joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Augustín Brychta

Augustín Brychta (* 29. september 1891 Rača - † 15. október 1962 Bratislava) bol slovenský právnik a notár.

Jeho otec Alexander Brychta, jeho matka Elena rod. Šimončičová.

Životopis 
Gymnázium absolvoval v Bratislave, právo študoval v Bratislave a v Budapešti. Notár v Bernolákove, neskôr hlavný župný notár v Bratislave, v roku 1940-1941 župan Pohronskej župy v Banskej Bystrici, pracovník Ministerstva vnútra, od roku 1945 Povereníctva vnútra v Bratislave. Pri vzniku ČSR predseda miestnej SNR v Rači.

Literatúra 
 BRYCHTA, Augustín. In:

Externé odkazy 
 

Slovenskí notári
Slovenskí právnici
Jaroslava Bukvajová

Jaroslava Bukvajová (* 17. november 1975 Banská Bystrica) je športovkyňa-lyžiarka.

Životopis 
V roku 1997-2000 absolvovala vysokoškolské štúdium v Banskej Bystrici. Od roku 1994 pôsobí ako športová inštruktorka ŠKP - Min. vnútra SR SŠŠR Štrbské Pleso, a je členkou Klubu olympionikov SR.V roku 1992-2001 sa zúčastňovala všetkých významných 
súťaží v behu na lyžiach (svetových pohárov, majstrovstiev sveta, zimných olympijských hier) a rôznych sústredení v Európe, Kanade, Severnej Amerike a Ázii. Je niekoľkonásobnou majsterkou Slov. v behu na lyžiach v roku 1995-2001.

Ocenenie 
 Kráľová bielej stopy za úspechy na ZOH v Nagane

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 

Bukvajová, Jaroslava
Mikuláš Čabiňák

Mikuláš Čabiňák  (* 3. február 1940 Tichý Potok - † 30. júl 1973 Košice) bol sólistom opery Štátneho divadla v Košiciach)

Životopis 
Štúdium na Janáčkovej akadémii múzických umení (prof. Jiří Válek a Libuše Lessmanová) absolvoval úlohou Vodníka v Dvořákovej Rusalke v roku 1966. Už počas štúdií vystúpil na viacerých koncertoch i pohostinsky v opere v Banskej Bystrici a Olomouci. Od roku 1967 bol sólistom opery Štátneho divadla v Košiciach a po prvý raz sa predstavil ako Gremin v Čajkovského Eugenovi Oneginovi. Jeho krásny mäkký bas našiel uplatnenie v postave Raimonda v Lucii di Lammermoor, Malinu v Tajomstve, Toma v Maškarnom bále, Collina v Bohéme a v ďalších úlohách. Uznanie získal v charakterovej štúdii kupca Dikého z Janáčkovej Káti Kabanovej i v doštudovanom Kecalovi z Predanej nevesty, ktorý bol jeho poslednou postavou. 

Odišiel nečakane, ako tridsaťročný, iba na prahu svojej sľubne sa vyvíjacúcej speváckej dráhy.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí operní speváci
Basisti
Členovia Opery Štátneho divadla
Bohuslav Cambel

Bohuslav Cambel (* 29. október 1919 Banská Bystrica - † 9. jún 2006 Bratislava
) bol slovenský geochemik a geológ. V rokoch 1966 až 1969 rektor Univerzity Komenského v Bratislave.

Životopis 
V roku 1939 úspešne zmaturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Následne pokračoval v štúdiu geológie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde neskôr aj pôsobil. V rokoch 1952 až 1953 pôsobil ako prodekan Fakulty geografických a geologických vied Slovenskej univerzity na neskôr ako prorektor Univerzity Komenského. V rokoch 1953 - 1958 pracoval ako vedúci katedry nerastných surovín a geochémie. V rokoch 1959 až 1961 pôsobil ako dekan Prírodovedeckej fakulty UK. Od 1. septembra 1966 do 31. augusta 1969 pôsobil ako rektor Univerzity Komenského. V roku 1969 sa stal vedúcim prvej katedry geochémie na Slovensku. Zaoberal sa tiež mineralógiou a ložiskovou geológiou. Študoval geochémiu bázických a granitoidných hornín a rudných minerálov domácich i svetových ložísk. Podieľal sa tiež na príprave základných geologických máp v mierke 1 : 200 000, list Wien-Bratislava. Vedecký kolektív pod jeho vedením na Slovensku významne rozvinul granitovú petrológiu. V roku 1998 ho Cambridgeská univerzita zaradila medzi 2000 najvýznamnejších osobností vedy 20. storočia.

Významné vedecké práce 
Medzi jeho významné monografické práce patria:
Nerastné suroviny, ich vznik a geológia (Slovenské vydavateľstvo technickej literatúry, 1956)
Geochemistry of Pyrrhotite of Various genetic types (spolu s J. Jarkovským, Univerzita Komenského, 1969)
Geologický vývoj Zeme a vedecký svetonázor (Slovenské pedagogické nakladateľstvo, 1972)
Geochemický výskum sulfidických minerálov pomocou elektrónovej mikrosondy (Veda, 1975)
Geochemický výskum hlavných sulfidických minerálov železa pomocou elektrónovej mikrosondy (spolu s J. Jarkovským a J. Krištínom, Veda, 1977)
Geochémia metamorfovaných bázických hornín tatroveporidov centrálnych Západných Karpát (spolu s L. Kamenickým, Veda, 1982)
Rudnianske rudné pole - geochemicko-metalogenetická charakteristika (spolu s J. Jarkovským, Veda, 1985)
Geochémia a petrológia granitoidných hornín Malých Karpát (v spolupráci s V. Vilinovičom, Veda, 1987)
Geochémia a petrológia ílovito-kremitých metamorfovaných hornín kryštalinika Malých Karpát (Geologický ústav SAV, 1990)
Izotopová geochronológia kryštalinika Západných Karpát (spolu s  J. Kráľom a J. Burchartom, Veda, 1990)
Termodynamika metamorfných podmienok kryštalinika Západných Karpát (spolu s S. P. Korikovským, E. Kristom, autori na vlastný náklad, 1992)
Významní slovenskí geológovia: Biografia (spolu s M. Slavkayom a M. Kaličiakom, Veda, 2000)

Okrem toho preložil:
 Geochémia jednotlivých chemických elementov (A. Polanski, K. Smulikowski, Univerzita Komenského, 1971)

Ocenenia 
Na jeho počesť Ústav vied o Zemi Slovenskej akadémie vied zriadil Medailu akademika Bohuslava Cambela.

Referencie

Zdroje 
 
 Československý biografický slovník

Narodenia v 1919
Úmrtia v 2006
Osobnosti z Banskej Bystrice
Slovenskí geológovia
Slovenskí univerzitní profesori
Absolventi Univerzity Komenského
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Rudolf Čavojský

Rudolf Čavojský (* 13. december 1901, Čachtice – † 28. august 1983, Bratislava) bol  slovenský odborársky funkcionár, redaktor a politik.

Rodina 
 otec: Ján Čavojský
 matka: Mária rod. Zvončeková

Životopis 
Po skončení základnej školy pracoval ako robotník, angažoval sa v kresťanských odboroch, stal sa oblastným tajomníkom v Banskej Bystrici, neskôr pôsobil ako hlavný tajomník, tiež redaktor ich tlačového orgánu Slovenský kresťanský socialista. Roku 1935-1939 poslanec NZ, 1938-1939 autonómneho snemu, od 1939 snemu Slovenského štátu, predseda jeho zdravotného a sociálneho výboru, podpredseda národnohospodárskeho výboru. Od 1939 člen širšieho predsedníctva HSĽS. Od roku 1940 odmietal nacistické metódy, po vypuknutí SNP poskytol cenné informácie predstaviteľom odboja.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 102 - Čachtice
 

Poslanci Snemu Slovenskej republiky
Politici HSĽS
Slovenskí redaktori
Osobnosti z Čachtíc
Slovenskí politici
Tomáš Červeň

Tomáš Červeň alebo Tomáš Červen (Cherven) (* 20. január 1793, Chyžné† 27. apríl 1876, Banská Bystrica) bol cirkevný hodnostár, národnokultúrny pracovník a mecén.

Životopis 
Ľudovú školu navštevoval v rodnej obci a v Trstenej, gymnázium v Bratislave a vo Vespréme, filozofiu v Rábe, teológiu absolvoval v Pešti a vo viedenskom Pázmáneu. Vysvätený 1816. Roku 1817-1821 vychovávateľ v rodine Kvassayovcov v Brodzanoch, potom biskupský tajomník a notár v Banskej Bystrici. Roku 1833 kanonik a riaditeľ biskupskej kancelárie, 1847 titulárny opát a gen. vikár, 1865 veľprepošt banskobystrickej kapituly. Aktívny člen budínskeho Spolku milovníkov reči literatúry slovenskej, staral sa o rozvoj banskobystrického gymnázia, kde začas pôsobil aj ako profesor. Zakladateľ a podporovateľ Spolku sv. Vojtecha, gymnázia v Kláštore pod Znievom a 1863-1874 pokladník Matice Slovenskej. Po jeho smrti 27. apríla v závete zanechal Matici slovenskej 60000 zlatých, ktoré však po jej zrušení maďarskou vládou v roku 1874 nedostala.

Pozri aj 
 Spolok svätého Vojtecha

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Osobnosti z Chyžného
Slovenskí notári
Slovenskí kultúrni pracovníci
Slovenskí národní buditelia
Slovenskí opáti
Prepošti
Osobnosti Matice slovenskej
Patilla Pata

Patilla Pata je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na západe Bolívie, blízko hraníc s Čile. Sopka sa dlho považovala za činnú v nedávnej dobe (približne pred 2 000 rokmi), no novšie výskumy preukázali , že je neaktívna už dlhší čas (v pleistocéne). Sopka je tvorená prevažne andezitmi, príp. bazaltovými lávovými prúdmi. Vrchol je zaľadnený.

Referencie a externé odkazy 

 www.volcano.si.edu - Patilla Pata na Global Volcanism Program 

Sopky Bolívie
Sopky Čile
Stratovulkány
Meganium

Meganium je rastlinný pokémon, postavička so známej série počítačových hier.

Charakteristika 
Pochádza z 2. generácie. Vyvíja sa z Bayleefa na úrovni 32. Jeho číslo je 154. Objavuje sa v hrách Gold, Silver a Crystal na Game Boy Color, ale aj v hre Emerald, keď hráč získa informácie o viac ako 200 pokémonoch. 

Je rastlinný pokémon (herb). Má telo zelenej farby, na krku červené lupene.  

Jeho typické útoky sú Slnečný lúč () a Listová britva (), no má aj viacero iných útokov.  

Schopnosť : Overgrow, (slovensky Rozbujnenie) - keď bude mať pokémon životy pod štvrtinu, zvýši silu rastlinných útokov o polovicu.

Typové nevýhody: 

 Ohniví (Fire) (napr. Charizard, Arcanine, Camerupt)
 Lietajúci (Flying) (napr. Fearow, Swealow, Mukkuhawk)
 Hmyzí (Bug) (napr. Butterfree, Beautifly, Garmeil)
 Jedovatí (Poison) (napr. Nidorina, Nidorino, Seviper)
 Ľadoví (Ice) ( napr. Articuno, Walrein, Dewgong)

Typové výhody: 

 Zemní (Ground) (napr. Sandslash, Trapinch, Groudon)
 Kamenní (Rock) (napr. Aron, Geodude, Onix)
 Elektrickí (Electric) (Jolteon, Pikachu, Rentoraa)
 Vodní (Water) (napr. Vaporeon, Kingdra, Kyogre)

Pokémon
Polemic

Polemic je slovenská ska/reggae skupina, ktorá vznikla v roku 1988.

Ocenenia 
 Platinová platňa za predaj DVD albumu Live

Diskografia 
 1996 Vrana
 1997 Do ska - Musica, CD
 1999 Yah Man! - Rádio Bratislava, CD
 2000 Gangster-Ska - BMG, CD
 2002 Nelám si s tým hlavu! -  BMG, CD 
 2005 Nenudin - Sony BMG, CD
 2007 Live - Sony BMG, CD, DVD 
 2008 Best of 1988-2008 - Sony BMG, CD 
 2010 Horúce časy - Sony Music, CD 
 2013 Hey! Ba-ba Re-bop

Single 
 1996 „Mesto“ 
 1999 „Slnko v sieti“
 „Ona je taká“
 „Komplikovaná“
 „Gangster SKA“
 „Doska“
 „Ja som to vedel“
 „Ako to prežijem“
 „Štramák“

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 Panofoto zo Staromestských slávností 28.5.2009 Žilina

Slovenské ska hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1989
Slovenské reggae hudobné skupiny
Adolf Cserey

Adolf Cserey, tiež Čerej, pôvodne Lóh (* 28. október 1851, Banská Bystrica – † 28. júl 1928, Budapešť) bol pedagóg, prírodovedec, botanik a entomológ.

Rodina 
 otec František Lóh
 matka Jozefína rod. Hedvigová

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a Egeri, prírodné vedy na univerzite v Budapešti, 1875 stredoškolský profesor, 1881 PhDr. Bol všestranne vzdelaný. Venoval sa botanike, ale i antropológii, paleontológii a pedagogike. Vyučoval zemepis aj chémiu. Jeho najvýznamnejšou prácou bol "Kľúč na  určovanie rastlín", ktorý vyšiel vo viacerých vydaniach. Autor monografických prác a štúdií, stredoškoských učebníc, botanického slovníka, práce o výchove mládeže, populárnovedeckých článkov. Prispieval aj do odborných časopisov, novín a ročeniek škôl, na ktorých pôsobil. Zomrel roku 1928 v Budapešti.

Entomologické aktivity 
V entomológii sa venoval najmä chrobákom a motýľom. Počas pobytu v Banskej Štiavnici skúmal jej okolie, rastlinstvo, chrobáky aj motýle. Bol člen Banskoštiavnickej lekárskej prírodovedeckej spoločnosti a Zoologickej a botanickej spoločnosti vo Viedni.

Literatúra 
 Kolektív: 1977, Encyklopédia Slovenska I. zväzok (A - D). Veda, Bratislava, 335. 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1851
Úmrtia v 1928
Slovenskí entomológovia
Koleopterológovia
Lepidopterológovia
Slovenskí botanici
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Banskej Bystrice
Alexander Čunderlík

Alexander Čunderlík (* 18. október 1878, Motyčky – † 21. október 1947, Banská Bystrica) bol dôstojník a generál.

Životopis 
Po ukončení kadetskej školy v Budapešti dôstojník z povolania. Slúžil v Plevele, v Brašove a v Dobrovníku. Bojoval v 1. svetovej vojne na ruskom, rumunskom a talianskom fronte. Po roku 1918 dôstojník čs. armády v Bratislave. Od marca 1939 generál armády Slovenského štátu, veliteľ divízie a pozemného vojska, 1943 preradený do zálohy.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Motyčiek
Jozef Danielak

Jozef Danielak (pseudonym: Roku Miklošicov; * 15. november 1856, Námestovo – † 5. december 1883, Námestovo) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, filológ a publicista.

Životopis 
Jeho otec bol Jozef Danielak a matka Anna Miklušičáková. Študoval na gymnáziu v Kláštore pod Znievom a v Ostrihome, teológiu v Egri a v Banskej Bystrici, vysvätený 1881. Rokuk. kaplán v Sučanoch, v Tužine a v Nitrianskom Pravne. Príslušník národnej uvedomelej generácie odchovanej prvými slovenskými gymnáziami. Autor politických a jazykovedných článkov, štúdií, publikoval najmä Národných novinách.

Pamiatky 
 Korešpodencia v Literárnom archíve Matice slovenskej

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 120

Osobnosti z Námestova
Slovenskí publicisti
Slovenskí filológovia
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Mária Daňová-Sobotová

Mária Daňová-sobotová (* 11. máj 1913, Banská Bystrica - † 23. marec 1988, Banská Bystrica) bola  športovkyňa-lyžiarka.

Jej brat Jozef Daňo , Michal Daňo

Životopis 
Absolvovala Štátnu obchodnú školu koedukačnú (1927-1928), náukobeh pri Štátnej meštianskej škole zmiešanej (1928-1929) a  Verejnú odbornú školu pre ženské povolania v Banskej Bystrici (1930-1932). Pretekárka v zjazdových disciplínach (30.  a 40.roky 20.stor.), majsterka Slovenského štátu v slalome a v alpskej kombinácii (1943 a 1944), účastníčka domácich i zahraničných súťaží. Inštruktorka lyžovania. Pretekárka za SKI-klub, neskôr KSTL Banská Bystrica v zjazde, slalome i v 

alpskej kombinácii. Účastníčka 10. majstrovstiev ČSR v lyžovaní v Banskej Bystrici (1934), zaradená do širšej moninácie v príprave na Zimné olympijské hry v Garmisch-Partenkirchene (1936). Účastníčka 4. a 5. majstrovstiev Slovenského štátu  vo Vysokých Tatrách (1943, 1944) ainých súťaží. Pracovníčka Krajského bábkového divadla v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Daňová-Sobotová, Mária
Daňová-Sobotová, Mária
Igor Daxner

Igor Daxner (de Tótzabar; * 26. september 1893, Tisovec – † 18. apríl 1960, Bratislava) bol slovenský právnik, sudca a protifašistický bojovník zemianskeho pôvodu.

Rodina 
 otec Ivan Daxner (de Tótzabar)
 matka Ľudmila rod. Jesenská
 manželka Klaudia rod. Rusanová
 brat (mladší) Cyril Daxner (de Tótzabar)
 brat (starší) Vladimír Daxner (de Tótzabar)

Životopis 
Ľudovú školu navštevoval v Tisovci, do roku 1929 študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, JUDr. Pracovník hlavného súdu v Bratislave, generálnej prokuratúry v Brne, vrchný radca Najvyššieho súdu v Brne, Bratislave a v Prahe. Počas 1. svetovej vojny sa dostal do ruského zajatia. Pridal sa k česko-slovenským legionárom, kde pôsobil ako komisár. Účastník protifašistického odboja a SNP. Počas SNP príslušník 1. česko-slovenskej armády na Slovensku, do októbra 1944 v hodnosti major vedúci politickopropagačného oddelenia jej Veliteľstva v Banskej Bystrici. Zodpovedný za vydávanie armádneho denníka Bojovník. Po prechode SNP do hôr spravodajský dôstojník, od apríla 1945 príslušník 1. česko-slovenského armádneho zboru v ZSSR. Po oslobodení ako predseda retribučného Národného súdu viedol 19461947 spolitizovaný proces proti exponentom Slovenského štátu. Je zodpovedný za desiatky vynesených trestov smrti a stovky odsúdených na dlhé roky v komunistických žalároch. Igor Daxner sa zastrelil služobnou zbraňou na 13. výročie popravy prezidenta Jozefa Tisu.

Ocenenie 
 Roku 1945 vyznamenaný Radom SNP I. triedy; Čs. vojnovým krížom 1939

Dielo 
 Ľudáctvo pred Národným súdom 19451947, Bratislava 1961

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Pozri aj 
 Proces s Jozefom Tisom, Alexandrom Machom a Ferdinandom Ďurčanským

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 83 - evanjelická cirkev v Tisovci; pokrstený ako Igor Michail Daxner
 

Slovenskí sudcovia
Slovenskí právnici
Osobnosti SNP
Príslušníci zemianskeho stavu
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Osobnosti z Tisovca
Obete samovrážd
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Príslušníci česko-slovenských légií
Ján Demian

Ján Demian (*  1714, Poniky - † 4. apríl 1770, Banská Štiavnica) bol  evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.

Rodina 
 otec Juraj Demian
 matka Anna rod. Fidicinisová

Životopis 
Študoval v B.Bystrici, Kežmarku, Soprone, od roku1738 na univerzite vo Wittenbergu a Lipsku. Vychovávateľ v Radvani, 1745 evanjelický farár v Malých Zlievciach, 1746 v Ostrej Lúke, 1749 v B.Štiavnici. Autor príležitostnej kázne na počesť Jozefa II.,  v rkp zanechal dejiny evanjelický cirkvi v B. Štiavnici.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Demian, Ján
Demian, Ján
Demian, Ján
Alexander Dianiška

Alexander Dianiška (* 21. marec 1867, Banská Bystrica – † 9. november 1923, Wilkes Barre, Pensylvánia, USA) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ a prekladateľ.

Životopis 
Ľudovú a strednú školu navštevoval v Banskej Bystrici (maturoval roku 1885). Teológiu študoval v Ostrihome a v Banskej Bystrici (za kňaza vysvätený 5. júla 1889). Autor článkov a náboženských úvah v slovenských periodikách v USA. Do slovenčiny preložil Goffinovo dielo Postila, vyšlo aj na Slovensku.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Osobnosti z Banskej Bystrice
Mária Dianišková

Mária Dianišková (* 10. február 1912, Tisovec – † 11. september 1995, Tisovec) bola  sociálna pracovníčka.

Životopis 
Najstaršia zo siedmich detí v železničiarskej rodine. Po ukončení základnej a meštianskej školy žiačka tzv. rodinnej školy Brezne. Počas SNP zdravotná sestra v tisovskej poľnej nemocnici. Jedna z opatrovateliek spisovateľky Terézie  Vansovej.

Literatúra 
 Evanjelici v dejinách slovenskej kultúry

Externé odkazy
Michal Dietrich

Michal Dietrich (Ditrich) (*   Slovensko) bol baník, vodca baníckeho povstania.

Životopis 
Jeden z vodcov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (1525-1526), väznený v Meziříčí.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Baníci
Andrej Dobrota

Andrej Dobrota (* 16. marec 1905, Banská Bystrica – † 1. január 1987, Slovensko) bol  spisovateľ. Pseudonym: A. D. Pršanský, Ajda, Andrej Hladký, Ivan Hájničan, Vladimír E. Dobrota

Životopis 
Po vyučení za typografa pracoval roku1921–1925 v Banskej Bystrici, Martine, Nitre a v Bratislave, od 1926 bol spravodajcom denníka Slov. národ v Banskej Bystrici, 1939–1945 redaktor denníka Slovák, 1945–1948 novín Čas, od 1953 pracovník  redakcie Roľníckych novín v Bratislave. V literárnom dianí sa prezentoval v polovici 20. rokov prózami kukučínovského typu. V nasledujúcich prózach zachytil tienisté i tragikomické stránky sociálnych vzťahov na dedine. V memoárovej knihe Legenda o človeku a vojne (1941) stvárnil vojnovú tematiku. Po vojne vydal knihy pre deti a mládež.

Dielo 
 1925 – Striežňavský hájnik a iné rozprávky
 1927 – Tri cykly života
 1936 – Ľudia na zemi
 1939 – Slnce nad zemou
 1940 – Srdce vojakovo
 1940 – Mŕtve šťastie
 1941 – Polnočné čakanie
 1947 – Šup, žabky do kúta
 1949 – Poklad v jaskyni

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia

Externé odkazy 
 

Slovenskí prozaici
Osobnosti z Banskej Bystrice
Daniel Dobrota

Daniel Dobrota (* 12. máj 1956, Banská Bystrica) je podnikateľ, manažér.

Životopis 
V roku 1971-1975 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1980 ukončil štúdium na Prírodovedeckej fak. UK v Bratislave, 1983 RNDr. V roku 1980-1983 pôsobil ako samostatný vývojový pracovník vo Výskumnom ústave výpočtovej techniky v Žiline, 
1983-1990 ved. výpočtového strediska VDI Rozkvet v Ban. Bystrici. Od roku 1990 spoluzakladateľ, predseda predstavenstva a generálny riaditeľ firmy SOFTIP. Je členom Hosp. klubu NEF Bratislava, preds. Banskobystrického regionálneho Hosp.  klubu NEF, člen správnej rady City Univerzity v Bratislave, predseda dozornej rady CUB Consulting, a.s. v Bratislave, člen Rotary clubu v Banskej Bystrici, člen Správnej rady UMB v Banskej Bystrici. Autor článkov z oblasti podnikania,  manažmentu a informatiky v rôznych časopisoch a novinách. V rámci svojich osobných záľub trojnásobne zdolal Mont Blanc a ďalšie alpské vrcholy. S oblubou sa venuje rozvoju svojich podnikatelskych zamerov a pritom nepozera na jeho pracou znicene osudy ludi.

Ocenenie 
 "Zlatý podnikateľský biatec 1996"

Literatúra 
 Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy 
 

Dobrota, Daniel
Ján Duchaj

Ján Duchaj (* 12. marec 1869, Blatnica - † 2. apríl 1954, Blatnica) bol  slovenský statkár a politik.

Rodina 
 otec Ján Duchaj
 matka Anna rod. Dullová

Životopis 
Študoval na gymnáziách v Přerove a v Banskej Bystrici. Pôsobil v Kežmarku, potom hospodáril na rodinnom majetku v Blatnici. Príslušník Slovenskej národnej strany, Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Roku 1918 člen SNR, signatátor martinskej Deklarácie slovenského národa. Funkcionár hospodárskych spolkov a organizácií agrárnej strany, člen redakčnej rady  Hospodárskeho obzoru. Roku 1919-1920 poslanec Národného zhromaždenia a podpredseda Klubu slovenských poslancov, 1920-1925 senátor NZ.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 21
 

Signatári Martinskej deklarácie
Osobnosti z Blatnice
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Slovenskí politici
Ondrej Ďumbala

Ondrej Ďumbala (* 25. november 1912, Hybe – † 28. marec 1945, Mauthausen) bol pilot Slovenských vzdušných zbraní, dôstojník a protifašistický bojovník.

Rodina 
 otec Ondrej Ďumbala
 matka Zuzana rod. Pastuchová
 dcéra Marcela

Životopis 
Absolvoval Vyššiu priemyselnú školu strojnícku v Košiciach, potom Vojenskú leteckú akadémiu v Hraniciach na Morave. Letec-stíhač pri útvaroch v Piešťanoch a v Kuchyni, veliteľ 13. letky v bojoch proti ZSSR na východnom fronte, pred  vypuknutím SNP mjr., veliteľ leteckej školy v Banskej Bystrici. Príslušník protifašistického odboja v armáde, počas SNP veliteľ letectva 1. čs. armády na Slov. Pri plnení úloh ho zatklo Gestapo, zahynul v Mauthausene.

Ocenenie 
 Roku 1945 in memoriam vyznamenaný Za zásluhy I.st. a Radom SNP I.tr.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 Ondrej Ďumbala na stránkach letka13.sk
 

Slovenskí letci
Väzni nacistických koncentračných táborov
Osobnosti z Hýb
Ján Egry

Ján Egry, aj János Egry, (* 24. december 1824, Krakovany – † 15. apríl 1908, Banská Bystrica) bol hudobný skladateľ, hudobný pedagóg a regenschori.

Rodina 
 otec: Juraj Egry 
 manželka: Sidónia Peťková (Szidónia Petyko 1830 - 1911)

Životopis 

V hudbe sa vzdelával u otca. Kapitulský a mestský kapelník a učiteľ hudby a spevu v biskupskom seminári, na kráľovskom gymnáziu a na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, v roku 1861-1863 učil Jána Levoslava Bellu. Počas života biskupa Štefana Moyzesa a v období kontaktov s Bellom sa jeho tvorba viazala k slovenskému hudobnému životu. Autor Spevníka, ktorého najvýznamnejšou skladbou je Requiem pre stredný hlas so sprievodom organa. 

V duchovnej tvorbe nadviazal na klasicistickú chrámovú hudbu, ktorú rozvíjal a miestami spájal s novými romantickými motívmi. S J.L. Bellom najtalentovanejší a najškolenejší slovenský skladateľ v 2. polovici 19. storočia. Klasický tvorca slovenskej chrámovej hudby (zachovalo sa množstvo skladieb na latinské texty). Svetskú tvorbu, poplatnú hudobnému životu v Budapešti, zastupujú prevažne tanečno-salónne a pochodové skladby maďarského a nemeckého charakteru a rapsodického štýlu, komponované pre klavír.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenskí hudobní pedagógovia
Osobnosti z Krakovian
Pavol Fábry

Pavol Fábry (* 8. február 1641, Ľubietová – † 5. február 1711, Ľubietová) bol organista, notár a richtár.

Rodina 
 otec Pavol Fábry
 matka Justína rod. Haggnerová

Životopis 
V roku 1662-l665 študoval v Banskej Bystrici. Od 1673 organista, 1682 podnotár, 1686 notár, 1695 richtár v Ľubietovej.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Ľubietovej
Slovenskí notári
Slovenskí organisti
Richtári
Viliam Fábry

Viliam Fábry (*   Slovensko) je stavebný inžinier, projektant, staviteľ.

Životopis 
Projektant a staviteľ melioračných a regulačných prác, vodných, cestných, mostných a železobetónových stavieb. Odborník a poradca v záležitostiach vodoprávnych. Pôsobil v Banskej Bystrici na Hornej ulici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Projektanti
Stavitelia
Peter Faulpach

Peter Faulpach (Fulpauch) (* Slovensko) bol vodca baníckeho povstania, mešťan.

Životopis 
Bol jedným z vodcov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (1525-1526). Majiteľ domu č. 31 (35),prvý za hodinovou vežou  v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Mešťania
Mikuláš Ferjenčík (generál)

Mikuláš Ferjenčík (* 5. december 1904, Polomka - † 4. marec 1988, Denver, Colorado, USA) bol veterinárny lekár, významný organizátor SNP, neskôr generál.

Rodina 
 otec: Samuel Ferjenčík
 matka: Margita rod Krištoffyová

Životopis 

Študoval na gymnáziu v Rožňave, roku 1928 absolvoval veterinárnu fakultu v Brne. Pôsobil vo vojenskej veterinárnej službe. Protifašisticky orientovaný účastník odboja, blízky spolupracovník a zástupca Jána Goliana vo Vojenskom ústredí. 4. augusta 1944 odletel ako člen delegácie ilegálnej SNR za antifašistov v armáde, ktorej úlohou bolo informovať predstaviteľov ZSSR  situácii na Slovensku. Po návrate na povstalecké územie pôsobil ako prednosta veterinárnej služby pri veliteľstve 1. čs. armády na Slovensku. Povereník SNR pre národnú obranu. Po februári 1948 emigroval do USA. Čechoslovakisticky a protikomunisticky orientovaný činiteľ, predseda Československej národnej rady v Amerike. V exile bojoval proti falšovaniu faktov o povstaní uskutočňovanom komunistami. Roku 1992 povýšený do hodnosti armádneho generála in memoriam.

Literatúra 
 FERJENČÍK, Mikuláš. In:

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 7 - farnosť Brezno; pokrstený ako Miklós Andras Ferjentsik

Nositelia Radu čestnej légie
Osobnosti SNP
Osobnosti z Polomky
Slovenskí emigranti a exulanti
Jozef Fischhof

Jozef Fischhof (* 1. február 1897, Trenčianske Teplice – † 12. január 1973, Slovensko) bol strojný inžinier.

Rodina 
 otec Jozef Fischhof
 matka Anna rod. Tršková

Životopis 
V roku 19071911 študoval na gymnáziu v Trenčíne, v roku 19191923 strojné inžinierstvo na VUT v Brne, roku 1923 Ing., 1940  vysokoškolský prof. Stredoškolský profesor Strednej priemyselnej školy v Banskej Bystrici (19451953). Neskôr prednášal  na SVŠT v Bratislave a PF UPJŠ v Prešove. Vytvoril bezkompresorový dvojtaktný naftový motor Škoda Diesel, typ E. Autor  učebných textov pre priemyselné školy a príručiek pre vodičské kurzy.

Dielo 
 Tepelné stroje, Košice roku 1926
 Automobil, Košice roku 1929 (spoluautor)

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Trenčianskych Teplíc
Michal Foltin

Michal Foltin, uvádzaný aj ako Foltín (* 23. september 1905, Predajná – † 1. december 1969, Bratislava) bol slovenský pedagóg, publicista.

Rodina 
 otec: Ondrej Foltin
 matka: Mária Foltinová, rod. Kubinová
 manželka: Hedviga
 deti: doc. RNDr. Ján Foltin, CSc., Ing. Ondrej Foltin, CSc. a MUDr. Anna Foltinová, CSc.

Životopis 
Ľudovú školu vychodil v Predajnej, meštianku v Banskej Bystrici, študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1921- 1925), 1939 získal v Bartislave kvalifikáciu pre meštianske školy. Učiteľ v Šali, vo Váhovciach, 1931-1950 na  učiteľskom ústave a Pedagogickom inštitúte, napokon odborný učiteľ v Bratislave. Venoval sa teórii a praxi elementárnych tr., zhotovoval pomôcky na nácvik čítania a písania. Publikoval v pedagogických časopisoch, od 1940 odborný redaktor  Našej školy, 1948 Zorničky, spoluautor a prekladateľ učebníc pre základné školy, autor metodických príručiek a pedagogických čítaniek.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí publicisti
Osobnosti z Predajnej
Božena Fresserová

Božena Fresserová (* 27. august 1948, Bratislava) je operná speváčka (soprán).

Životopis 
Roku 1969 absolvovala štúdium spevu na Konzervatóriu v Bratislave, 1969-70 študijný pobyt na konzervatóriu v Leningrade. Od 1970 sólistka opery DJGT v Banskej Bystrici (dnes Štátna opera). Hlasové danosti a vokálne školenie ju predurčili k interpretácii náročných koloratúrnych a lyrických sopránových úloh svetového repertoáru. Venuje sa aj koncertnej činnosti.

Literatúra 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska

Externé odkazy 
 

Slovenské operné speváčky
Sopranistky
Členovia Štátnej opery
Osobnosti z Bratislavy
Oto Fusán

Oto Fusán (* 30. marec 1922, Dolná Turecká, dnes Staré Hory† 30. júl 2019, Bratislava) bol slovenský geológ a geofyzik.

Životopis 

V roku 1946 dokončil štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1948 pracovník Geologického ústavu Dionýza Štúra v Bratislave. Pričom v rokoch 1969 - 1976 bol jeho riaditeľom. Napriek zložitému normalizačnému obdobiu nebol v priebehu tohto obdobia z ústavu prepustený z politických dôvodov ani jeden pracovník. Na začiatku kariéry sa venoval riešeniu aktuálnych inžiniersko-geologických problémov, najmä pri stavbách vodných nádrží (Oravská priehrada, Nosice, Nitrianske Rudno). Následne pracoval na regionálno-geologickom výskume (Slovenské rudohorie, Čierna hora). Bol editorom prehľadných geologických máp 1 : 200 000 (listy Vysoké Tatry a Rimavská Sobota).

Ako jeden z prvých vysoko postavených slovenských geológov presadzoval implementáciu geofyzikálneho výskumu do geológie. V neskoršom období sa podieľal na geofyzikálnom výskume hlbinnej stavby Západných Karpát. Spoluautor mnohých geologických máp Slovenska. Hlavný autor dosiaľ neprekonanej práce o predterciérnom podloží Západných Karpát na Slovensku.

Člen korešpondent ČSAV (1977). V rokoch 1973 - 1977 bol prezidentom Karpatsko-balkánskej geologickej asociácie. V rokoch 1978 - 1981 bol predsedom Slovenskej geologickej spoločnosti. Bol členom Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov. V roku 1987 odišiel do dôchodku. Do geologického výskumu sa zapájal až do roku 1995.

Zomrel v Bratislave v lete roku 2019.

Najvýznamnejšie práce 
Medzi najvýznamnejšie práce O. Fusána patria tieto mapové a monografické diela:
 Vysvetlivky k prehľadnej geologickej mape ČSSR 1:200 000 list Rimavská Sobota. (editor, 1962)
 Vysvetlivky k prehľadnej geologickej mape ČSSR 1:200 000 list Vysoké Tatry. (editor, 1963)
 Geological map of Czechoslovakia 1:500 000 (editor, 1967)
 Regionální geologie ČSSR. Díl II Západní Karpaty. (spolu s M. Maheľom, J. Kamenickým a A. Matějkom, 1967)
 Geológia československých Karpát. In Československá vlastiveda. Díl I (spolu s M. Mišíkom a A. Gorekom, 1968)
 Outline of the Structure of west Carpathians. (1973, ako spoluautor s D. Andrusovom a J. Bystrickým)
 Podložie terciéru Vnútorných Západných Karpát (1987, spolu s A. Bielym, J. Ibrmajerom a L. Rozložníkom)
 Tektonická mapa podložia terciéru vnútorných Západných Karpát (1987, spolu s J. Plančárom, J. Ibrmajerom)

Ocenenia 
 Najlepší pracovník geologickej služby (1960)
 Za zásluhy o výstavbu (1970)
 Čestná plaketa Dionýza Štúra za zásluhy v prírodných vedách (1970)
 Cena Dionýza Štúra (2010)

Referencie

Literatúra 
 Československý biografický slovník
 Encyklopédia Slovenska, II. zväzok: E - J, 1978

Externé odkazy 
 
 Životopis a fotografie pri príležitosti 90. výročia – Štátny geologický ústav Dionýza Štúra

Slovenskí geológovia
Slovenskí geofyzici
Slovenskí autori náučnej literatúry
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Osobnosti zo Starých Hôr
Eduard Gábor

Eduard Gábor (* 18. jún 1933, Horné Strháre† 28. marec 1983, Banská Bystrica) bol slovenský muzikológ, pedagóg.

Jeho otec bol Ondrej Gábor a matka Irena rod. Weisová.

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici a v Lučenci, na pedagogickom gymnáziu v Lučenci, na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Roku 1975 CSc., 1976 PhDr., 1981 doc. Učiteľ na základnej škole v Šahách, na Pedagogickej škole v  Tisovci, na základnej škole v Lučenci, od 1959 prednášal na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, od 1966 vedúci Katedry hudobnej výchovy. Prednášal dejiny svetovej hudby, hudobné formy a výučbu hry na husliach, vo vedeckovýskumnej práci sa zameral na receptívnu hudobnú výchovu pomocou filmu, diafilmu a diafónu, o čom publikoval v odborných časopisoch. Umelecký vedúci vysokoškolského súboru Mladosť, člen Krajského symfonického orchestra a Komorného orchestra Katedry hudobnej výchovy Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 http://www.ufsmladost.sk/history.php

Osobnosti z Horných Strhár
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí muzikológovia
Vyučujúci na Pedagogickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Július Geduly

Július Geduly (* 26. marec 1852, Banská Bystrica - † 30. marec 1933, Budapešť) bol  stavebný inžinier.

Rodina 
 otec Ľudovít Geduly
 matka Anna rod. Švehlová

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Bratislave a na Vysokej škole technickej vo Viedni. Od 1875 pracovník a vedúci stavebných odd. Považskej železnice, Brasóvskej železnice, od 1885 pracovník Min. dopravy a verejných prác v Budapešti, od 1896  zástupca, 1902 riaditeľ uh. št. železníc. Od 1915 na dôchodku, riaditeľ Múzea dopravy. Zúčastnil sa na rekonštrukcii budapeštianskeho železničného uzla, prispieval do odborných časopisov. Od 1903 predseda Spolku uh. inžinierov a  architektov, 1909 povýšený do šľachtického stavu.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Stavební inžinieri
Narodenia v 1852
Úmrtia v 1933
Alexander Georgievský

Alexander Georgievský (* 26. október 1898, Paríž – † 6. jún 1974, Bratislava) bol projektant a vysokoškolský pedagóg.

Rodina 
 otec Konstantin Georgievský
 matka Viera rod. Bazakovová

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Petrohrade, inžinierske staviteľstvo na ČVUT v Prahe. Odborník vo výstavbe železobetónových a oceľových konštrukcií. Konštruktér Ústrednej stavebnej správy Ministerstva dopravy a verejných prác v Banskej Bystrici  (19391945), projektant a konštruktér mostov v Banskej Bystrici (1944). Projektoval mosty na trati Banská Bystrica – Diviaky, železničnú stanicu a sklad, budovu elektrární v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Paríža
Štefan Gero

Štefan Gero (* 24. február 1942, Nitrianske Hrnčiarovce) je slovenský vysokoškolský pedagóg a výtvarník.

Životopis 
V roku 19591963 absolvoval Pedagogický inštitút v Nitre, odbory matematika-výtvarná výchova-rysovanie, 1980 PhDr., 1987 CSc., 1995 doc., v roku 2001 prof. Učil v Jelenci, v Hornej Kráľovej, 19721996 pôsobil na Vysokej škole pedagogickej v Nitre, ako odborný asistent a doc. na FHV VŠP v Nitre, od roku 1996 pôsobí na Katedre výtvarnej výchovy PF UMB v Banskej Bystrici. Je autorom odborných publikácií, vdeckých prác v domácich odborných časopisoch a zborníkoch, zostavoval prehľadové heslá v slovníkoch, realizoval umelecké diela, výstavy a pod. Aktívne sa zúčastňoval na vedeckých konferenciách a seminároch doma aj v zahraničí. m.

Dielo 
 Slovenské výtvarné umenie v 2. polovici 20. stor., Banská Bystrica roku 2001

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Nitrianskych Hrnčiaroviec
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí výtvarníci
Vyučujúci na Vysokej škole pedagogickej v Nitre
Vyučujúci na Slovenskej poľnohospodárskej univerzite v Nitre
Alžbeta Göllnerová-Gwerková

Alžbeta Göllnerová-Gwerková, rod. Göllnerová (* 19. október 1905, Čierny Balog – † 18. december 1944, Banská Bystrica-Kremnička) bola slovenská literárna historička, prekladateľka.

Rodina 
 otec Karol Göllner
 matka Otília rod. Holéczyová
 manžel Edmund Gwerk

Životopis 
Pochádzala zo židovskej rodiny. V roku 1917-1919 študovala na obchodnej škole, 1919-1925 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1925-1930 češtinu a maďarčinu na Filozofickej fakulte KU v Prahe. Absolvovala študijný pobyt na Sorbonne v Paríži a v Kluži. Učiteľka v Spišskej Novej Vsi, v Rimavskej Sobote, na maďarskom učiteľskom ústave v Bratislave, 1939-1944 na gymnáziu a na učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Iniciátorka a priekopníčka modernej slovenskej hungaristiky. Vedecky pracovala aj v oblasti historiografie, sústredila sa na obdobie starších slovenských dejín v období reformácie. Neskôr sa zamerala na problematiku maďarskej literatúry 19. a 20. storočia. Spolupracovala na slovensko-maďarskom slovníku. Venovala sa aj výskumu slovenskej literatúry, pripravila medailóny o popredných slovenských spisovateľoch, v rukopisoch zanechala monografie o E.M. Šoltésovej a teoretickú prácu o románe. V roku 1932-1938 členka redakčného kruhu Prúdov, literárneho časopisu Služba. Aktivistka a funkcionárka spolkov a ženského hnutia na Slovensku, spoluzostavovateľka a spoluautorka feministického zborníka, v ktorom propagovala úplnú emancipáciu ženy. 

Alžbeta Göllnerová-Gwerková bola účastníčkou SNP, bola tiež rasovo prenasledovaná. Dňa 10. novembra 1944 bola zatknutá nacistami v Banskej Bystrici. Napokon bola popravená nacistami spolu s ďalšími väzňami z Banskej Bystrice ranou do tyla v protitankových zákopoch pri Banskej Bystrici-Kremničke (masaker v Kremničke).

V bratislavskej Petržalke a v Banskej Štiavnici je na jej počesť pomenovaná ulica.

Referencie

Literatúra 
 Kol. autorov: Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia. Bratislava - Martin : Literárne informačné centrum - Slovenská národná knižnica, 2008. (2., doplnené a rozšírené, vydanie) ISBN 978-80-89222-48-3

Externé odkazy 
 

 
Osobnosti SNP
Slovenskí literárni historici
Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti z Čierneho Balogu
Slovenskí prekladatelia
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Ján Gotčár

Ján Gotčár aj Gočár  (* 1. jún 1823, Makov – † 19. august 1883, Bratislava) bol  slovenský národnokultúrny pracovník, pedagóg. Pseudonym: J.G. z Kysúc, Kysučan.

Jeho otec bol Ján Gotčár - nadlesný panstva kniežaťa Eszterházyho a matka Anna rod. Barcerová.

Životopis 
V rokoch 18341838 študoval na gymnáziu v Žiline, 18381840 v Českom Těšíne, 18401841 v Kecskeméte, 18411842 v Arade, od 1842 filozofiu v Trnave a do 1846 teológiu v Banskej Bystrici. Gymnaziálny profesor na gymnáziu v Banskej Bystrici, po 1849 stoličný tajomník komisára Michala Rárusa v Banskej Bystrici, 1856 riaditeľ gymnázia v Užhorode, 1858 školský radca a hlavný dozorca škôl v Oradei, 1867 predčasne penzionovaný. Významný školský pracovník, 1861 politický činiteľ memorandového zasadnutia, spoluzakladateľ Matice slovenskej a slovenského gymnázia v Kláštore pod Znievom. V publicistike presadzoval rovnoprávnosť národov v mnohonárodnom Uhorsku.

Dielo 
 Matúš Trenčiansky. In: II. Programm des k.k. kathol. Gymnasiums zu Neusohl 18631854 b.r., s. 3 – 20.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike farnosť Makov; pokrstený ako Joannes Nepomuk Gottsár

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí národní buditelia
Osobnosti z Makova
Eduard Gregor

Eduard Gregor (* 7. január 1896, Tajov – † 6. máj 1954, Tajov) bol slovenský ľudový rezbár.

Rodina 
 otec: František Alojz Gregor
 matka: Anna rod. Grešková
 brat: Jozef Gregor-Tajovský

Životopis 
Z prvej svetovej vojny sa vrátil ako jednoruký invalid, venoval sa rezbárstvu. Zhotovoval črpáky podľa ľudových vzorov stredoslovenského typu, s dekoratívnymi, najmä figurálne podanými rúčkami. Pri voľných plastikách čerpal najmä z pastierskeho života, niekedy aj politického diania. Jeho práce sú v etnografickom ústave SNM v Martine a v Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí rezbári
Osobnosti z Tajova
Ľudovít Grenčík

Prof. Ing. Ľudovít Grenčík, CSc. (* 14. august 1924, Bešeňová - † 19. apríl 1986, Bratislava) bol slovenský stavebný inžinier, projektant a vysokoškolský pedagóg.

Pôsobil na Stavebnej fakulte SVŠT (1950-1986), špecializoval sa na železobetónové konštrukcie. Autor celoštátnej učebnice Betónové konštrukcie, vysokoškolských učebných textev, patentu a iných prác. Spoluautor projektu Pamätníka SNP v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 
 History of the Slovak Technical University

Stavební inžinieri
Vyučujúci na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti z Bešeňovej
Ľudovít Greššo

Ľudovít Greššo (* 3. január 1916, Zvolen – † 8. február 1982, Nitra) bol slovenský herec.

Rodina 
 otec Július Greššo
 matka Anna rod. Poliaková
 syn Ján Greššo

Životopis 
Študoval na gymnáziu vo Zvolene. V roku 1936-1945 prednosta oddelenia Nemocenskej poisťovne v Banskej Bystrici, správca nemocnice v Podbrezovej, riaditeľ DJGT vo Zvolene, herec Divadla SNP v Martine, Krajského divadla v Trnave, 1965-1977 herec  Divadla A. Bagara v Nitre. Ako herec účinkoval vo Zvolene, 1941-1948 vo vyspelom Mestskom združení v Banskej Bystrici, od 1948 v Združení Detvan vo Zvolene. V profesionálnych súboroch sa uplatnil ako zrelý charakterový herec vo všetkých žánroch domáceho i svetového repertoáru. Vytvoril vyše 120 javiskových a takmer 80 filmových a televíznych postáv, spolupracoval so slovenskými i českými režisérmi. V závere života spolupracoval aj s maďarským filmom.

Filmografia 

 1960 – Jerguš Lapin, ako bača
 1962 – Polnočná omša, ako dedinčan
 1976 - Červené víno, ako Slivnický
 1981 – Starý včelár, ako starý otec

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 
 
 
 Ľudovít Greššo na FDb.cz

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Riaditelia divadiel na Slovensku
Osobnosti zo Zvolena
Členovia Divadla Andreja Bagara
Jozef Gross

Jozef Gross (*   Slovensko) bol zlatník, optik, hodinár.

Životopis 
Hodinár, optik a zlatník v Banskej Bystrici v Národnej ulici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Slovenskí zlatníci
Optici
Hodinári
Belo Grünwald

Belo Grünwald - Grünwald de Bártfa (; * 1. december 1839, Svätý Anton – † 4. máj 1891, Courbevoie, Francúzsko) bol  uhorský politik, publicista a župný hodnostár. Jeden z hlavných teoretikov pomaďarčenia Slovákov ako národa (maďarizácia).

Rodina 
Pochádzal z dobre situovanej rodiny žijúcej najmä v Banskej Bystrici.
 Otec Augustín Grünwald de Bártfa bol nemecký štátny príslušník spriaznený s Coburgovcami.
 Matka Johana rod. Májovská mala poľských predkov.

Životopis 
Študoval právo na univerzitách v Pešti a vo Viedni, absolvoval študijný pobyt na univerzitách v Belgicku, Paríži,  Heidelbergu, Berlíne. Roku 1863 získal advokátsky diplom, 1888 člen korešpondent  Maďarskej akadémie vied. V roku 1861 – 1863 advokátsky koncipient,  od roku 1865 pôsobil v Banskej Bystrici, 1867 hlavný stoličný notár, 1871 podžupan Zvolenskej župy so sídlom v Banskej Bystrici. V roku 1873 založil a začal vydávať časopis Svornosť.  

V rokoch 1874 vláda zakázala posledné tri slovenské  (patronálne) gymnáziá (v Revúcej, v Kláštor pod Znievom a v Martine) a 9. septembra 1875 bola rozpustená Matica slovenská, pre podozrenie zo šírenia panslavizmu. Vláda zhabala Matici všetok majetok a neskôr ho odovzdala vzdelávaciemu spolku, ktorý založil práve Grünwald. Reštriktívny výklad zákonov určený na presadzovanie maďarskej národnej politiky nazval Grünwald ako Grünwaldizmus. Bol názoru, že najmä Slováci potrebujú nad sebou silnú ruku.  

V roku 1876 jeho časopis Svornosť začal v slovenskej sekcii popularizovať maďarizáciu.

Od roku 1878 bol poslanec uhorského snemu za volebný okres Banská Bystrica, potom Sliač. Predstaviteľ triednych a nacionálnych záujmov maďarských vládnucich kruhov. V slovenskej histórii stelesňoval protislovenskú politiku, po rakúsko-uhorskom vyrovnaní jeden z hlavných teoretikov pomaďarčenia Slovákov ako národa (maďarizácia).

20. novembra 1883 založil a ďalej podporoval Hornouhorský maďarský vzdelávací spolok (maď. Felvidéki/Felsőmagyarországi Magyar Közművelődési Egyesület, FEMKE), ktorý mal sídlo v Nitre a prevzal majetok Matice. 

Spáchal samovraždu zastrelením v Courbevoie (severozápadné predmestie Paríža) na brehoch Seiny. Pochovaný je na cintoríne Montmartre. Oznam o tom, že spáchal samovraždu poslal predtým ministrovi školstva Albertovi Apponyimu, ktorého zákonmi z roku 1907 maďarizácia vyvrcholila.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Slovenský biografický slovník
 DEMMEL, József: „Ľudožrút“ v Hornom Uhorsku : Príbeh Bélu Grünwalda. Bratislava : VEDA, vydavateľstvo SAV – Historický ústav SAV, 2020. 287 s. ISBN 978-80-224-1860-7

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike - farnosť Svätý Antol; pokrstený ako Adalbertus Franciscus Josephus Gründvald

Uhorskí politici
Obete samovrážd
Osobnosti zo Svätého Antona
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Príslušníci zemianskeho stavu
Narodenia v 1839
Ján Hadraba

Ján Hadraba (* 17. september 1922, Banská Bystrica – † 2. február 2000, Banská Bystrica) bol slovenský operný spevák (bas).

Životopis 
Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave u Arnolda Flögla, absolvoval ho roku 1946 na konzervatóriu v Prahe u Jana Konstantina. Potom študoval súkromne v Ostrave u Rudolfa Vašeka a v Bratislave u Anny Korínskej. V rokoch 19461950 pôsobil v Ostrave a v Prahe, v rokoch 19511966 bol sólistom opery SND v Bratislave. V sezóne 19671968 pôsobil v opernom divadle vo Wittenbergu. V rokoch 19691973 bol riaditeľom, od roku 1973 sólistom opery DJGT v Banskej Bystrici. 

Ťažiskom jeho speváckej činnosti bolo pôsobenie na scéne opery SND, kde vytvoril  najvýznamnejšie spevácko-herecké kreácie. Ako talentovaný a v tom čase vzácny profondo bas bol obsadzovaný do najnáročnejších dramaturgických titulov slovenského i svetového repertoáru. Na scéne DJGT vytvoril postavy Erindo (Erindo, 1968); Jacopo Fiesto (Simone Boccanegra, 1976); a iné. Ako sólista pohostinne spieval vo viacerých európskych krajinách. Účinkoval aj v rozhlase.

Literatúra 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska

Externé odkazy 
 
 Ján Hadraba – basso profondo bez konkurencieOpera Slovakia

Slovenskí operní speváci
Členovia Opery Slovenského národného divadla
Členovia Štátnej opery
Osobnosti z Banskej Bystrice
Norbert Hajnovský

Norbert Hajnovský (* 28. február 1828, Čáslav – † 2. február 1909, Hradec Králové) bol český pedagóg.

Životopis 
V rokoch 18531862 pôsobil na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde vyučoval latinčinu, nemecký jazyk, dejepis a filozofickú propedeutiku. Bol zároveň správcom profesorskej knižnice a numizmatických zbierok, pokladníkom alumnea. V roku 1858 prijal do gymnaziálnych zbierok knižnicu Martina Hamuljaka. V rokoch 18621875 bol profesorom a riaditeľom gymnázia v Hradci Králové. V rokoch  18811889 bol riaditeľom gymnázia v Mladej Boleslavi, kde učil geografiu, dejepis a filozofiu. Pôsobil aj na gymnáziu v Třeboni.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 
 Záznam v úmrtnej matrike
 Norbert Hajnovský v Kartotéke Jaroslava Kunca

Českí pedagógovia
Narodenia v 1828
Úmrtia v 1909
Osobnosti z Čáslavi