joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paul Gascoigne

Paul John Gascoigne (* 27. máj 1967, Gateshead, Anglicko) je bývalý anglický futbalista, ktorý je považovaný za jedného najlepších futbalistov svojej generácie. V poslednom období pôsobil tiež ako tréner klubu Kettering Town v roku 2005. Hrával na pozícií stredopoliara postupne za kluby Newcastle United, Tottenham Hotspur, Lazio a Rangers. 57 krát nastúpil za Anglické národné futbalové mužstvo.

Úspechy 
Kolektívne:
 Majstrovstvá sveta 4. miesto, 1990
 Pohár FA, 1991
 Škótska liga, 1996 a 1997
 Škótsky pohár, 1996
 Škótsky ligový pohár, 1997

Individuálne:
 PFA Mladý hráč roka, 1988
 BBC športová osobnosť roka, 1990
 Hráč roka Škótskych hráčov, 1996
 Hráč roka podľa škótskej novinárskej asociácie, 1996
 Inaugurácia do Siene slávy anglického futbalu, 2002

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1967
Anglickí futbalisti
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1990
Hráči Newcastle United FC
Hráči Tottenham Hotspur FC
Hráči SS Lazio
Hráči Serie A
Hráči Rangers F.C.
Hráči Middlesbrough FC
Hráči FA Premier League
Telcom

Telcom je telekomunikačný operátor v Somálsku. Telcom je prvou väčšou súkromnou spoločnosťou, ktorá poskytuje telekomunikačné služby v Somálsku. Sídlo spoločnosti je v hlavnom meste Mogadišo, pobočky sú v Dubaji (Spojené arabské emiráty) a Londýne (Spojené kráľovstvo). Spoločnosť zamestnáva 750 zamestnancov.

Externé odkazy 
 Telcom Somálsko - oficiálna stránka

Podniky v Somálsku
Paul Newman

Paul Leonard Newman (* 26. január 1925, Shaker Heights, Ohio, USA – † 26. september 2008, Westport, Connecticut) bol americký herec, režisér a podnikateľ ocenený Oscarom, dvomi Zlatými glóbusmi, Emmy a mnohými ďalšími cenami.

Životopis 
Otec Paula Newmana (Arthur Samuel Neumann) bol maďarsko - poľského židovského pôvodu, matka (Terézia Fecková) bola Slovenka, rodáčka z dedinky Ptičie neďaleko Humenného. Herectvu sa venoval už v škole. Počas druhej svetovej vojny slúžil v americkom námorníctve ako strelec a obsluha rádia. Pôvodne ho zaradili do programu pre pilotov, ktorý musel kvôli farbosleposti opustiť.

Preslávil sa hneď svojím druhým filmom Niekto tam hore ma má rád (1956), kde si zahral boxera Rockyho Graziana. V dráme Dlhé, horúce leto (1958) si zahral hlavnú úlohu podpaľača Bena Quicka a zoznámil sa so svojou budúcou manželkou Joanne Woodwardovou.

Paul Newman bol známy svojím zanietením pre automobilový šport. Zúčastnil sa ako vodič niekoľkých súťaží cestných vozidiel a jeho tím vyhral viacero šampionátov otvorených kôl pretekov IndyCar. Bol spoluzakladateľom potravinárskej firmy Newman's Own. Svoj podiel na jej zisku venoval charite. V máji 2007 suma týchto darov dosiahla 220 miliónov dolárov.

Literatúra 
 LEVY, Shawn: Paul Newman. Praha : BBart, 2010. ISBN 978-80-7381-697-1
 O´BRIEN, Daniel: Paul Newman. Praha : XYZ, 2009. 382 s. ISBN 978-80-7388-232-7
 ZVONÍČEK, Petr: Paul Newman. Praha : Československý filmový ústav, 1987. 31 s.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Paul Newman na CSFD.cz 
 Paul Newman na imdb.com 

Filmoví herci USA
Filmoví režiséri USA
Osobnosti USA slovenského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Filmoví herci židovského pôvodu
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Držitelia Oscara za celoživotné dielo
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepšiu réžiu
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Emmy
Hollywoodsky chodník slávy
Osobnosti z Ohia
Osobnosti USA poľského pôvodu
Osobnosti USA maďarského pôvodu
Držitelia Screen Actors Guild Award
Rozprávači audiokníh
David Seaman

David Andrew Seaman MBE (* 19. september 1963, Rotherham, Spojené kráľovstvo) je bývalý anglický futbalový brankár. 

Počas svojej kariéry hrával za viaceré kluby, najznámejší bol počas pôsobenia v  Arsenale a naposledy hrával za Manchester City. 13. januára 2004 oznámil koniec svojej kariéry, bolo to po zranení ramena. 

V drese Arsenalu vyhral trikrát ligu (1991, 1998, 2002), štyrikrát Pohár FA (1993, 1998, 2002, 2003), ligový pohár v roku 1993 a Európsky pohár v roku 1994. Seaman bol tiež reprezentačným brankárom Anglicka; hral na Majstrovstvách sveta v rokoch 1998 a 2002 a na Majstrovstvách Európy v rokoch 1996 a 2000. Je hráčom s druhým najväčším počtom štartov (75) za Anglicko (prvým je Peter Shilton).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Photos and stats at sporting-heroes.net
 Soccerbase
 Profile at UpThePosh! The Peterborough United Database
  
 David Seaman in the Goalkeeping Museum
 Profil na FC Arsenal
 David Seaman v reprezentácii

Anglickí futbalisti
Hráči Arsenal FC
Hráči Manchester City FC
Hráči FA Premier League
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Osobnosti z Rotherhamu
Drakova rovnica

Drakova rovnica je matematická rovnica, ktorá teoreticky umožňuje vypočítať počet inteligentných foriem mimozemských civilizácií vo vesmíre, s ktorými je možné nadviazať kontakt. Sformuloval ju americký astronóm a rádioinžinier Frank Donald Drake v roku 1960.

Rovnica

Parametre rovnice 
N – predpokladaný výsledok, počet vyspelých inteligentných civilizácií schopných medzihviezdnej komunikácie
R* – prírastok nových hviezd v Galaxii za 1 rok
fp – percentuálny podiel hviezd, ktoré (podobne ako Slnko) majú okolo seba planetárne systémy
ne – priemerná hodnota počtu planét v planetárnom systéme, na ktorých panujú vhodné podmienky pre život
fl – percentuálny podiel planét, na ktorých sa život skutočne vyvinul
fi – percentuálny podiel planét, kde život vznikol a rozvíjal sa až k inteligentnej forme života
fc – percentuálny podiel inteligentných foriem života, ktoré dosiahli schopnosť aktívnej medzihviezdnej komunikácie
L – odhad dĺžky existencie inteligentnej životnej formy schopnej medzihviezdnej komunikácie

Rovnica by mala ukázať, koľko inteligentných foriem života existuje v našej Galaxii. Vzhľadom k neznalosti väčšieho množstva premenných, je však rovnica viac menej iba odhadom. Počas svojho zverejnenia bola ostrým námetom kritiky, ktorá poukazovala na to, že ide len o odhad, ktorý nereflektuje realitu. Na druhej strane sa množstvo neznámych neustále zmenšuje vplyvom lepších pozorovaní vesmíru a znalostí o ňom. Vzhľadom na neurčité členy v rovnici sa konečné odhady počtu inteligentných foriem života schopných medzihviezdnej komunikácie líši od autora k autorovi.

Rovnica hypotézy zriedkavej Zeme 

Profesori Ward a Brownlee zostavili rovnicu podobnú Drakeovej rovnici. Obidve sa pokúšajú odhadnúť počet mimozemských civilizácií na základe pravdepodobností uskutočnenia sa podmienok potrebných pre existenciu inteligentného života.

Pozri aj 
 Frank Donald Drake
 SETI
 Alternatívne biochémie
 Mimozemský život

Externé odkazy 

 Drakova rovnica (česky): http://www.czechnationalteam.cz/…
 Drake Equation (anglicky): http://www.daviddarling.info/encyclopedia/D/DrakeEq.html
 Natura 4/2004, Výjimečná Země (česky): http://natura.eri.cz/natura/2004/4/20040403.html
 Drakeova rovnice nejspíš přijde o část neznámých (česky): http://www.transhumanismus.cz/blog.php?…

SETI
Mimozemský život
Jay-Z

Shawn Corey Carter (* 4. december 1969, Brooklyn, New York, USA), známy pod umeleckým menom JAY-Z (kedysi štylizované, ako Jay-Z a Jay Z), je americký reper, hudobný producent a podnikateľ. Je jedným z finančne najúspešnejších hip-hopových umelcov a podnikateľov v USA. V roku 2014 magazín Forbes obhadol jeho majetok na 520 miliónov amerických dolárov. Celosvetovo predal približne 100 miliónov albumov a za svoju hudobnú tvorbu získal 21 cien Grammy a množstvo nominácií. V roku 2006 sa dostal na 1. miesto v zozname The Greatest MCs of All-Time televízie MTV. Tri z jeho albumov, Reasonable Doubt (1996), The Blueprint (2001) a The Black Album (2003) sú považované za míľniky hip-hopu, a všetky z nich sa dostali do zoznamu The 500 Greatest Albums of All Time časopisu Rolling Stone.

Ako podnikateľ a investor, je Jay-Z majiteľom klubu 40/40 Club a je spolutvorcom oblečenia Rocawear. Jay-Z je tiež bývalý CEO vydavateľstva Def Jam Recordings, spoluzakladateľ vydavateľstva Rock-A-Fella Records a zakladateľ spoločnosti Roc Nation. Ako hudobný umelec je s 13 albumami držiteľom rekordu za najviac albumov sólového interpreta v rebríčku Billboard 200. Dňa 11. decembra 2009 sa umiestnil na 10. miesto v zozname najúspešnejších hudobných umelcov popri Eminemovi, Nellym a 50 Centovi.

V roku 2008 sa zosobášil s americkou R&B speváčkou Beyoncé, s ktorou má tri deti.

Diskografia

Štúdiové albumy
 Reasonable Doubt (1996)
 In My Lifetime, Vol. 1 (1997)
 Vol. 2... Hard Knock Life (1998)
 Vol. 3... Life and Times of S. Carter (1999)
 The Dynasty: Roc La Familia (2000)
 The Blueprint (2001)
 The Blueprint2: The Gift & The Curse (2002)
 The Black Album (2003)
 Kingdom Come (2006)
 American Gangster (2007)
 The Blueprint 3 (2009)
 Magna Carta Holy Grail (2013)
 4:44 (2017)

Albumy spolupráce
 Jay-Z: Unplugged (so skupinou The Roots) (2001)
 The Best of Both Worlds (s R. Kelly) (2002)
 Unfinished Business (s R. Kelly) (2004)
 Collision Course (so skupinou Linkin Park) (2004)
 Watch the Throne (s Kanye Westom) (2011)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 Jay-Z na MySpace
 Jay-Z na Allmusic

Zdroj 

 
Reperi USA
Reperi afroamerického pôvodu
East Coast hip-hop
Hudobní producenti USA
Podnikatelia USA
Filantropi
Držitelia ceny Grammy
Držitelia ceny MTV Video Music Award
Beyoncé
Osobnosti z Brooklynu
Držitelia ceny Brit Award
Norman Mailer

Norman Kingsley Mailer (* 31. január 1923, Long Branch, New Jersey, USA – † 10. november 2007, New York, New York,) bol americký spisovateľ, dramatik, novinár, scenárista a filmový režisér. Svojimi reportážami a reportážnymi románmi sa zaradil k tzv. novému žurnalizmu.

Životopis 
Narodil sa do židovskej rodiny. Od roku 1939 študoval odbor letecké inžinierstvo na Harvardovej univerzite; štúdium ukončil po prerušení až v roku 1946. Roku 1942 musel narukovať do americkej armády, v rokoch 1944 – 1946 sa zúčastnil bojov v Tichomorí.

V roku 1969 kandidoval v primárkach Demokratickej strany na post starostu New Yorku. V jeho volebnom programe sa nachádzala aj bizarná požiadavka vyhlásiť New York za samostatný 51. štát USA. Vo voľbách skončil spomedzi piatich kandidátov až na štvrtom mieste s počtom hlasov 41136.

V roku 1970 na neho vo svojej knihe Sexual Politics zaútočila feministická teoretička Kate Millet. Označila ho – spolu s takými autormi ako D. H. Lawrence a Henry Miller - za propagátora patriarchálnej dominancie mužov nad ženami, priamo ho označila za „väzňa kultu mužnosti“. Mailer na útok odpovedal knihou The Prisoner of Sex (1971), v ktorej bránil z týchto obvinení nielen seba, ale aj spisovateľov D. H. Lawrenca a H. Millera. 

Bol šesťkrát ženatý a mal celkovo deväť detí. Zomrel na zlyhanie obličiek vo veku 84 rokov.

Získal dve Pulitzerove ceny za diela Armády noci a Katova pieseň. V roku 2008 sprístupnili jeho osobný archív.

Dielo (výber) 
Vo svojich románoch a reportážach sa pokúsil kriticky popísať problémy Spojených štátov.
 Nahí a mŕtvi (The Naked and the Dead) – 1948, protivojnový román, kde použil niektoré svoje vlastné zážitky z vojny v Pacifiku. Táto kniha bola jeho prvotinou a zároveň jeho najúspešnejšou. Osud vojakov na tichomorskom ostrove sa tu stal podobenstvom spoločenských vzťahov.
 Americký sen (An American Dream) – 1965 rozpráva o povojnovej Amerike.
 Prečo sme vo Vietname? (Why Are We in Vietnam?) - 1967
 Väzeň pohlavia (The Prisoner of Sex) - 1971
 Katova pieseň (The Executioner's Song) – 1979, za toto dielo dostal Pulitzerovu cenu – 1980. Román s dokumentárnymi rysmi o súdnom procese s dvojnásobným vrahom – Gary Gilmorom. Román sa veľmi prísne opiera o fakty, ale aj o osobné rozhovory s týmto vrahom.
 Dávne večery (Ancient Evenings)- 1983
 Ostrí chlapci netancujú (Tough Guys Don't Dance)- 1984
 Zámok v lesoch (The Castle in the Forest)- 2007. Román o detstve Adolfa Hitlera.

Reportáže:
 Biely černoch (The White Negro)
 Armády noci (The Armies of the Night) – text protestujúci proti Vietnamskej vojne, za knihu získal Pulitzerovu cenu.
 Oheň na Mesiaci (Of a Fire on the Moon) – 1970, text o prvom pristátí na Mesiaci

Diela v slovenských prekladoch

Referencie

Iné projekty 

Spisovatelia USA
Novinári USA
Osobnosti z New Jersey
McDonald's

McDonald's Corporation je jednou z najväčších reštaurácií rýchleho občerstvenia. Spoločnosť založili v roku 1940 bratia McDonaldovci, no jej rozmach začal až v roku 1955, kedy ju prevzal Ray Kroc, syn česko-slovenských emigrantov. V roku 1960 bola spoločnosť premenovaná na McDonald's Corporation.

Prevažnú časť ponuky tvoria rozličné burgery, najtypickejším produktom reťazca je Big Mac. V roku 2004 mala firma v 122 krajinách vyše 30-tisíc reštaurácií a obslúžila okolo 51 miliónov zákazníkov denne.

Časť reštaurácií neprevádzkuje firma priamo, ale poskytuje vlastníkom jednotlivých reštaurácií tzv. franchising, čo je právo prevádzkovať svoju živnosť pod menom McDonald's. Vo veľkej väčšine nevlastní ani objekt reštaurácie, iba jej vybavenie, stroje a zariadenia. Materská firma zabezpečuje a kontroluje úroveň jednotlivých reštaurácií a organizuje ich spoločnú marketingovú politiku a zásobovanie.

V 80. rokoch 20. storočia sa v USA objavil termín McJob. Označuje nepríťažlivé, málo platené činnosti s malými vyhliadkami do budúcnosti. Pôvodne označoval prácu pre McDonald's, dnes sa používa ako označenie pre každú prácu, kde je typická vysoká fluktuácia zamestnancov, nízky plat a nie príliš perspektívne zamestnanie. McDonald's sa však touto definíciou cíti poškodený, preto požiadal vydavateľstvo Oxford English Dictionary, aby bolo toto heslo odstránené, pričom v tomto slovníku sa nachádzalo od roku 2001.

McDonald's na Slovensku 
Prvá reštaurácia spoločnosti bola otvorená v októbri 1995 v Banskej Bystrici. V máji 1996 bola otvorená prvá reštaurácia v Bratislave na Námestí SNP, kým v októbri toho istého roka bola otvorená prvá reštaurácia franchisingového typu v Trnave. V súčasnosti (jún 2022) sa na Slovensku nachádza 38 reštaurácií. Počas roka 2010 navštívilo 23 reštaurácií 14,4 milióna zákazníkov. McDonald's dosiahol tržby 47,9 mil. € v roku 2010.

Referencie

Iné projekty 
.

Reštaurácie
Rýchle občerstvenie
Potravinárske podniky USA
Nadnárodné podniky
Ossip Zadkine

Ossip Zadkine alebo Osip Zadkin, vlastným menom Ioseľ Aronovič Cadkin  (* 14. júl 1890, Vitebsk, Bielorusko – † 25. november 1967, Paríž, Francúzsko) bol ruský sochár a grafik, od roku 1909 žil v Paríži, v rokoch 1914 – 1945 činný v New Yorku. 

V rokoch 1946 – 1953 profesor Akadémie de la Grande Chaumière v Paríži. Rané dielo vznikalo pod vplyvom kubizmu a A. Archipenka. Po období jednoduchých foriem, inšpirovaných prírodnými tvarmi, tvoril zložité expresívne skupiny spletitých tvarov a prederavených hmôt. 

 Hlavné dielo: Pomník zničeného mesta, Rotterdam.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Múzeum Ossipa Zadkina, Paríž
 Ossip Zadkine Research Center

Ruskí sochári
Bieloruskí sochári
Francúzski sochári
Ruské osobnosti židovského pôvodu
Bieloruské osobnosti židovského pôvodu
Francúzske osobnosti židovského pôvodu
Sochári židovského pôvodu
Osobnosti z Vitebska
Gymnázium (Ružomberok, Š. Moyzesa 21)

Gymnázium Ružomberok je štátne gymnázium, ktoré ponúka osemročné a štvorročné štúdium zamerané na cudzie jazyky a všeobecné zameranie. Sídli na ulici Štefana Moyzesa v Ružomberku, preto sa niekedy nesprávne označuje ako Gymnázium Štefana Moyzesa. Školu navštevuje približne 600 študentov a vyučuje tu okolo 40 pedagogických pracovníkov - profesorov. Zriaďovateľom školy je Žilinský samosprávny kraj. Gymnázium vzniklo v roku 1729.

História

Piaristické gymnázium 
Gymnázium Ružomberok patrí medzi najstaršie gymnázia na Slovensku. Jeho zakladacia listina bola schválená cisárom Karolom VI. 16. apríla 1729. Ako piaristické gymnázium v roku 1883 zriadilo osemročné štúdium. 25. februára 1919 piaristi dobrovoľne odovzdali gymnázium do správy štátu. Počas trvania piaristického gymnázia (1729-1918) študovalo na škole 22 775 žiakov.

Štátne gymnázium 
Od roku 1919 je gymnázium financované a pod správou štátu. Počas I.Slovenskej republiky sa gymnázium krátko volalo Slovenské gymnázium Andreja Hlinku. Od roku 1919 do roku 1995 na gymnáziu zmaturovalo 5 500 žiakov.

Šport a mimoškolské aktivity 
Gymnázium úspešne vychováva mladé basketbalistky a spolupracuje s klubom MBK Ružomberok. Medzi najväčšie úspechy patrí titul na školských majstrovstvách sveta v dievčenskom basketbale v roku 2007.

Na gymnáziu sú aktívne aj študentské krúžky s bohatou históriu. Tradíciu má hlavne turistický a dramatický krúžok. Študenti sa môžu taktiež stať členmi rybárskeho krúžku.

Významí absolventi 
 Anton Bernolák - rímskokatolícky kňaz a jazykovedec
 Emil Bohúň - ?
 J. Budaváry-Krička - ?
 Marcel Dúbravec - akademický maliar, grafik, ilustrátor a pedagóg
 Ľudovít Fulla - maliar, grafik, ilustrátor, scénograf a výtvarný pedagóg
 Ignác Grebáč-Orlov - kňaz, publicista, učiteľ, básnik
 Andrej Hlinka - rímskokatolícky kňaz a politik
 Ervín Holéczy (pseudonym Peter Zván) - lekár a spisovateľ
 Fedor Houdek - podnikateľ a politik
 Andrej Hrnčiar - divadelný herec a primátor Martina 
 Štefan Nikolaj Hýroš - rímskokatolícky kňaz a historik
 Vendelín Javorka - kňaz, misionár, rektor pápežského kolégia Russicum vo Vatikáne
 Frico Kafenda - hudobný skladateľ, dirigent, klavirista, pedagóg
 Alena Kánová - športovkyňa, paralympijská víťazka, právnička
 Atanázius Silvester Krčméry - pedagóg
 Dušan Makovický - lekár, publicista, spisovateľ, osobný lekár a priateľ L. N. Tolstého, prekladateľ
 Peter Marcin - herec a zabávač
 Tomáš Dezider Munk - člen jezuitského seminára, známa obeť holokaustu
 Ladislav Nádaši-Jégé - prozaik
 Karol Sidor - politik a novinár
 Vavro Šrobár - lekár a politik
 Ignác Wittmann - zakladateľ najväčšej medzivojnovej továrne na bryndzu a syry na Slovensku
 K. F. Palma - ?
 Andrej Radlinský - kňaz, národovec, jazykovedec, vydavateľ, redaktor, zakladateľ Spolku svätého Vojtecha, spoluzakladateľ Matice slovenskej
 František Skyčák - kňaz, filozof, publicista, rektor spišského seminára
 Milo Urban - prozaik, prekladateľ, novinár
 Ján Vojtaššák - kňaz a biskup
 Marián Kočner

Referencie

Externé odkazy 
 oficiálna webová stránka gymnázia

Gymnáziá na Slovensku
Školy v Ružomberku
Poludňový grúň

Poludňový grúň () je vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria v jej hlavnom hrebeni, približne  juhovýchodne od Terchovej.

Poloha 
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na rozhraní okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Terchová a Šútovo. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je východne ležiaci Stoh () a južne ležiaci severný vrchol Stien (). Severozápadne susedí vrch Grúň () s rovnomennou chatou pod vrcholom.

Opis 
Hôľnatý vrch v strednej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry je vďaka dostupnosti a výhľadu obľúbeným cieľom turistov. Hlavný hrebeň vedie od Veľkého Rozsutca () cez Stoh () a stáča sa južným smerom na vrch Steny () a ďalej na Chleb (). Blízkosť a dostupnosť z Vrátnej, no tiež rovnomenné lyžiarske stredisko na jeho svahoch s chatou na susednom Grúni, z neho robia atraktívnu a veľmi známu turistickú lokalitu. Severné svahy odvodňujú prítoky Stohového potoka, západné prítoky Varínky, východné svahy odvádzajú vodu Šútovským potokom priamo do Váhu. Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a západné svahy zasahujú do NPR Chleb.

Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu

Výhľady 
Poloha Poludňového grúňa v srdci Krivánskej Fatry ho predurčuje za obľúbený cieľ turistov. Na jednej strane ponúka len obmedzený rozhľad na okolité pohoria, na strane druhej je výborný výhľad práve na susedné malofatranské vrchy a celú Vrátnu dolinu. Prevažne trávnatý, z juhu nevýrazný vrchol je prakticky severný predvrchol Stien (). Umožňuje síce obmedzený, no ďaleký výhľad a mimo okolitých vrchov sú pri vhodných podmienkach pozorovateľné Veľký Choč, okolie Ďumbiera, časť Oravskej Magury, Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.

Prístup 
 po  červenej značke hlavným hrebeňom:
 zo sedla Medziholie cez Stoh ()
 zo Snilovského sedla cez Steny ()
 po  značke od Chaty Vrátna okolo Chaty na Grúni (

Referencie

Pozri aj 
 Krivánska Fatra
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Malej Fatre
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Kentucky Fried Chicken

Kentucky Fried Chicken, skr. KFC, je reťazec reštaurácií rýchleho občerstvenia, ktorý sídli v meste Louisville v americkom štáte Kentucky. Zameriava sa najmä na kuracie mäso vo vyprážanej podobe, v niektorých krajinách je však dostupné aj v inej úprave. Mäso okrem samostatných kúskov predáva aj vo forme burgerov, wrapov, v šalátoch a iných podobách.

Spoločnosť založil Colonel Harland Sanders ako Kentucky Fried Chicken v roku 1952. Na skrátený tvar sa premenovala v roku 1991. Od apríla 2007 spoločnosť začala znovu používať pôvodnú značku Kentucky Fried Chicken na niektoré popisy, balenia a reklamné predmety v Spojených štátoch.

KFC na Slovensku 
Prvá prevádzka na Slovensku bola otvorená 30. septembra 2006 v Trnave, nasledovala Banská Bystrica 28. marca 2007 a Bratislava 22. augusta 2007 (prevádzka na Obchodnej, neskôr boli otvorené ďalšie - na Námestí SNP (zatvorená v roku 2013), v Auparku a v Relaxxe).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Domovská stránka

Reštaurácie
Rýchle občerstvenie
Nadnárodné podniky
Potravinárske podniky USA
Karosa C 744

Karosa C 744 je model medzimestského kĺbového autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1987 až 1992 (funkčný prototyp bol vyrobený už v roku 1983 spojením dvoch krátkych autobusov Karosa C734).

Konštrukcia 

Autobus Karosa C 744 je konštrukčne odvodený od štandardnej linkovej verzie Karosa C734. Cieľom bola maximálna unifikácia so všetkými vozmi radu 700, a to v prvom rade kvôli montážnej linke, ktorá umožňovala vyrábať iba autobusy, ktoré mali rovnakú karosériu, iba s určitými rozdielmi podľa toho, či išlo o voz mestský, prímestský, zájazdový, atď., a v druhom rade to umožňovalo aj lepšiu dostupnosť náhradných dielov. Karosa C 744 je trojnápravový autobus s polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie. Skladá sa z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycím mechom (tzv. harmonika). U Karosy C744 je motor vzadu a je poháňaná zadná náprava. Na zabránenie neprimeraného vytáčania kĺbu sú na ňom umiestnené mikrosenzory, ktoré spínajú hydrauliku na narovnanie. To sa môže stať pri jazde do kopca na klzkom povrchu. Predná náprava LIAZ má nezávisle zavesené kolesá, stredná a zadná náprava sú tuhé a sú od maďarskej firmy Rába. Niektoré vozy C744 mali zadnú (hnaciu) nápravu typu A 018 (tzv. veľká Rába s redukciou kolies), neskôr sa začala montovať Rába A 009 (tzv. malá Rába bez redukcií), ktorú však mali aj vozy z rokov 1987. Pre cestujúcich sú určené troje dvojdielne elektropneumaticky ovládané výklopné dvere šírky . V prednom článku sa nachádzajú dvoje dvere, tretie sú umiestnené na zadnom článku. Sedačky v interiéri vozu sú rozmiestnené v usporiadaní 2+2 s uličkou v strede.

Výroba a prevádzka 

Rozhodnutie o výrobe kĺbového autobusu československej výroby padlo na začiatku 80. rokov 20 storočia. V tej dobe boli do Československa dodávané maďarské vozy Ikarus 280. Tento typ bol pomerne spoľahlivý, problémy však boli s náhradnými dielmi, ktoré museli byť dodávané z Maďarska. Do roku 1992, kedy bola výroba týchto autobusov ukončená, vyrobila Karosa 297 týchto autobusov.
Autobusy C 744 boli určené hlavne pre podniky ČSAD, ktoré tieto vozy nasadzovali na kratšie medzimestské linky, kde boli potrebné kapacitnejšie vozy, a kde nepostačoval štandardný autobus. Kvôli tomu, že Karosa predstavila model mestského kĺbového autobusu až v roku 1991, niektoré dopravné podniky ju začali prevádzkovať na bežných linkách MHD (napr. v Nitre, Prievidzi, Považskej Bystrici,Spišskej Novej Vsi, Prešove, Liptovskom Mikuláši, Košiciach alebo v Bratislave). V súčasnosti sú vozy C 744 v prevádzke iba v nízkom počte.

Iné projekty

Zdroje 
  www.mestskadoprava.net
 www.imhd.sk

Autobusy Karosa
Ulan-Ude

Ulan-Ude (, buriat. Улаан-Yдэ, do roku 1934 Verchneudinsk (Верхнеу́динск)) je hlavné mesto Buriatska v rámci Ruskej federácie, s približne 359 tisíc obyvateľmi.

Poloha 
Nachádza sa predhorí hôr Jablonovyj Chrebet, na sútoku riek Selenga a Uda, približne  juhovýchodne od Bajkalského jazera v nadmorskej výške , približne  od Moskvy. Mesto leží na transsibírskej magistrále a začína sa tu Transmongolská magistrála vedúca cez Ulanbátar do Pekingu.

Dejiny 
Ulan-Ude bolo založené v roku 1666 ruskými kozákmi ako pevnosť.

Iné projekty 

 
Mestá v Rusku
Buriatsko
Polda (počítačová hra)

Polda je názov série siedmych počítových hier od českej firmy Zima Software pre PC a mobilné systémy Android a iOS. Ide o humorné adventúry, v hlavnej role ktorých vystupuje policajt Pankrác. Toho dabuje český herec Luděk Sobota, ostatné postavy v hre dabujú také osobnosti ako Petr Nárožný, Jiří Lábus, Oldřich Kaiser, Vlastimil Bedrna, Bohdan Tůma a iný. Polda 1 bol v roku 1999 najpredávanejšou hrou v Česku, je to tiež najpopulárnejšia česká adventúrna séria.

Polda 1 
Prvá časť zo série s názvom Polda, aneb s poctivostí nejdřív pojdeš vyšla v roku 1998. Autorom bolo štúdio SleepTeam. Pankrác, policajt v obci Lupany sa vydáva na stopu únosov v obci. Hra má 2D grafiku, viaceré humorné časti a je označovaná za českú adventúrnu legendu. Pozitívne je vnímaný hlavne dabing a postavy.

Polda 2 
V roku 1999 vyšla Polda 2, pokračovanie jednotky. Tentokrát ide o úplne nový príbeh v novom prostredí s novou grafikou, pričom hlavný hrdina je stále policajt Pankrác. V druhej časti Polda 2 sa Pankrác ocitne v mestečku Marsias, kde odhaľuje zločiny. Vznikla tu revolučná teória naklonovania ľudí, ktorú prevádzkuje firma DNA revolution. Na začiatku hry niekto podpálil hotel a Pankrác tento zločin vyšetruje.

Polda 3 
Hra Polda 3 vyšla v novembri 2000 a medzi novinky patrí zaradenie medzihier do hry. Opäť je hra graficky prepracovaná a Pankrác sa tentokrát v nej hrá úlohu súkromného detektíva. Rieši spočiatku len triviálny prípad, unesenie kuchára, no ako neskôr zistí, pôjde o väčší prípad.

Polda 4 
Štvrté pokračovanie série vyšlo vo februári 2002 a zavedie Poldu do rôznych destinácií. Je prvou hrou v sérii, ktorá používa renderovanú 3D grafiku s motion capture animáciami a ktorá sa týka cestovania v čase.

Polda 5 
Piata časť vyšla v novembri 2005, tri roky po štvrtej. Používa opäť 3D renderovanú grafiku a týka se cestovania v čase, Pankrác cestuje do rôznych historických období.

Polda 6 
Šieste pokračovanie bolo vydané po 9 rokoch (v decembri 2014) a bolo oznámené len pár týždňov pred vydaním. Hra využíva 2D kreslenú grafiku. Tentokrát sa Pankrác zhostí prípadu ukradnutia zoznamu víťazov Oscarov. Počas celej hry sa objavujú hollywoodske hviezdy, iné slávne osobnosti alebo narážky na nich (Barrack Obama, Jack Nicholson, Johnny Depp atď.).

Polda 7 
Na siedme pokračovanie série v júni 2020 autori spustili crowdfundingovú kampaň na serveri HitHit, kde sa podarilo už počas prvých dní vybrať celú požadovanú sumu. Polda rieši prípad mimozemského stroja a navštívi stretnutie najväčších celebrít sveta. Znovu sú tu parodované známe osobnosti, napríklad Sylvester Stallone, Paris Hilton, Andrej Babiš, Zuzana Čaputová, Donatella Versace, Naomi Campbell, Donald Trump, Elon Musk, Quentin Tarantino, Darth Vader a Jay-Z. Hra vyšla 15. apríla 2022.

Hodnotenie
Jednotlivé diely hernej série Polda boli hodnotené následovne:

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálny web Poldy

Adventúry
České videohry
Série počítačových hier
Irkutsk

Irkutsk () je mesto v Rusku. Nachádza sa v južnej Sibíri na rieke Angara približne 70 km od Bajkalského jazera. Je centrom Irkutskej oblasti, leží na transsibírskej magistrále, 5200 km od Moskvy a má približne 588 tisíc obyvateľov (2004). V roku 2016 malo spolu so svojou aglomeráciou okolo 1,1 milióna obyvateľov.

Nachádza sa vo Východnej Sibíri, na brehoch rieky Angara, na mieste prítoku rieky Irkut. Leží asi 66 km od jazera Bajkal. Má silne kontinentálne podnebie s veľkými zmenami teplôt. V dôsledku blízkosti seizmicky aktívnej oblasti jazera Bajkal sú tu časté slabšie zemetrasenia. Mesto bolo založené v 17. storočí. Je jedným z najväčších miest na Sibíri.

Partnerské mestá 
  Dijon, Francúzsko
  Eugene, Oregon, USA
  Evian, Francúzsko
  Grenoble, Francúzsko
  Kanazawa, Japonsko
  Novi Sad, Srbsko
  Pforzheim, Nemecko
  Pordenone, Taliansko
  Strömsund, Švédsko
  Šen-jang, Čína
  Ulanbátar, Mongolsko

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 
Mestá v Rusku
Irkutská oblasť
Ursela Monnová

Ursela Monnová (* 2. december 1950 Berlín-Frohnau) je herečka a speváčka. Ako dcéra Švajčiara a Írky má švajčiarske občianstvo.

Ursela Monn bola vydatá za anglického režiséra Ralpha Bridleho. Druhým manželom je Michael Wintzer. Má syna menom Marc (* 1981). Ursela Monn žije v Berlíne.

Filmy 
 Die Faust in der Tasche (1978) 
 Warum die UFOs unseren Salat klauen (1979) 
 Einmal Ku'damm und zurück (1985) 
 Geld oder Leber (1986) s Mikom Krügerom a Falcom
 Wo ist Fred? (2006)

Televízia 

 Im Schillingshof (1973) 
 Hoftheater (1975, seriál) 
 Alle Jahre wieder – Die Familie Semmeling (1976) 
 Ein Mann will nach oben (1978, seriál) 
 So ne und so ne (1979) 
 Gold in Transvaal (1979) 
 Ick baumle mit de Been (1979) 
 Spiel im Schloß (1985) 
 Zieh den Stecker raus, das Wasser kocht (1986) 
 Bonner Affäre (1989) 
 Das Millionenerbe (1990) 
 Mich will ja keiner (1990) 
 Dr. Monika Lindt (1998, seriál) 
 Klinik unter Palmen (1999, seriál) 
 Tierärztin Dr. Mertens (2006, seriál)

Ocenenia 
 Goldene Kamera za Ein Mann will nach oben (1978) 
 Kunstpreis Berlin za Ein Mann will nach oben 
 Goldener Bambi (1979) 
 Ernst-Lubitsch-Preis (1985) za Einmal Ku'damm und zurück 
 Bundesfilmpreis: Filmband in Gold (1985) za Einmal Ku'damm und zurück 
 Verdienstorden des Landes Berlin (1997) 
 Bundesverdienstkreuz (2001) 
 Goldener Vorhang des Berliner Theaterclubs (2005) za rolu v Acht Frauen od Roberta Thomasa

Externé odkazy 
 http://www.ursela-monn.de/

Švajčiarske filmové herečky
Švajčiarske televízne herečky
Švajčiarske šansoniérky
Švajčiarske osobnosti írskeho pôvodu
Osobnosti z Berlína
Pleonazmus

Pleonazmus znamená aj všeobecne nadbytočné hromadenie synoným rozličného slovného druhu.
Pleonazmus (gréc. πλεονασμός - prebytok) je štylistická figúra, ktorá sa zakladá na opakovaní a hromadení slov rovnakého alebo blízkeho významu. Obyčajne ide o hromadenie synonymických výrazov. Pleonazmom sa výpoveď spomaľuje alebo určitá skutočnosť zdôrazňuje.

Príklad 

 Cesta k úspechu vedie jedine cez premyslenú, zodpovednú, serióznu prácu.
 Je to také ťažké, ak máš pracovať pokojne, tvorivo, čestne?
CD disk, LED dioda, VUB banka

Iné projekty 

Štylistické prostriedky
Izraelská vesmírna agentúra

Izraelská vesmírna agentúra (skratka: ISA, hebr. סוכנות החלל הישראלית – sochnut ha-halal ha-jisraelit; angl. Israel Space Agency) je izraelská štátna agentúra zaoberajúca sa vesmírom.

História 
Agentúra bola založená v júni roku 1983 ako hlavná koordninátorka kozmického programu Izraela nadväzujúca na Národný úrad pre kozmický výskum známy skôr pod skratkou NCSR (National Committee for Space Research), ktorý bol založený v roku 1960.

Súčasný program 
Kozmická agentúra je zameraná na vysielanie vojenských a komerčných družíc do vesmíru. Na rozdiel od väčšiny kozmických agentúr sú jej hlavnou náplňou vojenské a komerčné projekty, ktoré zďaleka predbehujú vedecké projekty. Spolu s Ruskom a Dánskom vypustí TAUVEX (Tel-Aviv UV Explorer), ktorý má slúžiť na výskum UV vĺn, na rakete Proton.

Zázemie 
ISA má dobré priemyselné zázemie. Izrael je vysoko industrializovaný, čo poskytuje dobré východiská pre budovanie zložitých družíc. Izrael je tradičným silným spojencom USA, ktoré Izrael podporujú (či už ide o predaj zbrojných systémov, technológií alebo o finančnú pomoc a pôžičky). Úzko spolupracujú aj agentúry ISA a americká NASA. Ročný rozpočet agentúry sa pohybuje okolo 50 miliónov dolárov.

Izrael vstúpil medzi krajiny s kozmickým programom vypustením prvého satelitu v roku 1988. Išlo o satelit z radu OFEQ. Ďalším medzníkom bola havária raketoplánu Columbia, na ktorej palube zahynul prvý izraelský kozmonaut plukovník Ilan Ramon. V súčasnosti ISA vyvíja nový rad pozorovacích teleskopov a malých (lacných) družíc.

Referencie

Zdroje 

Kozmické agentúry
Kozmonautika v Izraeli
Organizácie založené v 1983
Vynález skazy

Vynález skazy () je fantasticko-dobrodružný román Julesa Verna varujúci pred nebezpečenstvom zneužitia vedeckých objavov. Pirát Ker Karaje (alias gróf d'Artigas) unesie zo sanatória na americkom pobreží francúzskeho vynálezcu Rocha a jeho ošetrovateľa Harta, aby sa zmocnil jeho vynálezu (bleskometu). Roch je zaujatý vynálezom  a spolupracuje za peniaze s pirátmi. O vynález majú záujem mnohé strany, z nebezpečných situácií únoscovia vyviaznu najskôr s jeho pomocou. Vynálezca si uvedomí svoje postavenie až vtedy, keď má zbraň otočiť proti lodi so zástavou svojej vlasti. Obráti svoj vynález proti pirátom, vyhodí ostrov do povetria a sám pri výbuchu zahynie.

Iné projekty 

Knihy Julesa Verna
Sfilmované knihy
Pan European Game Information

Pan European Game Information (PEGI) je európsky systém hodnotenia obsahu elektronických hier. Systém vyvinula Európska federácia interaktívneho softvéru (Interactive Software Federation of Europe, ISFE) a začal sa používať v Apríli 2003. Momentálne PEGI používa 30 krajín Európy.

Systém PEGI slúži na to, aby sa spotrebitelia nestretli s hrami, ktoré nie sú vhodné pre ich vekovú kategóriu. Systém podporujú popri najväčších výrobcoch konzol, ako sú napríklad PlayStation, Xbox a Nintendo aj vydavatelia a vývojári interaktívnych hier v celej Európe.

Hodnotenia podľa veku 
PEGI má päť vekových kategórií, v Portugalsku sa používa mierne modifikovaný štandard:

V júni 2009 sa zaviedli nové farebné značenia:

Hodnotenie obsahu 
Systém definuje osem značiek varujúcich pred nevhodným obsahom:

Kde sa používa PEGI 
PEGI sa používa v 30 krajinách.

Pozri aj 
 CERO, Japonský klasifikačný systém 
 ESRB, Americký a Kanadský klasifikačný systém
 ELSPA, Britský klasifikačný systém
 USK, Nemecký klasifikačný systém
 OFLC (Australia), Austrálsky klasifikačný systém

Externé odkazy 
 PEGI
 Bezpečnostný kódex PEGI Online

Ratingové systémy
Call of Duty 4: Modern Warfare

Call of Duty 4: Modern Warfare je first-person shooter hra vyvíjaná firmou Infinity Ward a publikovaná firmou Activision pre Windows, PlayStation 3 a Xbox 360. Hra je štvrtým pokračovaním veľmi úspešnej série Call of Duty. Call of duty 4 sa na rozdiel od jeho predchodcov neodohráva počas druhej svetovej vojny.

Singleplayer

Hlavné postavy 
Počas singleplayer -ovej kampane môže hráč ovládať 2 postavy z pohľadu prvej osoby.

 Seržant John "Soap" MacTavish je členom 22. pluku jednotiek SAS. Hráč hrá za MacTavisha väčšinu hracieho času.
 Seržant Paul Jackson je člen prvej rozviedky USMC ("mariňákov") rozmiestnených na strednom východe. Hráč hrá za Jacksona päť levelov v prvej časti hry (Act I). 
 Kapitán Price veliteľ 22. pluku jednotiek SAS. Hráč hra za Prica v "spomienkovej časti hry".
 Yasir Al-Fulani prezident nemenovanej krajiny na strednom východe. Hráč sa dostane do "kože" Fulaniho pri jeho poprave.

Spojenci 
 Kapitán Price veliteľ 22. pluku jednotiek SAS.
 Gaz člen 22. pluku jednotiek SAS. Väčšinou sprevádza hráča pri hraní misií za SAS.
 Seržant Kamarov veliteľ Russian loyalist forces. Úlohou jeho jednotiek je pomáhať jednotkám SAS pri boji s Ultranacionalistami.
 "Nikolai" informátor. Podáva informácie o pohybe Ultranacionalistov.
 Poručík Vasquez člen prvej rozviedky USMC ("mariňákov"). Velí útoku na Khaleda Al-Asada. 
 Rotný Griggs člen prvej rozviedky USMC ("mariňákov").
 Kapitán MacMillan je ostreľovač za SAS. Viedol ostreľovačskú misiu, ktorej cieľom bolo odstrániť Imrana Zakhaeva.

Nepriatelia 
 Khaled Al-Asad veliteľ rebelov na strednom východe a spojenec Imrana Zakhaeva. 
 Imran Zakhaev veliteľ Ruských Ultranacionalistov.
 Victor Zakhaev syn Imrana Zakhaeva.

Externé odkazy 
 Call of Duty web
 Charlie Oscar Delta

Call of Duty
Akčné počítačové hry a videohry
First-person shooter
Počítačové hry z 2007
Počítačové hry
Moe Szyslak

Morris „Moe“ Szyslak (v českom znení „Vočko“) je fiktívna postava zo seriálu Simpsonovci. V originálnom znení postavu dabuje Hank Azaria. 

Je ilegálnym prisťahovalcom z Holandska a majiteľom svojho baru (Moe's Tavern), kde pracuje ako barman. Tu zároveň často býva a diskutuje s pravidelnými zákazníkmi: Barneym Gumblom, Homerom Simpsonom, Lennym a Carlom. Je najškaredším obyvateľom Springfieldu, z čoho má komplexy a niekoľkokrát sa pokúsil o samovraždu. V prvých sériach seriálu bol často obeťou Bartových telefonátov, v ktorých si z neho robí srandu.

Externé odkazy 
 Moe na stránke Simpsonovci.com

Simpsonovci
Fiktívne postavy
Alela

Alela alebo alelomorfa je dedičný základ znaku, jedna z viacerých alternatívnych foriem génu. 

Gén je úsek nukleovej kyseliny DNA, kódujúci určitý znak jedinca. Gén sa skladá obvykle z dvoch alel, pričom každá pochádza od jedného rodiča. Alely určujú, ako sa znak prejaví v organizme. 

Príkladom je gén farby očí, alely sú jednotlivé druhy farby (zelená, modrá, hnedá…) 

Podľa toho, aké alely sú v géne, tak sa prejaví znak, ktorý je génom kódovaný. Podnebie a vplyvy okolia nemenia genetickú informáciu. Môžu sa však uprednostniť niektoré znaky - alely - tým, že sú v určitom prostredí výhodnejšie. Tak budú jedinci s týmito alelami úspešnejší a nakoniec vytlačia tých menej úspešných. Genetická informácia je jedincovi daná pri jeho vývoji a až do jeho smrti sa nemení.

Každý jedinec dostáva v priebehu dedenia od matky i od otca pre každý znak jednu alelu. Pre jeden znak má teda jedinec dve alely. U alelového páru zodpovedného za vývin nejakej vlastnosti sú dve rozličné alely: alela A a alela B. V rámci dedenia sú možné rozličné kombinácie týchto alel. Jedinec ktorý zdedí obidve alely A, čiže AA, prevezme vlastnosť A. Jedinec, ktorý zdedí alely B, čiže BB, prevezme vlastnosť B. Jedinec, ktorý zdedil kombináciu AB, má v sebe vlastnosť A aj B, dominantnejšia vlastnosť (napr. A) sa prejaví vonkajším prejavom. Jedinec je však i nositeľom alely B, ktorá sa môže ďalej dediť. Ak sa potomok neskôr - aj o niekoľko generácií ďalej - skombinuje s jedincom, ktorý je taktiež nositeľom alely B, môže sa vyskytnúť nový jedinec, ktorý zdedí obidve alely B a prejaví sa uňho vlastnosť B. 

Gény, a tým aj alely, podliehajú genetickým mutáciám, ktoré, ak sú životaschopnejšie ako pôvodná genetická výbava, prirodzeným výberom vylepšujú vlastnosti jedincov.

Externé odkazy 
 Tomáš Pevný: Neuronové sítě a genetické algoritmy - vybrané aplikace při řešení některých technických problémů (pdf)
 Mendel's Principles of Heredity, William Bateson
 Jürgen Groth: Meine Moleküle. Deine Moleküle. Von der molekularen Individualität
 ALFRED: The ALlele FREquency Database 

Gény
Juraj Halenár

Juraj Halenár (* 28. jún 1983, Trnava – † 29. jún 2018, Bratislava) bol slovenský futbalista a reprezentant Slovenska. Po oslave svojich 35. narodenín dňa 28. 6. 2018 bol nezvestný a 30.6. 2018 nájdený bez známok života vo Vrakunskom lesoparku v Bratislave. Najpravdepodobnejšia verzia sa javí ako samovražda. Zanechal po sebe jedného syna.

Klubová kariéra 
Odchovanec trnavskej Lokomotívy obliekol postupne dresy troch bratislavských klubov. Prvý ligový gól strelil v drese Interu Bratislava 4. mája 2002 v stretnutí s Tatranom Prešov (3:0). S Artmediou Petržalka postúpil do skupinovej fázy Ligy majstrov 2005/2006. V 2. predkole zaznamenal v zápase s Celticom Glasgow (5:0) hetrik, čím prispel k najvyššej prehre slávneho škótskeho klubu v európskych pohároch. Majstrovské tituly získal s Artmediou Petržalka aj so Slovanom Bratislava. Po Róbertovi Semeníkovi druhý hráč, ktorý v slovenskej futbalovej lige dosiahol hranicu 100 gólov. Stý ligový gól strelil v drese Slovana 9. novembra 2011 proti Banskej Bystrici (3 : 2). Počas jesennej časti sezóny 2014/2015 sa stal so 125 gólmi historickým rekordérom slovenskej futbalovej ligy.

Reprezentačná kariéra
Zúčastnil sa už v mládežníckych reprezentáciách, na ME hráčov do 19 rokov 2002 bol členom mužstva, ktoré získalo bronzové medaily. Na MS hráčov do 20 rokov 2003 v Spojených arabských emirátov postúpilo Slovensko do osemfinále, kde prehralo s neskorším majstrom sveta Brazíliou 1 : 2 po predĺžení. V seniorskej reprezentácii debutoval 17. novembra 2007 v Prahe v stretnutí s Českom (1 : 3).

Ligové štatistiky 
 Prvý ligový gól: Inter BratislavaTatran Prešov 3:0, 4. 5. 2002
 Prvý ligový hetrik: Slovan BratislavaDukla B. Bystrica 5:0, 4. 4. 2009
 Stý ligový gól: Slovan BratislavaDukla B. Bystrica 3:2, 9. 11. 2011
 Najviac gólov v jednej sezóne: 16, Artmedia Petržalka, 2007/2008

Úspechy
Klubové
 Majster Slovenska: 2007/08, 2008/09, 2010/11, 2012/13, 2013/14
 Víťaz Slovenského pohára: 2008, 2010, 2011, 2013
 účasť v skupinovej fáze Lige majstrov 2005/2006
Reprezentačné
 ME hráčov do 19 rokov 2002 – 3. miesto
 MS hráčov do 20 rokov 2003 – osemfinále
Individuálne
 člen Klubu ligových kanonierov (127 gólov)

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.fcartmedia.sk/

Narodenia v 1983
Slovenskí futbalisti
Hráči FK Inter Bratislava
Hráči FC Petržalka 1898
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Obete samovrážd
Coronella

Coronella, po slovensky užovka alebo štíhlovka, je rod z čeľade užovkovité.

Druhy:
užovka hladká/štíhlovka hladká (Coronella austriaca)
užovka slučková/štíhlovka slučková (Coronella girondica)
Coronella brachyura

Užovkovité
Gennadij Vasilievič Sarafanov

Gennadij Vasilievič Sarafanov (; * 1. január 1942, Sineňkije – † 29. september 2005, Ščiolkovo) bol sovietsky kozmonaut.

Život 
Sarafanov v roku 1959 absolvoval Strednú školu č.16 v Saratove. V 14 rokoch vstúpil do Komsomolu a v 21 rokoch do Komunistickej strany. Po strednej škole bol rok na vojenskom učilišti Pribaltika a v rokoch 1960-1964 vyštudoval Balašovské vyššie letecké učilište a stal sa vojenským pilotom z povolania. Na svoj let čakal  deväť rokov. Pôvodne mal letieť na vojenskú stanicu Almaz, potom na Saľut 2, potom so Sojuzom 14. Dočkal sa v roku 1974, keď z Bajkonuru odštartoval na Sojuze 15 na obežnú dráhu. Na palube s ním letel Ďomin. Na Zem sa vrátili po dvoch dňoch, keď na obežnej dráhe uskutočňovali rôzne manévrovacie operácie, k orbitálnej stanici Saľut 3 sa však nepripojili, pretože im zlyhal automatický systém Igla. Viackrát do vesmíru neletel, aj keď mal, jeho lety však zrušili. V roku 1978 ukončil Vojenskú leteckú akadémiu J. A. Gagarina v Moskve ako kandidát technických vied. V roku 1990 získal hodnosť plukovníka. Potom prešiel na civilné zamestnanie, pracoval na radnici v Ščolkove ako  zástupca predsedu. Zomrel na pooperačné komplikácie vo svojich 63 rokoch. Bol ženatý, žena pracovala v tiež vo Hviezdnom mestečku.

Lety do vesmíru 
 veliteľ lode Sojuz 15 (26. august 1974 – 28. august 1974), posádka Sarafanov, Ďomin

Zdroje

Externé odkazy 
 http://www.lib.cas.cz/space.40/ASTRON/RUS/SARA-GV.HTM
 http://kosmos-news.kosmo.cz/kosmos69.htm

Narodenia v 1942
Úmrtia v 2005
Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Sovietski letci
Ruskí letci
Erik Groch

Erik Jakub Groch (* 25. apríl 1957, Košice) je slovenský básnik, knižný grafik a vydavateľ.

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Košiciach a po ukončení štúdií vystriedal viacero zamestnaní. Do roku 1989 pôsobil v prostredí košického umeleckého undergroundu. Na prelome 70. a 80. rokov sa prevažne s Marcelom Strýkom podieľal na vydávaní samizdatových literárnych zborníkov Trinásta komnata a Nacelle.

V novembri 1989 a bezprostredne po ňom aktívne vystupoval za Občianske fórum v Košiciach. V rokoch 19911992 bol spoluzakladateľom a spolueditorom literárneho almanachu Tichá voda I – III. V roku 1990 pracoval ako redaktor obnoveného týždenníka Kultúrny život, v roku 1992 si založil vlastné vydavateľstvo, ktoré neskôr nazval Knižná dielňa Timotej. Žije v Uloži neďaleko Levoče.

Dielo

Poézia 
 1985 – Súkromné hodiny smútku (pôvodne samizdatové vydanie, v roku 1989 vyšlo prepracované oficiálne vydanie a v roku 2000 reedícia v skrátenom autorskom výbere)
 1991 – Baba Jaga: Žalospevy
 1992 – Bratsestra
 1999 – Súkromné hodiny smútku
 2000 – To
 2001 – L´acinéma
 2005 – Druhá naivita / Zobrané a nové básne a príbehy
 2006 – Em
 2006 – Píšťalkár
 2007 – Infinity
 2011 – Mávnutie krídel. 42 slovenských haiku (spoluautor)
 2018 – nil, úvod
 2019 – melanchólia neviem
 2020 – Druhá naivita
 2021 – viety

Tvorba pre deti 
 2001 – Tuláčik a Klára
 2009 – Ábé, Aha a spol.
 2013 – Šlabikár päťmestia

Rozhlasová tvorba 
 1987 – Cililink
 1988 – Rozprávkolamy alebo Čo je čo a čo čo nie je
 1989 – Tuláčik a Klára

Ocenenia 
 2014: Najkrajšia kniha Slovenska 2013 (Cena Ministerstva kultúry SR) za celkovú výtvarnú a technickú kvalitu za knihu Šľabikár päťmestia.
 2022: Cena Dominika Tatarku za rok 2021 za básnickú zbierku viety.
 2022: prémia Literárneho fondu za pôvodnú slovenskú literárnu tvorbu 2021 v kategórii poézia za básnickú zbierku viety.

Referencie

Externé odkazy 
 Erik Jakub Groch – Literárne informačné centrum
 Diela Erika Grocha v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
 Erik Jakub Groch: Pred nami je večnosť. Nech už bude akákoľvek – rozhovor v denníku Postoj (2017)
 V lockdowne je náš organizmus, nie duša, hovorí básnik Groch, ktorý žije 21 rokov osamote v chalupe v Uloži – rozhovor Andreja Bána v Denníku N (2021)

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí básnici
Slovenskí ilustrátori
Slovenskí výtvarníci
Disidenti v komunistickom Česko-Slovensku
Laureáti Ceny Dominika Tatarku
Osobnosti z Košíc
Amoxicilín

Amoxicilín je liečivo, β-laktámové antibiotikum, ATC kód: J01CA04.

Sumárny vzorec amoxicilínu je C16H19N3O5S, mólová hmotnosť je 365,4 g/mol. 

Amoxicilín bol prvý raz dostupný v roku 1972. Je to aminobenzylpenicilín s baktericídnym účinkom spočívajúcom v schopnosti inhibovať syntézu bunkových stien baktérií.

Amoxicilín je určený na liečbu nasledovných bakteriálnych infekcií vyvolaných grampozitívnymi a gramnegatívnymi patogénmi citlivými na amoxicilín:
infekcie horných dýchacích ciest, vrátane infekcií uší, nosa a krku 
infekcie dolných dýchacích ciest 
infekcie dolných močových ciest
profylaxia endokarditídy u rizikových pacientov, t. j. pri chirurgickom zákroku v ústnej dutine alebo oblasti horných dýchacích ciest

Zvyčajne citlivé druhy baktérií na amoxicilín 
Grampozitívne aeróby
Bacillus anthracis
Listeria monocytogenes
Staphylococcus aureus (beta-laktamáza negatívny, citlivý na meticilín)
Streptococcus agalactiae
Streptococcus bovis
Streptococcus pyogenes
Gramnegatívne aeróby 
Helicobacter pylori 
Neisseria meningitidis
Anaeróby
Clostridium spp
Peptostreptococci
Aeróby typu Staphylococcus sú voči amoxicilínu rezistentné.

Nežiaduce účinky 

Nežiaduce účinky sú podobné ako pri iných β-laktámových  antibiotikách. Najčastejšími sú nevoľnosť (nauzea), zvracanie, hnačka a ľahká únava. Účinky na gastrointestinálny trakt sú väčšinou mierne a zvyčajne vymiznú buď v priebehu liečby alebo krátko po jej ukončení. Výskyt týchto nežiaducich účinkov je možné znížiť užitím amoxicilínu počas jedla.

Beta-laktámové antibiotiká
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Eurostav

Eurostav je slovenský odborný recenzovaný časopis pre oblasť stavebníctva a architektúry, ktorý vychádza od roku 1995. 

Redakčná rada časopisu pokrýva svojím zastúpením rozhodujúce oblasti stavebníctva a architektúry. Časopis nie je voľne v predaji, ale je zasielaný priamo predplatiteľom (projektanti, architekti, stavební podnikatelia, manažéri v stavebných firmách, investori, výrobcovia stavebných materiálov, pedagógovia a študenti stavebných a architektonických škol). Každé z 10 čísiel časopisu Eurostav je tematicky zamerané na aktuálne vybrané témy. Časopis vydáva Vydavateľstvo Eurostav, ktoré je  partnerom súťaži a výstavy z oblasti architektúry i stavebníctva a je vyhlasovateľom Ceny ARCH.

Externé odkazy 
 

Architektonické publikácie
Slovenské odborné časopisy