joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Iveta Bieliková

Iveta Bieliková (17. august 1966, Ludrová) je bývalá slovenská basketbalistka a trénerka.

Životopis
Iveta Bieliková je odchovankyňa basketbalového klubu MBK Ružomberok, kde dosiahla aj všetky svoje hráčske úspechy, vrátane 11 titulov majstra Slovenska (19932004) a 2 víťazstiev v najvýznamnejšej kontinentálnej súťažiEurolige (1999, 2000).  reprezentovala na Olympijských hrách 1992 v Barcelone (6. miesto) a so  získala strieborne medaily na Majstrovstvách Európy v Budapešti 1997. Neskôr pôsobila v drese poľského družstva Gdyňa a maďarskom BKB Euroleasing Šopron.

Po ukončení kariéry sa venovala trénerstvu, v roku 2007 bola asistentkou trénera Slovenska výberu do 19 rokov na majstrovstvách sveta. Viedla tiež extraligový tím BK Viktória PČSP Košice.

Od roku 2007 začala trénovať mládežnícky tím v Ružomberku, ktorý sa v sezóne 2012/2013 umiestnil na 5. mieste z celého Slovenska.Teraz učí na miestnej škole v Ružomberku ktorá sa volá Zš Bystrická cesta 14

Úspechy
 14 titulov majstra krajiny (11 slovenských, 3 česko-slovenské) ako kapitánka
 2 víťazstvá v Eurolige s SCP Ružomberok ako kapitánka
 2 x 3. miesto v Eurolige s MBK Ružomberok
 7 účastí vo Final Four Euroligy
 2. miesto na turnaji Golden Cupneoficiálnych majstrovstvách sveta klubov v brazílskej Londrine (1998)
 Víťazstvo v stredoeurópskej súťaži Super Cup (1994)
 Víťazstvo v súťaži Maďarsko-slovenský pohár (1995)
 Účasť na Letných olympijských hrách 1992 v drese česko-slovenskej reprezentácie (6. miesto)
 2 x Najlepšia basketbalistka Slovenska (1990, 1996)
 Najlepšia basketbalistka ČSFR 1991
 Najúspešnejší kolektív SR (1996, 2000) ako kapitánka

Referencie

Externé odkazy
Profil na eurobasket.com
Profil na fiba.com

Slovenské basketbalistky
Slovenskí basketbaloví tréneri
Basketbalisti na Letných olympijských hrách 1992
Osobnosti z Ludrovej
Zvir

Zvir je lokalita na úpätí Eliášovky, známa ako gréckokatolícke mariánske pútnické miesto. 

Nachádza sa v Ľubovnianskej vrchovine asi 2,5 km severne od Litmanovej, v nadmorskej výške približne 820 metrov. Názov vznikol skomolením názvu Zvor, ktorý vyjadroval spájanie úbočí.

Na Zvire sa nachádza liturgické miesto gréckokatolíckej cirkvi, kaplnka zjavenia. V rokoch 19901995 sa tu dvom miestnym dievčatám (Ivete Korčákovej a Kataríne Češelkovej) údajne zjavovala presvätá Bohorodička.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webová stránka
 Oficiálna Facebook stránka
 O zjevení a poutním místě na Zviru
 Hora Zvir v obrazech

Ľubovnianska vrchovina
Gréckokatolícke pútnické miesta
Bazilika Narodenia Panny Márie (Rajecká Lesná)

Bazilika Narodenia Preblahoslavenej Panny Márie je rímskokatolícky farský kostol v Rajeckej Lesnej a basilica minor.

História kostola 
Rajecká Lesná a jej socha Panny Márie bola cieľom púti zo širšieho okolia už od začiatku 17. storočia. V 19. storočí pôvodný kostol Panny Márie – Kráľovnej Anjelov kapacitne nepostačoval množstvu pútnikov. Pri kánonickej vizitácii v roku 1831 nariadil nitriansky biskup Jozef Wurum postavenie väčšieho kostola.

Ku stavbe kostol sa pristúpilo v roku 1864. Stavbou bol poverený architekt František Blaschke a celková cena stavby bola dohodnutá vo výške 14.800 zlatých. Stavba bola dokončená v roku 1866 a slávnostná posviacku kostola vykonal rajecký dekan J. Riha 27. mája 1866. Na jeho hlavnom oltári sa nachádza milostivá socha Panny Márie, ktorá sem bola prenesená zo staršieho kostola.

Od roku 1995 sa v areáli baziliky nachádza Dom Božieho narodenia, ktorý bol postavený pre Slovenský betlehem, rezbárske dielo Jozefa Pekaru, ktoré zobrazuje regióny Slovenska.

Na baziliku menšiu bol kostol povýšený Jánom Pavlom II. dňa 11. marca 2002.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam pútnických miest na Slovensku
 Medzinárodná Mariánska turistická trasa
 Slovenská mariánska cesta

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Rajecká Lesná
Rajecká Lesná
Narodenia Preblahoslavenej Panny Márie
Architektúra z 1866
Rajecká Lesná
Rajecká Lesná
Katedrála svätého Šebastiána

Katedrála svätého Šebastiána v Bratislave-Krasňanoch je hlavným chrámom Ordinariátu Ozbrojených síl a Ozbrojených zborov Slovenskej republiky.

Novopostavený chrám v Bratislave-Krasňanoch bol v roku 2009 povýšený na katedrálny chrám vojenského ordinára. Dovtedy (v rokoch 20032009) bola dočasným hlavným chrámom ordinariátu Katedrála svätých Jána z Mathy.

Katedrála je zasvätená sv. Šebastiánovi, ktorý je aj patrónom ordinariátu.

Autorom projektu je Ing. arch. Ladislav Bánhegyi.

Referencie

Literatúra 
 Mons. Viliam Judák: "Katedrála – matka chrámov v diecéze." In: Pútnik svätovojtešský: Kalendár na rok 2011. Zostavili Mária Vyskočová a Slavomír Ondica. Trnava: Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 33 – 63. ročník 139 ISBN 978-80-7162-824-8 (s. 62 – 63: "Katedrála svätého Šebastiána v Bratislave-Krasňanoch")

Iné projekty

Externé  odkazy 
 Katedrála sv. Šebastiána | Bratislava, katedrala.fara.sk
 Katedrála svätého Šebastiána, raca.fara.sk
 Mozaika pátra Rupnika v Katedrále sv. Šebastiána

Šebastián
Šebastián
Rača (mestská časť)
Bratislava Rača
Architektúra z 2009
Chrám Narodenia presvätej Bohorodičky (Košice)

Chrám Narodenia presvätej Bohorodičky v Košiciach je katedrálou gréckokatolíckej Košickej eparchie.

Chrám bol postavený v rokoch 18821898 podľa projektu Viliama Kolatseka a staviteľa Ľudovíta Schmidta. Je postavený v neorománskom slohu. V roku 1901 bol inštalovaný ikonostas a kazateľnica.

Chrám sa stal katedrálou po vytvorení Košického apoštolského exarchátu v roku 1997.

Galéria

Referencie

Literatúra 
 SZEGHY, Gabriel: Katedrálny chrám košických gréckokatolíkov. In: Pamiatky a múzeá, roč. 62, 2013, č. 3, s. 40 - 45.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Gréckokatolícka eparchia Košice – biskupská katedrála alebo tu

Košice
Narodenia presvätej Bohorodičky
Narodenia presvätej Bohorodičky
Architektúra z 1898
Košice
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2008

Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2008 boli 5. majstrovstvá sveta juniorov v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa od 25.29. júna 2008 v St. John’s, v provincii Newfoundland a Labrador, v Kanade, za účasti 8 tímov. Víťazom sa stali domáci Kanaďania, ktorý tak získali titul druhýkrát.

Aréna

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Pozri aj 
 Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov do 18 a 16 rokov 2008

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MSJ 2008 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej hokejbalovej federácie 

Hokejbal v 2008
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov
Hokejbal
2008 v Kanade
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2010

Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2010 boli 6. majstrovstvá sveta juniorov v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa od 22.26. júna 2010 vo Villachu, v Rakúsku, za účasti 6 tímov. Víťazom sa po tretíkrát stali Kanaďania.

Aréna

Výsledky

Základná skupina 

Pozn.: O tabuľkovom poradí na 2. a 3. mieste rozhodli samostatné nájazdy.

Play-off

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Pozri aj 
 Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov do 18 a 16 rokov 2010

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MSJ 2010  
 Oficiálna stránka Medzinárodnej hokejbalovej federácie 

Hokejbal v 2010
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov
Hokejbal
Šport vo Villachu
2010 v Rakúsku
Dubstep

Dubstep je subžáner elektronickej tanečnej hudby, ktorý pochádza z južného Londýna v Anglicku.  Rytmy dubstepu sú často synkopové a obsahujú nepravidelné rytmické skupiny. Dubstep je zmesou štýlov Speed garage a 2-step. Medzi priekopníkov tohto štýlu patria Burial, Zed Bias, Steve Gurley alebo El-B. Tempo dubstepu sa pohybuje na úrovni 138 – 142 BPM.

Názov dubstep sa udomácnil po tom, ako ho v roku 2002 použili Ammunition Promotions v San Franciscom hudobnom magazíne XLR8R, na titulnej strane s duom Horsepower Productions.

Hudobná webová stránka Allmusic.com popísala celkový zvuk dubstepu ako pevne zvinutú produkciu s drtivou basovou líniou a zvukmi bicích ktoré obsahujú zosekané vzorky (samplovanie). Veľmi často sú pridané vokály. Podľa Simona Reynoldsa dubstep pochádza zo Spojeného kráľovstva z rokov 1989-1999.

Dubstep sa pôvodne uvoľňoval u UK tvorcov garážovej tvorby. Tieto pokusy často končili neúspechom.

Významní interpreti

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

 
Elektronické hudobné žánre
Reamonn

Reamonn je nemecká rocková skupina, ktorá vznikla v roku 1999. Počas svojej kariéry vydala sedem štúdiových albumov. Ich najväčším hitom bola skladba „Supergirl“, ktorá bola v Nemecku certifikovaná na zlatú platňu.

Členovia
 Rea Garvey - spev
 Uwe Bossert - gitara
 Mike "Gomezz" Gommeringer - bicie
 Philipp Rauenbusch - basová gitara
 Sebastian Padotzke - klávesy, saxofón, priečna flauta

Diskografia
 2000 - Tuesday
 2001 - Dream No.7
 2003 - Beautiful Sky
 2004 - Raise Your Hands
 2006 - Wish 
 2008 - Reamonn
 2010 - Eleven

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Diskografia na oficiálnej webstránke skupiny Reamonn
 
Nemecké rockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1999
Pandóra

Pandóra alebo Pandora (,  názov je odvodený z πᾶν „všetko“ a δῶρον „dar“; ) bola v gréckej mytológii manželkou Titana Epimétea. Je známa predovšetkým tým, že priniesla svetu zlo a utrpenie. Bola matkou Pyrrhy, ktorá neskôr s manželom Deukaliónom založila po potope sveta nový ľudský rod. 

Keď Prométeus dal ľuďom oheň, ktorý ukradol bohom, a naučil ľudí rôzne zručnosti a vedomosti (napr. remeslá, písať a počítať, ale aj liečiť choroby), viedli taký šťastný život, že sa až prestali báť bohov.

Najvyšší boh Zeus sa preto rozhodol zoslať na ľudí zlo a tak nariadil, aby Hefaistos, božský kováč, vytvoril z hliny a vody dievča, kráse ktorej nik neodolá. Keď ten tak učinil a Zeus jej vdýchol život, bohovia dievčinu pomenovali Pandora, čo znamená „Obdarovaná všetkými darmi“, a podľa Diovho príkazu jej venovali nielen dary veľkorysé, ale aj neblahé, ktorých sa bohovia radi zbavili: bohyňa Aténa ju naučila ženským prácam, Afrodita jej vdýchla ľúbostnú túžbu, Hermes ju obdaroval zvodnosťou, ľsťou a klamstvom, iní bohovia jej prepožičali krásu, ľúbeznosť a zvodnosť. Všetky dary boli dobre uzavreté v pevnej skrinke.
Boh Hermés Pandoru doviedol na Zem a ponúkal ju za ženu Prométeovi, ten však odmietol a varoval aj svojho brata Epimétea, aby nebral všetko, čím bohovia obdarúvajú. Zaľúbený Epiméteus však neposlúchol a zobral si Pandoru za ženu. 

Netrvalo dlho a Pandora otvorila skrinku (podľa jednej verzie preto, že ju k tomu Epiméteus donútil, podľa druhej z vlastnej zvedavosti); všetky tie trápenia, strasti a choroby boli uvoľnené medzi ľudí. Pandora veko skrinky rýchlo zatvorila, ale to už v nej na samom dne zostala iba nádej.

Odkaz tohto mýtu pretrváva do dnešných čias - Pandorina skrinka zostáva symbolom zhubného daru a uvoľneného zla. 

Pandora je starobylý mýtus, známy v niekoľkých odlišných verziách. Bol interpretovaný mnohými spôsobmi (Homér, Sofokles). V najstaršej známej boli v skrinke skryté len dobré dary, po otvorení sa však postrácali a preto na svete zostalo len zlo (okrem nádeje, ukrytej na samom dne skrinky).

Odraz v umení 
 Takto spracoval mýtus o Pandore Hésiodos (v 7. alebo 8. storočí pr. n. l.) a podobne po ňom tiež starovekí i novovekí básnici.
 Johann Wolfgang von Goethe tento mýtus hodlal pozmeniť. V roku 1806 v Karlových Varoch napísal „slávnostnú hru“ Pandora, kde v druhom dejstve mala zo skrinky vykĺznuť aj nádej. Ale tento plánovaný druhý diel už nenapísal.

Zdroje 
 
 Gerhard Löwe, Heindrich Alexander Stoll, ABC Antiky
 Publius Ovidius Naso, Proměny
 Rudolf Mertlík, Starověké báje a pověsti
 Vojtech Zamarovský, Bohové a hrdinové antických bájí

Iné projekty 

Postavy gréckej mytológie
Klokočovská ikona Bohorodičky

Klokočovská ikona Bohorodičky je divotvorná ikona z obce Klokočov.

V roku 1670 sa v Klokočovskom chráme modlil pred ikonou Bohorodičky zhromaždený ľud keď pred Michalovcami stálo heretické vojsko. Letopisec uvádza, že počas bohoslužby sa obraz zatemnil a z očí Bohorodičky začali padať slzy. Tento zázrak videli nielen miestni obyvatelia ale aj heretické vojsko, ktoré prišlo až sem. Heretici strhli ikonu z ikonostasu, tvár Bohorodičky prerezali nožom a ikonu prebodli kopijou. Obraz však namiesto slzenia začal silno plakať. V noci heretici cerkev zapálili. Ikona však bola zachránená a odnesená do Prešova.

Ikona sa potom dostala do Mukačeva, neskôr na nejaký čas do Turecka, napokon bola odnesená do Viedne. Prešovský magistrát žiadal jej navrátenie, ale nebolo mu vyhovené. Bola však vyhotovená jej kópia, ktorá bola privezená do Prešova. Z nej boli v Prešove vytvorené ešte dve kópie. Jedna z nich je dnes v Užhorode, druhá v Klokočovskej gréckokatolíckej cerkvi.

Referencie

Externé odkazy 
 Ikona Klokočovskej Bohorodičky v našom chráme

Ikony
Gréckokatolícka cirkev na Slovensku
Spin Doctors

Spin Doctors je americká alternatívna rocková skupina založená v roku 1990 v New Yorku, známa hlavne svojimi hitmi v 90-tych rokoch ako „Two Princes“ alebo „Little Miss Can't Be Wrong“, ktoré dosiahli 7. a 17. miesto v rebríčku Billboard Hot 100.

Súčasní členovia skupiny sú Chris Barron (spev), Eric Schenkman (gitara a spev), Aaron Comess (bicie a perkusie) a Mark White (basová gitara).

Diskografia

Štúdiové albumy

Kompilácie

Koncertné albumy

Single

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna webstránka
Spin Doctors videoklipy

Rockové hudobné skupiny USA
Alternatívnorockové hudobné skupiny USA
Funkrockové hudobné skupiny USA
Poprockové hudobné skupiny USA
Hudobné skupiny z 1988
Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2007

Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2007 boli 11. majstrovstvami sveta v inline hokeji. Konali sa v Landshute a Passau v Nemecku. Po dvojročnej pauze sa MS opäť vrátili do Nemecka. Priemerná návštevnosť na zápasoch bola 489 divákov na zápas. Dohromady videlo zápasy naživo 22 486 divákov.

Divízie

Konečné poradie tímov

Externé odkazy
Oficiálna stránka MS 

Majstrovstvá sveta v inline hokeji
Inline hokej v 2007
Inline hokej
The Connells

The Connells je americká rocková skupina pochádzajúca z mesta Raleigh v Severnej Karolíne. Hrajú gitarovo-orientovanú melodickú rockovú hudbu power popového štýlu s introspektívnymi textami, ktoré odrážajú juh USA. Skupina počas svojej existencie vydala viacero úspešných piesní, z ktorých najznámejšia je „’74–’75“.

Diskografia

Albumy 
Darker Days (1985)
Boylan Heights (1987)
Fun & Games (1989)
One Simple Word (1990)
Ring (1993)
Weird Food and Devastation (1996)
Still Life (1998)
Old School Dropouts (2001)

EP 
Hats Off EP (1985)
New Boy EP (1994)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka

Rockové hudobné skupiny USA
Indierockové hudobné skupiny
Alternatívnorockové hudobné skupiny USA
Hudobné skupiny z 1984
Maximum the Hormone

Maximum the Hormone (jap. マキシマムザホルモン – Makishimamu Za Horumon) je japonská nu metalová/hardcore punková skupina z Hachiōji, Tōkyō, ktorá vznikla v roku 1998. Je známa svojou schopnosťou miešať rôzne hudobné žánre ako punk rock, thrash metal, indie rock či funk. Skupina dodnes vydala šesť štúdiových albumov.

Členovia
Súčasní
 Maximum the Ryo-kun (jap. マキシマムザ亮君 – Makishimamu za Ryō-kun) – gitary, spev (1999 – súčasnosť)
 Daisuke-han (jap. ダイスケはん – Daisuke-han) – spev (1998 – súčasnosť)
 Nao (jap. ナオ – Nao) – bicie, spev (1998 – súčasnosť)
 Futoshi Uehara (jap. 上ちゃん – Ue-chan) – basová gitara, sprievodný spev (1999 – súčasnosť)

Bývalí
Sugi – gitara (1998 – 1999)
Key – basová gitara (1998 – 1999)

Diskografia

A.S.A. Crew (1999)
Hō (2001)
Mimi Kajiru (2002)
Kusoban (2004)
Rokkinpo Goroshi (2005)
Bu-ikikaesu (2007)

Referencie

Externé odkazy
 Maximum the Hormone oficiálna webstránka (jap)
 Maximum the Hormone oficiálna stránka v angličtine

Japonské hudobné skupiny
Numetalové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1998
Alan García

Alan García Pérez Gabriel Ludwig (* 23. máj 1949, Lima, Peru† 17. apríl 2019, Lima) bol peruánsky politik, líder stredoľavicovej politickej strany APRA, od roku 2006 slúži druhé volebné obdobie ako peruánsky prezident v rokoch 1985 - 1990 a 2006 - 2011.

Životopis 
Narodil sa v Lime a vyštudoval právo a politológiu. V 70. rokoch žil niekoľko rokov v Paríži, kde vyštudoval ešte sociológiu. V r. 1978 sa vrátil do Peru a začal sa aktivizovať v stredoľavicovej politickej strane APRA (Alianza Popular Revolucionaria Americana).

V r. 1985 vyhral za túto stranu prezidentské voľby a vo veku 36 rokov sa tak stal najmladším prezidentom v regióne.  Zo začiatku mal u verejnosti pomerne veľkú obľubu a snažil sa riešiť zlú ekonomickú situáciu peruánskeho obyvateľstva znárodňovaním bánk a poisťovní. Narazil však na nevôľu Medzinárodného menového fondu, dostal tak krajinu do medzinárodnej finančnej izolácie, inflácia počas jeho vlády extrémne narástla a počet Peruáncov žijúcich v biede sa ešte zvýšil.

Ekonomické turbulencie prehĺbili sociálne napätie v Peru a čiastočne prispeli k vzostupu militantnej maoistickej organizácie Svetlý chodník, ktorá sa pokúšala prevziať nad krajinou moc. Boj proti tejto organizácii nebol pre Garciu veľmi úspešný a navyše mu privodil viacero obvinení z porušovania ľudských práv. Počas jeho vlády došlo k mnohým politickým vraždám, stovkám zmiznutí a bezpečnostné sily spáchali v odľahlých regiónoch krajiny viacero veľkých masakrov civilného obyvateľstva. Osobný podiel Garciu na týchto zločinoch nie je celkom jasný a dodnes sa vyšetruje. Je však dokázané, že Garcia nariadil masaker vyše 200 zajatých členov Svetlého chodníka po potlačení ich vzbury vo väzniciach Lurigancho, El Fronton a Santa Barbara v roku 1986.

Po opustení prezidentského kresla v r. 1990 ho novozvolený prezident Alberto Fujimori obvinil z korupcie a po Fujimorovom upevnení moci v r. 1992 (pri tzv. autoprevrate) bol Garcia nútený odísť do exilu v Kolumbii a neskôr do Francúzska. Späť do Peru sa vrátil až po Fujimorovej rezignácii v r. 2001 a následne sa vo voľbách neúspešne uchádzal o prezidentské kreslo proti Alejandrovi Toledovi.

Opätovne kandidoval v prezidentských voľbách v r. 2006, tentokrát s 53% hlasov zvíťazil nad protikandidátom Ollantom Humalom.

Vo svojom druhom období priviedol Peru k sedempercentnému rastu HDP. Mal blízko najmä k brazílskemu prezidentovi Lula da Silvovi. Napísal aj rad kníh.

Bol obvinený z brania úplatkov od brazílskej stavebnej firmy Odebrecht. Keď ho 17. apríla 2019 prišla zatknúť polícia, strelil sa do krku. Na následky zranenia zomrel toho dňa v limskej nemocnici.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biografia Alana Garcíu (špan.)

Peruánski politici
Peruánski prezidenti
Obete samovrážd
Staroverstvo

Staroverstvo (iné názvy: staroobradníctvo, staroverectvo, staroverci, staroobradníci, rozkolníci, razkoľniki; ) je názov pre časť pravosláveho kresťanstva, ktorá sa od Ruskej pravoslávnej cirkvi oddelila po schizme (rus. raskol) v rokoch 1653-1667.

Staroverstvo predstavuje značne heterogénne zoskupenie dvoch desiatok rôznych prúdov, ktoré sú rozmiestnené v Rusku, štátoch bývalého ZSSR či inde. Hlavné smery sú popovstvo a bezpopovstvo.

V súčasnosti sa počet starovercov odhaduje medzi 1 až 10 miliónmi.

Zdroje

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 popovstvo
 bezpopovstvo
 Avvakum Petrovič Kondratiev

Iné projekty

Externé odkazy 
 moslovská metropolia starovercov

Pravoslávne cirkvi
Chrám večného spánku Panny Márie (Helsinki)

Chrám večného spánku Panny Márie (známy aj ako Uspenská katedrála) je pravoslávnou katedrálou Fínskej pravoslávnej cirkvi v hlavnom meste Fínska, Helsinki.

Dejiny 
Katedrála sa nachádza v historickom centre hlavného mesta Fínska v časti Katajanokka. Fínsko sa stalo v 19. storočí súčasťou Ruského impéria po víťazstvách Rusov nad Švédmi. Napriek tomu, že väčšina Fínov a Švédov, ktorí žili na území Fínska, vyznávala evanjelickú vieru (od obdobia reformácie v 16. storočí), časť obyvateľov sa hlásila k pravosláviu. Preto vzniká potreba postavenia dôstojného chrámu pre narastajúci počet pravoslávnych kresťanov. Základný kameň nového pravoslávneho chrámu bol položený v roku 1862. Stavba chrámu trvala takmer 11 rokov. Chrám bol slávnostne vysvätený 25. októbra 1868 a stal sa tak hlavným chrámom pravoslávnych veriacich v Helsinkách.

Architektúra 
Chrám bol postavený v pseudobyzantskom architektonickom štýle, ktorý sa podobá na mnohé staroruské kamenné chrámy. Je to najväčší pravoslávny chrám v západnej a severnej Európe. Bol niekoľkokrát obnovený. Najväčšia rekonštrukcia sa konala v roku 1968, keď si chrám pripomínal svoju storočnicu. V roku 2006 bola pozlátená hlavná kupola chrámu. Katedrála je okrem pravidelných bohoslužieb aj miestom, ktoré navštívi veľké množstvo turistov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Успения Пресвятой Богородицы собор

Stavby v Helsinkách
Pravoslávne katedrály vo Fínsku
Architektúra z 1868
Gottfried Semper

Gottfried Semper (* 29. november 1803, Hamburg, Nemecko – † 15. máj 1879, Rím, Taliansko) bol nemecký novorenesančný architekt a teoretik architektúry. 

Je známy svojimi dostavbami drážďanskej Semperopery a časti Zwingeru (obrazáreň) alebo Hottheateru vo Viedni.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Digitalisate von Werken von und zu Semper der ETH-Bibliothek
 Gottfried Semper im Porträt des Monats der ETH-Bibliothek
 Gottfried Semper bei arthistoricum.net - Wissenschaftshistorischer Kontext und digitalisierte Werke im Themenportal "Geschichte der Kunstgeschichte"
 Gottfried Semper, Feuilleton in den Innsbrucker Nachrichten zu seinem 100. Geburtstag
 Informationen zum Grabmal

Zdroj 

Nemeckí architekti
Osobnosti z Hamburgu
Držitelia Radu Pour le Mérite
Osobnosti na nemeckých poštových známkach
List Efezanom

List Efezanom alebo List apoštola Pavla Efezským alebo List Efežanom (skratka Ef) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. O jeho autorstve však biblisti stále diskutujú.

Spis má základné prvky listu ale podobá sa viac na homíliu. Štruktúra a niektoré ďalšie prvky sú podobné s Listom Kolosanom, „vykazujú početné paralely až na úroveň doslovného znenia“. Popri Liste Rimanom sa aj tu nachádza syntéza Pavlovej teológie.

Obsah 
List sa člení na tieto časti:
 Úvodná časť
 Náuková časť
 Parenetická časť
 Záver

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Efezanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 List Efezským - evanjelický preklad

Nový zákon
List Hebrejom

List Hebrejom alebo List Židom (skratka Hebr alebo Žid alebo Heb; ) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisovalo apoštolovi Pavlovi.

List bol zaradený do zbierky Pavlových listov, ale o Pavlovom autorstve sa na kresťanskom Západe diskutovalo. Na východe bolo Pavlovo autorstvo prijímané.

Od ostatných listov Nového zákona sa líši tým, že v ňom chýbajú základné vlastnosti listu ako sú pozdravy v úvode, meno adresáta a pod. Väčšina biblistov ho považuje za kázeň, ktorá má formu listu. List bol napísaný asi v rokoch 80 – 90. Je napísaný uhladenou gréčtinou.

V staršej literatúre bola uvádzaná ako epištola svätého apoštola Pavla Židom, s miernym nadnesením možno o tomto liste napísať „o žiadnu epištolu nejde, od Pavla nepochádza a ani nie je určený Židom“. Názov Židom je dokladovaný už v najstarších zachovaných textoch. V samotnom texte listu zmienený nie je, ani obsahovo mu neodpovedá - ide o sekundárny názov. Vznikol preto, lebo samotný list je plný starozákonných citátov, Židmi sa tu však nemyslia hovoriaci aramejčinou, ale židokresťanskí veriaci.

Členenie 
Členenie listu:

podľa J. Heribana
 Úvod
 Syn – splnenie Božieho prisľúbenia
 O Ježišovi ako pravom veľkňazovi
 O vytrvalosti vo viere
 Záver

podľa Pokorného a Heckela
 Kristus ako Božie slovo
 Ježiš ako pravý veľkňaz
 vernosť vo viere
 záver

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Hebrejom, iný link – rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 List Židom – evanjelický preklad

Nový zákon
List Títovi

List Títovi alebo List apoštola Pavla Titovi alebo List (apoštola Pavla) Titovi (skratka Tít alebo Tit) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.

List je skôr úradného než osobného charakteru. Pravdepodobne obsahuje prvky ranokresťanskej katechézy alebo vyznania viery.

Štruktúra 
List má túto štruktúru:
 Úvodný pozdrav
 Cirkev na Kréte
 Pastoračné pokyny
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Títovi, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Títovi - evanjelický preklad

Nový zákon
Prvý Petrov list

Prvý Petrov list alebo Prvý list apoštola Petra alebo Prvý list Petrov (skratka 1 Pt) je kniha Nového zákona. Patrí do skupiny katolíckych (tj. všeobecných) listov.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Petrovi. Niektorí kritickí biblisti o Petrovom autorstve pochybujú, majoritne, aj medzi teológmi, je však akceptované autorstvo Petra.

Obsah 

List je adresovaný „... vyvoleným, čo sú ako cudzinci v diaspore v Ponte, Galácii, Kappadócii, Ázii a Bitýnii“. Menované územia sa nachádzajú na území dnešného Turecka.

Štruktúra Prvého Petrovho listu je nasledujúca:
 Úvod
 Napomenutia ku kresťanskému životu
 Kresťanský život medzi pohanmi
 Utrpenie a kresťanský život
 Napomenutia
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prvý Petrov list, Prvý Petrov list - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 1. Petrov - evanjelický preklad

Nový zákon
Svätý Peter
Druhý Petrov list

Druhý Petrov list alebo Druhý list apoštola Petra alebo Druhý list Petrov (skratka 2 Pt) je kniha Nového zákona. Patrí k novozákonným deuterokánonickým knihám. Je zaradený medzi katolícke (tj. všeobecné) listy.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Petrovi. Proti Petrovmu autorstvu však existuje viacero námietok. Biblisti predpokladajú že list je závislý od Júdovho listu a že ho parafrázuje.

List napomína kresťanov aby sa držali viery, ktorú dostali od apoštolov. Má nasledujúcu štruktúru:

 Úvod
 Vernosť apoštolskej tradícii
 Výstraha pred falošnými učiteľmi
 Očakávaný príchod Pána
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Druhý Petrov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 2. Petrov - evanjelický preklad

Nový zákon
Svätý Peter
Prvý list Timotejovi

Prvý list Timotejovi alebo Prvý list apoštola Pavla Timoteovi (skratka 1 Tim) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.

List je adresovaný Timotejovi, ktorý je poverený vedením kresťanov v Efeze. obsahuje pastoračné pokyna ale aj teologické úvahy.

List možno rozdeliť takto:

 Pastoračné pokyny
 Povinnosti Timoteja
 Záverečné napomenutia

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Biblia
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prvý list Timotejovi, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 1. Timoteovi - evanjelický preklad

Nový zákon
Druhý list Timotejovi

Druhý list Timotejovi alebo Druhý list apoštola Pavla Timoteovi (skratka 2 Tim) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.

Tento list je osobnejší ako Prvý list Timotejovi

List má nasledujúcu štruktúru:

 Úvod
 Povzbudenia
 Pokyny proti bludom
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Druhý list Timotejovi, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 2. Timoteovi - evanjelický preklad

Nový zákon
List Rimanom

List Rimanom alebo List apoštola Pavla Rímskym (skratka Rim alebo R) je kniha Nového zákona. Je Pavlov najdlhší, najsystematickejšie komponovaný a teologicky najvýznamnejší list.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi.

Obsah 
List Rimanom obsahuje nasledujúce časti:
 Úvod
 Náuková časť o spáse
 Parenetická časť obsahujúca mravné napomenutia a požiadavky
 Záver
 Doxológia

List prináša rozsiahlu syntézu Pavlovho posolstva. V tomto liste sa rozoberá náuka o ospravodlivení, zachovávanie zákona, hriech, spasiteľské dielo Krista a teológia dejín spásy. List Rimanom bol v cirkevnej histórii zdroj zásadných podnetov, najmä pre Markióna, Augustína, Martina Luthera a Karla Bartha.

Poznámky

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Rimanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Rimanom - evanjelický preklad

Nový zákon
Druhý list Korinťanom

Druhý list Korinťanom alebo Druhý list apoštola Pavla Korintským (skratka 2 Kor alebo 2K) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi.

List bol napísaný pravdepodobne v r. 57. Bol podnietený okolnosťami, ktoré sa odohrali po Prvom liste Korinťanom.

Štruktúra listu 
 Úvod
 Pavol sa obhajuje pred Korinťanmi
 O zbierke pre chudobných v Jeruzaleme
 Obrana Pavla pred protivníkmi
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Druhý list Korinťanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 2. Korintským - evanjelický preklad

Nový zákon
List Galaťanom

List Galaťanom alebo List apoštola Pavla Galatským (skratka Gal alebo G alebo Ga) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. List sa obracia na kresťanov v Galacii. Galaťanov chce presvedčiť, že spásu si nemôžu zaslúžiť skutkami ale iba vierou v Krista.

Obsah 
List Galaťanom má tieto časti:
 Úvod
 Pavlova obrana
 Náuková časť
 Parenetická časť
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Galaťanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Galatským - evanjelický preklad

Nový zákon
List Filipanom

List Filipanom alebo List apoštola Pavla Filipským (skratka Flp alebo F) je kniha Nového zákona.

Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi.

Je to Pavlov list z väzenia pre kresťanov vo Filipách. Je označovaný za list radosti, ktorú v ňom zdôrazňuje, hoci píše z väzenia.

List možno rozdeliť takto:

 Úvod
 Osobné správy
 Varovanie pred bludármi
 Poďakovanie za dary
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Filipanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Filipským - evanjelický preklad

Nový zákon
Vladimír Špidla

PhDr. Vladimír Špidla (* 22. apríl 1951, Praha) je český politik, v súčasnosti je riaditeľom českého sociálnodemokratického think-tanku Masarykovej demokratickej akadémie. Od júla 2002 do júna 2004 bol premiérom Českej republiky. V rokoch 2001 až 2004 bol predsedom Českej strany sociálne demokratickej. Od roku 2004 do februára 2010 bol európskym komisárom pre zamestnanosť, sociálne veci a rovnosť príležitostí. Vo voľbách 2010 kandidoval do senátu za obvod č. 10 - Český Krumlov, no neuspel. Naďalej sa chce venovať písaniu.

Životopis 
Narodil sa v roku 1951 v Prahe. Jeho otcom bol herec a režisér Václav Špidla (1922 – 1979). Po maturite v roku 1970 študoval Filozofickú fakultu Karlovej univerzity odbor história a prehistória. Diplomovú prácu na tému Založenie Živnobanky obhájil v roku 1976. Prešiel radom profesií: pracovník pamiatkovej starostlivosti a ochrany prírody, archeológ, robotník na píle, zamestnanec mliekárne a skladu stavebnín. 

Medzi jeho koníčky patrí pamiatková starostlivosť, zo športov cezpoľný beh a rôzne športy, ktorým sa možno venovať v prírode. Je druhýkrát ženatý, z prvého manželstva má dve deti, ďalšie dve deti vyženil.

Politická kariéra 

Pred rokom 1989 nebol politicky organizovaný. V roku 1990 pôsobil ako podpredseda pre školstvo, zdravotníctvo, sociálne veci a kultúru Okresného národného výboru v Jindřichovom Hradci. V rokoch 1991 - 1996 bol riaditeľom Úradu práce tamtiež. V roku 1992 sa stal členom predsedníctva ČSSD, v marci 1997 jej štatutárnym podpredsedom a v apríli 2001 sa stal predsedom ČSSD. V roku 1996 bol zvolený poslancom Poslaneckej snemovne, kde pôsobil ako predseda výboru pre sociálnu politiku a zdravotníctvo.

Od 22. júla 1998 do 12. júla 2002 vykonával funkciu 1. podpredsedu vlády a ministra práce a sociálnych vecí. Vládou bol poverený koordináciou svojho rezortu a ministerstiev zdravotníctva; školstva, mládeže a telovýchovy; životného prostredia a kultúry.

Predseda vlády 
Po parlamentných voľbách v roku 2002 bol 12. 7. 2002 menovaný predsedom vlády. Koncom júna 2004 odstúpil z predsedníctva ČSSD, podal demisiu z funkcie premiéra a súčasne odstúpila i jeho vláda.

Európsky komisár pre zamestnanosť, sociálne veci a rovnosť príležitostí 
Od 22. novembra 2004 do februára 2010 bol európskym komisárom pre zamestnanosť, sociálne veci a rovnosť príležitostí.

Obchodné, riadiace a správne aktivity 
podľa výpisu z obchodného registra:

 od apríla 1999 do augusta 2001 člen správnej rady Národní vzdělávací fond, o.p.s. so sídlom v Prahe
 od marca do októbra 2000 podpredseda predstavenstva Cíl, akciová společnost v Praze ("Ziel" Aktiengesellschaft in Prag)

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam predsedov vlád Česka

Iné projekty

Externé odkazy 
 Osobné stránky
 Eurokomisár Špidla na stránkach EU
 Blog komisára Špidlu
 Životopis komisára EU na stránkach Komisie
 Životopis predsedu vlády na stránkach úradu vlády

Časopisy

Zdroj

Českí politici
Českí ministri
Politici ČSSD
Predsedovia vlády Česka
Európski komisári z Česka
Osobnosti z Prahy
Absolventi Karlovej univerzity
List Kolosanom

List Kolosanom alebo List apoštola Pavla Kolosenským (skratka Kol) je kniha Nového zákona. Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. List je písaný z väzenia pre kresťanov v Kolosách.

Obsah 
List Kolosanom možno rozdeliť takto:
 Úvod
 Doktrinálna časť
 Praktická časť
 Záver

Hlavná téma listu sa nachádza v kristologickom hymne (Kol 1,15-20).

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Kolosanom, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Kolosenským - evanjelický preklad

Nový zákon
List Filemonovi

List Filemonovi alebo List apoštola Pavla Filemonovi (skratka Flm alebo Filem) je kniha Nového zákona. Jeho autorstvo sa tradične pripisuje apoštolovi Pavlovi. Zaraďuje sa medzi pastorálne listy.

Obsah a štruktúra 
List je adresovaný zámožnému kresťanovi v Kolosách - Filemonovi. Zaoberá sa otrokom Onezimom, ktorý utiekol od Filemona a našiel útočisko u Pavla.

List má túto štruktúru:
 Vďakyvzdanie za vieru a lásku Filemona
 Prosba za otroka Onezima
 Záverečné pozdravy a požehnanie

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 List Filemonovi, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Filemonovi - evanjelický preklad

Nový zákon
Jakubov list

Jakubov list alebo List Jakuba (skratka Jak alebo Jk) je kniha Nového zákona.

Podľa tradície je jeho autorom Jakub Mladší, Ježišov brat, syn Kleopasa a Márie, brat Jozesa, Júdu a Šimona. Niektorí moderní biblisti sa domnievajú, že autorom je neznámy židovsko-kresťanský učiteľ.

Obsah 
Adresátom listu je dvanásť kmeňov v diaspóre (Jak 1,1). List nemá silnejšiu vnútornú štruktúru a obsahuje rôzne napomenutia, rady a varovania. Ide o múdroslovnú literatúru, napr. ako je v Starom zákone kniha Prísloví. Celkovo sa člení na 5 hláv (resp. kapitol). Okrem úvodu v ňom chýbajú ďalšie formálne časti listu. Vďaka používanému jazyku (časté oslovenie „bratia moji“) sa celkom nestratil jeho listový charakter. Autor v ňom chce aby kresťania Božie slovo nielen počúvali ale podľa neho aj konali.

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jakubov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Jakubov - evanjelický preklad

Nový zákon
Prvý Jánov list

Prvý Jánov list alebo Prvý list Jánov (skratka 1 Jn alebo 1J) je kniha Nového zákona. Podľa tradície je jeho autorom apoštol Ján. V spise chýbajú charakteristické prvky listu (odosielateľ, adresát, pozdrav).

Obsah 
List možno rozdeliť na tieto časti:
 Úvod
 Život s Bohom
 Vystúpenie "antikristov"
 Život Božích detí
 Život z lásky a viery
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon
 Biblia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prvý Jánov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 1. Jánov - evanjelický preklad

Nový zákon
Druhý Jánov list

Druhý Jánov list alebo Druhý list Jánov (skratka 2 Jn alebo 2J) je kniha Nového zákona. Patrí k novozákonným deuterokánonickým knihám. Podľa tradície je jeho autorom apoštol Ján. Bol napísaný pravdepodobne v Efeze alebo v Sýrii.

Obsah 
List má nasledujúci obsah:
 Úvodný pozdrav
 Prikázanie lásky
 Varovanie pred bludármi
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Druhý Jánov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 2. Jánov - evanjelický preklad

Nový zákon
Tretí Jánov list

Tretí Jánov list alebo Tretí list Jánov (skratka 3 Jn alebo 3J) je kniha Nového zákona. Patrí k novozákonným deuterokánonickým knihám. Podľa tradície je jeho autorom apoštol Ján. Adresátom listu je Gájus. Text má charakter súkromneho listu.

Obsah 
Obsah listu možno rozdeliť takto:
 Úvodný pozdrav
 Pochválenie Gája
 Sťažnosť na Diotrefa
 Svedectvo o Demetriovi
 Záver

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Tretí Jánov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 3. Jánov - evanjelický preklad

Nový zákon
Júdov list

Júdov list alebo List Júdov (skratka Júd alebo Jud) je kniha Nového zákona. Patrí k novozákonným deuterokánonickým knihám. Autor sa v liste predstavuje ako „Júda, služobník Ježiša Krista, brat Jakuba“. List sa obsahom a formou podobá Druhému Petrovmu listu. Vznikol približne okolo roku 100.

Obsah 
List má nasledujúcu štruktúru:
 Úvod
 Varovanie pred bludármi
 Povzbudenie veriacich kresťanov
 Záver
V liste sa odkazuje aj na židovské apokryfy (1. kniha Henochova, Nanebovzatie Mojžiša a Testament dvanástich patriarchov).

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Júdov list, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o liste
 Júdov - evanjelický preklad

Nový zákon
Evanjelium podľa Marka

Evanjelium podľa Marka (skratka Mk) je kniha Nového zákona.

Zaraďuje sa medzi evanjeliá. Tradične je jeho autorstvo pripisované Markovi, ktorý vraj podáva svedectvo apoštola Petra. Teória dvoch prameňov predpokladá, že toto evanjelium je najstarším a prvým spomedzi štyroch evanjelií. Bolo písané pravdepodobne evanjelistom Marekom v Ríme okolo roku 70. Jeho cieľom je posilniť kresťanov pochádzajúcich z pohanstva.

Práve autor Markovho evanjelia vytvoril literárný žaner evanjelia, „až keď uvážime koľko toho ostatní synoptici od Marka prevzali, možno doceniť literárny a teologický rozsah zmien, ktoré uskutočnili i spoločných prvkov, ktoré jednotlivé evanjeliá spájajú.“

Obsah 
V evanjeliu podľa Marka obsahovo prevládajú Ježišove činy nad rečami.

Obsah tohto evanjelia možno rozdeliť nasledovne:
 Úvod
 Účinkovanie Ježiša v Galilei
 Účinkovanie Ježiša v Galilei a v okolitých krajoch
 Účinkovanie Ježiša v Jeruzaleme a umučenie
 Správa o prázdnom hrobe

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Evanjelium podľa Marka, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Marek - evanjelický preklad

Nový zákon
Evanjelium podľa Jána

Evanjelium podľa Jána (skratka Jn alebo J) je kniha Nového zákona. Zaraďuje sa medzi evanjeliá. Podľa tradície bolo napísané pre maloázijských kresťanov asi medzi rokmi 90 a 100 po Kr.

Obsah 
Oproti synoptickým evanjeliám má odlišnú štruktúru. Toto evanjelium možno rozdeliť nasledovne:
 Prológ o Slove
 Zjavenie Ježiša svetu (zázraky a reči)
 Utrpenie Ježiša a jeho víťazstvo nad smrťou

Ježišova činnosť je tu, na rozdiel od ostatných troch kánonických evanjelií, rozvrhnutá do troch rokov.

Vzťah k synoptickým evanjeliám 
Evanjelium podľa Jána sa okrem podobností v rámci žánru evanjeliá od ostatných synoptických evanjelií v mnohom odlišuje. Odlišnosti sú v štýle a vo vnútornom usporiadaní. Ježišov príbeh je prerušujú dlhé zjavovateľské reči a dialógy, zoradenie materiálu veľmi sťažuje diachrónnu analýzu.

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Nový zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Evanjelium podľa Jána, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Ján - evanjelický preklad

Nový zákon
Kniha Ester

Kniha Ester alebo Ester (skratka Est) je kniha Starého zákona.

Zaraďuje sa medzi dejepisné knihy. Zobrazuje historicky verne situáciu židovskej menšiny v perzskej diaspóre, dej je však vymyslený. Kniha v Septuaginte a Vulgáte obsahuje aj deuterokánonické časti, ktoré protestanti označujú za apokryfy.

Obsah 
Možno ju rozdeliť nasledovne:
 Ester sa stane kráľovnou
 Plán záhuby Židov
 Ester prekazí plán
 Pomsta Židov
 Pocta Mardochejovi (Mordechajovi, Mordokajovi)

Poznámky

Referencie

Literatúra 
 Ester [Kniha]. In:

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Ester, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Ester - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha Jób

Kniha Jób alebo Kniha Jóbova alebo Jób (skratka Jób alebo Job) je kniha Starého zákona.

Zaraďuje sa medzi poučné knihy. Kniha sa zaoberá otázkou utrpenia spravodlivého človeka. Využíva sa pritom forma rozhovorov Jóba s jeho troma priateľmi. Tradičný názor pokladal utrpenie za trest za hriechy. V knihe sa však v rozhovore spomína, že utrpenie nemá človeka len potrestať ale ho aj vnútorne očistiť. Nakoniec vystupuje Boh a pripomína že človek má skromne súdiť aj keď trpí zdanlivo nezaslúžene.

Poznámky

Literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Jób, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Jób - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha prísloví

Kniha prísloví alebo Príslovia (skratka Prís alebo Pr) je biblická kniha Starého zákona. Podľa tradície je za jej autora označovaný Šalamún. Zaraďuje sa medzi poučné knihy.

Obsah 
Kniha obsahuje deväť zbierok prísloví. Poradie v hebrejskom a gréckom texte sa líši. V knihe sú tieto zbierky:
 Úvod ku knihe s výrokmi a básňami
 Prvá zbierka Šalamúnových prísloví
 Výroky mudrcov
 Výroky proti straníckosti v súdnictve
 Druhá zbierka Šalamúnových prísloví
 Slová Agura
 Číselné príslovia
 Poučenia Lemuela
 Abecedná báseň o dobrej žene

Poznámky

Pozri aj 
 Starý zákon

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha prísloví, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Príslovia - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha Kazateľ

Kniha Kazateľ (iné názvy: Kniha kazateľova, Kazateľ, Kohelet – Kazateľ, staršie Ekleziastes, hebr. qohelet - kazateľ v zhromaždení, gr. LXX: Έκκλησιαστής - kazateľ, lat. Vg.: Ecclesiastes; skratka Kaz alebo Koh) je kniha Starého zákona. Kedysi sa pre túto knihu používal názov Ekleziastes avšak názov bol zmenený aby sa vyhlo zámene s Knihou Sirachovcovou, ktorá sa predtým volala Ekleziastikus.

Zaraďuje sa medzi poučné knihy. Jej slová sú vložené do úst kráľa Šalamúna ale autor knihy nie je známy. Kniha bola napísaná okolo r. 300-200 pred. Kr.

V knihe sa nachádzajú úvahy na tému zmyslu ľudskej existencie, ktorá sa končí smrťou. Kniha nemá vyhranenú štruktúru keďže úvahy nie sú v nej nejako logicky zoradené. Autor nenašiel uspokojivú odpoveď na svoj problém. Vyriešenie otázky priniesol až Nový zákon.

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Kazateľ, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Kazateľ - evanjelický preklad

Starý zákon
Pieseň piesní

Pieseň piesní alebo Veľpieseň alebo Pieseň Šalamúnova alebo len Pieseň (skratka Pies, Veľp, Vľp, PŠ alebo Pie) je kniha Starého zákona. Zaraďuje sa medzi poučné knihy. V hebrejskej Biblii sa zaraďuje medzi ketubím (tj. spisy). Tradične sa jej autorstvo pripisuje Šalamúnovi.

Obsah 
Text obsahuje poetické zobrazenie prirodzenej lásky muža a ženy.

Existuje viacero exegetických interpretácií jej obsahu. Najdôležitejšie z nich sú tieto:
 Židia v nej videli alegorický symbol lásky Jahveho k vyvolenému národu.
 Kresťania v nej vidia alegóriu lásky Boha k celému ľudstvu, obzvlášť lásku Krista k Cirkvi.
 Ďalšia interpretácia hovorí o mystickom spojení Krista s Cirkvou.
 Najnovšie sa hovorí o realistickom opise a vyzdvihnutí ľudskej lásky, ktorá má podľa Božieho plánu zmysel v sebe samej.

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Pieseň piesní, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Pieseň - evanjelický preklad

Starý zákon
Pesach
Kniha Ezdrášova

Kniha Ezdrášova alebo Ezdráš (gr. LXX: Ἔσδρας προτῶν - Prvá (kniha) Ezdrášova, lat. NVg: Liber Esdrae - Kniha Ezdrášova; skratka Ezd) je kniha Starého zákona.

Zaraďuje sa medzi dejepisné knihy. Pôvodne táto kniha tvorila jeden spis s Knihou Nehemiášovou, a spolu s Knihami kroník na ktoré nadväzujú, tvoria kronistické dielo. Niektoré časti knihy sú písané v aramejskom jazyku.

Obsah 
Obsah knihy možno rozdeliť takto:
 Návrat z babylonského zajatia
 Stavba chrámu
 Návrat druhej skupiny zajatcov
 Ezdráš bojuje za zachovávanie Zákona

Poznámky

Literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Ezdrášova, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Ezdráš - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha Nehemiášova

Kniha Nehemiášova alebo Nehemiáš (gr. LXX: Νεεμίας. Ἔσδρας δεύτερον – Nehemiáš. Druhá kniha Ezdrášova, lat. NVg: Liber Nehemiae – Kniha Nehemiášova; skratka Neh) je kniha Starého zákona.

Zaraďuje sa medzi dejepisné knihy. Pôvodne táto kniha tvorila jeden spis s Knihou Ezdrášovou, a spolu s Knihami kroník na ktoré nadväzujú, tvoria kronistické dielo.

Kniha je nazvaná podľa Nehemiáša, ktorý bol čašníkom perzského kráľa. Nehemiáš tu rozpráva o svojej činnosti správcu Judey.

Obsah 
Kniha pozostáva z nasledujúcich častí:
 Obnovenie Jeruzalema
 Prečítanie zákona a obnovenie zmluvy s Bohom
 Obnovenie občianskeho poriadku

Nehemiáš a Ezdráš sú zakladateľmi judaizmu ako ho poznáme v Novom zákone aj dnes.

Poznámky

Literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Nehemiášova, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Nehemiáš - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha múdrosti

Kniha múdrosti (skratka Múd) je kniha Starého zákona. V gréčtine mala názov Šalamúnova múdrosť, keďže za autora bol pokladaný Šalamún.

Patrí medzi deuterokánonické spisy Starého zákona. Zaraďuje sa medzi poučné knihy. Bola určená pre Židov v diaspóre.

Obsah 
V knihe sa nachádza náuka o múdrosti - napr. o múdrosti ako cnosti, o jej funkcii.

Knihu možno rozdeliť takto:
 Hodnota múdrosti (hlavy 1-5)
 Chvála a podstata múdrosti (hlavy 6-9)
 Pôsobenie Božej múdrosti v dejinách Izraela (hlavy 10-19)

Poznámky

Literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Múdrosti, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe

Starý zákon
Kniha Náreky

Kniha Náreky (iné názvy: Náreky, Žalospevy, Plač/nárek proroka Jeremiáša, Plač Jeremiášov, Kniha nárekov; skratka Nár alebo Žalosp) je kniha Starého zákona.

Kniha sa pripisuje prorokovi Jeremiášovi a nachádza sa v Biblii zaradená medzi knihami veľkých prorokov. Bola napísaná po spustošení Jeruzalema.

Kniha sa delí na päť žalospevov. Niektoré sú zostavené podľa poradia písmen hebrejskej abecedy.

Poznámky

Literatúra

Iné projekty

Pozri aj 
 Starý zákon

Externé odkazy 
 Kniha Náreky,  iný link- rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Plač - evanjelický preklad

Starý zákon
Kniha proroka Amosa

Kniha proroka Amosa alebo Amos alebo Ámos (skratka Am) je kniha Starého zákona. Zaraďuje sa medzi prorocké knihy - medzi malých prorokov.

Obsah 
Knihu možno rozdeliť na tieto časti:
 Reči o Božom súde nad pohanmi
 Reči proti Izraelu
 Videnia proroka
 Prisľúbenie spásy
V Novom zákone sa posolstvo Amosa spomína napríklad v reči prvého mučeníka Štefana.

Poznámky

Referencie

Literatúra

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Starý zákon

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha proroka Amosa, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 Ámos - evanjelický preklad

Starý zákon