – 1953
 Verbal behavior– 1957
 Cumulative record – 1961
 The technology of teaching – 1968
 Contingencies of reinforcement – 1969
 Beyond freedom and dignity – 1971
 About behaviorism – 1974
 Particular of my life – 1976

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Psychológovia USA
Osobnosti z Pensylvánie
Autori náučnej literatúry USA
Apple I

Apple I bol jeden z prvých osobných počítačov a prvý produkt firmy Apple.

Počítač Apple I bol vyrobený Stephenom Wozniakom, pôvodne pre osobnú potrebu. Wozniakov kamarát Steve Jobs prišiel s myšlienkou počítač predať. Podarilo sa mu zabezpečiť odbyt 50 kusov, a tak sa Apple I stal prvým výrobkom spoločnosti Apple Computer v apríli 1976. Cena počítača bola stanovená na 666,66 dolárov. Na rozdiel od počítačov iných nadšencov tej doby, ktoré sa zvykli predávať ako stavebnica, Apple I sa predával zmontovaný v celku s matičnou doskou obsahujúcou asi 30 čipov. Užívateľ si však v každom prípade musel zadovážiť ešte počítačovú skrinku, zdroj napájania, klávesnicu a monitor, aby bol počítač funkčný. Neskôr sa za 75 dolárov predával aj rozhranie pre kazetový magnetofón ako pamäťové médium.

Charakteristickou vlastnosťou Apple I bola práve možnosť použitia klávesnice a monitora. Konkurenčné výrobky ako Atair 8800 mali zvyčajne na prednom paneli prepínače a používali LED diódy pre výstup. Takéto počítače museli byť vybavené rozširujúcimi hardvérovými prvkami, aby mohli byť pripojené ku klávesniciam a monitorom. Možnosť priamo používať toto príslušenstvo bola inovatívna napriek tomu, že počítač ešte nedokázal pracovať s grafikou a zvukom.

Apple I sa prestal vyrábať v marci 1977, a v decembri bol nahradený počítačom Apple II.

V roku 2005 sa vie ešte o 30 až 50 existujúcich Apple I, ktoré sú dnes už zberateľským artiklom. Podľa neoverených správ bol jeden Apple I predaný na aukcii v roku 1999 za 50-tisíc dolárov, typickou dnešnou cenou za tento počítač je však 14- až 16-tisíc. Klon s kompatibilným softvérom z moderných komponentov bol vyrobený v limitovanej sérii v roku 2003 a predával sa za 200 dolárov.

Špecifikácia
 CPU: MOS Technology 6502 na približne 1 MHz
 RAM: štandardne 4 KB, rozšíriteľné na 8 KB na doske, prípadne až do 48 KB použitím rozširovacích kárt (od iných výrobcov)
 Grafika: 40x24 znakov s hardvérovo implementovaným rolovaním

Iné projekty 
.

Externé odkazy
 Klub vlastníkov Apple I (v angličtine) 
 Prehistória Macintoshov: Apple I (v angličtine)

Hardvér firmy Apple
Domáce počítače
Pavol Rybár

Pavol Rybár (* 12. október 1971, Skalica) je bývalý slovenský reprezentant v ľadovom hokeji.

Klubový hokej 
Pavol Rybár je brankár. Od sezóny 2000/01 chytal za HC Slovan Bratislava v slovenskej hokejovej extralige (SHE). So Slovanom získal trikrát titul majstra Slovenska a to v sezónach 2001/02, 2002/03 a 2004/05. Nosil dres s číslom 29.

Klubová štatistika

Reprezentácia 
Pavol Rybár reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta v roku 2000 (striebro), 2001 a 2003 (bronz) a ZOH 1998 v Nagane a ZOH 2002 v Salt Lake City. Nosil reprezentačný dres číslo 29.

Štatistika na MS

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Pavol Rybár na stránke HC Slovan Bratislava
 Pavol Rybár na eliteprospects.com

Narodenia v 1971
Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví brankári
Slovenskí olympionici
Andrej Meszároš

Andrej Meszároš ( 13. október 1985, Považská Bystrica) je slovenský reprezentant v ľadovom hokeji. Člen siene slávy Bago Legend Slovan Bratislava.

Klubový hokej 
Andrej Meszároš je odchovancom Dukly Trenčín, za ktorú hral v slovenskej hokejovej extralige v sezóne 2002/2003 a následne aj 2003/2004. V roku 2004 ho draftoval v prvom kole z celkového 23. miesta klub NHL – Ottawa Senators. Sezónu 2004/2005 odohral vo Western Hockey League (WHL) v drese Vancouver Giants, kde ho vyhlásili za najlepšieho klubového nováčika a obrancu sezóny, stal sa členom druhého All-Star tímu WHL a figuroval i v nováčikovskom All-Rookie tíme. Pred sezónou 2005/2006 podpísal nováčikovský kontrakt s Ottawou Senators. Prvý zápas v NHL odohral 5. októbra 2005 proti Torontu, prvý gól zaznamenal 9. decembra do siete Vancouveru. V drese Senators odohral celkom tri sezóny, nastúpil na 246 zápasov základnej časti, v ktorých získal 110 bodov (26+84). V play-off odohral ďalších 34 zápasov so ziskom deviatich bodov. 

Pred sezónou 2008/2009 bol vymenený do tímu Tampy Bay, s ktorou podpísal 6-ročnú zmluvu. V Tampe však zotrval len dve sezóny, v júli 2010 bol vymenený za výber v druhom kole draftu do Philadelphie Flyers. V úvodnej sezóne 2010/2011 v drese Flyers získal trofej pre najlepšieho obrancu Philadelphie. Sezóna 2013/2014 bola jeho štvrtá a zároveň aj posledná v drese Flyers, keď odohral len 38 zápasov, v ktorých získal 17 bodov za päť gólov a 12 asistencií.

Pred sezónou 2014/2015 sa ako neobmedzený voľný hráč dohodol na ročnej zmluve s Buffalom Sabres. V tejto sezóne však nenaplnil očakávania, ktoré do neho klub vkladal. Niekoľkokrát sa hovorilo aj sa o výmene do iného klubu. Napokon zotrval v drese Buffala, kde odohral 60 zápasov, v ktorých zaznamenal sedem gólov, sedem asistencií, 13 mínusových bodov a 36 trestných minút. Po sezóne zmluvu nepredĺžil a stal sa neobmedzeným voľným hráčom.

Medzi posledné významné úspechy Andreja Meszároša patrí nepochybne aj začlenenie sa do skupiny Legiend Baga v tíme HC SLOVAN Bratislava, keď spolu s Milanom Kytnárom, Michalom Sersenom a Martinom Štajnochom neohrozene panujú v tejto disciplíne už niekoľko rokov.

Reprezentácia 

S dvojkrížom na hrudi debutoval  v roku 2002 na MS hráčov do 18 rokov a ako kapitán na MS tejto vekovej kategórie si v roku 2003 odniesol striebornú medailu. V seniorskej kategórii reprezentoval Slovensko na MS 2004, 2006 a 2015. Zúčastnil sa aj ZOH 2006, 2010 a 2014. Celkovo má na svojom konte 59 reprezentačných štartov.

Reprezentačné štatistiky

Osobný život 
Andrej Meszároš je ženatý, v júli 2015 si za manželku zobral Andreu Várošovú.

Referencie

Externé odkazy 
 
 Andrej Meszároš na nhl.com
 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí olympionici
Hráči Ottawa Senators
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Hokejisti draftovaní klubom Ottawa Senators
Hráči Tampa Bay Lightning
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Boston Bruins
Hráči Buffalo Sabres
Osobnosti z Považskej Bystrice
Účastníci MS v hokeji 2004
Účastníci MS v hokeji 2006
Účastníci MS v hokeji 2015
Paranoja

Paranoja (z  = popri, stranou, mimo,  = myslím,  = myseľ)  je jedným z ťažkých druhov psychózy, vyznačujúci sa bludmi, chorobnými predstavami ohrozenia a stihomamom. Všeobecne je tento pojem používaný aj pre nadmerné obavy o svoju osobu, spojené napríklad s konšpiračnými teóriami. Paranoik je napr. „presvedčený, že je svetovým vynálezcom alebo agentom s vysokým poslaním, no úrady mu bránia v jeho právach, takže sa musí donekonečna súdiť“. Bludné spracovanie reality sa vyskytuje aj u starých ľudí (senilné zmeny mozgu).

Paranoja v psychiatrii 
V psychiatrii bol termín paranoja prvýkrát použitý v roku 1883 psychiatrom Emilom Kraepelinom pre chorobnú ilúziu, v ktorej sa pacient cíti byť jedinečnou, vysoko dôležitou osobou. Emil Kraepelin vychádzal z pôvodnej gréckej náplne slova παράνοια (paranoia), ktoré označuje sústredenie sa na seba. Náplň tohto pojmu sa časom posunula skôr k popisu falošných predstav a obáv z prenasledovania, pretože obsah pôvodného pojmu bol príliš široký. Vzhľadom na tento posun nie je pojem paranoja používaný psychiatrami a psychológmi celkom jednotne.

Obyčajne sa termín paranoja používa pre 
 Predstavu človeka, že mu je ubližované, alebo že mu má niekto ublížiť.
 Predstavu človeka, že niekto má záujem ublížiť špeciálne jemu.

Príklady niektorých druhov paranoje v psychiatrii 
 perzekučná paranoja = chorý sa bojí, že je prenasledovaný
 kverulantská paranoja = chorý sa domnieva, že ho ostatní nemajú radi – obviňuje ich, sťažuje sa, chce sa dohadovať
 žiarlivecká paranoja = chorobná žiarlivosť, niekedy vedie až k vražde alebo samovražde
 davová paranoja = posadnutosť tancom alebo rituálnymi obradmi

Všeobecné chápanie paranoje 
Vo všeobecnom povedomí je paranoja spojovaná skôr s:
 pocitom, že človek disponuje zvláštnymi silami a plní dôležitú úlohu
 presvedčenie o prenasledovaní mimozemšťanmi, tajnými službami, alebo démonmi
 konšpiračnými teóriami a predstavou, že svet je riadený temnými silami v pozadí
 pocitom ovladánia mozgu z vonkajšku
 pocitom, že je človek postavou v práve prečítanom románe

 
Psychológia
Damazus I.

Svätý Damazus I. (* 305, Guimarães, Portugalsko - † 11. december 384, Rím, Taliansko) bol 37. pápež. 

Narodil sa otcovi, ktorý sa stal kňazom v kostole San Lorenzo. Mal pohnutý život, pretože ako diakon sprevádzal pápeža Libéria do vyhnanstva (r. 355), no keď sa vrátil do Ríma vstúpil do služieb protipápeža Félixa II. Po návrate Libéria z vyhnanstva (r. 358) sa s ním Damasus zmieril. 

1. októbra 366 sa stal za veľmi dramatických okolností pápežom. Svoj trón si bránil pomocou aristokracie a bohatých dám, preto ho prezývali „obľúbencom matrón“. Aktívne sa podieľal na potláčaní kacírskych názorov vrátane arianizmu, k čomu používal aj pomoc svetskej moci.

Nadviazal priateľstvo so svätým Hieronymom, zamestnal ho na niekoľko rokov ako svojho tajomníka a poveril ho, aby zrevidoval existujúci latinský preklad evanjelií na základe gréckeho originálu.

Zomrel 11. decembra 384 a pochovaný bol v kostole, ktorý postavil na Via Ardeatina. Jeho pozostatky však boli neskôr prenesené do kostola San Lorenzo v Damaso.

Iné projekty

Externé odkazy 
 The Catholic Encyclopedia - www.newadvent.org 
 Documenta Catholica Omnia 

Narodenia v 305
Úmrtia v 384
Pápeži
Svätci
Alanín

Alanín (skratka Ala, A) je jedna z 20 základných proteínogénnych aminokyselín. Prvýkrát bol izolovaný v roku 1879 z hodvábneho proteínu fibroínu, v ktorom tvorí hlavnú zložku.

Vlastnosti 
Vďaka metylovej skupine je molekula alanínu hydrofóbna. Je druhou najmenšou aminokyselinou po glycíne. 

Izomér L-alanín otáča rovinu polarizovaného svetla doprava, možno ho teda označiť ako L-(+)-alanín.

Izoméry 
Jeho izomér kyselina 3-aminopropánová (β-alanín) sa vo voľnej forme nachádza v ľudskom mozgu a je zložkou niektorých biologicky významných dipeptidov.

Funkcia 
Podieľa sa na metabolizme sacharidov v pečeni a vo svaloch pri fyzickej záťaži. Tvorí spojku medzi laktátom a glukózou, čo je dôležité pri tvorbe glykogénu a v glukózo-alanínovom cykle. Zúčastňuje sa metabolizmu organických kyselín. Je dôležitý pri premene energetických látok v Krebsovom cykle, syntetizuje sa transamináciou z pyruvátu. Spolu s glycínom má pomerne veľké zastúpenie v ľudskej plazme. Stimuluje produkciu imonoglobulínov. Stabilizuje činnosť prostaty.

Syntéza a rozklad

Laboratórna výroba 
Získava sa hydrolýzou fibroínu, synteticky z acetaldehydu a kyanovodíka (alternatívne z acetanhydridu, acetonitrilu a zo syntézneho plynu) alebo izoláciou z biomasy vznikajúcej bakteriálnym kvasením ropných produktov.

Biosyntéza a rozklad 
Alanín sa v tele premieňa na pyruvát pomocou transaminačnej reakcie. Rovnakým procesom dochádza k jeho rozkladu, a to premenou naspäť na pyruvát.

Okrem toho vzniká alanín i pri rozklade fenylalanínu pôsobením enzýmu kynureninázy.

Použitie 
Používa sa v poľnohospodárstve ako súčasť kŕmnych zmesí.

Referencie 

Proteínogénne aminokyseliny
Arginín

Arginín (Arg, R) alebo kyselina 2-amino-5-guanidinovalérová je aminokyselina. Izomér L-arginín je jednou zo základných proteinogénnych aminokyselín. Je najzásaditejšou proteinogénnou aminokyselinou. Vo vysokých množstvách je prítomný hlavne v protamínoch a v histónoch. Je to esenciálna aminokyselina.

Chemické vlastnosti 
Arginín sa bežne pri fyziologickom pH vyskytuje ako amfión. Jeho izoelektrický bod je pri pH 10,76. Arginín podlieha celkom trom disociáciám a jeho hodnoty pKa sú 2,17, 9,04 a 12,48.

Význam 
Je dôležitá zložka bielkovín, nevyhnutná pre ľudský organizmus hlavne v detskom veku. Je potrebný pre normálnu činnosť hypofýzy. Spolu s L-ornitínom stimuluje uvoľňovanie rastového hormónu. Je tak isto potrebný pri syntéze bielkovín, pretože je to jedna z proteinogénnych aminokyselín. Arginín ďalej prispieva k tvorbe kolagénu, ktorý je dôležitou súčasťou u väzivových tkanív. Veľký význam má pri vytváraní neuroprenášača oxidu dusnatého (NO), tvorbe a detoxifikácii amoniaku prostredníctvom močovinového cyklu, biosyntéze polyamínov či biosyntéze kreatínu, a to u ľudí i v rastlinách. Arginín stimuluje vylučovanie glukagónu, inzulínu a ďalších hormónov (napr. rastového hormónu), pomáha pri liečení rán, pomáha predchádzať raným štádiám tumorigenézy a zlepšuje funkciu kardiovaskulárneho, reproduktívneho, renálneho, imunitného systému a ďalších.

Voľný arginín slúži v mnohých rastlinách ako zásobná a transportná forma dusíka.

Zdroje 
Arginín sa prirodzene nachádza v jedlách bohatých na bielkoviny, teda hlavne mäso (kuracie, morčacie, bravčové a iné), ryby, niektoré orechy (napr. vlašské či lieskové) a semienka (napr. tekvicové alebo sezamové), strukoviny (napr. šošovica, sója a cícer), mliečne produkty a celozrnné obilniny (napr. ovos). Morské riasy takisto obsahujú arginín.

Referencie 

Proteínogénne aminokyseliny
Močovinový cyklus
Asparagín

Asparagín je amid kyseliny asparágovej (izomér L-asparagín). Patrí medzi 20 základných aminokyselín, z ktorých sú syntetizované bielkoviny. Je neesenciálna aminokyselina (ľudský organizmus ju dokáže sám syntetizovať).

Vo voľnej forme je zásobárňou dusíka v organizmoch.

Význam 
Často je viazaný v glykoproteínoch, má dôležitú funkciu pri metabolickej kontrole bunkových funkcií nervového tkaniva. 

Bol izolovaný z klíčkov strukovín.

Proteínogénne aminokyseliny
Chinín

Chinín je horký, bezfarebný, amorfný práškový alebo kryštalický alkaloid, pôvodne izolovaný z kôry chinínovníka Cinchona succirubra.

Využitie 
Chinín bol dlhú dobu jediným liekom proti malárii (antimalarikum), v súčasnosti je najdôležitejším liečivom proti tejto chorobe. Užíva sa tiež proti horúčkam.

Dnes sa chinín využíva v potravinárstve, napríklad na prípravu chinínových nápojov (Tonic) ako chuťová a povzbudzujúca látka. Chinín nie je vhodný pre deti do 3 rokov. Maximálne prípustné množstvo chinínu v toniku je dané normou. Obyčajne 75 mg/1L.

História 

Čistý chinín izolovali v roku 1820 z kôry chinínovníka francúzski chemici Pierre Joseph Pelletier a Joseph Bienaimé Caventou. Neskôr založili v Paríži továreň, kde extrahovali čistý chinín z kôry.

V polovici 50. rokov 19. storočia August Wilhem Hofmann objasnil chemické zloženie chinínu. Pokúšal sa ho aj syntetizovať, aj keď neúspešne. Chemická syntéza chinínu sa podarila až neskôr.

Štruktúra 
Molekula je derivátom chinolínového kruhu. Má asymetrické centrá na uhlíkoch C3, C4, C8 a C9. Stérické usporiadanie na C3 a C4 je u najdôležitejších alkaloidov chinovníkovej kôry (chinínu, chinidínu, cinchonínu a cinchonidínu) rovnaké. Optický izomér chinínu chinidín sa líši priestorovým usporiadaním na C8 a C9. Rovnaké priestorové usporiadanie ako chinín má cinchonidín, ktorý však nemá v polohe C6 metoxylovú skupinu. Jeho izomér je cinchonín, ktorý priestorovým usporiadaniam zodpovedá chinidínu.

Chinín pripravovaný výhradne izoláciou z chinovníkovej kôry vo forme hydrochloridu alebo síranu našiel uplatnenie predovšetkým v medicíne ako antimalarikum a antipyretikum.

Iné projekty 

Alkaloidy
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Atropín

Atropín je alkaloid odvodený od tropánu, pôvodne izolovaný z ľuľkovca zlomocného (Atropa belladona). Vyskytuje sa aj v iných rastlinách, napríklad durman obyčajný (Datura stramonium) alebo blen čierny (Hyoscyamus niger).

Názov rastliny a aj alkaloidu pochádza z mena mytologickej gréckej sudičky Atropos, ktorá rozhodovala o spôsobe smrti.

Vlastnosti 
Biely kryštalický prášok. Je prudko jedovatý.

Pôsobenie 
Pôsobí podobne ako parasympatolytikum a spazmolytikum, má excitačné účinky na centrálnu nervovú sústavu a pôsobí na žľazy s vnútorným vylučovaním.

Atropín zvyšuje dynamogéniu (schopnosť pohybu), sklon k smiechu, výkyvy nálady zrakovým a zvukovým halucináciám. Prejavuje sa značná tendencia k agresii. Vyvoláva ťažké poruchy vedomia, horšie ako hašiš, LSD či DMT (delirogénny účinok).

Využitie 
Používa sa ako liek na uvoľňovanie kŕčov hladkého svalstva (koliky apod.), v očnom lekárstve na rozšírenie zreničiek (mydriáza), pri niektorých poruchách srdcového rytmu a pri otrave organofosfátmi. Atropín sa používa ako antidotum (protijed) pri skonzumovaní muchotrávky tigrovanej.

Príznaky otravy 
Zahrňujú zrakové a sluchové halucinácie, sucho v ústach, dehydrovanú kožu, zvýšenie telesnej teploty, rozšírenie zreníc, nepokoj, poruchy vedomia (delírium) až kóma. Najzávažnejším dôsledkom je smrť spôsobená dychovou nedostatočnosťou a srdcovou arytmiou. Smrteľná dávka pre človeka je 0,1 g.

Ako protijed sa používa fyzostigmín (eserín).

Chémia a farmácia 
Najbežnejšia soľ atropínu používaná v medicíne je atropínsulfát (hemihydrát atropínhemisulfátu; síran atropínia) (C17H23NO3)2. H2SO4 .      1/2 H2O

Iné projekty 

Alkaloidy
ATC A03BA – Alkaloidy ľuľkovca - terciárne amíny
Rastlinné toxíny
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
VisiCalc

VisiCalc bol prvým tabuľkovým procesorom pre osobné počítače. Bola to skutočne prevratná aplikácia, ktorá zmenila mikropočítač z koníčka pre počítačových nadšencov na nástroj obchodu.

Aplikácia bola navrhnutá Danom Bricklinom, vyvinutá Bobom Frankstonom a distribuovaná spoločnosťou Personal Software Inc. (neskôr premenovanou na VisiCorp) v roku 1979 pre počítač Apple II. VisiCalc zmenil Apple II z hračky pre nadšencov na veľmi žiadaný a užitočný finančný prostriedok obchodu. To pravdepodobne viedlo IBM ku vstupu na trh dovtedy ignorovaných osobných počítačov. Neskôr boli na trh uvedené verzie pre Atari, Commodore (oba mali procesor Motorola 6502, rovnako ako Apple II) a IBM PC.

Legenda vraví, že Bricklin sledoval svojho univerzitného profesora na Harvarde kresliť na tabuli tabuľku výsledkov výpočtov. Keď chcel profesor opraviť chybu alebo zmeniť parameter, musel pracne mazať a prepisovať množstvo následných záznamov v tabuľke.  Bricklina to doviedlo k myšlienke replikovať proces na počítači s použitím hodnôt z tabule na zobrazovanie výsledkov nižšie postavených vzorcov.

Neskôr prišli na trh výkonnejšie klony VisiCalcu ako napríklad SuperCalc, MultiPlan od spoločnosti Microsoft, Quattro Pro od Borlandu, Lotus 1-2-3, Microsoft Excel, AppleWorks, Gnumeric, Openoffice Calc, Calc602 a 602Tab od Software602.

Napriek tomu, že tabuľkový procesor bol prevratnou myšlienkou, Bricklin si podľa rád právnikov (zjavne nesprávnych s ohľadom na budúce rozsudky) VisiCalc nepatentoval, takže na ňom nezbohatol.

Externé odkazy 
 Stránka Dana Bricklina o VisiCalcu - obsahuje okrem historických informácií i možnosť stiahnuť si funkčnú verziu pre IBM PC 
 PCWorld.com - Three Minutes: Godfathers of the Spreadsheet 

Tabuľkové procesory
Softvér pre CP/M
Softvér pre DOS
Efedrín

Efedrín je alkaloid z tropických krov čeľade chvojníkovitých (Ephedraceae) rodu Ephedra, ako sú chvojník obyčajný (Ephedra vulgaris), chvojník dvojklasý (Ephedra distachya) alebo chvojník čínsky (Ephedra sinica) ktoré sa nachádzajú vo východnej Ázii a v stredomorskej oblasti a v strednej Európe.

Dejiny 
Najstarší nález peľových zŕn chvojníka v irackej jaskyni Šanidar sa datuje do obdobia 60 000 rokov pred Kr. Na známych indických gandhárskych reliéfoch sa zobrazuje chvojník v blízkosti Budhu. V Číne sa prvenstvo jeho objavu pripisuje legendárnemu cisárovi Šen – nungovi už v 3. tisícročí pred Kr.

Využitie 
Efedrín je látka, ktorá sa používa pri liečbe astmy, proti nízkému tlaku a narkolepsie (chorobná spavosť) a aj ako liečivo uvoľňujúce opuch nosnej dutiny.

Efedrín sa používa na výrobu pervitínu. Efedrín sám o sebe môže pri dlhodobom a nadmernom používaní spôsobiť psychickú i fyzickú závislosť. V kombinácii s kofeínom je to naozaj vynikajúci spalovač tukov. V jeho začiatkoch bol používaný ako tabletka na chudnutie, kým sa nepreukázali jeho vedľajšie účinky. Pri užití s väčšou dávkou kofeínu v niektorých prípadoch dochádza k traseniu rúk, silnému búšeniu srdca a nastáva striedanie telesnej teploty (teplo-zima).

Otrava 
tiež Efedrinizmus je chronická otrava efedrínom, ktorá sa prejavuje potením, nechutenstvom, zvieraním v oblasti srdca, podráždenosťou, výbuchmi náhleho hnevu.

Vedľajšie účinky 
Vyvoláva eufóriu, mobilizuje sily, stimuluje centrálny nervový systém, odstraňuje únavu.

Medzinárodný olympijský výbor práve pre tieto vedľajšie účinky zaradil efedrín na listinu zakázaných látok.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ephedrin-Infos

Alkaloidy
R01 – Nazálne prípravky
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Sympatomimetiká
Kofeín

Kofeín (teín, guaranín) je stimulant centrálnej nervovej sústavy a alkaloid. Je to veľmi rozšírená droga a prídavná látka v potravinách.

Má povzbudzujúce účinky na centrálnu nervovú sústavu a používa sa ako súčasť mnohých povzbudzujúcich nápojov.  Odvar z pražených semien kávovníka, káva, je obľúbeným nápojom na celom svete, najmä vďaka obsahu kofeínu. Je to návyková látka.

Účinky 
Kofeín ovplyvňuje psychológiu človeka, napríklad zmenou vylučovania melatonínu, čo ovplyvňuje spánok.

Jeden z jeho vedľajších účinkov je aj dočasné zvýšenie krvného tlaku. Nespôsobuje dehydratáciu, ale trochu zvyšuje vylučovanie moču. Používa sa aj ako stimulant na zvýšenie športového výkonu. Kofeínový krém môže zmierniť svrbenie pokožky. 

Pri konzumáciu 1 až 1,5 gramu kofeínu denne zvyčajne nastáva stav zvaný kofeinizmus. Prejavuje sa nepokojom, úzkosťou, nervozitou a nespavosťou. Pri ešte vyšších dávkach kofeínu nastáva tzv. kofeínová intoxikácia (predávkovanie). Symptómy intoxikácie kofeínom sú porovnateľné s príznakmi predávkovania inými stimulantmi: môžu zahŕňať nepokoj, úzkosť, vzrušenie, nespavosť, začervenanie tváre, zvýšené močenie, poruchy tráviaceho traktu, zášklby svalov, podráždenosť, nepravidelný alebo rýchly tlkot srdca a psychomotorický nepokoj.

Pri obrovskom predávkovaní môže nastať aj smrť. Smrteľná dávka sa líši od citlivosti jednotlivcov. Všeobecne však ide o 150 až 200 miligramov na kilogram telesnej hmotnosti (75 až 100 šálok kávy pre 70 kg dospelého).

Zdroje kofeínu 
Kofeín sa nachádza v týchto zdrojoch:
 semená kávovníka (Coffea) – najčastejšie Coffea arabica a Coffea canephora
 listy čajovníka
 semená koly (Cola)
 semená kakaovníka, kakaové bôby
 semená Paulínie nápojovej, guarana
 listy cezmíny paraguajskej, maté
 kôra stromu Paullinia yoco, rastúceho v Amazónii

Obsah kofeínu v nápojoch 

Americká norma povoľuje maximálne 72 mg kofeínu na 3 dl limonády (24 mg/100 ml).

Referencie

Iné projekty 

Alkaloidy
Káva
Arómy
Kozmetické chemikálie
Sahara

Sahara je najväčšia piesočno/kamenistá púšť sveta. Má rozlohu 9 miliónov km² zaberá takmer rovnakú plochu ako Čína alebo USA. (V arabčine  znamená „púšť“.) Leží v severnej Afrike a je ju dobre vidieť z vesmíru. Rozkladá sa od Atlantického oceánu až k Červenému moru cez 11 štátov (Egypt, Líbya, Alžírsko, Tunisko, Maroko, Mauritánia, Niger, Čad, Mali, Sudán a Západná Sahara). Má zhruba tvar lichobežníka s dĺžkou 4 500 až 5 500 km v smere západ-východ a šírkou 1 500 až 2 000 km od severu na juh.

Prírodné pomery 

Povrch púšte tvorí najmä plošina s nadmorskou výškou od 200 do . Najvyššími pohoriami, ležiacimi v púšti je Ahaggar (), Aïr () a Tibesti (). Okolo týchto pohorí sa tiež nachádza najviac oáz. Hoci je Sahara často predstavovaná ako piesočná púšť (erg), väčšina jej povrchu je kamenistá. Piesočná časť tvorí iba 19 % jej povrchu. Pri severnom pobreží je takmer v rovnakej výške ako morská hladina. Vo vzdialenosti asi 400 kilometrov sa presne pozdĺž líbyjského pobrežia zdvíha po celej dĺžke strmo o 800 metrov, kde pokračuje opäť ako rozľahlá piesočná planina. V týchto strmých skalách, ktoré tvoria stúpanie 60 – 80 stupňov, a ktoré oddeľujú spodný pobrežný pás od náhornej saharskej planiny, sa prekvapujúco nachádzajú drobné arabské dedinky so stádami kôz na skalách.

V saharských krajinách existujú programy podporované UNESCO na skultivovanie Sahary, zúrodnenie a zväčšenie úrodného pobrežného pásu, a tým k zväčšeniu obývateľného územia.

Poznámky

Referencie

Iné projekty

Pozri aj tu 
 Alžírska púšť
 Líbyjská púšť

 
Púšte Egypta
Púšte Líbye
Púšte Alžírska
Púšte Tuniska
Púšte Maroka
Púšte Mauritánie
Púšte Nigeru
Púšte Čadu
Púšte Mali
Púšte Sudánu
Pluviál

Pluviál (lat. pluviale, plášť do dažďa) je starodávny liturgický odev ušitý hlavne z brokátu,  bohato zdobený výšivkami. Má podobu polkruhového plášťa, ktorý sa oblieka na albu a štólu. Vpredu býva otvorený, vzadu má naznačenú kapucňu. Pluviál používajú kňazi pri pohreboch, slávnostných cirkevných procesiách, požehnaniach a rôznych obradoch.

Jeho pôvod je pravdepodobne v plášti, ktorý nosili kňazi počas sprievodov, v zlom počasí alebo ho obliekali v chladnom počasí pri chórových modlitbách.

Iné projekty

Externé odkazy 
Leonard Spiller, Some Notes on Copes 1939
 Cope

Náboženské odevy
Omša