joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Obednica

Obednica (známa aj ako predobrazujúce žalmy alebo z csl. obidnica aj izobraziteľnaja) je bohoslužba v byzantskom obrade gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktorá sa slúži naobed.

Obednica sa slúži vtedy, keď sa neslúži božská liturgia. Pôvodne vznikla, aby umožnila pustovníkom v púšti prijímať sv. prijímanie.

Externé odkazy 
 Obednica
 Ako správne slúžiť izobraziteľnú?

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Brigitte Bardotová

Brigitte Anne-Marie Bardotová (* 28. september 1934) je francúzska bývalá modelka, herečka, speváčka a aktivistka za práva zvierat.

V mladosti tancovala balet, s ktorým začala v roku 1952. Po tom ako sa objavila v 16 filmoch sa stala celosvetovo známou pre účinkovanie v kontroverznom filme svojho manžela Rogera Vadima ...a Boh stvoril ženu. Neskôr sa objavila v kultovom filme Pohŕdanie. Pozornosť francúzskych intelektuálov si získala tým, že sa stala subjektom diela Simone de Beauvoirovej, ktorá ju opísala ako „lokomotívu v ženských dejinách“ a spravila z nej prvú a najviac liberálnu ženu v povojnovom Francúzsku. 

V roku 1973 svoju kariéru ukončila a začala sa venovať právam zvierat. Natočila pritom 47 filmov, účinkovala vo viacerých predstaveniach a naspievala 80 piesní. V roku 1985 získala ocenenie Rad čestnej légie, ale odmietla ho prevziať. V 90. rokoch sa stala kontroverznou osobou, pretože kritizovala imigráciu, islamizáciu a islam vo Francúzsku, za čo bola 5 krát pokutovaná.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Francúzske filmové herečky
Francúzske speváčky
Francúzske modelky
Francúzski aktivisti
Aktivisti za práva zvierat
Osobnosti z Paríža
Katisma

Katisma alebo kafizma (gr. κάθισμα, csl. каѳисма) je časť Žaltára pozostávajúca z niekoľkých žalmov a používaná v cirkvách byzantského obradu. Názov je odvodený od gréckeho καθίζειν (sedieť), pretože počas čítania katismy sa môže sedieť.

Celý Žaltár je rozdelený na 20 katisiem. Tie sa ešte delia každá na 3 antifóny alebo statije (gr. στάσεις) alebo slávy. Rozdelenie žalmov do katisiem je urobené tak, aby bol každá katisma zhruba rovnako dlhá, takže niektoré katismy obsahujú viacej žalmov, iné menej. V cirkvách byzantského obradu sa používa počítanie žalmov podľa Septuaginty a rozdelenie žaltára na katismy je nasledujúce:

Kvôli ľahšej orientácii sú v uvedenej tabuľke žalmy očíslované aj hebrejským číslovaním v hranatých zátvorkách [], a to pri žalmoch, kde sa hebrejské číslovanie líši od číslovania Septuaginty.

Pri kompletnej modlitbe časoslova sa celý Žaltár postupne po katismách prečíta za jeden týždeň, v období Veľkého pôstu sa dokonca za týždeň prečíta kompletne dva razy.

Nasleduje prehľad čítania katisiem na bohoslužbách v rôznych obdobiach roka.

Mimo Veľkého pôstu:

1., 2., 3., 4., a 6. týždeň Veľkého pôstu:

5. týždeň Veľkého pôstu:

Keď Zvestovanie pripadne na štvrtok Veľkého kánona, katismy pre 5. týždeň sú nasledujúce:

Veľký týždeň:

Mnoho optinských mníchov čítalo každý deň súkromne mimo bohoslužieb okrem iného aj zaradom po jednej katisme zo Žaltára.

Referencie

Externé odkazy 
 Kompletný žaltár s delením na katismy.
 Eastern Orthodox Psalm Reading Plan - rozpis čítania žalmov z katisiem počas roka
 Order of Reading the Kathismata of the Psalter - rozpis čítania katisiem počas roka

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Žalmy
Pravoslávne cirkvi
Jiří Grossmann (herec)

Jiří Grossmann (* 20. júl 1941, Praha – † 5. december 1971, Praha) bol česko-slovenský herec, spevák, textár a inštrumentalista.

Počas štúdia na stavebnej fakulte ČVUT hral po večeroch v klube Olympic. Tu sa zoznámil s Miloslavom Šimkom. V tej dobe začali vznikať ich prvé spoločné poviedky. V roku 1968 nastúpili do divadla Semafor. Tu vznikli ich slávne Návštěvní dny.

Jiří Grossmann zomrel vo veku tridsať rokov na Hodgkinovu chorobu.

Divadelné predstavenia 
 1971 Návštěvní den č. 5
 1971 Besídka divadelní aneb Staříček Hamuša ožil
 1970 Návštěvní den č. 3
 1970 Othello odpadá aneb Večer u kulečníku
 1968 Besídka v rašeliništi
 1968 Návštěvní den č. 2
 1968 Večer pro otrlé aneb Pět Pupáků
 1968 Návštěvní den č. 1
 1967 Besídka zvláštní školy

Filmografia 
 Zločin v šantánu (1968)
 Návštevní den Miloslava Šimka a Jiřího Grossmanna (1969)
 Návštěvní den č. 2 (1969)
 Návštěvní den č. 3 (1969)
 Návštěvní den č. 4 (1969)
 Návštěvní den č. 5 (1970)
 Návštěvní den č. 6 (1970)

Externé odkazy 
Jiří Grossmann na LIBRI

Zdroj 

Českí speváci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Absolventi Českého vysokého učení technického
Osobnosti z Prahy
Pochovaní v Prahe
Trioď

Trioď alebo Triodion alebo Trioda je liturgická kniha v cirkvách byzantského obradu, ktorá obsahuje menlivé časti bohoslužieb na obdobie Veľkého pôstu a na obdobie Päťdesiatnice – 50 dní po Pasche.

Názov je odvodený od toho, že väčšina kánonov v triodione má tri ódy (piesne).

Trioď pôstna obsahuje texty na obdobie Veľkého pôstu a kvetná trioď obsahuje texty na obdobie po Pasche až po nedeľu všetkých svätých.

Pozri aj 
 Zoznam liturgických kníh

Externé odkazy 
 Trioď
 Pôstna trioda (výber z textov)

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Hieromučeník

Hieromučeník (gr. άγιομάρτυς, csl. свѧщенному́ченикъ) je v cirkvách byzantského obradu označenie pre  mučeníka, ktorý bol kňazom alebo biskupom.

Liturgicky sú hieromučeníci spomínaní spolu s mučeníkmi. K známym hieromučeníkom patrí napr. rímsky pápež Kliment I. ale aj noví blažení gréckokatolíckej cirkvi Pavol Peter Gojdič, Vasiľ Hopko a Metod Dominik Trčka.

Externé odkazy 
 Священномученик (stránka je v kódovaní UTF-8 Unicode)

Gréckokatolícka cirkev
Džaváharlál Néhrú

Džaváharlál Néhrú (* 14. november 1889, Iláhábád, Britská India – † 27. máj 1964, Naí Dillí, India) bol indický štátnik, prvý a najdlhšie slúžiaci predseda vlády Indie. Patril medzi predstaviteľov indického národného hnutia za nezávislosť a bol jedným zo zakladateľov Hnutia nezúčastnených krajín. Bol významnou postavou v medzinárodnej politike.

Jeho dcéra Indira Gándhiová bola významná politička a predsedníčka vlády Indie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Néhrú Džaváharlál na SME
  Štyridsať rokov od smrti Džavaharlála Nehrúa
 Jawaharlal Nehru

Indickí politici
Predsedovia vlády Indie
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Osobnosti na indických poštových známkach
Absolventi University of Cambridge
Glóbus

Glóbus je zmenšený model planéty (najmä Zeme), nebeských telies (mesiac, hviezda) alebo nebeskej sféry.

Glóbus Zeme 
Skutočný tvar Zeme ([kruh]) býva pri glóbuse nahradený guľou. Existujú však aj glóbusy, ktoré zachovávajú skutočný tvar Zeme, príp. glóbusy plasticky reprezentujúce zemský reliéf. Plastické glóbusy majú však výrazne skreslené relatívne výšky terénu v pohoriach (v skutočnosti sú v danom pomere oveľa nižšie).

Zobrazenie Zeme na glóbuse je pomerne realistické (najmä v porovnaní s mapou) – je zároveň uhlojavné (t. j. zachováva veľkosti uhlov) i diaľkojavné (všetky vzdialenosti odpovedajú skutočným vzdialenostiam, zmenšeným v danej miere). Na glóbuse je tak možné merať dĺžky v ľubovoľnom smere bez rizika skreslenia. Najvhodnejšie na meranie je ohybné papierové pravítko.

Glóbusy sú spravidla zhotovené tak, že sú otáčavé okolo osi odpovedajúcej osi otáčania Zeme, je na nich teda možné demonštrovať otáčanie Zeme okolo svojej osi.

Referencie

Pozri aj 
 mapa

Iné projekty

Externé odkazy 
 Interaktiver Globus in 3D
 Bildergalerie von Globen in der David Rumsey Map Collection
 Der Mainzer Himmelsglobus
 Globenmuseum der Österreichischen Nationalbibliothek
 Martin Waldseemueller Globus 1507 mit Amerika
 Eine kleine Kulturgeschichte der Globen bei Monumente Online
 Virtuelle Globen – Entwicklungsgeschichte und Perspektiven (Screenshots virtueller Globen).
 Die Internationale Coronelli-Gesellschaft für Globenkunde

Zdroj 

Kartografia
Glykozidová väzba

Glykozidová väzba vzniká reakciou poloacetálového hydroxylu monosacharidu s nejakou inou skupiny. Zvyčajne je touto druhou skupinou hydroxylová skupina iného sacharidu a výsledný produkt sa potom označuje ako disacharid. Takéto glykozidy sa niekedy označujú i ako O-glykozidy, pretože na poloacetálový uhlík je naviazaný atóm kyslíka, ktorý spája sacharid a naviazanú skupinu. Okrem toho môže viazanou skupinou byť napríklad skupina obsahujúca dusík (napríklad adenín v prípade adenozínu), kedy ide o N-glykozidy (označované i ako glykozylamíny), alebo výnimočne to môže byť skupina viazaná pomocou uhlíka (napríklad uracil v molekule pseudouridínu), kedy ide o C-glykozidy. Analogicky sa molekuly s glykozidovou väzbou, kde je skupina viazaná pomocou síry, označujú ako S-glykozidy.

Podľa konfigurácie poloacetálového uhlíkového atómu je možné rozlíšiť α- a β-glykozidy.

Príklady

Chemická väzba
Karol Polák (športový komentátor)

Karol Polák (* 7. september 1934, Bratislava† 17. január 2016, Bratislava-Podunajské Biskupice) bol slovenský športový komentátor. Od detstva bol vedený k športu (jeho otec hral futbal za 1. ČSŠK Bratislava). V doraste bol brankárom v ČH Bratislava a potom hral šesť rokov druhú basketbalovú ligu.

Študoval na divadelnej fakulte VŠMU v Bratislave, pracoval však 34 rokov v Česko-slovenskej televízií ako športový komentátor. 

Osobitným štýlom komentoval celý rad prenosov z olympijských hier, majstrovstiev sveta, majstrovstiev Európy a ďalších podujatí, najmä futbal a krasokorčuľovanie. Bol na dvanástich olympijských hrách, deviatich majstrovstvách sveta vo futbale či dvadsiatich šiestich majstrovstvách sveta v krasokorčuľovaní. Zúčastnil sa až tridsiatich majstrovstiev Európy v krasokorčuľovaní a na množstve ďalších turnajov, medzištátnych futbalových zápasoch a európskych klubových futbalových súťažiach. Príležitostne moderoval aj rôzne spoločenské akcie. Moderoval športovú reláciu Retro Šport na súkromnej rozhlasovej stanici Rádio Hornet, ktorá vznikla v roku 2007.

Podľa Ústavu pamäti národa bol vedený v spisoch ŠtB ako spolupracovník aj dôverník s krycími menami Eva a Šport.

K roku 2014 zomrela jeho manželka Eva. V septembri 2015 sa (po tretíkrát) oženil v Zichyho paláci.

Zomrel vo veku 81 rokov v nedeľu 17. januára 2016 v Podunajských Biskupiciach po ťažkej chorobe.

Ocenenia 
Je držiteľom niekoľkých cien:
 televízne ocenenie Zlatý krokodýl (1972)
 cena Česko-slovenskej televízie (1981)
 cena Slovenského olympijského výboru
 cena Fair play dr. Ivana Chodáka

Referencie

Externé odkazy 
 Karol Polák: Socializmus je lepší ako demokracia – rozhovor v denníku SME

Zdroj 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí športoví novinári
Slovenskí športoví komentátori
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Agenti ŠtB
Oranžová revolúcia

Oranžová revolúcia bola séria protestov, mítingov, štrajkov a občianska revolúcia na Ukrajine, organizovaná a uskutočnená prívržencami Viktora Juščenka, jedného z dvoch hlavných kandidátov v prezidentských voľbách v novembri až decembri roku 2004. Akcia sa začala 22. novembra 2004 ako reakcia na zmanipulované voľby, kedy Centrálna volebná komisia vyhlásila za víťaza volieb protikandidáta Viktora Janukovyča (podporovaného odchádzajúcim prezidentom Leonidom Kučmom). Demonštranti vybojovali opakovanie prezidentských volieb, ktoré vyhlásil Najvyšší súd Ukrajiny na 26. decembra 2004. Pod intenzívnym dohľadom domácich a medzinárodných pozorovateľov boli druhé voľby vyhlásené za „spravodlivé a slobodné“. Konečné výsledky ukázali víťazstvo Juščenka (52 %) nad Janukovyčom (44 %). Juščenko bol vyhlásený za oficiálneho víťaza a jeho inauguráciou 23. januára 2005 v Kyjeve, oranžová revolúcia skončila.

Následkom kompromisu, dosiahnutého frakciami úradu vlády, bolo prijatie Konštitučnej reformy, ktorá obmedzila kompetencie prezidenta.

V nasledovných prezidentských voľbách v januári a februári 2010 Janukovyč (49 %) porazil Juliju Tymošenkovú (45 %) (aj Juščenka 5 %) a 25. februára 2010 sa stal prezidentom Ukrajiny. Janukovyč bol odstavený od moci o štyri roky neskôr vo februári 2014 po zrážkach Euromaidan  na Námestí nezávislosti v Kyjeve. Na rozdiel od bezkrvovej oranžovej revolúcie tieto protesty si vyžiadali viac ako 100 úmrtí.

Názory na revolúciu v Ukrajine 
Prof. Zubov, ruský historik, religionista a politológ: „Zostáva mimo všetku pochybnosť, že oranžová revolúcia bola starostlivo pripravená. Pozorovatelia poukazovali na to, ako rýchlo sa v ohromnom množstve rozšírila oranžová symbolika, ako dobre boli organizované, vybavené a zásobované stanové mestečká. Západné organizácie, pôsobiace v Kyjeve a v ostatných ukrajinských mestách dokázali s predstihom pripraviť mládežníckych a študentských aktivistov, ktorí stáli v čele akcií občianskej neposlušnosti, organizovať diskusie medzi inteligenciou, podporiť liberálne oznamovacie prostriedky a pod.“

Referencie

Pozri aj 
 Viktor Fedorovyč Janukovyč - provládny kandidát na prezidenta
 Viktor Andrijovyč Juščenko - opozičný kandidát na prezidenta
 Julija Volodymyrivna Tymošenková - jedna z vedúcich osobností opozície
 Farebná revolúcia
 Euromajdan (2013)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Volebné stránky Viktora Janukovyča
 Volebné stránky Viktora Juščenka
 Stránky Viktora Juščenka
 Prehlad článkov o dianí na Ukrajine v Britských listoch 
 Spravodajstvo ukrajinskej tlačovej agentúry UNIAN
 Správy ukrajinskej nezávislej televíznej stanice 5. kanál
 Mapa rozdelenia Ukrajiny
 Predbežná správa medzinárodnej misie pozorovateľov o druhom kole prezidentských volieb na Ukrajine (PDF)

Farebné revolúcie
Dejiny Ukrajiny
Politika na Ukrajine
2004 na Ukrajine
2005 na Ukrajine
Oni

Oni je počítačová hra.

Opis hry 
Hra sa odohráva v roku 2032 a kombinuje bojový štýl s použitím zbraní. Hlavnou postavou, za ktorú hráč aj hrá, je agentka TCTF Konoko, ktorej úlohou je zneškodniť teroristický gang vedený jej bratom Murom. Situácia sa ešte viac skomplikuje, keď sa odhodlá na záchranu kamarátky Shinatamy. Akcia sa však nepodarí a proti Konoko sa postaví aj samotné TCTF. Od tohoto momentu musí bojovať sama proti všetkým a jediné na čo myslí je pomstiť svoju kamarátku a dostať na kolená Grifina, riaditeľa TCTF, s celým policajným komplexom.

Jednotlivé misie 
 TCTF training
 Sindicate warehouse
 Manufacturing plant
 Bio-Research lab
 Airport assault
 Airport cargo hangars
 TCTF Regional HQ
 Atmospheric Conversion Center (Exterior)
 Atmospheric Conversion Center (Interior)
 Regional state building
 Rooftops
 Doctor´s Hasegawas lab
 TCTF Science prison
 TCTF Regional HQ (redux)
 Sindicate mountain Compound*

V štrnástom kole hra končí a má dva možné konce, ktoré ovplyvní hráč svojim rozhodnutím v 13. kole. Ak sa rozhodne Grifina zabiť, Muro na konci zmutuje a budú bojovať len oni dvaja. Ak nechá Grifina nažive, príde mu na pomoc s dvomi bojovníkmi, Muro však bude mať taktiež ochranku.

Zbrane 
 Wave Motion Cannon
 Campbell Equalizer Mk4
 Hughes Black Adder SMG
 SML3 Plasma Rifle
 Phase Stream Projector
 SBG Man-Portable Mortar
 VDG Pistol
 Scram Cannon
 Mercury Bow
 Screaming Cannon

Predmety 
 Hyppo spray	 – doplňuje životy
 Force Shield	 – ochranný štít
 Phase Cloak	 – neviditeľnosť
 Ballistic Ammo – doplňuje balistické náboje (červené)
 Energy Cell	 – doplňuje energetické články (zelené)

Počítačové hry
Prvá hodinka

Prvá hodinka (alebo prvý čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo šiestej hodiny ráno.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (5, 89, 100), tropáre, Riaď moje kroky..., Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Kriste, pravé svetlo… a prepustenie.

Štruktúra prvej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek (cárskych časov). Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy 
 Prvá hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
 Prvá hodinka (Prvý čas)
 Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Tretia hodinka

Tretia hodinka (alebo tretí čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo deviatej hodiny dopoludnia.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (16, 24, 50), tropáre, Nech je velebený…, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Vládca, Bože Otče… a prepustenie.

Štruktúra tretej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy 
 Tretia hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
 Tretia hodinka (Tretí čas)
 Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Šiesta hodinka

Šiesta hodinka (alebo šiesty čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo dvanástej hodiny napoludnie.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (53, 54, 90), tropáre, Pane príď nám…, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Bože a Pane mocností… a prepustenie.

Štruktúra šiestej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy 
 Šiesta hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
 Šiesta hodinka (Šiesty čas)
 Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Deviata hodinka

Deviata hodinka (alebo deviaty čas) je oficiálna modlitba cirkví byzantského obradu, ktorá sa modlí okolo pätnástej hodiny popoludní.

Jej základná štruktúra je nasledujúca: zvyčajný začiatok, žalmy (83, 84, 85), tropáre, Pre svoje meno…, Trojsvätá pieseň až po Otče náš, kondák, 40× Pane, zmiluj sa, V každom čase…, Čestnejšia si…, Vládca, Pane Ježišu Kriste… a prepustenie.

Štruktúra deviatej hodinky je trocha odlišná počas Veľkého pôstu a keď je súčasťou kráľovských hodiniek. Celkom osobitnú štruktúru má počas Svetlého týždňa, kedy pozostáva prevažne z paschálnych (veľkonočných) tropárov.

Externé odkazy 
 Deviata hodinka – text modlitby s krátkym vysvetlením
 Deviata hodinka (Deviaty čas)
 Hodinky (časy), povečerie a polnočnica na svätú Paschu

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Miki Volek

Miki Volek, vlastným menom Michael Vítězslav Volek (podpisoval sa Mickey) (21. máj 1943, Uherské Hradiště – † 14. august 1996, Praha) bol rockový spevák, gitarista, klavirista, hudobný skladateľ a showman, popri Pavlovi Sedláčkovi jeden z priekopníkov rokenrolového a bigbítového spevu v bývalom Česko-Slovensku. Na vrchole popularity bol v prvej polovici 60. rokov, kedy bol považovaný za najväčšiu česko-slovenskú bigbeatovú (rokenrolovú) hviezdu. 

Jeho nekonformné vystupovanie (a tiež neznalosť anglických textov) mu značne sťažilo prístup do česko-slovenských nahrávacích štúdií a Česko-slovenského rozhlasu. Posledná skupina s ktorou príležitostne vystupoval v žižkovskej reštaurácii U Aničky, sa volala „Žižkov orchestra“. Zomrel v dôsledku dlhodobého požívania alkoholu a drog vo svojom žižkovskom byte, kde bolo jeho telo objavené až desať dní po jeho smrti.

Pôsobil v týchto skupinách 
 Crazy Boys – zakladateľ skupiny
 Golden Stars
 Olympic – v prvej polovici 60. rokov bol najväčšou hviezdou, neskôr nechcel začať s novým štýlom rokenrolu, a tak odišiel
 Old Stars
 Transit
 B komplex

Diskografia 
 Gramofónová LP doska Miki Volek. Miki Volek? Miki Volek! – Panton 1984, reedícia na CD 1993
 Miki Volek & Transit – The Complete Rock and Roll Collection – CD, Prag-Data 1998
 Rock and roll ze Sonetu – CD, kolekcia archívnych nahrávok Mikiho Volka a ďalších interpretov, Prag-Data 1999
 Miki Volek – Supraphon 2008, edícia Pop galerie

Referencie

Externé odkazy 
 Ondřej Suchý, Život v rytmu rock’n’rollu
 Encyklopédia SME
 CoJeCo

Zdroj 
 

Českí rockoví speváci
Českí rockoví gitaristi
Českí rockoví klaviristi
Beatová síň slávy
Osobnosti z Uherského Hradišťa
Panenská blana

Panenská blana (hymen) je membrána, ktorá čiastočne alebo úplne pokrýva vstup do pošvy žien (a ostatných samíc cicavcov). Jej pretrhnutie sa nazýva deflorácia a zvyčajne prichádza s prvým pohlavným stykom ženy.

Vývoj a sexuálna aktivita 
Pretože sexuálna aktivita obvykle panenskú blanu naruší, jej prítomnosť bola (je) v spoločnostiach, kde sa panenstvo cení, pokladaná za jeho dôkaz. Ale panenská blana nie je dokonalým dôkazom panenstva, pretože môže byť pretrhnutá pri masturbácií, manipulácií s tampónom alebo nesexuálnou aktivitou (napríklad pri cvičení) bez toho, aby žena mala pohlavný styk. Na druhú stranu je možné aj to, že žena s neporušenou panenskou blanou už pohlavný styk mala.

Vo včasných štádiách vývoja plodu žiadny otvor do pošvy spočiatku neexistuje. Tenká vrstva tkaniva sa obvykle pred narodením čiastočne rozdelí a vytvorí panenskú blanu s jedným alebo niekoľkými otvormi, ktoré umožňujú odtok menštruačnej krvi. V puberte sa vplyvom hormónu estrogénu panenská blana stáva veľmi pružnou. Vďaka tomu je obvykle možné používať tampóny bez toho, aby bola ich použitím poškodená.

Biologickým účelom panenskej blany je pravdepodobne aspoň čiastočne zamedzenie vniknutia infekcie do tela cez pohlavné orgány.

Rozmnožovacia sústava
Bengázi

Bengázi (– slovenský normovaný názov;  - v slovenskom prepise Bangází/Bingází/Bengází, v inom slov. prepise Banghází/Binghází/Benghází; ; tal. Bengasi) je druhé najväčšie mesto v Líbyi a najväčšie mesto v jej východnej časti, s počtom obyvateľov 670 797 (2007).

Poloha 
Prístavné mesto Bengázi sa nachádza na pobreží stredomorského zálivu Veľká Syrta, asi  východne od hlavného mesta Tripolis. Je centrom rovnomenného okresu.

Dejiny 
Dejiny mesta siahajú až do čias starovekého Grécka, kedy bola v roku 525 pred Kr. neďaleko mesta založená grécka kolónia Euesperides. Na území mesta bolo v roku 445 pred Kr. založené mesto Berenice, neskôr premenované na Hesperides. Jeho význam upadol a v stredoveku sa v málo osídlenej oblasti spomína ako osada Marsá íbn Gází. Od roku 1578 do roku 1911 bola oblasť pod nadvládou Osmanskej ríše, potom od roku 1911 do konca 2. svetovej vojny bola pod talianskou správou.

Povstanie v roku 2011 
Bengázi sa stalo centrom odporu proti režimu Muammara al-Kaddáfiho počas povstania, ktoré vypuklo vo februári 2011. Dňa 5. marca 2011 tu bola ustanovená Dočasná národná prechodová rada, ktorá sa označila za „jediného predstaviteľa celej Líbye“ a krajinu začala označovať názvom Líbyjská republika.

Klimatické podmienky 
Prímorské mesto sa nachádza v oblasti polopúšte neďaleko severnej hranice Sahary. V lete tu prevláda suché púštne podnebie, medzi októbrom a marcom prichádzajú jesenné a zimné dažde.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálne web stránky mesta

Zdroj 

Mestá v Líbyi
Prístavné mestá Stredozemného mora
Joseph Wright of Derby

Joseph Wright of Derby (* 3. september 1734, Derby, Spojené kráľovstvo – † 29. august 1797, Derby) bol anglický maliar portrétov a krajiniek. Je označovaný ako „prvý profesionálny maliar, ktorý zachytil atmosféru priemyselnej revolúcie“.

Bolo pre neho typické, že vo svojich maľbách využíval efekty šerosvitu, zdôraznenie kontrastu svetla a tmy. Často maľoval scény osvietené sviečkou. Na svojich obrazoch zachytil prerod alchýmie vo vedu v prostredí Anglicka – veľa jeho obrazov malo ako predlohu stretnutia Lunar party, skupiny vtedajších významných priemyselníkov a vedcov v regióne, kde prebiehal boj medzi náboženstvom a osvietenstvom.

Dnes sú mnohé z Wrightovych obrazov majetkom mesta Derby. Sú vystavené v Derbyjskom múzeu a galérii, ktoré ich však občas prepožičiava aj iným galériám.

Zdroj

Iné projekty 

Anglickí maliari
Portrétisti
Jan Kašpar

Jan Kašpar (* 20. máj 1883, Pardubice – † 2. marec 1927, Pardubice) bol český inžinier, priekopník českej aviatiky, najznámejší z prvých českých leteckých konštruktérov a pilotov. Preslávil sa najmä priekopníckymi diaľkovými letmi.

Život 
Vyštudoval strojné inžinierstvo na Českom vysokom učení technickom v Prahe. Po zložení štátnej skúšky 28. februára 1907 absolvoval jeden semester vyššej automobilovej školy v Nemecku a v roku 1908 nastúpil do zamestnania vo firme Basse & Selve v nemeckom Altene. Tu sa začal intenzívne zaujímať o letectvo. Po návrate do Čiech sa zamestnal v automobilke Laurin & Klement v Mladej Boleslavi, ale už 1. júla 1909 firmu opustil, vrátil sa do rodných Pardubíc, kde sa spolu so svojím bratrancom Ing. Evženom Čihákom venoval konštrukcii lietadiel. Po čase sa bratranci rozišli a Evžen Čihák sa pustil do stavby lietadiel spolu so svojim bratom Hugom, nezávisle od neho.

Kašpar najprv skonštruoval jednoplošník. Vzorom mu bolo lietadlo Antoinette francúzskeho konštruktéra Huberta Lathama. V priebehu stavby ho zastihla správa, že dňa 25. júna 1909 preletel Francúz Louis Blériot Lamanšský prieliv. Kašpar lietadlo dokončil, ale nedokázal s ním vzlietnuť. Kúpil preto lietadlo typu Blériot XI (stroj výrobného čísla 76) za 18 000 frankov. Lietadlo najprv vybavil vlastným motorom, neskôr motorom Anzani.

Prvý úspešný let uskutočnil 16. apríla 1910, kedy preletel dráhu 2 km vo výške 2025 metrov. Po získaní prvých skúseností s pilotážou, zložil 16. júna 1910 pilotnú skúšku pred komisiou. V roku 1911 vzlietol s novopostaveným lietadlom vlastnej konštrukcie, ktoré bolo vybavené motorom Daimler o výkone 52 kW. S týmto lietadlom plánoval uskutočniť prvý diaľkový let v Čechách. Najprv si 30. apríla 1911 vyskúšal orientáciu pri lete na trati Pardubice – Chrudim a spať. Let vo výške 400 metrov trval 24 minút. Ten istý deň uskutočnil Kašpar prvý let s cestujúcim, ktorým bol jeho bratranec Evžen Čihák.

Let Pardubice – Velká Chuchle, ktorý ho preslávil, uskutočnil 13. mája 1911. Vzdialenosť 121 km prekonal za 92 minút vo výške asi 800 m. V roku 1913 daroval lietadlo z tohto pamätného letu vtedajšiemu Technickému múzeu Kráľovstva českého, kde (dnes Národné technické múzeum v Prahe) je vystavené dodnes.

Ďalší slávny let, prvý diaľkový prelet s cestujúcim v Čechách na trase Mělník – Chuchle, zdolal za 41 minút. Pasažierom bol redaktor novín Národní politika Jaroslav Kalva.

Kašpar zomrel v chudobe, 2. marca 1927, keď pod vplyvom duševnej choroby spáchal samovraždu.

Referencie

Iné projekty

Literatúra 

 Břetislav Ditrych: První a sám : neobyčejný život a zbytečná smrt aviatika Jana Kašpara, Praha : Knižní klub, 2001, ISBN 80-242-0683-8
 
 Jiří Püchl: První český letec Ing. Jan Kašpar : Z počátků českého letectví v Pardubicích, Pardubice : Krajské museum, 1957
 Ludomír Česenek, Zdeněk Bičík: O dvou průkopnících českého letectví : Jan Kašpar a Evžen Čihák, Pardubice : Východočes. muzeum, 1966

Externé odkazy 
 Jan Kašpar na stránkach Národného technického múzea v Prahe

Osobnosti z Pardubíc
Priekopníci letectva
Leteckí konštruktéri
Českí letci
Absolventi Českého vysokého učení technického
Obete samovrážd
Dušan Meško

Prof. MUDr. Dušan Meško PhD. (* 7. máj 1956, Martin) je slovenský lekár, univerzitný profesor. 

Od roku 1981 pôsobí na Jesseniovej lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Martine, od roku 2002 ako prednosta Kliniky telovýchovného lekárstva Jesseniovej lekárskej fakulty UK v Martine. Je členom viacerých odborných spoločností a komisií, od roku 2008 pôsobí ako hlavný odborník Ministerstva zdravotníctva Slovenskej republiky pre odbor telovýchovné lekárstvo. Od februára 2011 zastáva post prorektora Univerzity Komenského pre vedecko-výskumnú činnosť a doktorandské štúdium.

Slovenskí lekári
Slovenskí univerzitní profesori
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Absolventi Jesseniovej lekárskej fakulty v Martine Univerzity Komenského
Vyučujúci na Jesseniovej lekárskej fakulte v Martine Univerzity Komenského
Karol Mičieta

Prof. RNDr. Karol Mičieta, CSc. (* 19. november 1952, Žilina, Slovensko) je slovenský botanik, vedec a univerzitný profesor. Od roku 2011 do roku 2019 pôsobil ako rektor Univerzity Komenského v Bratislave.

Život 
Karol Mičieta sa narodil v roku 1952 v Žiline. V roku 1976 absolvoval magisterské štúdium botaniky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.  V roku 1978 získal titul RNDr., roku 1980 absolvoval internú ašpirantúru a od roku 1981 pôsobí na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.

Od roku 1995 zastáva funkciu vedúceho katedry botaniky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského. V roku 1998 získal titul docent v odbore botanika. Jeho vedecká činnosť je zameraná na ekológiu rastlín, cytológiu a experimentálnu ekogenotoxikológiu. Je členom viacerých odborných slovenských i zahraničných spoločností. Podieľal sa, alebo bol zodpovedným riešiteľom viacerých domácich (VEGA) aj zahraničných vedeckých projektov. Dlhé roky pôsobil ako vedecko-výskumný pracovník.

V roku 2007 získal titul profesor v odbore všeobecná ekológia, ekológia jedinca a populácii. 

Od decembra 2002 do januára 2011 bol predsedom akademického senátu Univerzity Komenského. 

Od 1. februára 2011 pôsobí na pozícii rektora Univerzity Komenského v Bratislave. Dňa 31. januára 2019 vo svojej funkcii končí.

Dielo 
Medzi najvýznamnejšie práce patria monografie a skriptá:
 Vyššie rastliny v bioindikácii fytotoxicity a genotoxicity znečisteného životného prostredia (1997)
 Špecializované informačné technológie v prírodovedenom výskume: Mnohorozmerné štatistické analýzy v biológii (2008) spolu s D. Némethovou a L. Jedličkom
 Všeobecná a aplikovaná palynológia. (2016) spolu s J. Ščevkovou

Osobný život 
Je ženatý, jeho manželkou je geografka Eva Mičietová.

Referencie

Iné projekty 

Slovenskí botanici
Slovenskí univerzitní profesori
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Osobnosti zo Žiliny
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Štefan Komorný

Mgr. Štefan Komorný, ArtD. (* 1962,  Gbely) je slovenský kameraman a fotograf.

Kariéra
Stredoškolské vzdelanie získal na Strednej priemyselnej škole filmovej v Čimeliciach, okres Písek. Roku 1988 ukončil VŠ štúdium na Katedre kamery Filmovej a televíznej fakulty AMU v Prahe. 

Pracoval v trikovom oddelení Filmového štúdia Barrandov v Prahe a po návrate na Slovensko pracoval do roku 2004 v trikovom oddelení Slovenskej filmovej tvorby (neskoršie  Štúdia Koliba, a. s.) v Bratislave ako trikový kameraman a vedúci trikového oddelenia. Od roku 1995 je pedagógom (od roku 2012 docentom) Ateliéru kameramanskej tvorby a fotografie na Vysokej škole múzických umení v Bratislave a je i pedagógom katedry Dokumentárnej tvorby Fakulty dramatických umení Akadémie umení v Banskej Bystrici.

Významnou oblasťou jeho činnosti je práca v procese obnovy a záchrany archívneho kinematografického fondu Slovenského filmového ústavu v Bratislave. Ako kameramen je autorom trikových sekvencií a záberov mnohých celovečerných a dokumentárnych filmov (z posledného obdobia napr. cenou Igric 2009 ocenený dokumentárny film Moderná architektúra na Slovensku – réžia L. Kaboš) a tiež reklamných snímok. V oblasti fotografickej tvorby sa prezentoval autorskými a spoločnými fotografickými výstavami, napr v rámci Mesiaca fotografie v Bratislave.

V roku 2010 ako spoluautor vydal s doc. ThDr. Jozefom Haľkom, PhD. publikáciu DÓM Katedrála sv. Martina v Bratislave.

Narodenia v 1962
Slovenskí fotografi
Slovenskí kameramani
Riadni členovia SFTA
Monolitický integrovaný obvod

Monolitický integrovaný obvod je integrovaný obvod, ktorý je celý skonštruovaný z jedného kusa kremíka.

Spôsoby výroby 
Keď sa hovorí o integrovaných obvodoch, zvyčajne ide o monolitické integrované obvody. Výrobný proces môže byť extrémne komplexný, zahrňujúci mnoho rôznych technológií ako napríklad leptanie, iónová implantácia, oxidácia, pasivácia, dotácia a podobne. Konečný výsledok môže byť čip obsahujúci desiatky miliónov navzájom prepojených tranzistorov.

Dejiny vzniku 
V súčasnosti sa za tvorcov monolitických integrovaných obvodov považujú Jack Kilby z Texas Instruments a Robert  Noyce z Fairchild Semiconductor. Jack Kilby je majiteľom viac ako 60-tich patentov a je tiež známy ako tvorca prvej prenosnej kalkulačky z roku 1967. V roku 1970 bol ocenený Národnou medailou za vedu. Robert Noyce so 16-timi patentami vytvoril Intel, spoločnosť zodpovednú za vývoj mikroprocesorov v roku 1968. Obaja nezávisle od seba koncipovali teóriu v takmer tom istom čase (na prelome rokov 1958/1959) a obaja demonštrovali funkčné zariadenia, aj keď s použitím rôznych materiálov a technológií. Dve spoločnosti tak registrovali patenty a viedli dlhý súdny spor o práva. Napokon sa dohodli na vzájomnom licencovaní svojich technológií.

Vývoj 
Komerčný vývoj integrovaných obvodov nebol jednoduchý. Prvé zariadenia boli nesmierne drahé a iba armáde a NASA stál prínos miniaturizácie za to, aby zaplatili vysokú cenu. V priebehu 60-tych rokov vstúpili do výroby nové spoločnosti, boli vyvinuté nové technológie a pomaly sa stupňovala zložitosť. 

Prvé dostupné integrované obvody vznikli v roku 1961 vo Fairchild Semiconductors. Všetky počítače potom začali byť vyrábané s použitím čipov namiesto tranzistorov a ich sprievodných súčastí. Texas Instruments po prvýkrát použili čip v počítačoch vzdušných síl a v riadenej strele v roku 1962. Neskôr použili čip na prvé prenosné elektronické kalkulačky. Originálne integrované obvody mali iba jeden tranzistor, tri odpory a jeden kondenzátor a mali veľkosť malíčka dospelého človeka. Dnes integrované obvody menšie ako cent môže obsahovať až 125 miliónov tranzistorov.

Zdroje 
 
 

Integrované obvody
Kristián Hynek

Kristián Hynek (* 15. september 1879, Mníchov, Nemecké cisárstvo – † 11. január 1960, Praha, Česko-Slovensko) bol československý lekár, univerzitný profesor, hlavný iniciátor myšlienky založenia Univerzity Komenského a jej prvý rektor.

Profesor Hynek je autorom viac ako 150 vedeckých štúdií, v ktorých sa zameriaval predovšetkým na problémy hematológie. Spolupracoval na vybudovaní sanatórií na liečbu tuberkulózy vo Vyšných Hágoch i v Smokovci a poradne v Bratislave. Bol jedným zo zakladateľov Bratislavských lekárskych listov, ktoré vychádzajú od roku 1921. Kristian Hynek bol tiež iniciátorom koncepcie založenia univerzitného mesta v Bratislave na pozemkoch Lanfranconi.

Literatúra 
 Csáder, V., Rektori Univerzity Komenského 1919 – 2009. Univerzita Komenského, Bratislava, 2009, ISBN 978-80-223-2645-2. 184 s.
 Hořejší, Jaroslav a Klener, Pavel, ed. Kristian Hynek (1879-1960). 1. vyd. Praha: Karolinum, 1994. 70 s. Osobnost a dílo. ISBN 80-7066-965-9.
 Prof. MUDr. Kristián Hynek

Narodenia v 1879
Úmrtia v 1960
Slovenskí lekári
Slovenskí univerzitní profesori
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Slovenské osobnosti českého pôvodu
Žandárstvo

Žandárstvo alebo žandarméria (z , od ) je vojenská organizovaná ozbrojená bezpečnostná zložka vykonávajúca funkciu polície. Príslušník žandárstva sa nazýva žandár. Žandárstvo vzniklo vo Francúzsku a neskôr sa uplatnilo takmer vo všetkých európskych štátoch. V súčasnosti existujú žandárske zbory vo Francúzsku (Gendarmerie Nationale), Taliansku (Arma dei carabinieri), Portugalsku (Guarda Nacional Republicana), Španielsku (Guardia Civil) a na Ukrajine (Внутрішні війська України – Vnutrišni vijska Ukrajini, karatelský pluk Azov a pod.).

Žandárstvo na území Slovenska

Dejiny 
Na území Slovenska existovali žandári podľa predpisov Rakúskej monarchie (od roku 1849 – na základe cisárskeho výnosu č. 8/1849, na území Uhorska mali právomoc len do roku 1867), Uhorska (od roku 1881), medzivojnovej ČSR (19201939) a vojnovej Slovenskej republiky (19391945).

V ČSR sa oficiálne označovali ako četníctvo, v období Slovenskej republiky sa názov „četníctvo“ formálne zmenil na „žandárstvo“ (vyhláška Prezídia MV č. 246/1939 zo dňa 6. októbra 1939), neskôr bol zákon č. 299/1920 Zb. o četníctve upravený zákonom o žandárstve č. 48/1944 Sl. z. Obsah a podstata zákona však zostali nezmenené. Žandárske organizácie a formácie boli zrušené nariadením SNR č. 6/1945 Zb. n. SNR a ich príslušníci mohli byť prevzatí do služieb Národnej bezpečnosti, ak sa aktívne zúčastnili na boji slovenského národa proti nemeckému nacizmu a po náležitom preverení.

Činnosť 
Žandári slúžili na udržiavanie verejného poriadku a potláčanie nežiadúcich prejavov obyvateľstva napr. hladové demonštrácie, štrajky, pochody za prácu a chlieb a pod. Žandári okrem toho kontrolovali napr. poľovnícke a rybárske lístky, prepravu dobytka, chytali pašerákov tabaku, boli vysielaní na stráženie obilia.
Pole pôsobnosti česko-slovenského četníctva bolo predovšetkým na vidieku, mimo obvodov miest, kde vykonávala poriadkovú službu mestská a štátna polícia. Hierarchicky spadalo pod pôsobnosť ministerstva vnútra. Vyšší dôstojníci boli  prevážne Česi.

Referencie 

Polícia
2. hokejová liga (Slovensko) 2009/2010

2. hokejová liga (Slovensko) 2009/2010 bola sedemnástou sezónou 2. hokejovej ligy. Súťaž bola rozdelená do troch skupín. Prví dvaja z každej skupiny sa stretli v nadstavbe o postup do 1. hokejovej ligy. Víťazom sa stalo družstvo Dynamax Nitra, do 1. hokejovej ligy sa ale ako víťaz neprihlásilo.

Základná časť

Skupina Západ 

 Pre tímy MI HOBA Bratislava, HK Lokomotíva Nové Zámky a MHK Šaľa sa sezóna skončila.

Skupina Stred 

 Pre tímy HK TJ Iskra Partizánske, MHK Ružomberok a HK Medokýš Turčianske Teplice sa sezóna skončila.

Skupina Východ 

 Pre tímy MHK VTJ Sabinov, HKm Humenné a HK Lučenec sa sezóna skončila.

Nadstavba o postup

Externé zdroje 
 SZĽH sezóna 2009/2010

Sezóny slovenskej hokejovej ligy
Ľadový hokej v 2009
Ľadový hokej v 2010
Fakulta telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave

Fakulta telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave (skr. FTVŠ UK) je jednou z fakúlt Univerzity Komenského, bola zriadená v roku 1960 a je najstarším a jediným výučbovým zariadením svojho druhu na Slovensku.

Štúdium 
Fakulta telesnej výchovy a športu má dlhodobé tradície pri príprave kvalifikovaných odborníkov v oblasti telesnej výchovy a športu a v tvorivom rozvíjaní vied o športe. Pripravuje študentov v študijných programoch: učiteľstvo telesnej výchovy so špecializáciami, trénerstvo, šport a zdravie, šport a regenerácia, ktoré  možno študovať v bakalárskom a nadväzne v magisterskom stupni štúdia. Vzdelávanie garantujú jednotlivé katedry, ktoré v spolupráci s príslušnými športovými zväzmi zabezpečujú kvalifikovanú prípravu nielen učiteľov telesnej výchovy, ale aj špecialistov pre jednotlivé druhy športu. Pri fakulte pôsobí Ústav vied o športe, ktorými sú športová edukológia, športová humanistika a športová kinantropológia. Absolventi fakulty získavajú vo vybraných športoch diplomovanú trénerskú kvalifikáciu, majú oprávnenie pôsobiť ako manažéri v oblasti športu a zároveň sú plne kvalifikovaní vyučovať telesnú výchovu na základných, stredných a vysokých školách.

Študijné programy 
V súčasnosti (2020) existujú tieto:
 Trénerstvo
 Šport pre zdravie
 Kondičné trénerstvo
 Kondičné trénerstvo a učiteľstvo telesnej výchovy
 Športový manažment
 Trénerstvo a učiteľstvo telesnej výchovy
 Učiteľstvo telesnej výchovy v kombinácii
 Šport pre zdravie a učiteľstvo telesnej výchovy

Podrobnejší popis na stránke:

Osobnosti

Dekani 
 Karol Stráňai
Andrej Kuchen
Ivan Macák
Jozef Hrčka
Ján Grexa
Jaromír Šimonek
Anton Zrubák
Vladimír Hellebrandt
Dušan Kutlík
 Miroslav Holienka
 Marián Vanderkasúčasný dekan FTVŠ UK

Významní absolventi 
 Tomáš Mihalík silový a kondičný špecialista
Zora Czoborováfitneska
 Dušana Čiernakaratistka
 Anton Frolohádzanár
 Dušan Galisfutbalista
 Jozef Krnáčdžudista
 Michal Riszdorferrýchlostný kanoista
 Ján Staršíhokejista
 Anton Tkáčdráhový cyklista 
 Eduard Šedivýhokejista
 Tibor Gašparprezident Policajného zboru

Referencie 

 Univerzita Komenského v Bratislave: 90 rokov vysokoškolského vzdelávania a vedy na Slovensku. Vydavateľstvo UK, 2009, ISBN 978-80-223-2658-2.
 Univerzita Komenského v Bratislave: História a súčasnosť Univerzity Komenského v Bratislave 1919 - 2000. Vydavateľstvo E&J, Bratislava, 2000, ISBN 80-968419-0-4.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 
Univerzita Komenského v Bratislave
Športové fakulty na Slovensku
Ventil RG (album)

Ventil RG je spomienkový štúdiový LP a CD album vtedy už rozpadnutej skupiny Ventil RG, ktorá sa zišla z príležitosti vydania tohoto albumu. Album vychádza v roku 1991 a vydalo ho hudobné vydavateľstvo Škvrna Records. Žánrovo ide o veľmi pestrú zmes hudby punk rock, ska, new wave, pop.

Na tomto albume sa nachádza niekoľko hitov 80. rokov, ako sú napríklad: „Radšej budem dnes aktívny ako zajtra rádioaktívny“ alebo „Fajčenie škodí zdraviu“.

Reedícia albumu vydaná vo vydavateľstve Závodský Records z roku 2006, je obsahovo identická s jeho originálom vydaným v roku 1991. Ďalšia reedícia vydaná vo vydavateľstve Pavian Records je z roku 2022.

Zoznam skladieb 
 „Na to nemáš“ (M.Tomčala/Daniel Mikletič)  2:10
 „Radšej budem dnes...“ (J.Kuric/D.Mikletič)  2:13
 „Za sebou“ (J.Kuric/D.Mikletič)  4:01
 „Boja sa bolestí“ (J.Kuric/D.Mikletič)  2:32
 „Tatry 2000“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  3:37
 „Život Instant“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  3:54
 „Strana 80“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  3:01
 „Nervózna família“ (Donaldson-Brown/B.Hlubocký)  3:09
 „Hlava XXIII“ (M.Tomčala-J.Kuric/D.Mikletič)  3:01
 „Fajčenie škodí zdraviu“ (j.Kuric/J.Kuric)  2:23
 „Dvory“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  2:05
 „Testament“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  3:28
 „Nápisov plné múry“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  2:34
 „Výťahová pieseň“ (M.Tomčala/D.Mikletič)  3:54

Výroba albumu 
 Ján Kuric -  elektrická gitara, spev, perkusie (timbále), akordeón 
 Milan Tomčala -  elektrická gitara, spev
 Oňo Tomčala - bicie
 Miroslav Lukáčik - saxofón, klarinet
Spolupráca: 
 Richard Jajcaj - elektrická gitara
 Kamil Grebeň - basová gitara
 Boboš Procházka - ústna harmonika
 Rišo Kassák - klávesy 
Výroba:
 Richard Jajcaj - hudobná réžia
 Ivan Minárik - zvuková réžia
 Simona Bubánová - Tauchmanová - obal a dizajn 
 Daniel Mikletič - texty piesní a vydavateľ
 Boris Závodský - vydavateľ 

Hudobné albumy z 1991
Hudobné albumy Ventil RG
Magnum (zmrzlina)

Magnum je obchodná značka zmrzliny vlastnená spoločnosťou Unilever.

Magnum od spoločnosti Unilever bol prvýkrát uvedený na svetový trh v roku 1989. Za necelých 25 rokov sa Magnum rozrástol do celého sveta; podľa štatistík sa každoročne predá cez 1 miliardu produktov Magnum.

Zmrzlina Magnum 
Prvá zmrzlina tejto značky niesla rovnaké meno – Magnum, ten sa neskôr premenoval na Magnum Classic. V roku 2002 sa dostali do predaja Magnum Almond a Double Chocolate. Dnes má zmrzlina okolo 40 rôznych typov až po najnovšie Magnum Ecuador a Ghana, ktoré boli predstavené v roku 2011. Niektoré štáty majú dokonca aj svoje vlastné variácie ako napríklad v Turecku – Super Ego alebo Mini Pure Pleasures v Austrálii.

Niektoré druhy nanukov Magnum 
 Magnum Classic
 Magnum White
 Almond
 Cool Mint
 Double Caramel
 Magnum Temptation
 Magnum 7
 Magnum 5 senses
 Magnum Mini Moments
 Magnum Intense
 Magnum Gold

Pozri aj 
 Zmrzlina
 Nanuk

Externé odkazy 
 Domovská stránka značky Magnum na webe Unilever 
 Slovenská stránka zmrzliny Magnum
 Celosvetová stránka zmrzliny Magnum 

Mliečne výrobky
Zmrzliny
Europabrücke

Europabrücke, alebo most Európy, je 777 metrov dlhý most premosťujúci Wippskú dolinu južne od Innsbrucku, v Tirolsku, Rakúsko. Týmto mostom nad riekou Sill prechádza Diaľnica A13 (a E45), ktorá spája Taliansko a Južné Tirolsko cez masív Álp.

Najdlhšia vzdialenosť medzi piliermi je . Keď bol most medzi rokmi 1959 až 1963 postavený, bol to najvyšší most v Európe, dosahujúci výšku  nad zemou. Millauský viadukt mu však tento titul vzal 14. decembra 2004.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Europabrücke – Austria

Mosty v Rakúsku
Architektúra z 1963
Doprava v Tirolsku
Stavby v Tirolsku
Univerzita Komenského v Bratislave, Vydavateľstvo

Vydavateľstvo Univerzity Komenského je účelové zariadenie Univerzity Komenského a vydáva na základe požiadaviek jednotlivých fakúlt univerzity študijnú literatúru, monografie a zborníky vedeckých prác. Polygrafické spracovanie väčšiny svojej produkcie a ďalších tlačovín zabezpečuje vydavateľstvo v univerzitnom polygrafickom stredisku. Inštitúcia sídli na Starých gruntoch v Bratislavskej časti Karlova Ves blízko komplexu Fakulty matematiky, fyziky a informatiky a Prírodovedeckej fakulty.

História 
Univerzita Komenského získala trvalé vydavateľské oprávnenie až na konci roka 1964. Dovtedy dostala na vydanie viacerých publikácií tzv. individuálne vydavateľské oprávnenie. Po získaní stáleho oprávnenia jej trvalo dva roky, kým získala potrebné vyjadrenia, vhodné priestory i personálne obsadenie. Od 3. júla 1967 realizuje univerzita vydavateľskú činnosť pod vlastným menom a na vlastné náklady. Prvou publikáciou, ktorú takto UK vydala, boli skriptá Anorganická chémia pre poslucháčov farmácie.

V súčasnosti vydá ročne v priemere 130 titulov v náklade viac ako 60 000 výtlačkov. Riaditeľkou Vydavateľstva UK je Mgr. Agáta Jurášková.

Externé odkazy 
 Domovská stránka vydavateľstva

Vydavateľstvo
Vydavateľstvá na Slovensku
Univerzita Komenského v Bratislave, Vysokoškolský internát Družba

Vysokoškolský internát Družba UK (VI Družba) je vysokoškolský internát a hotel Univerzity Komenského. Nachádza v bratislavskej mestskej časti Karlova Ves v blízkosti Karloveského ramena Dunaja. Obytnú časť internátu tvoria dva bloky - 10-poschodové panelové budovy, medzi ktorými sa nachádza polyfunkčná budova s jedálňou. Súčasťou internátu Družba sú aj tzv. švédske domčeky južne od blízkej Botanickej záhrady.

Internát Družba ubytováva hlavne študentov Univerzity Komenského - Prírodovedeckej, Lekárskej a Právnickej fakulty UK, pričom ubytovacia kapacita je približne 2 400 lôžok. V internáte sa nachádzajú dvoj a trojlôžkové izby. Poskytuje taktiež hotelové ubytovanie s kapacitou 110 lôžok (jedno a dvojlôžkové izby). V roku 2009 boli v internáte (aj vo švédskych domčekoch) upravené 2 izby pre telesne postihnutých.

V priestoroch internátu sa nachádza aj kongresové centrum. Počas leta funguje internát aj ako hostel pod označením Red Star Hostel.

Riaditeľom VI Družba je PhDr. Ivan Daňo.

Od 29.4.2020 internát prechádza do krízového riadenia ako repatriačné centrum pre repatriantov prichádzajúcich zo zahraničia na územie SR.

Referencie

Externé odkazy 
 Vysokoškolský internát Družba

Študentské internáty v Bratislave
Vysokoškolský internát Družba
Omietka

Omietka je súčasť povrchových úprav stavby.

Rozdelenie 
Podľa umiestnenia:
 vonkajšia omietka
 vnútorná omietka

Podľa použitého materiálu:
 vápenná omietka – používa sa ako jednovrstvová, hrúbka: 10 až 
 cementová omietka - 
 sadrová omietka
 vápenno-cementová omietka - 10 – 
 štuková omietka - 
 hlinená omietka - 20 – 

Podľa úpravy povrchu:
 hrubá omietka
 hladká omietka
 ozdobná omietka

Postup pri omietaní 
Omietame ručne alebo strojom. Vnútorné omietky sa nanášajú vtedy, ak je hotová hrubá stavba. Podklad musí byť pripravený tak, aby zabezpečil priľnavosť malty, musí byť čistý, zárubne a okná zakrývame. Osadíme maltové terče, oceľove omietníky do zvislej polohy a nahadzujeme jadro murárskou lyžicou medzi omietníky postupne v pásoch. Maltu po nahodení sťahujeme pomocou dosky a na stuhnutú jadrovú omietku nanášame lícnu vrstvu naťahovaním pomocou hladidla. Nakoniec povrch vyhladíme.

Druhy 
 Kamenná omietka, ktorá svojim vzhľadom pripomína prírodný kameň.
 Benátska omietka. Tento typ omietky svojim vzhľadom pripomína skutočný mramor. Skladá sa z akrylu, spojiva a organickej zložky. Povrch je získaný s obsahom úhľadných jemnozrnných inklúzií.
 Hodvábna omietka alebo tekuté tapety – určené na vnútorné použitie. Nehorľavý, neakumuluje statickú elektrinu. Materiál pozostáva z prírodných alebo syntetických vlákien, minerálnych plnív a rôznych dekoratívnych prísad.

Zdroje

Referencie 

Stavebníctvo
Diaľnica A2 (Poľsko)

Diaľnica A2 () je diaľnica v Poľsku, ktorá vedie od nemeckých hraníc, kde tvorí pokračovanie diaľnice A12, smerom na východ k bieloruskim hraniciam, kde na ňu nadväzuje cesta M1. Diaľnica leží na trase cesty E30.

Diaľničné križovatky

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Internetová stránka GDDKIA (viacero jazykov)
 Internetová stránka Autostrada Wielkopolska, správcu úseku Świecko - Poznań, Poznań - Konin (poľsky)
 Internetová stránka Autostrada Wielkopolska, správcu úseku Świecko - Poznań, Poznań - Konin (anglicky)
 Výstavba diaľnice A2: úsek Stryków – Konotopa (poľsky)
 Výstavba diaľnice A2: úsek Bypass Mińsk Mazowiecki (poľsky)

Diaľnice v Poľsku
Momo

Momo môže byť:

 slovenský raper, pozri Momo (raper)
 mesto v talianskej provincii Novara, pozri Momo (Taliansko)
 román nemeckého spisovateľa Michaela Endeho, pozri Momo (román)
 talianska spoločnosť vyrábajúca pretekárske diely pre automobily, pozri Momo (spoločnosť)