Ekonomika zdieľania

Ekonomika zdieľania (iné názvy: zdieľaná ekonomika, zdieľané hospodárstvo, hospodárstvo spoločného využívania zdrojov, ekonomika spoločného využívania, prístupová ekonomika; angl. sharing economy, access economy) je hospodársky systém založený na zdieľaní nedostatočne využívaných aktív (t.j. prvkov majetku) alebo služieb priamo medzi fyzickými osobami za poplatok alebo zadarmo, často prostredníctvom internetu; v užšom zmysle je v tejto definícii spomínané "zadarmo" obmedzené na prípady, kde dotyčný síce nedostane peniaze, ale dostane nejakú nepeňažnú protihodnotu (napr. inú vec). Ekonomika zdieľania je hlavná podmnožina tzv. kolaboratívnej spotreby (iný názov: spoluspotrebiteľstvo; angl. collaborative consumption). Kolaboratívna spotreba je jedna zo súčastí tzv. kolaboratívneho hospodárstva (iné názvy: kolaboratívna ekonomika, ekonomika spolupráce; angl. collaborative economy), pričom ostatné súčasti kolaboratívneho hospodárstva sú kolaboratívna výroba, kolaboratívne financie, kolaboratívne vzdelávanie. Viaceré texty však používajú termíny kolaboratívne hospodárstvo a ekonomika zdieľania ako synonymá.

Jazykové poznámky 
Slovo zdieľať (a teda aj názvy ekonomika zdieľania, zdieľaná ekonomika a zdieľané hospodárstvo) je v súčasnosti v slovenčine nespisovné (bohemizmus), ale v budúcnosti už bude v slovníkoch SAV uvedené ako spisovné. Pokiaľ o tvary obsahujúce slovo zdieľanie, v slovenčine sa síce najčastejšie vyskytuje tvar „zdieľaná ekonomika“ („zdieľané hospodárstvo“), ten je však vecne nevhodný, pretože ide o jazykovo chybný preklad anglického výrazu „sharing economy“ a pretože sa nezdieľa ekonomika, ale ide len o ekonomiku spočívajúcu v zdieľaní.

Charakteristika 
Niektoré služby, ktoré sú zahrnuté pod pojmom ekonomika zdieľania, sú trochu kontroverzné, pretože namiesto zvýšenia efektivity využívania zdrojov je ich hlavnou črtou skôr generovanie zisku prostredníctvom zníženia ceny práce. Hranica medzi "zdieľaním" a "prenajímaním" je tenká. Popri znižovaní cien dochádza aj k znižovaniu spotreby (napríklad predaj áut).

V posledných rokoch ale vo svete vznikajú aj iné formy zdieľania produktov. Nielen podnikateľské subjekty, ktoré produkty prenajímajú, ale aj platformy združujúcej ľudí, ktorí vlastnené veci zdieľajú, vymieňajú a požičiavajú si medzi sebou. Príkladom môže byť napr. Zdieľanie áut alebo zdieľanie bicyklov. Známym príkladom je služba Airbnb na zdieľanie ubytovacích kapacít, alternatívna taxislužba Uber, predajca DIY („urob si sám“) predmetov ETSY či český projekt Fler a SharyGo.

Dôležitým princípom ekonomiky zdieľania je myšlienka, že mať prístup k veci je lepšie ako ju vlastniť, pretože je to lacnejšie a ekologickejšie. Veľké množstvo vecí, ktoré vlastníme, využívame len občas. Najčastejšie sa uvádza príklad vŕtačky, ktorú využijeme len raz ročne, rovnako ako mnoho ďalších ľudí, ktorí ju vlastnia. Na tomto princípe fungujú napríklad spomenuté Airbnb, Couchsurfing, The Freecycle Network alebo Uber.

Dejiny 
Vývoj toho, čo v 21. storočí chápeme pod pojmom ekonomika zdieľania, možno vysvetliť pomocou pojmov organickej a mechanickej solidarity, ktoré načrtol Émile Durkheim v knihe Spoločenská deľba práce. V komunitných ekonomikách, v pospolitosti existovala mechanická solidarita. Tá spájala ľudí zdieľajúcich rovnaké hodnoty a rovnaký fyzický priestor. Išlo o spoločenstvo, kde sa jeho príslušníci navzájom poznali a vďaka nízkej miere deľby práce robili približne to isté a boli teda približne rovnako prospešní. Vzájomná solidarita - zdieľanie zdrojov - bola teda potrebná pre prežitie komunity ako celku. Organická solidarita vychádza z predstavy, že ľudia sú špecialisti, ktorí navzájom potrebujú konkrétnu zručnosť ostatných a je charakteristická pre kapitalistickú spoločnosť. Prechod na tento model znamená zvýšenie anonymity spoločnosti, kde ľudia žijú vo veľkých sídlach. Nárast kvantity a vyššia špecializácia robia prácu náročnejšou na koordináciu. Vedľa rezíduí mechanického zdieľania sa vytvára nový typ solidarity, ktorý je centrálne riadený. Ekonomika zdieľania je hybridom medzi týmito dvoma typmi zdieľania. Ide o systémy, ktoré sú riadené centrálne, ale je u nich tendencia vytvárať komunitu používateľov, ktorí si chcú užiť „radosť zo zdieľania“.

Čím viac konkrétny podnik opúšťa túto filozofickú základňu ekonomiky zdieľania a podľahne tradičnejším obchodným praktikám, tým je ťažšie takéto projekty pod pojmom ekonomika zdieľania zastrešovať. To je prípad americkej spoločnosti Uber, ktorá dlhodobo vzbudzuje kontroverziu, pretože zamestnanci tejto platformy nepožívajú výhody plynúce z plnohodnotného pracovného pomeru. Vznikajú teda obavy z celkového znehodnocovania práce.

Nielenže niektoré spoločnosti prekérnu prácu využívajú, majú na nej dokonca postavený svoj obchodný model s tým, že vzťah medzi zamestnávateľom a zamestnancom býva podobne asymetrický ako u bežného pracovného pomeru.

Príčiny vzostupu 
 Rozvoj ekonomiky zdieľania ide ruka v ruke s rozvojom digitálnej ekonomiky. To si vyžaduje vybudovanú infraštruktúru pre vysokorýchlostný internet, dostupnosť hardvéru aj softvéru. Počet používateľov internetu vzrástol globálne zo 6,5 % v roku 2000 na 43 % v roku 2015. Signifikantný nárast zaznamenáva tiež fyzickú ako aj finančnú dostupnosť mobilného internetu.
 Vzostup sociálnych médií umožnil neustálu konektivitu. So skracovaním času nutného na komunikáciu sa znižujú aj transakčné náklady.
 Nárast príjmov a majetkové nerovnosti, oslabovanie pozície strednej triedy.
 Nestálosť cien a dostupnosti prírodných zdrojov. Len v roku 2015 klesli ceny ropy o viac ako 50 %. Geopolitická nestálosť v regiónoch blízkeho východu, problematické vzťahy západu s Ruskom a pokračujúce klimatické zmeny vedú k zvýšenému dopytu po nezávislosti a trvanlivosti. Príklon k lokálnej výrobe a zdieľanie zdrojov sú menej rizikové než závislosť na dovoze.
 Ide o rastúce odvetvie ekonomiky. Podľa Forbesu mali zisky z neho plynúce v roku 2013 vzrásť na 3,5 miliardy dolárov.

Ekonomické vplyvy 
Najväčšou ekonomickou výhodou je zvýšenie efektivity využívania zdrojov.

Zníženie celkového odpadu. V súlade s doktrínou cirkulárnej ekonomiky by produkty mali byť navrhnuté tak, aby ich bolo možné recyklovať a vyrobiť z nich produkty o rovnakej kvalite. Dlhodobá životnosť je vždy pozitívom, lebo na recykláciu je nutná spotreba energie.

Tento fenomén možno vnímať negatívne, ak výkonnosť ekonomiky budeme stotožňovať s HDP, ktoré má tú nevýhodu, že sa v ňom odráža v podstate akákoľvek ľudská aktivita. Teda zvyšovanie HDP nemusí mať nutne pozitívny vplyv. Aktivita môže byť sprevádzaná znečistením, čerpaním zdrojov, ohrozením zdravia a inými negatívnymi javmi. Príkladom prístupu, ktorý vyžaduje výrobu a teda aktivitu za každú cenu je koncept plánovaného zastarávania, ktorý je teoreticky priamym opakom toho, o čo sa ekonomika zdieľania usiluje.

Zdroje 

  Okrem úvodného odseku bol použitý preklad textu z článku sdílená ekonomika na českej Wikipedii.

 
Internetová kultúra
Sociálne siete
Ekonomika