joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
PhpBB

phpBB je open source systém diskusného fóra napísaný v jazyku PHP. Je prispôsobiteľný pomocou štýlov a lokalizovaný do množstva jazykov. Na fungovanie vyžaduje HTTP server s podporou PHP a databázový systém.

Verzie

phpBB 
Plne funkčná predbežná verzia systému phpBB bola k dispozícii od 1. júla 2000, hlavná verzia phpBB 1.0.0 bola k dispozícii od 9. decembra 2000.

Ukážka phpBB 1.4.0 verzii diskusného oficiálneho fóra :

phpBB2 
Práca na verzii phpBB 2.0.x sa začala 17. februára 2001 bez použitia pôvodného kódu phpBB. Dňa 4. apríla 2002 bola uvedená kompletná verzia phpBB 2.0.0 s kódovým označením Super Furry.

phpBB3 
Prvá beta verzia phpBB3 vznikla v júni 2006 a RC verzia v máji 2007.
Gold verzia vyšla v decembri 2007

Vlastnosti 

 bezpečnosť systému je prioritou pri jeho budovaní
 podpora autorizácie, autentizácie (cookies a relácie), ukladanie hashovaných hesiel
 neobmedzený počet fór a kategórií
 privátne fóra, do ktorých majú prístup len určité skupiny užívateľov 
 široké vyhľadávacie možnosti

 písanie správ
 formátovanie správ umožňujúce nastavenie veľkosti a farby textu, citácie, zvýrazňovanie syntaxe zdrojového kódu a automatické prepisovanie URL
 podpora značiek HTML a BBCode
 obrázkové emotikony
 hlasovanie (ankety)
 emailová notifikácia

 používateľské skupiny a oprávnenia
 používateľské funkcie
 profil používateľa 
 zaznamenávanie počtu príspevkov a administrátorom možná zmena hodnotenia užívateľa 
 podpora súkromných správ podobná posielaniu emailov 
 podpora lokálneho alebo vzdialeného nahrávania obrázka užívateľa

 moderátorské funkcie - upravovanie, hromadné odomykanie/zamykanie, presúvanie a mazanie, rozdeľovanie, archivácia tém a príspevkov 

 administrátorské funkcie
 vytváranie fór a kategórií 
 zálohovanie a obnovovanie databázy
 aktivácia registrácie na základe kódu zaslaného na email/Administrátorom fóra/žiadny
 cenzúra slov, blokovanie prístupu, záznamy o prístupoch
 rozoslanie hromadných emailových správ

 štýly a prispôsobovanie
 používateľský štýl
 oddelenie kódu (PHP) od vzhľadu (štýl)
 množstvo modifikácií vzhľadov a kódu
 základný štýl je platný XHTML 1.0 alebo HTML 4.01

 podpora
 podpora vela rozširení, modifikácii pre fórum.
 lokalizácia do rôznych jazykov
 priateľská komunita

Podpora databázových systémov 
 
phpBB využíva jeden z niekoľkých typov databázových systémov:
 MySQL 3.2.x
 MySQL 4.x/5.x 
 PostgreSQL 7.x
 Microsoft SQL Server 7/2000
 Microsoft Access (pomocou ODBC)

Externé odkazy 
 www.phpbb.com - Oficiálna stránka projektu
 www.phpbb.com - Oficiálny slovenský preklad na phpBB3
 www.phpbb.com - Oficiálny slovenský preklad na phpBB2
 www.phpbb.sk - Slovenská phpBB podpora vrátane prekladu do slovenčiny

Slobodný softvér
Mŕtve duše

Mŕtve duše je satirický román Nikolaja Vasilieviča Gogoľa z roku 1842.

Statkár "Čičikov" skupuje mŕtve duše ruských nevoľníkov, ktoré využíva popri podnikaní. Venuje sa finančným machináciam.

Iné projekty

Externé odkazy 
  

Nikolaj Vasilievič Gogoľ
Knihy z 1842
Juraj Sarvaš

Juraj Sarvaš (* 14. júl 1931, Radvaň) je slovenský herec, scenárista a režisér.

Životopis 
Herectvo vyštudoval na VŠMU v Bratislave, absolvoval roku 1955. V roku 1955-1961 člen činohry DJGT vo Zvolene, od roku 1961 v Bratislave. Pedagóg Hudobnej fakulty VŠMU a dramatického odboru ĽŠU v Bratislave, od roku 1987 vedúci tajomník ZSDU.

Ochotníckej činnosti sa venoval už počas gymnaziálnych štúdií vo zväzáckom súbore, neskôr v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici, kde zaujal ako Ján v Kozom mlieku (1949), Vinco v Bukoch Podpolianskych (1950) a i. Hereckým naturelom, impozantným mužným zjavom a príjemne zafarbeným, melodickým hlasom bol výrazným predstaviteľom rozmanitých typov mladých mužov v súčasnom i klasickom repertoári zvolenskej činohry - Dr. Habura (Pacient stotrinásť, 1955); Braňo (Nepokojná mladosť, 1957);  Rohoň (Dobrodružstvo pri obžinkoch, 1959); Eben (Túžba pod brestami, 1959) a i. Sklon k heroickému pátosu a expresívnemu hereckému prejavu zúročil v podaní viacerých shakespearovských postavách. V hrách modernej svetovej dramatiky stvárňoval charakterové typologické portréty, v ktorých využíval realistické i štylizáciou ozvláštnené výrazové prostriedky: Dunois (Svätá Jana, 1961); Phyleus (Herkules a Augiášov chliev, 1963); Jevtušenko (Človek s puškou, 1977); Hermann (Bockerer, 1986) a i.

Uplatnil sa v hrách svetovej klasiky, i v postavách súčasníkov v hrách slovenských dramatikov. Popri práci v divadle, filme, televízii a v rozhlase sa venuje umeleckému prednesu. Hral vo viacerých televíznych inscenáciách pre deti a mládež. Uplatnil sa aj v dabingu.

Pôsobí ako pedagóg na Akadémii umení v Banskej Bystrici.

Ocenenie 
 1984 - Zaslúžilý umelec
 1982 - Krištálová ruža

Literatúra 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 České filmové nebe
 Poetické štúdio Juraja Sarvaša
 

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí scenáristi
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Banskej Bystrice
Vyučujúci na Akadémii umení v Banskej Bystrici
PSPad

PSPad je freewareový textový editor a editor zdrojových kódov pre platformu Microsoft Windows. Vyvinul ho český programátor Jan Fiala v roku 2001 a odvtedy je program nepretržite zdokonaľovaný a vylepšovaný podľa prianí používateľov. Vývojovým prostredím PSPadu je Delphi.

PSPad editor je navrhnutý ako univerzálny editor pre úpravu textov veľkého množstva programovacích jazykov. Podporuje napríklad PHP, Perl, HTML alebo Java. Umožňuje správu projektov a manipuláciu s viac súbormi naraz pomocou rozhrania MDI (Multiple document interface), rozšíreného o záložky. Súčasťou editoru je zvýrazňovanie syntaxe, ftp klient, prieskumník kódu a veľa ďalších funkcií.

Verzie 
Aktuálna verzia programu: 4.6.2 (2750) - vydaná: 1.3.2017

Posledný zverejnený build:  4.5.9 (2503) - 14.9.2014

Externé odkazy 
domovská stránka PSPadu
fórum používateľov PSPadu
seriál o PSPadu na Interval.cz

Textové editory
Textový editor

Textový editor je softvér určený na vytváranie a úpravu textových dokumentov. Na rozdiel od textových procesorov, s ktorými sa často mylne zamieňajú, im chýba schopnosť meniť vzhľad dokumentu. Nie sú totiž orientované na DTP, ani ako WYSIWYG editory pre WWW, používajú sa ale napríklad ako súčasti vývojových prostredí programátorov.

Ako príklad aplikácie môžu slúžiť:
 Poznámkový blok
 PSPad
 TED Notepad
 Textpad
 Vim
 Emacs
Word
Medzinárodný trestný súd

Medzinárodný trestný súd (MTS) (po anglicky International Criminal Court (ICC), po francúzsky Cour Pénale Internationale (CPI)) je prvý stály trestný tribunál príslušný na stíhanie genocídy, zločinov proti ľudskosti, vojnových zločinov a zločinov agresie. Bol vytvorený v roku 1998 tzv. Rímskym štatútom. Sídlo má v holandskom Haagu.

Zmluvné strany 

K 1. júnu 2015 ratifikovalo alebo pristúpilo k Rímskemu štatútu MTS 123 štátov, vrátane väčšiny európskych štátov a štátov Latinskej Ameriky a skoro polovica afrických štátov. 

Až 31 štátov síce podpísalo štatút, ale svoj podpis doteraz nepotvrdilo ratifikáciou.

Zloženie súdu 
Súd sa skladá z predsedníctva, odboru pre odvolacie konanie, odboru pre súdne konanie a odboru pre prípravné konanie, úradu prokurátora a sekretariátu. Tvorí ho 18 sudcov, ktorých podobne ako prokurátora a jeho zástupcov volí Zhromaždenie štátov zmluvných strán Rímskeho štatútu na deväťročné funkčné obdobie. Za sudcu MTS môže byť zvolený kandidát, ktorý okrem všeobecných podmienok musí preukázať spôsobilosť v trestnom práve a procese a potrebné relevantné skúsenosti či už ako sudca, prokurátor, advokát alebo v inej podobnej funkcii v trestnom konaní, alebo musí preukázať spôsobilosť v relevantných oblastiach medzinárodného práva, ako je medzinárodné humanitárne právo a právo ľudských práv a rozsiahle skúsenosti v profesionálnej právnickej práci, ktorá je relevantná.

Súčasní sudcovia 

	
 Philippe KIRSCH, Kanada 
 Akua KUENYEHIA, Ghana
 René BLATTMANN, Bolívia
 Karl T. HUDSON-PHILLIPS, Trinidad a Tobago - rezignoval
 Claude JORDA, Francúzsko - rezignoval
 Georghios M. PIKIS, Cyprus
 Elizabeth ODIO Benito, Kostarika
 Navanethem PILLAY, JAR
 Sang-Hyun SONG, Kórejská republika
 Hans-Peter KAUL, Nemecko
 Mauro POLITI, Taliansko
 Maureen Harding CLARK, Írsko - rezignovala
 Erkki KOURULA, Fínsko
 Fatoumata Dembele DIARRA, Mali
 Anita UŠACKA, Lotyšsko
 Sir Adrian FULFORD, Spojené kráľovstvo
 Sylvia STEINER, Brazília
 Ekaterina TRENDAFILOVA, Bulharsko

Externý odkaz 
 Oficiálna stránka Medzinárodného trestného súdu
 Text Rímskeho štatútu v slovenčine na www.zbierka.sk

Medzinárodné organizácie
Medzinárodné právo
Trestné právo
Medzinárodné súdne inštitúcie
Medzinárodné trestné právo
Kilimandžáro

Kilimandžáro je ľadom pokrytý horský masív, tvorený troma stratovulkánmi - Kibo (5 895 m), Mawenzi (5 149 m) a Shira (3 962 m), nachádzajúci sa na území Tanzánie a čiastočne Kene. Masajský názov hory je Oldoinyo Oibor - biela hora, svahilský Kilima Njaro - svietiaca hora. Uhuru, nachádzajúci sa na kráteri Kibo je najvyšší vrch Afriky.

Aj keď je sopka považovaná za neaktívnu , z krátera Kibo unikajú sopečné plyny a vedci zistili, že v roku 2003 sa magma nachádzala len 400 m pod kráterom. Preto existujú obavy, že môže nastať kolaps, podobný výbuchu Saint Helens v roku 1980.

Turizmus 
Vrchol Uhuru je pomerne ľahko dostupný, zvládnu ju osoby v dobrej zdravotnej kondícii bez väčších horolezeckých skúseností, aj keď je potrebná aklimatizácia. Samotný výstup trvá približne 4 až 5 dní a pozdĺž výstupnej trasy je aj možnosť oddychu v „reštauračných zariadeniach“. Na vrchol Kilimandžára každoročne vystúpi približne 40 % z 15 000 turistov.

Kilimandžáro je najvyššie miesto na Zemi, kde je dostupný GSM signál.

Lezenie na trase Lemosho počas 8 dní sa považuje za najlepšiu voľbu pre začiatočníkov, pričom miera úspešnosti je takmer 95%.

Galéria

Iné projekty 
.

Referencie

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - masív Kilimandžáro na Global Volcanism Program 

Vrchy v Tanzánii
Sopky Tanzánie
Stratovulkány
Koruna Zeme
Najvyššie vrchy štátov
Päťtisícovky v Tanzánii
Krafla

Vulkanický komplex Krafla s  širokou kalderou sa nachádza na severe Islandu. Kaldera bola vytvorená asi pred 100 000 rokmi, čo je doložené aj formáciami ryolitových tuffov z tohto obdobia. V nedávnej minulosti eruptovala v rokoch 1724 až 1729 a naposledy v rokoch 1975-84. Kalderu pretína zlomový systém v smere sever-juh, ktorý je príčinou všetkých sopečných aktívít v regióne.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Krafla na Global Volcanism Program (anglicky)

Sopky Islandu
Kaldery
Aktívne sopky
Koenigsegg

Koenigsegg Automotive AB je švédska automobilka vyrábajúca superšportové automobily, ktorá pôvodne sídlila v meste Olofström, odkiaľ sa neskôr presťahovala do Margretetorp, blízko Ängelholmu. Spoločnosť založil v roku 1994 Christian von Koenigsegg s cieľom vyrábať superautá. Auto malo byť dvojsedadlové s motorom uprostred a s pevnou strechou avšak s použitím technológií z Formuly 1. Pôvodným zámerom bolo použiť motor inej automobilky, ale nakoniec padlo rozhodnutie vyrábať vlastný.

Christian von Koenigsegg dostal nápad vyrobiť vlastné auto už v mladosti po tom, ako videl film Grand Prix.

Prototyp Koenigsegg CC bol predstavený v roku 1997 po náročnom testovaní na cestách a v aerodynamickom tuneli. Produkčný prototyp bol predstavený verejnosti a novinárom v roku 2000 na Parížskom autosalóne. Prvý zákazník prevzal červený Koenigsegg CC 8S v roku 2002 na Ženevskom autosalóne, pričom v tomto roku Koenigsegg vyrobil ďalšie štyri autá. V Ázii bol Koenigsegg predstavený na autosalóne v Soule. V roku 2004 bol v Ženeve predstavený nový, výkonnejší Koenigsegg CCR. 28. februára 2005, o 12:08 miestneho času v meste Nardo v Taliansku vytvoril CCR nový svetový rekord v maximálnej rýchlosti sériovo vyrábaného auta rýchlosťou 387,87 km/h, týmto prekonal rekord dovtedy neporaziteľného McLarenu F1. Tento rekord vydržal do roku 2005, keď ho prekonal Bugatti Veyron rýchlosťou 407,5 km/h.
CCR a CC8S sú unikátne hlavne v tom, že umožňujú majiteľovi meniť nastavenie auta podľa vlastných potrieb, takže ho je možné ideálne prispôsobiť na jazdu po bežných cestách alebo na okruhoch. V roku 2008 nemecký motoristický magazín Sport auto usporiadal test 0-300-0 km/h pre produkčné automobily, v ktorom model CCX vyhral s časom 29,2 sekundy. 

22. februára 2003 úplne vyhorela jedna z tovární. Oheň sa podarilo uhasiť až s pomocou štyridsiatich hasičov, obyvateľov Margretetorpu a okoloidúcich. Podarilo sa zachrániť autá, motory, náhradné diely a iné príslušenstvo. Vyšetrovaním sa zistilo, že oheň vznikol skratom v umývačke riadu vo firemnej kuchyni a rozšíril sa vďaka streche, ktorá bola vyplnená senom. Ešte v ten deň sa všetok materiál a autá presunuli do neďalekej bývalej základne Švédskeho vojenského letectva blízko mesta Ängelholm. Po pár dňoch sa rozhodlo, že tam zostanú, kým sa nepodarí obnoviť výrobu.

Súčasný znak značky Koenigsegg je poctou švédskej letke, ktorá sídlila práve na tejto základni.

Zoznam modelov 
 CC
 CC8S 
 CCR 
 CCX 
 CCGT 
 CCXR
 Trevita 3 vyrobené modely.
 Agera
 Agera R
 Agera S 
 Agera One:1
 Agera RS (2015): V novembri 2017 stanovila rekord pre najrýchlejšie sériové auto. (457 km/h)
 Regera 
Gemera

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Official Koenigsegg Website
 Koenigsegg CC
 Koenigsegg CCR
 Koenigsegg CCX
László Bíró

László József Bíró ( * 29. september 1899, Budapešť, Uhorsko – † 24. november 1985, Buenos Aires, Argentína) bol maďarský vynálezca židovského pôvodu. Preslávil sa ako vynálezca guľôčkového pera.

Bíró pracoval ako žurnalista, ale zaujímal sa aj o maľovanie. V roku 1938 zostrojil prvé guľôčkové pero, keď si všimol, že atrament používaný pri tlači novín schne rýchlejšie a nezanecháva škvrny. Snažil sa použiť tento atrament v plniacom pere, čo sa mu však nepodarilo, lebo bol príliš hustý. V spolupráci so svojím bratom Györgom, ktorý bol chemik, vymyslel nový typ pera, v ktorom použil guľôčku, ktorá sa pohybom pera po papieri otáča a roznáša pritom atrament na povrch papiera.

V roku 1938, keď sa začali uplatňovať protižidovské opatrenia v Maďarsku, Bíró spolu so svojím bratom krajinu opustili a odišli do Paríža, kde si svoj vynález nechal patentovať. V Paríži mu odchod do Argentíny odporučil Augustin Justo. Bíró sa až na Argentínskom veľvyslanectve dozvedel, že A. Justo je Argentínsky prezident.

10. júna 1943 Bíró spolu s bratom v Argentíne predložili ďalší patent, a založili Biro Pens of Argentina (v Argentíne sa guľôčkové pero doteraz nazýva „birome“). Britská vláda patent odkúpila, aby mohli piloti Royal Air Force používať tento nový druh pera, lebo umožňovalo písanie aj vo vysokých nadmorských výškach, bez rozlievania atramentu.

V 60. rokoch 20. storočia sa guľôčkové pero rozšírilo do celého sveta. V mnohých krajinách sa nazýva jednoducho „biro“, alebo „biropen“. V Argentíne sa doteraz „Deň vynálezcov“ oslavuje 29. septembra, v deň Bírových narodenín.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Životopis L. Bíra (anglicky)

Maďarskí vynálezcovia
Argentínski vynálezcovia
Maďarské osobnosti židovského pôvodu
Argentínske osobnosti židovského pôvodu
Vynálezcovia židovského pôvodu
Osobnosti na argentínskych poštových známkach
Osobnosti z Budapešti
Zoznam najvyšších budov v Bratislave

V Bratislave sa momentálne nachádza desať budov s výškou nad 100 metrov, dve sú vo výstavbe a ďalšie sa plánujú. Najvyššou budovou je od polovice roku 2019 kancelárska veža Nivy Tower, s výškou 125 m. Aktuálne prebieha aj výstavba prvého mrakodrapu v Bratislave, Eurovea Tower s výškou 168 m.

Najvyššou stavbou v Bratislave je Televízna veža na Kamzíku s výškou 194 m po vrchol antény.

Dokončené budovy 

 Zoznam obsahuje iba budovy vyššie ako 60 metrov a prvú výškovú budovu v meste (Manderla) pre porovnanie.

Výškové budovy vo výstavbe a plánované budovy

Inžinierske stavby

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam najvyšších stavieb na Slovensku
 Zoznam najvyšších stavieb na Slovensku podľa okresu
 Zoznam najvyšších budov v Žiline

Iné projekty

Externé odkazy 

 Stránka s diagramami bratislavských výškových budov na skyscraperpage.com
 Stránka o bratislavských výškových budovách na emporis.com
 Zoznam všetkých projektov na skyscrapercity.com

Výškové budovy na Slovensku
 
Budovy v Bratislave
Najvyššie budovy v Bratislave, zoznam
Bratislava
Rodné číslo

Rodné číslo je číselný identifikátor prideľovaný obyvateľom Slovenska a Česka. Rodné číslo patrí medzi osobné údaje, dá sa z neho určiť dátum a miesto (resp. oblasť) narodenia a pohlavie osoby.

V iných štátoch takisto existujú identifikátory osôb, majú však odlišné tvary.

Stanovenie podľa zákona

Podľa zákona č. 301/1995 o rodnom čísle, paragraf 2: 
(1) Rodné číslo je trvalý identifikačný osobný údaj fyzickej osoby (ďalej len „osoba“), ktorý zabezpečuje jej jedinečnosť v informačných systémoch.
(2) Rodné číslo sa tvorí z dátumu narodenia osoby a z koncovky, ktorá je rozlišujúcim znakom osôb narodených v tom istom kalendárnom dni.
(3) Prvé dvojčíslie rodného čísla vyjadruje posledné dve číslice roku narodenia osoby, druhé dvojčíslie vyjadruje číselné označenie mesiaca narodenia osoby (u žien zvýšené o 50), tretie dvojčíslie vyjadruje číselné označenie dňa narodenia osoby v danom kalendárnom mesiaci.
(4) Rodné číslo pridelené osobe narodenej do 31. decembra 1953 je deväťmiestne s trojmiestnou koncovkou. 
(5) Rodné číslo pridelené osobe narodenej po 1. januári 1954 je desaťmiestne so štvormiestnou koncovkou; pritom celé desaťmiestne rodné číslo musí byť bezo zvyšku deliteľné číslom 11.

A zároveň podľa paragrafu 7 toho istého zákona ten, ktorého rodné číslo nespĺňa paragraf 2 (dokonca aj prevádzkovateľ systému, ktorý pracuje s rodnými číslami) sa má obrátiť na Ministerstvo vnútra SR, ktoré mu pridelí nové.

Zákon č. 18/2018 
Slovenská republika prijala novú úpravu spracúvania rodného čísla, len ako národného identifikátora (rodné číslo už nie je citlivým osobným údajom napríklad v zmysle GDPR) a to v § 78 ods. 4 zákona č. 18/2018 Z. z., a to na základe splnomocňujúceho ustanovenia nariadenia v čl. 87. Stále platí, že rodné číslo je zakázané zverejňovať, právo zverejniť rodné číslo ma iba dotknutá osoby, ktorej sa týka.

Prechod na iný systém 
Podľa informácií z júna 2019 Ministerstvo vnútra navrhovalo, že sa namiesto rodného čísla bude používať bezvýznamový identifikátor fyzických osôb, tzv. BIFO. Bude obsahovať desať náhodne pridelených číslic bez súvislosti s dátumom narodenia a malo by sa zaviesť počas najbližších desiatich rokov.

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Generátor rodného čísla
 Spracovanie, overovanie správnosti a generovanie rodných čísel v tabuľkových procesoroch a informačných systémoch

Spoločnosť
Pay per click

Pay per click (doslovne platba za klik) je jeden zo spôsobov platenia za reklamu na internete.

Princíp pay per click (PPC) spočíva v tom, že  inzerent za reklamu platí až vo chvíli, keď sa dá predpokladať, že zaúčinkovala, teda vo chvíli, keď na ňu potenciálny klient klikol. Platená reklama patrí dnes k najrýchlejším a k najjednoduchším spôsobom ako dosiahnuť ihneď viditeľné výsledky v predaji a návštevnosti. Oproti klasickým bannerom alebo miestam na portáloch má tu výhodu, že zákazník neplatí za zobrazenie, ale iba za reálneho návštevníka svojej stránky. Ďalšou výhodou týchto systémov je, že odkazy sa väčšinou zobrazujú na stránkach s relevantným obsahom. Tým je odkaz presnejšie namierený na kľúčového klienta, neobťažuje tam, kde sa ľudia zaujímajú o niečo iné. 

Jeden z najväčších propagátorov tohto systému je vyhľadávač Google alebo Yahoo. V USA investície do PPC predstavujú až 40% investícii do on-line reklamy. Na Slovensku dominujú Google AdWords a Facebook Ads.

PPC reklama je oproti iným formám internetového marketingu mimoriadna najmä presnou možnosťou zacielenia reklám. To je možné vďaka rôznym nástrojom a nastaveniam (kľúčovné slová, záľuby, umiestnenia atď.), ktoré firmy ako Google AdWords poskytujú.

Nevýhody 
Môže sa stať, že zákazník zaplatí aj za kliky tzv. „preklikávačov“. Kvôli ich eliminovaniu sa používajú algoritmy na odhalenie podozrivých kliknutí. Tzv. „vyklikávanie“ podľa rôznych údajov dosahuje v priemere od 0,1 % do 10 % všetkých kliknutí, v závislosti od systému. Prevádzkovatelia PPC majú tento fenomén ošetrený algoritmami, aby sa zabránilo zneužitiu PPC kreditu.

Internetový marketing
Bezdomovec

Bezdomovec môže byť:

 osoba bez domova, žijúca „na ulici“
 výraz používaný najmä v medzinárodnom práve označujúci osobu bez štátneho občianstva

Iné projekty
Čiernohorská republika

Čiernohorská republika alebo (jazykovo menej vhodne) Republika Čierna Hora (po srbsky Republika Crna Gora) môže byť:
súčasný štát, pozri Čierna Hora
Čiernohorská republika (1992–2006)
Ján Krajňák

Mons. Mgr. Ján Krajňák (* 10. júl 1924, Sedlice – † 23. február 2005, Košice) bol titulárny kanonik, emeritný prodekan gréckokatolíckej cirkvi a čestný dekan Gréckokatolíckej bohosloveckej fakulty Univerzity P. J. Šafárika.

Študoval na Vysokej bohosloveckej škole v Prešove a Cyrilometodejskej bohosloveckej fakulte Palackého univezity v Olomouci. Absolutórium z teológie získal 7. júla 1949. Z ďalšieho štúdia na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave v odbore slovenčina-filozofia ho vylúčili z ideologicko-kádrových dôvodov. Bol zaistený v Karlových Varoch v roku 1952, v apríli 1954 odsúdený na päť a pol roka pre "zločin velezrady proti republike". 

Od roku 1964 až po dôchodok pracoval ako jazykový korektor v košických tlačiarňach. Tajne prijal vysviacku za gréckokatolíckeho kňaza. V roku 1990 pripravoval obnovenie teologického štúdia v Prešove a stal sa prodekanom Gréckokatolíckej bohosloveckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika. Prednášal filozofické disciplíny, dejiny filozofie, kresťanskú sociálnu náuku a latinčinu.  Pápež Ján Pavol II mu v roku 1992 udelil titul Monsignore. Ešte v roku 1998 pracoval ako riaditeľ biskupského úradu v Prešove. Je autorom samizdatovej básnickej zbierky s názvom "Áno a nie", ktorá vznikla pod jeho vtedajším väzenským číslom AO - 34568. Pochovaný je na cintoríne v Sedliciach.

Externé odkazy 
 Ján Krajňák na www.sedlice.sk

Narodenia v 1924
Úmrtia v 2005
Slovenskí gréckokatolícki kňazi
Disidenti v komunistickom Česko-Slovensku
Slovenskí politickí väzni
Osobnosti zo Sedlíc
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Cirus

Cirus (po latinsky cirrus, Ci) alebo riasa je oblak s vysokou hladinou a je najčastejším oblakom tejto hladiny. Vzniká v oblastiach veľmi nízkych teplôt −40 °C až −50 °C. Pozostáva výlučne z ľadových kryštálikov veľkosti až do . Keď sú kryštáliky dosť veľké na to, aby mohli padať, niekedy prúdia nadol a dostanú sa do vetra fúkajúceho z rozličných smerov. Tým sa oblak roztiahne do dlhých chvostov (cirrus uncinus). Môže mať vzhľad kučier, závojov, či vlákien. Za denného svetla je biely a tenký, neprináša zrážky. Môžeme cez neho vidieť Slnko aj Mesiac. 

Tieto oblaky bývajú predzvesťou silnejšieho prízemného vetra. Tvoria sa aj po búrke ako zvyšok vrcholu oblaku kumulonimbus. Sú pozostatkom po nákovovom vrchole búrkového oblaku, ktorý od zvyšku mraku oddelil silný vietor vo veľkých výškach. Cirus však najčastejšie vzniká stúpaním stabilného vzduchu pozdĺž atmosférického frontu. Ako vzduch stúpa, s kondenzovaním čoraz väčšieho množstva vlhkosti vznikajú rozličné typy oblakov. Cirus vzniká až nakoniec a predstavuje posledné zvyšky vodných pár. Vzduch nad ním je mimoriadne suchý. Hoci cirrus vzniká ako posledný, je prvým oblakom ohlasujúcim približovanie frontu, zvlášť, ak postupne hustne. Dlhotrvajúce tenké a riedke cirry však naopak naznačujú pretrvávanie pekného počasia.

Cirus vzniká aj pri rýchlych pohyboch vzduchových hmôt nad vysokými pohoriami. Zaujímavosťou tohto oblaku je to, že sa bežne vyskytuje aj v atmosférach iných planét, napríklad v atmosfére Marsa, alebo Neptúna.

Cirrom sa podobajú nočné svietiace oblaky, ktoré ale v skutočnosti vznikajú v oveľa väčších výškach ako cirry.

Známe podtypy

Tvary 
 cirrus fibratus – Jednotlivé navzájom oddelené oblaky alebo súvislé oblaky s vláknitou štruktúrou. Neobsahujú háčiky ani chumáčiky.
 cirrus uncinus – Tvarom pripomína kučery bez zaoblených vrcholkov. Tento podtyp sa vyskytuje len u oblakov cirus.
 cirrus spissatus – Závojovitý, opticky hustý oblak, ktorého farba prechádza z typickej bielej až do svetlosivej.
 cirrus castellanus - Oblaky, ktoré v hornej časti majú kopovité vrcholky alebo vežičky, takže sa podobajú cimburiu.
 cirrus floccus - Oblaky v podobe vločiek alebo chumáčikov vaty, ktorých spodné okraje sú viac menej neostré, roztrhané a často sprevádzané virgou.

Odrody 
 cirrus radiatus – Lúčovito usporiadaný oblak s rovnobežnými vláknami.
 cirrus intortus - Zakrivené oblačné vlákna sú navzájom nepravidelne prepletené
 cirrus vertebratus - Časti oblaku sú usporiadané tak, že pripomínajú rybiu kostru alebo chrbticu a rebrá.
 cirrus duplicatus - Skupiny oblakov alebo vrstiev sú husto nad sebou naskladané v malých vzdialenostiach, niekedy čiastočne spojené.

Iné 
 cirrus tractus – Osobitný typ oblaku, vzniká z kondenzačnej stopy za lietadlom.

Galéria 

Oblaky
Arzén

Arzén (arsenicum) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku As a protónové číslo 33. Je to pevný polokov.

Významné zlúčeniny 

 Oxidy
 oxid arzenitý 
 oxid arzeničny

 Sulfidy
 sulfid arzenitý
 sulfid arzeničitý
 sulfid arzeničný

 Hydridy
 arzán (arzenovodík)

 Arzenidy
 arzenid kademnatý
 arzenid galitý

 Kyseliny
 kyselina arzenitá
 kyselina arzeničná

 Minerály arzénu
 Pozri: Minerály arzénu

Využitie 
 výroba polovodičových súčiastok. 
 pridáva sa do prípravkov na ochranu dreva, tabaku, bavlny alebo dokonca aj ovocia a zeleniny pred škodcami. 
 arzén obsahujú aj lieky, ktorými sa lieči syfilis (arsfenamín)

Iné projekty 

 
Polokovy
Karcinogény IARC skupiny 1
MTX Tatra V8

MTX Tatra V8 je dvojmiestny športový automobil s motorom nad zadnou nápravou postavený na báze mechanických skupín automobilu Tatra 613 a vyrábaný v prevádzke firmy Metalex.

Automobil bol určený jednak pre športovo založených zámožnejších motoristov, ako aj pre perspektívne nasadenie na pretekárskych tratiach – svojimi parametrami zodpovedal triede superšportových prototypov skupiny C.

Prvé vozidlo bolo predstavené verejnosti koncom roku 1991 počas autosalónu v Prahe. Predtým však prototyp absolvoval jazdné skúšky na polygóne závodu Tatra v Kopřivnici, ako aj jazdy na letisku v Mošnove a na cestnom okruhu v Moste.

Autorom návrhu dynamicky pôsobiacej športovej karosérie bol známy český dizajnér Václav Král. Základom karosérie bol tuhý a ľahký priestorový rám zvarený z oceľových rúrok kruhového prierezu a kombinovaný s rúrkami a nitovanými profilmi z ľahkých zliatin, na ktorom boli upevnené veľkoplošné povrchové panely zo sklolaminátu s vlepenými sklami. Dvere sa otvárali smerom hore vpred. Svetlomety v prednej časti boli výklopné. Predný a zadný diel karosérie bolo možné samostatne odobrať.
Do vozidla sa montoval upravený vzduchom chladený motor z Tatry 613 so zvýšeným výkonom a označením T623, a to buď v karburátorovom prevedení, alebo so vstrekovaním paliva Bosch K-Jetronic.

V roku 1997 sa vozidlo MTX Tatra V8 úspešne zúčastnilo pokusu o vytvorenie nového česko-slovenského rýchlostného rekordu. Supertatra riadená automobilovým pretekárom Ing. Petrom Boldom dosiahla na dni rekordov 8. mája na predpísanom meranom úseku 1/8 míle rýchlosť 210,895 km/h, pričom na dlhšej trati bola schopná dosahovať rýchlosť podstatne vyššiu.

Celkovo boli z pôvodne plánovanej stokusovej série vyrobené iba 3ks tohto zaujímavého automobilu (Česko - Muzeum v Lánech, Nemecko, Taliansko) a štvrtý voz bol ako stavebnica dodaný záujemcovi do USA. Niektoré pramene však udávajú počet vyrobených vozov 4+1.

Technické údaje 

 rázvor: 2400 mm
 dĺžka: 4600 mm
 hmotnosť: 1350 kg
 kolesá/pneumatiky: disky OZ Racing, pneu Pirelli Zero 245/70 ZR17 vpredu, 335/35/ZR 17 vzadu
 motor: Tatra 623, chladený vzduchom
 zdvihový objem: 3919 ccm
 výkon (kW/ot/min): 160/6000 – karburátor, 225/6700 – vstrekovanie, 
 maximálna rýchlosť v km/h: 246 (265 pri vstrekovaní)
 zrýchlenie 0-100km/h: 6,2 s (5,6 s pri vstrekovaní)

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.tatraklub.sk Tatra Auto Klub Slovakia
 http://www.tatra.cz Tatra A.S, oficiálna stránka
 http://www.tatraportal.com

Automobily Tatra
Športové automobily
Ľubovnianske kúpele

Ľubovnianske kúpele sú rekreačno-kúpeľnou osadou v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Hromovec, v údolí potoka Ľubovnianka. Je miestnou časťou obce Nová Ľubovňa, 10 km juhovýchodne od nej (vzdušná vzdialenosť len 3,5 km).

V polovici 19. storočia tu vznikli pri štyroch železito-zemitých minerálnych prameňoch kúpele na liečbu chorôb zažívacieho traktu. Počas 2. svetovej vojny kúpele zanikli. Kúpeľné budovy sú v súčasnosti využité na rekreačné účely.

V osade je tiež lesopark s dendrologicky pozoruhodnými drevinami a voľne prístupné minerálne pramene. Minerálna voda sa plní do fliaš a predáva pod názvom Ľubovnianka. Za osadou je lyžiarsky areál s tromi lyžiarskymi vlekmi. 

Je tu zriadený náučný chodník so šiestimi zastávkami, vedúci časťou historického lesoparku. Na paneloch informuje o histórii kúpeľov, okolitej flóre a faune a o cenných drevinách (jediné štyri exempláre borovice pyrenejskej na Slovensku, pričom jedna z nich má až 11 kmeňov). V umelom jazierku sa vyskytuje mlok karpatský.

Samotné kúpele sú akoby ukryté v lone okolitých, nie veľmi vysokých kopcov. Za nimi sú položené malebné obce, z ktorých každá skrýva pre návštevníka niečo zaujímavé. Osada leží 2 km od hlavnej cesty I/68 Stará Ľubovňa - Prešov a je východiskom do obce Nová Ľubovňa (žltá turistická značka) a ďalej do Nižných Ružbách.

Kúpele na Slovensku
Novarupta

Novarupta je sopka ležiaca na polostrove Aljaška v oblasti Katmai, asi 460 km juhozápadne od Anchorage. Novarupta je najnižšou sopkou v danej oblasti, vznikla roku 1912 pri najsilnejšom sopečnom výbuchu 20. storočia.

Erupcia v roku 1912 
Erupcia začala 6. júna 1912 a za 60 hodín vyprodukovala obrovskú masu sopečného popola a ryolitového prachu (objem 15 km3). Na konci vytvorila kalderu s rozmermi 3 × 4 km a menší, 65 m vysoký a 400 m široký lávový dóm. Pyroklastický prúd vytvoril Údolie desaťtísícov dymov. V oblasti Novarupty vznikla asi 2 km široká, nevýrazná plytká depresia. Okolie vulkánu je súčasťou Národného parku a rezervácie Katmai.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Novarupta na Global Volcanism Program 

Sopky Aljašky
Kaldery
Vrchy pod 1000 metrov v USA
Viktor Kubal

Viktor Kubal (* 20. marec 1923, Svätý Jur – † 24. apríl 1997, Bratislava) bol slovenský výtvarník, karikaturista, scenárista  a filmový režisér.

Viktor Kubal stál pri zrode prvého slovenského animovaného filmu – Studňa lásky (1943) v rámci Ústavu pre tvorbu učebných pomôcok Školfilm. Film inšpirovaný legendou o Trenčianskom hrade je jedným z mnohých, pri ktorých sa Kubal inšpiroval slovenskými legendami, tradíciami alebo folklórom.

Jeho štýl je charakteristický skratkovitou kresbou, humorom a premyslenou dramatizáciou príbehov. Je autorom mnohých animovaných filmov, ktoré získali početné zahraničné ocenenia. Herecky sa uplatnil vo filme Dávajte si pozor!.

Kubal výrazným spôsobom prispel k výtvarnému profilovaniu satirického časopisu Roháč. Tiež bol známy ako ľudový rozprávač s charakteristickým láskavým typom humoru.

Pochovaný je v Bratislave na Martinskom cintoríne. V roku 2006 bola na Kremnických gagoch sprístupnená plastika Kubalovho nosa v uličke slávnych nosov, o ktorú sa zaslúžil svojou tvorbou.

Tvorba 
 1969 až 1973 - Puf a Muf: réžia: Viktor Kubal
 1976 - Zbojník Jurko: réžia: Viktor Kubal 
 1980 - Krvavá pani: réžia: Viktor Kubal 
 1983 - Meteorológ, kamera: Milan Peťovský, réžia: Viktor Kubal
 1986 - Janko Hraško na chémii, kamera: Milan Peťovský, réžia: Viktor Kubal
 1987 - Marcipánová komédia, kamera: Milan Peťovský, réžia: Viktor Kubal

Krátke filmy 
 1974 Šach
 1976 Prezent
 1977 Kino
 1978 Rebrík
 1979 Jedináčik

Knihy 
 Viktor Kubal: Výlet Toma Pilbyho - Mladé letá, 1962
 Viktor Kubal: Otcovia a deti - Smena, 1963  
 Viktor Kubal: Ja a môj brat

Filmografia 
 1990 Dávajte si pozor!  ....dedo Slovák

Referencie

Externé odkazy 
 Viktor Kubal - osobnosti.sk

Slovenskí výtvarníci
Slovenskí režiséri kreslených filmov
Slovenskí karikaturisti
Slovenskí scenáristi kreslených filmov
Osobnosti zo Svätého Jura
Syr

Syr je mliečny výrobok, ktorý obsahuje mliečnu bielkovinu, tuky a ostatné zložky mlieka.

Syr sa vyrába zrážaním mlieka syridlom alebo kyselinou mliečnou. Používa sa mlieko kravské, ovčie, kozie či mlieko iných cicavcov. 

Syr sa používa surový, varený, pečený, údený i vysmážaný, konzumuje sa samotný alebo s rôznymi prílohami. 

Niektoré druhy syra:
 Brie
 Bryndza
 Balkánsky syr
 Čedar
 Eidam
 Ementál
 Parmezán
 Gouda
 Camembert
 Mozzarella
 Roquefort

Spotreba 
Francúzsko, Island, Fínsko, Dánsko a Nemecko mali najvyššiu priemernú konzumáciu syrov v roku 2014, priemerne 25 kg na osobu.

Balkánsky syr 
Balkánsky syr je druh mäkkého syra s typickou slanou chuťou a bielou farbou, ktorý sa využíva často pri výrobe zeleninových šalátov alebo šopského šalátu. Je napodobenina Gréckeho feta syru a Bulharskej sirene, ktorý bol vyrábaný pôvodne z ovčieho, kozieho a kravského mlieka, ale súčasné typy predávané v strednej Európe sú vyrábané z kravského mlieka. Skladá sa z 40 až 45 % tuku.

Iné projekty 

 
Mliečne výrobky
Grajnár (sedlo)

Grajnár () je sedlo medzi Malou Knolou a Javorom () vo Volovských vrchoch, v podcelku Knola.

Sedlom prechádza cestná spojnica Spišská Nová Ves - Rožňava, cesta II/533. Sedlo je tiež križovatkou turistických chodníkov, modro-značkovaný z Novoveskej Huty do osady Cechy, zeleno-značkovaný z Hnilčíka do Hnilca a žlto-značkovaný cez Pálenicu () tiež do obce Hnilčík.

V sedle je nefunkčný motorest Javor, v okolí lyžiarske bežecké trate.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Volovské vrchy
Štóske sedlo

Štóske sedlo () je sedlo v hrebeni Volovských vrchov, oddeľuje geomorfologické podcelky Kojšovská hoľa na severe a Pipitka na juhu.

Sedlom prechádza spojnica Medzev – Smolník (cesta II/548) a zároveň oddeľuje historické regióny Spiš a Abov.

V sedle stojí pútnická kaplnka navštívenia Panny Márie z roku 1757, okolo nej prechádza červeno značkovaný turistický chodník z Osadníka () do osady Štós-kúpele, ako súčasť Cesty hrdinov SNP (E8).

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Volovské vrchy
Úhornianske sedlo

Úhornianske sedlo () je výrazné trávnaté, z juhu postupne drevinami zarastajúce sedlo vo Volovských vrchoch medzi Panským vrchom () a Malou Pipitkou (). Je súčasťou predelu medzi podcelkami Zlatý stôl na severe a Pipitka na juhu.

Sedlom vedie cestná spojnica Rožňava - Smolník - Mníšek nad Hnilcom (cesta II/549). Zároveň spája región Spiša s regiónom Gemera.

Názov sedla je podľa obce Úhorná ležiacej východne pod sedlom.

Úhornianske sedlo je križovatkou turistických trás: červeno-značkovanej Cesty hrdinov SNP (E8) z Pipitky () do sedla Krivé () a zeleno-značkovanej z Úhornej do Krásnohorského Podhradia.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Volovské vrchy
Súľová

Súľová () je sedlo v západnej časti Volovských vrchov, oddeľuje podcelky Knola na západe a Zlatý stôl na východe. Znižuje sa medzi vrchmi Peklisko () a Smrečinka ().

Sedlom prechádza cestná spojnica medzi Spišom a Gemerom, spája Spišskú Novú Ves a dolinu Hnilca s Rožňavou a zároveň aj s dolinou Slanej. Cesta II/533 utvára asi dvadsiatku ostrých serpentín a je mimoriadne ťažko zjazdná.

Sedlom vedie červeno-značkovaná trasa Cesty hrdinov SNP (E8) medzi masívom Súľová a sedlom Dobšinský vrch ().

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Volovské vrchy
Besník

Besník () je sedlo na pomedzí troch geomorfologických celkov: Nízke Tatry na severozápade, Horehronské podolie na juhozápade a Spišsko-gemerský kras (ktorého je súčasťou) na juhu a východe. Zároveň oddeľuje dva podcelky Spišsko-gemerského krasu – Slovenský raj na severovýchode a Muránska planina na juhozápade.

Je to zníženina medzi vrchmi Rakytovec (), Kozovec () a Gregová (). Priamo pod sedlom pramení rieka Hron.

Sedlom prechádza významná spojnica Horehronia (Červená Skala) so Spišom (Poprad) – cesta I/66. Železničná trať Červená Skala – Margecany vedie Besnickým tunelom popod sedlo. Ide o najvyššie položený železničný tunel na Slovensku, keďže lom nivelety trate v strede tunela je súčasne najvyššie položeným miestom na tratiach normálneho rozchodu ŽSR.

Prístup 
 po  značkovanej Ceste hrdinov SNP (E8) z Čuntavy
 po  značkovanej Ceste hrdinov SNP (E8) z Telgártu a Kráľovej hole ()
 po  značke od Dobšinskej ľadovej jaskyne

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Vernárske sedlo

Vernárske sedlo alebo Popová () je sedlo oddeľujúce Nízke Tatry na západe od Slovenského raja na východe. Leží medzi Popovou () a Javorinou ().

Sedlom vedie významná cestná spojnica Horehronia a Gemera so Spišom (cesta I/66). Zároveň spája dolinu Hnilca s dolinou Hornádu.

Názov podľa obce Vernár ležiacej pod sedlom severovýchodným smerom, sedlo spája obec so železničnou stanicou pri osade Pusté Pole, ktorá je najodľahlejšou železničnou stanicou na Slovensku od rovnomennej obce (8 km).

Prístup 
 po ceste I/66 z Vernára

Externé odkazy 
 Turistická mapa

Referencie 

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Mihai Eminescu

Mihai Eminescu (* 15. január 1850, Botoşani – † 15. jún 1889, Bukurešť) bol rumunský básnik, najvýznamnejší predstaviteľ tamojšieho romantizmu. Študoval filozofiu vo Viedni.

Externé odkazy 
 stránka venovaná Eminescuovi (v rumunčine)

Rumunskí básnici
Básnici romantizmu
Osobnosti na bankovkách
Lev, šatník a čarodejnica

Lev, šatník a čarodejnica (orig. The Lion, the Witch and the Wardrobe) je fantasy román od C. S. Lewisa, chronologicky druhá (no podľa poradia vydávaných kníh prvá) a najznámejšia kniha zo série Kroniky Narnie.

Obsah 

Štyri deti, Peter, Susan, Edmund a Lucy Pevensiovci sú evakuované z Londýna počas 2.svetovej vojny a usídlené u starého profesora vo veľkom vidieckom sídle.

Deti preskúmavajú okolie a Lucy, najmladšia z detí, vlezie náhodou do šatníka a zistí, že vedie k snehom pokrytej krajine. Tu stretáva fauna Tumnusa, ktorý jej povie, že táto krajina sa volá Narnia a riadi sa pravidlami bezcitnej Bielej Čarodejnice, ktorá dohliada na to aby bola v Narnii stále zima.
 
Lucy sa vracia späť cez šatník do reálneho sveta a snaží sa o svojom dobrodružstve v Narnii povedať svojím súrodencom. Neveria jej však. O pár týždňov zase vstúpi cez šatník do Narnie spolu s Edmundom. Lucy sa mu však stratí a on namiesto toho stretáva Čarodejnicu, ktorá ho zláka sladkosťami a sľúbi mu silu a moc. Presvedčí ho aby sa pokúsil priviesť ostatné deti na jej zámok.

Keď Čarodejnica odíde, príde Lucy a obaja sa potom vracajú späť cez šatník. Edmund pred ostatnými neprizná, že Narnia je skutočná. Nakoniec situácia počas jednej hry zavedie všetky štyri deti do úkrytu v šatníku, kde sa čoskoro ocitajú v Narnii. Zisťujú, že Tumnus bol zajatý. Deti ukrýva pár hovoriacich bobrov pomenovaných primerane k svojmu vzhľadu ako Pán Bobor a Pani Bobrová.

Bobry prečítajú staré proroctvo, ktoré tvrdí, že keď dvaja synovia Adama a dve dcéry Evy obsadia štyri tróny v hrade Cair Paravel, moc Čarodejnice sa stratí. Bobry povedia pravdu skutočnému kráľovi Narnie - vznešenému levovi Aslanovi - ktorý bol dlhé roky nezvestný, ale teraz je zase „v pohybe“. Edmund medzitým dosiahne zámok Čarodejnice. Ona ho vezme so sebou aby mohla chytiť aj ostatné deti. Avšak jej sila zlyhá a roztopí vlákno jej veľkých saní. Ostatné deti dôjdu k Aslanovi a kajúcny sa Edmund je zachránený krátko pred tým ako sa ho Čarodejnica chystá zabiť.

Výmenou za prímerie požaduje Čarodejnica aby sa Edmund vrátil k nej, pretože prastaré právo jej dáva vlastníctvo nad každým zradcom. Aslan vedomý toho práva ponúkne sám seba výmenou za Edmunda a Čarodejnica s tým súhlasí. Aslan sa stáva jej obeťou, avšak vracia sa späť živý, pretože prastará mágia tvrdí, že ak namiesto vinníka podstúpi obetu nevinný, kamenný stôl praskne a aj samotná smrť ustúpi. Počas záverečného boja je Čarodejnica porazená a zabitá.

Deti sa stávajú kráľmi a kráľovnami a trávia v Narnii veľa rokov. Keď sa už ako dospelí nechtiac vracajú do nášho sveta, zisťujú že sú znova tými malými deťmi, ktorými boli predtým ako vstúpili do Narnie.

Kroniky Narnie
Knihy z 1950
Sfilmované knihy
Edward Teller

Edward Teller () (* 15. január 1908, Budapešť, Rakúsko-Uhorsko – † 9. september 2003, Stanford, Kalifornia, USA) bol americký fyzik maďarsko-židovského pôvodu. V USA je označovaný ako „otec vodíkovej bomby“.

Edward Teller bol jedným z najkontroverznejších vedcov 20. storočia a mal veľký politický vplyv. Presadzoval vývoj nových ničivejších zbraní, stal sa „architektom hviezdnych vojen“ (SDI). Tellerom sa nechal inšpirovať aj Stanley Kubrick vo svojom filme „Dr. Divnoláska alebo Ako som sa naučil nerobiť si starosti a mať rád bombu“.

Životopis 

Edward Teller sa narodil v Rakúsko-Uhorsku. Jeho otec, Miksa Teller, bol právnik, pochádzajúci z Nových Zámkov. Keď bol Edward malý, hovoril veľmi pomaly a jeho starý otec upozorňoval dokonca na to, že môže byť retardovaný. Teller zmaturoval v Maďarsku. Zaujímala ho najmä matematika, ale keďže otec mu kvôli lepšej možnosti zárobku odporučil štúdium chémie, zapísal sa Teller na Budapeštiansku technickú univerzitu. 2. januára roku 1926 Teller opustil Maďarsko kvôli Horthyho režimu a kvôli zákonu Numerus clausus.

V Karlsruhe najprv študoval matematiku a chémiu. Roku 1927 tu mal prednášku profesor Mark Hermann o kvantovej mechanike ako o základe chémie. Tellera zaujala daná problematika a tak začal študovať fyziku. Na jar roku 1928 sa už učil fyziku v Mníchove pod dohľadom   Arnolda Sommerfelda. V tom istom roku prišiel Teller o časť nohy pri dopravnej nehode električky. Od tej doby mal namiesto chodidla protézu a kríval až do konca života.  Na jeseň roku 1928 odchádza študovať do Lipska, kde bol jeho profesorom Werner Heisenberg. V roku 1930 tu získal doktorát z fyziky. V tom istom roku sa Teller spriatelil aj s ruskými fyzikmi Gergom Gamowom a s Levom Landauom, ktorí boli v tom čase v západnej Európe.

Teller sa neskôr zaoberal molekulárnou spektroskopiou. V tejto oblasti je jeho najznámejším objavom Jahn-Tellerov efekt (1937). Potom pracoval dva roky v Göttingene, kde sa stal asistentom neskoršieho nositeľa Nobelovej ceny, Jamesa Francka. Teller opustil Nemecko v roku 1933 a na krátku dobu odchádza do Anglicka a potom odchádza na rok do Kodane, kde pracoval pod vedením Nielsa Bohra. Roku 1933 sa oženil s „Mici“ (Mária Harkányi).

Neskôr Tellera pozýva do USA George Gamow. V roku 1938 tu spolu vypracovali teoretické základy termonukleárnych fúzií. Roku 1941 sa Teller stáva občanom USA.

Externé odkazy 
 Teller Edward na Encyklópedia SME
 Edward Teller page (anglicky)
 Vértes Attila: Teller Ede (1908-2003), megemlékezés (maďarsky)

Fyzici USA
Maďarskí fyzici
Absolventi George Washington University
Fyzici židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Projekt Manhattan
Nositelia Presidential Medal of Freedom
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Budapešti
Paul Erdős

Paul Erdős () (* 26. marec 1913, Budapešť, Rakúsko-Uhorsko – †  20. september 1996, Varšava, Poľsko) bol maďarský matematik židovského pôvodu.

Bol jedným z najvýraznejších matematikov 20. storočia. Za svoj život publikoval viac ako 1 500 článkov v oblasti teórie čísiel, kombinatoriky, teórie grafov, teórie množín, konštruktívnej teórie funkcií, teórie pravdepodobnosti a aj v rôznych oblastiach klasickej matematickej analýzy.

Paul Erdős zomrel na infarkt v roku 1996 na konferencii vo Varšave.

Pozri aj 
 Erdősova-Turánova hypotéza
 Szemerédiho veta

Iné projekty

Externé odkazy 
 Paul Erdős na MacTutor History of Mathematics archive. (anglicky)
 Paul Erdős na Hungary.hu (anglicky) 
 Paul Erdős (1913–1996) (česky)

Matematici USA
Maďarskí matematici
Matematici židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Nositelia Wolfovej ceny za matematiku
Osobnosti z Budapešti
Bitka pri vrchu Gilbóa

Bitka pri vrchu Gilbóa bol boj medzi Izraelitmi a Filištíncami, ktorý sa odohral v oblasti pohoria Gilbóa. Je opísaná v Biblii, v 1. knihe Samuelovej. Zdroj

Podľa biblického opisu pri nej zahynul izraelský kráľ Saul a jeho traja synovia: Jonatán, Abínádab a Malchíšúa:

„Filištínci boli Saulovi a jeho synom v pätách. Filištínci zabili Saulových synov Jonatána, Abínádaba a Malchíšúu. Keď zúril ťažký boj okolo Saula, zastihli ho lukostrelci, ktorí ho ťažko zranili. Vtedy povedal Saul svojmu zbrojnošovi: Vytas svoj meč a prebodni ma ním, aby neprišli tí neobrezanci, neprebodli ma a neurobili si zo mňa posmech. Ale zbrojnoš nechcel, lebo sa veľmi bál. Saul pochytil meč a naľahol naň. Keď jeho zbrojnoš videl, že Saul zomrel, i on naľahol na svoj meč a zomrel s ním. Tak zomrel v ten deň Saul, jeho traja synovia a jeho zbrojnoš a spolu s ním všetci jeho mužovia.“ (1. kniha Samuelova, 31. kapitola, 1-6)

Bitky Filištíncov
Dejiny Izraela
Dejiny Filištíncov
Bitky v Izraeli
Biblia

en:Saul#Battle of Gilboa and the death of King Saul
Breg

Rieka Breg je najdlhšia zdrojnica rieky Dunaj. Pramení vo výške  vo Schwarzwalde neďaleko mestečka Furtwangen. Prameň rieky sa nazýva aj prameň Dunaja a je to chránený prírodný pamätník. Breg sa spája s riečkou Brigach neďaleko mesta Donaueschingen a vytvára tak rieku Dunaj.

Povodie Bregu má plochu  a jej prameň leží asi  od rozvodia Dunaj/Rýn (najväčšie európske rozvodie). Iba  odtiaľ pramení rieka Elz, ktorá ústi do Rýna.
Pretože je Breg najdlhším prítokom Dunaja, považuje sa za geografický prameň Dunaja.

Iné projekty

Externé odkazy 
 obrázky Bregu 

Rieky v Nemecku
Ronaldinho

Ronaldo de Assis Moreira (* 21. marec 1980, Porto Alegre, Brazília), známejší pod prezývkou Ronaldinho Gaúcho alebo skrátene Ronaldinho je bývalý brazílsky profesionálny futbalista a ambasádor španielskeho klubu FC Barcelona. Najčastejšie hrával ako ofenzívny záložník, ale hrával taktiež na pozícii útočníka alebo krídelníka. V Európe hrával za Paris Saint-Germain, FC Barcelonu a AC Miláno. Hral aj za Brazílsky národný tím.

Kariéra 
Ronaldinho začal svoju profesionálnu kariéru v brazílskom mužstve Grêmio, kde hral od roku 1998 do roku 2001. V júni 1999 debutoval v  a hneď strelil gól. V roku 2001 Ronaldinho podpísal päťročný kontrakt s francúzskym Paris Saint-Germain, po ktorom nasledovali dlhé ťahanice medzi klubmi o odstupnom. Grêmio nakoniec dostalo 4,5 miliónov USD.

V roku 2002 pomohol Ronaldinho Brazílii k zisku titulu majstrov sveta. Medzi jeho najznámejšie okamihy na záverečnom turnaji patrí 35 metrov dlhý lob, ktorým vo štvrťfinále prekonal  brankára Davida Seamana.

V lete roku 2003 dal Ronaldinho najavo, že chce Paris Saint-Germain opustiť, pretože sa nekvalifikovalo do európskych pohárov. Tak začala medzi elitnými klubmi bitka o budúcu hviezdu, ktorú nakoniec ponukou 27 miliónov eur vyhrala FC Barcelona a vyfúkla Ronaldinha favorizovanému Manchestru United. Ronaldinho splnil očakávania a priviedlo Barcelonu k druhému miestu v La Lige v sezóne 2003-04. V ďalšej sezóne už Barcelona najvyššiu španielsku ligu vyhrala a úspešne bojovala aj v Lige majstrov. V decembri 2004 bol Ronaldinho asociáciou FIFA vyhlásený za najlepšieho futbalistu uplynulého roka. Ako kapitán priviedol brazílsku reprezentáciu k zisku Pohára konfederácie. Pelé ho zaradil medzi 125 najlepších žijúcich futbalistov sveta a za sezónu 2004-05 bol vyhlásený za najlepšieho útočníka Ligy majstrov. V decembri 2005 bol v ankete športových novinárov Zlatá ruka vyhlásený za najlepšieho európskeho futbalistu uplynulého roka. Okrem zisku ocenení pre najlepšieho hráča Európy spôsobilo rozruch natočené video, v ktorom veľmi presne a opakovane zasahuje bránkovú konštrukciu. V roku 2006 vyhral spolu s FC Barcelonou Ligu majstrov. V lete 2008 prestúpil do AC Miláno. V roku 2011 po neúspešnej sezóne 2010/2011 prestúpil do klubu brazíslkej ligy Flamengo. V decembri 2016 ponúkol svoje služby brazílskemu tímu Chapecoense AF, ktoré postihla letecká nehoda.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 Ronaldinho
 Photos and Videos Ronaldinho

Narodenia v 1980
Brazílski futbalisti
Hráči Paris Saint-Germain FC
Hráči FC Barcelona
Hráči AC Miláno
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006