joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Emanuel Lehocký

Emanuel Lehocký (* 4. január 1876, Osuské – † 24. september 1930, Bratislava) bol slovenský sociálnodemokratický politik. Bol jedným zo signatárov Martinskej deklarácie.

Profesionálna kariéra 
Narodil sa v rodine remeselníka Jozefa Lehockého a jeho manželky Anny Lacóovej. Vyučil sa za krajčíra a v roku 1892 odišiel pracovať do Budapešti. V roku 1896 sa vrátil na Slovensko. V roku 1902 sa stal úradníkom nemocenskej pokladnice v Bratislave. Po vzniku ČSR bol členom revolučného Národného zhromaždenia a pracoval ako referent sociálnej spravodlivosti na Ministerstve s plnou mocou pre správu Slovenska. Pôsobil aj ako riaditeľ Robotníckej sociálnej poisťovne a riaditeľ Okresnej nemocenskej poisťovne v Bratislave.

Politická kariéra 
Počas pobytu v Budapešti vstúpil do do Sociálnodemokratickej strany Uhorska. Po jeho návrate na Slovensko bola v roku 1905 založená Slovenská sociálnodemokratická strana. Emanuel Lehocký bol zvolený za predsedu Výkonného výboru strany. Po nútenom začlenení ústrednej SSDS do Sociálnodemokratickej strany Uhorska bol až do roku 1918 na čele Slovenského výkonného výboru.

Emanuel Lehocký sa podieľal na príprave Deklarácie slovenského národa, ktorá bola vyhlásená 30. októbra 1918 v Martine a bol zvolený za člena Výkonného výboru Slovenskej národnej rady. Po martinskom zhromaždení pripravoval zjazd SSDS, ktorý sa zišiel 25. decembra 1918 v Liptovskom Mikuláši a bola na ňom prijatá deklarácia vernosti Československej republike. Bezprostredne po skončení zjazdu odcestoval spolu s ďalšími 23 delegátmi na XII. zjazd sociálnej demokracie do Prahy. Na tomto zjazde, ktorý sa uskutočnil v decembri 1918 sa zlúčila slovenská a česká sociálna demokracia do jednotnej Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej. Emanuel Lehocký sa stal členom jej Ústredného výboru a predsedom Slovenského výkonného výboru. V rokoch 1920 až 1925 vykonával funkciu senátora Národného zhromaždenia.

Novinárska činnosť 
Emanuel Lehocký sa zaslúžil o založenie Slovenských robotníckych novín, ktoré vyšli s finančným prispením českých sociálnych demokratov vo Viedni prvýkrát 1. októbra 1904 ako mesačník. V roku 1906 založil aj druhý mesačník Napred, ktorý sa objavoval vždy medzi dvoma číslami Slovenských robotníckych novín. Obidva mesačníky zanikli roku v 1909, keď namiesto nich začal vychádzať týždenník Robotnícke noviny. Pre svoju novinársku činnosť bol Lehocký niekoľkokrát policajne prenasledovaný a v roku 1907 bol odsúdený na dva mesiace väzenia a pokutu 600 korún.
 
Emanuel Lehocký je pochovaný na Ondrejskom cintoríne v Bratislave. Martin Rázus o ňom v roku 1934 napísal, že „nebol ani o mak menším národovcom, než ktorýkoľvek z našich najprvších“.

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 1
 Emanuel Lehocký na stránke SDSS

Slovenskí politici
Signatári Martinskej deklarácie
Narodenia v 1876
Úmrtia v 1930
Osobnosti z Osuského
Monty Python a Svätý Grál

Monty Python a Svätý Grál je filmová komédia z roku 1975 parodujúca legendu kráľa Artuša.

Externé odkazy 
 
 

Britské filmové komédie
Filmy podľa názvu
Filmy z 1974
Filmy Monty Python
Filmy režírované Terrym Jonesom
Endoplazmatické retikulum

Endoplazmatické retikulum alebo ER (endoplazmatické znamená „v plazme“, retikulum znamená „malá sieť“) je sústava cisterien (plochých dutých priestorov) a tubúl (kanálikov), ktoré sú ohraničené membránami, a ktoré sú často sieťovito prepojené a tiahnu sa cez veľkú časť cytoplazmy. 

Je to organela nachádzajúca sa skoro v každej eukaryotickej bunke.

Stavba 
Endoplazmatické retikulum je tvorené systémom vnútrobunkových membrán, vytvárajúcich systém kanálikov a cisterien, ktoré sú zvyčajne spojené s jadrovou a cytoplazmatickou membránou. ER zväčšuje vnútorný povrch bunky (celková plocha povrchu jeho membrán môže byť 30 až 40x väčšia ako plocha celého povrchu bunky), čo má význam pre metabolické procesy.

Delenie 
Rozlišujeme drsné a hladké ER.

Drsné endoplazmatické retikulum 
Drsné (granulárne) ER má na vonkajšom povrchu membrán naviazané ribozómy. Tento typ ER má predovšetkým význam pri syntéze štrukturálnych a enzymatických cytoplazmatických bielkovín. Takto vytvorené bielkoviny sú zabudované do plazmatických membrán alebo cestou Golgiho aparátu transportované mimo bunku. Novosyntetizované polypeptidy prechádzajú membránou do vnútra ER, ktoré vypĺňa tzv. endoplazmatická matrix a sú prakticky okamžite menené enzýmami viazanými na stenu cisterien ER na glykoproteíny.

Hladké endoplazmatické retikulum 
Hladké (agranulárne) ER je bez ribozómov a jeho úloha spočíva v syntéze lipidov (fosfolipidov, triacylglycerolu a cholesterolu), hormónov (steroidné hormóny v gonádach), v zabezpečovaní akumulácie a pohybu iónov Ca2+ v svalových vláknach (nevyhnutné pre kontrakciu), v bunkách pečene sú tu lokalizované detoxikačné enzýmy, enzýmy glykogenolýzy a ďalšie. Hladké ER v priečne pruhovaných svalových vláknach sa nazýva sarkoplazmatické retikulum. Hladké ER vzniká z drsného ER a je často priamo spojené s Golgiho aparátom.

Referencie

Iné projekty 

Bunka
Habitus

Habitus môže označovať:
všeobecne: celkový výzor alebo charakter
v biológii: súbor vonkajších znakov (celkový zjav, postoj a celkový výzor) organizmov, vrátane človeka; v botanike špeciálne: súbor takých vonkajších znakov rastlín, ktorý je podmienený prispôsobovaním sa prostrediu a dedičnými vlohami, pozri habitus (biológia)
v kryštalografii: celkový výzor kryštálu, pozri habitus kryštálu
v geológii: rozmiestnenie stavebných prvkov v celkovej tvarovej vnútornej stavbe, pozri habitus (geológia)
v psychológii: naučený akt správania, návyk alebo zautomatizovaný vzorec správania, pozri habitus (psychológia)
Ortuť

Ortuť (lat. Hydrargyrum; tvar na -ný/-natý znie ortutný/ortutnatý, nie ortuťný/ortuťnatý ) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Hg a protónové číslo 80. Je to jediný kov, a okrem brómu jediný prvok, ktorý je za normálnych atmosférických podmienok v kvapalnom stave. Kvôli veľkému povrchovému napätiu nevsiakne do podkladu, ale vytvára mierne sploštené kvapky. Tak ako iné kovy, je elektricky vodivý. Má katalytické vlastnosti, a preto sa používa na výrobu rôznych chemických zlúčenín, ako napríklad acetaldehyd a pod. Ortuťové výpary sú veľmi toxické.

Názov 
Ortuť poznali už v staroveku, kde ju nazývali buď živé striebro (argentum vivum), "tekuté striebro" (Theofrastos z Eresu) alebo "strieborná voda" (Dioskorides), odkiaľ pochádza aj súčasný latinský názov hydrargyrum (gr. hydro = voda, argyros = striebro). Nemecký názov Quecksilber je odvodený od živého striebra. Alchymisti jej priraďovali zvláštny význam a nazvali ju podľa posla bohov Merkúra, z čoho sa zachoval dnešný anglický názov mercury. Slovenský názov je prebraný z praslovanského pomenovania ortuť.

Alchýmia 
Ortuť je totožná s tvorivými silami vyššieho vedomia. Bola dôležitým prvkom pri alchymistických pokusoch.

Zdroje a využitie 
Hlavnou rudou ortute je cinabarit. V menšom množstve sa vyskytuje aj ako čistý kov. Používa sa v plynových výbojkách a ortuťových teplomeroch (laboratórnych, lekárskych a podobne). Vďaka kombinácii vodivosti a kapalného skupenstvá je základom analytickej metódy polarografie.

Obmedzenie 
Smernica RoHS obmedzuje použitie ortuti a ďalších 5 látok (kadmium, olovo, šesťmocný chróm, polybrómované bifenyly (PBB) a polybrómované difenylétery (PBDE)) pri výrobe elektrických a elektronických zariadení, ktoré sa vo veľkých množstvách dostáva na skládky, a tým prispieť k ochrane ľudského zdravia a životného prostredia. Obmedzenie sa preto netýka priemyselných, telekomunikačných, zdravotníckych, vedeckých atď. zariadení s dlhou životnosťou, ktoré sa vyrábajú v malých množstvách a pri ktorých sa dá predpokladať, že neskončia na skládke.:

Referencie 

 Zikmund, Miroslav Ing. RNDr. CSc.: Názvoslovie anorganických látok. 1970, SPN Bratislava.
 Pavelka, V. RNDr., Schütz, A. RNDr.: Anorganická chémia. 1974, SPN Praha.
 Současná zdravotní rizika expozice rtuti a jejím sloučeninám
 Neurotoxicita oruti

Iné projekty 

 
Prechodné prvky
Kovy
Tirolit

Tirolit je minerál kryštalizujúci v rombickej sústave, chemicky zložitý, hydratovaný  arzeničnan-uhličitan meďnato-vápenatý - CaCu5(AsO4)2(CO3)(OH)4·6H2O.

Charakteristika
Tirolit vytvárakrátke prizmatické kryštáliky a zhluky s vejárovitým usporiadaním. Je to zelený, modravozelený minerál s perleťovým leskom. Vryp tirolitu je svetlozelený.

Vznik
Vzniká na hydrotermálnych ložiskách sírnikov medi rozkladom ako druhotný minerál. U nás je pomerne vzácny.

Poznávanie
Je charakterisický svojím perleťovým leskom a nižšou tvrdosťou, v kyseline chlorovodíkovej sa rozpúšťa.

Výskyty na Slovensku
Ľubietová (Podlipa, Svätodušná, pri Banská Bystrica), Novoveská Huta (pri Spišská Nová Ves), Poniky (Drienok ložisko, Farbiště ložisko, pri Banská Bystrica), Špania Dolina (pri Banská Bystrica).

Iné projekty

Externé odkazy
 
 Tirolit na mindat.org

Rombické minerály
Fosfáty, arzenáty a vanadáty
Bodová grupa mmm
Minerály vápnika
Minerály medi
Minerály arzénu
Minerály kyslíka
Minerály uhlíka
Minerály vodíka
Linus Torvalds

Linus Benedict Torvalds (* 28. december 1969, Helsinki, Fínsko) je fínsky programátor, ktorý začal vývoj Linuxu, jadra operačného systému a dodnes je správcom hlavnej vetvy vývoja.

Inšpirovaný Minixom (jadro a operačný systém vyvinutý Andrewom Tanenbaumom), cítil potrebu schopného UNIXového operačného systému, ktorý by bolo možné prevádzkovať na jeho domácom PC. Torvalds začal s vývojom pôvodne vo svojom voľnom čase a s vlastným vybavením.

Spustenie projektu Linux 
V treťom ročníku štúdia na Helsinskej Technickej Univerzite na diskusnom fóre o Minixe uverejnil príspevok, v ktorom o svojom vtedy malom projekte hovoril. Linus Torvalds nahral prvú verziu jadra Linuxu na FTP server, ktorého správcom bol Ari Lemmke. Ari Lemmke dal súboru meno Linux, čo je spojenie slov Linus a Unix.

K vývoju Linuxu sa rýchlo pripojilo mnoho vývojárov a rýchlosť vývoja začala rapídne stúpať.

Životopis 
Patril k švédsky hovoriacej menšine vo Fínsku. Jeho otec bol komunista a študoval rok v Moskve. Jeho manželka Tove Torvaldsová je šesťnásobnou majsterkou Fínska v karate a má s ňou 3 dcéry. Po ukončení štúdia sa Linus Torvalds presťahoval do USA, kde žije dodnes.

Iné projekty 

Linux
Fínski programátori
Programátori USA
Fínski ateisti
Ateisti USA
Fínske osobnosti švédskeho pôvodu
Osobnosti USA švédskeho pôvodu
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Helsínk
Zdravie

Zdravie je stav telesného, duševného a sociálneho blaha. Je to opak choroby, nielen jej neprítomnosť alebo poruchy funkcie. Zdravie je forma existencie organizmu, ktorá sa buď vylučuje s chorobou, alebo prechádza do choroby.

Svetová zdravotnícka organizácia definuje zdravie ako „stav kompletnej fyzickej, duševnej a sociálnej pohody a nielen ako stav neprítomnosti choroby a slabosti”. Napriek tomu, že to je užitočná a presná definícia, niekto to môže považovať za idealistické a nereálne. Podľa tejto definície SZO, 70 – 95 % populácie je nezdravých.

Zdravie je optimálny funkčný stav živého systému v totalite jeho aktívnych a reaktívnych životných prejavov. Toto optimum ako konkrétna totalita možných životných prejavov je rozdielne u jednotlivých druhov a v rámci druhov u populácií, pohlaví, indivíduí, resp. v jednotlivých štádiách individuálneho vývinu.

Podľa všetkého, čo bolo doteraz povedané, nie je zdravie trvalý a nepremenný stav. Ide o dynamický proces, ktorý vychádza zo sústavného vzájomného pôsobenia organizmu na prostredie a naopak, vedie k maximálnemu rozvoju daných možností organizmu a prostredia, je to schopnosť vyvážiť zmeny vonkajšieho prostredia. Zmierňuje stupnicu nárokov na prostredie. Pod nárokmi prostredia sa rozumejú extrémne, teplotné, tlakové a iné výkyvy vonkajšieho prostredia a zdravie je schopnosť organizmu adaptovať sa na toto vonkajšie prostredie. Na vonkajšie prostredie a interakciu organizmu s ním sa dívame z fyzikálneho, chemického, biologického a psychického aspektu, ktorý treba chápať v dimenziách objektivity a subjektivity, kvality a kvantity.

Pojem zdravia je základným pojmom všeobecnej biológie a medicíny.

Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť 
Význam zdravia pre jedinca a spoločnosť je jasný. V zdravej spoločnosti sa môže vyvíjať zdravý jedinec a zdraví jedinci tvoria zdravú spoločnosť. Ľudská spoločnosť sa vyvíja a na to potrebuje čoraz viacej materiálnych hodnôt, ktoré si môže zadovážiť rozšírením reprodukcie spoločenskej výroby. Na toto rozšírenie produkcie potrebuje zabezpečiť reprodukciu osobného-subjektívneho činiteľa, čiže pracovnú silu a rozvíjať jej schopnosti, ako aj pasívneho činiteľa čiže výrobné prostriedky. Pre jedinca má tiež zdravie samozrejme obrovský význam, ktorý by sa mohol vyjadriť už uvedenou definíciou WHO o zdraví, ako aj vyššie uvedenými vzťahmi.

Zabezpečenie zdravia pre spoločnosť, ako bolo už uvedené, má veľký význam pre jedinca.
Na Slovensku bol na tento účel vydaný zákon č. 355/2007-Zbierka zákonov SR.

Zdraviu sa ľudia venovali aj v minulých storočiach. Napr. Katechyzmus o zdravi pro obecný lid a školskou mládež z r. 1795 sa venuje životospráve, hygiene a zdravotno-osvetovým témam.

Iné projekty

Zdroje 

  www.zdravie24.sk
  www.zdravie.sk
 Katechyzmus o zdraví pro obecný lid a školskou mládež dostupný v digitálnej knižnici v elektronickej podobe.

 
Medicína
Biológia
Verejná správa

Verejná správa je činnosť vykonávaná orgánmi štátnej správy, samosprávy a verejnoprávnymi inštitúciami pri zabezpečovaní verejných úloh. Jej hlavným cieľom je prevádzkovanie verejného blahobytu prostredníctvom posilnenia občianskej spoločnosti a sociálnej spravodlivosti.

Modely verejnej správy 

Na Slovensku existuje takzvaný paralelný model, v ktorom je štátna správa úplne oddelenou, samostatnou zložkou verejnej správy. V iných štátoch môže byť takzvaný integrovaný model verejnej správy, pri ktorom sú niektoré orgány verejnej správy súčasne orgánom štátnej správy aj orgánom samosprávy.

Verejná správa na Slovensku 

Verejná správa na Slovensku je organizovaná na troch úrovniach: štát – kraj – obec.
Slovenská republika je územnosprávne rozdelená na 8 krajov a 2 890 obcí. Krajská samospráva vznikla v rámci decentralizácie verejnej správy 1. januára 2002.

Rozdelenie 

 Štátna správa
 Ústredná štátna správa – vláda, ministerstvá, ústredné orgány štátnej správy
 Miestna štátna správa – 72 okresných úradov (krajské úrady boli zrušené zákonom č. 254/2007 Z.z.; rovnako obvodné úrady zanikli z dôvodu reformy štátnej správy "ESO" v roku 2013)
 Samospráva
 Územná samospráva
 Miestna územná samospráva – obce a mestá
 Regionálna územná samospráva – vyššie územné celky, ktorými sú samosprávne kraje
 Záujmová samospráva – súdna samospráva, verejnoprávne korporácie v oblasti poisťovníctva, zdravotníctva, sociálnych vecí, životného prostredia, kultúry, školstva, telovýchovy atď.
 Špecializovaný druh - moderný druh samosprávy s verejnoprávnymi inštitúciami, ktoré patria do štruktúry verejnej správy (NBS, Matica slovenská, Sociálna poisťovňa, Zdravotné poisťovne...), zaraďujeme ich pod samosprávu a však vykonávajú úlohy, ktoré majú skôr charakter štátnej správy.

Externé odkazy 
 Verejný informačný portál - Občan.sk – projekt eEurope+, elektronizácia verejnej správy
 Štruktúra verejnej správy v SR na stránkach mesta Trenčín
 Verejná správa SR (RTF)
 Krajské a obvodné úrady
Július Brocka

Ing. Július Brocka (* 1. január 1957, Modra) je slovenský stavebný inžinier a politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, podpredseda KDH a bývalý minister práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenska. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na 4. mieste kandidátky KDH.

Profesionálna prax  
 1981: absolvoval štúdium v odbore statika stavebných konštrukcií na Stavebnej fakulte SVŠT v Bratislave
 19811990: Stavoprojekt Trnava

Stranícka kariéra  
 1990: člen Kresťanskodemokratického hnutia (KDH)
 1996: člen predsedníctva KDH
 1997: predseda krajskej rady KDH Trnavského kraja
 1998: člen Slovenskej demokratickej koalície (SDK)
 2000: podpredseda KDH pre ekonomiku

Politická kariéra  
 19901992: poslanec Slovenskej národnej rady zvolený za KDH predseda poslaneckého klubu KDH
 19921994: poslanec Národnej rady zvolený za KDH
 1994: minister práce, sociálnych vecí a rodiny vo vláde Jozefa Moravčíka
 19941998: poslanec Národnej rady za KDH, podpredseda Výboru pre financie a rozpočet
 19982002: poslanec Národnej rady zvolený za SDK, podpredseda Výboru pre financie a rozpočet
 20022006: poslanec Národnej rady za KDH, predseda výboru pre sociálne veci a bývanie, člen Stálej delegácie NR SR do Zhromaždenia Západoeurópskej únie
 20062010: poslanec Národnej rady za KDH, člen Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a Výbor NR SR pre financie, rozpočet a menu
 20102012: poslanec Národnej rady za KDH, predseda Výboru NR SR pre sociálne veci
20122016: poslanec Národnej rady za KDH

Referencie 

Osobnosti z Modry
Stavební inžinieri
Slovenskí inžinieri
Politici KDH
Politici SDK
Poslanci SNR
Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Ministri práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
Absolventi Stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Jozef Buček

Mgr. Jozef Buček (* 6. mája 1960, Košice) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za stranu SMER-SD.

Životopis 
Jozef Buček absolvoval v roku 1984 Pedagogickú fakultu UPJŠ v Prešove. Do roku 1992 pracoval ako učiteľ a riaditeľ základnej školy. Od roku 1992 do 1994 bol obchodným riaditeľom UPRAKO a.s. Košice a od 1994 do 2002 generálnym riaditeľom UNIKO a.s. Košice.

Vo volebnom období 20022006 bol poslancom NR SR za stranu SMER (od roku 2005 SMER - sociálna demokracia). Za poslanca za stranu SMER-SD bol zvolený aj vo volebnom období 20062010 , ale od 20. júla 2006 sa vzdal mandátu a nastúpil do funkcie štátneho tajomníka Ministerstva vnútra SR.

Od 29. novembra 2006 sa stal splnomocnencom vlády pre zabezpečenie vstupu SR do Schengenského priestoru. Od 19. augusta 2009 bol splnomocnencom vlády pre integrovaný záchranný systém (IZS).

Vo voľbách v roku 2010 bol opätovne zvolený za poslanca za SMER-SD. Stal sa členom výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť, osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS a vedúcim stálej delegácie NR SR v Zhromaždení Západoeurópskej únie.

Od roku 2016 do roku 2020 bol poslanec NR SR zvolený za stranu SMER-SD. Kandidoval na 50. mieste. Dostal 1 753 platných prednostných hlasov. Bol overovateľom výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť a podpredsedom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva. Do parlamentu sa dostal v apríli ako náhradník po odstúpení Jána Počiatka.

Referencie

Externé odkazy 
 Osobná stránka Jozefa Bučeka

Narodenia v 1960
Žijúci ľudia
Osobnosti z Košíc
Absolventi Univerzity Pavla Jozefa Šafárika
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Štátni tajomníci Ministerstva vnútra Slovenskej republiky
Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Ján Cuper

Doc. JUDr. Ján Cuper, CSc. (* 25. november 1946, Dubová) je slovenský advokát, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.

Vo volebnom období 20022006 nastúpil na zaniknutý mandát poslanca Sergeja Kozlíka za ĽS-HZDS. 

Až do vystúpenia zo strany bol predsedom bratislavskej krajskej organizácie ĽS-HZDS. Potvrdil ho v nej 6. marca 2006 krajský snem strany. Z ĽS-HZDS vystúpil 16. marca 2006, potom ako sa nedostal na kandidátku strany do júnových parlamentných volieb. 

Pôsobil na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave ako docent na Katedre teórie práva a sociálnych vied, kde mu od augusta 2017 nepredĺžili zmluvu. V minulosti taktiež pôsobil na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici.

Je známy ako obhajca Ivana Lexu.

Vedecká činnosť 
Ján Cuper je autorom viacerých vedeckých prác z oblasti právnej teórie. Medzi najznámejšie patria: 
 Metodika výskumu - súčasť rozvoja metodológie vedy o štáte a práve. In: Právny obzor. Roč. 69, č. 10 (1986).
 Teleologické normy ako základ európskeho práva. In: Konsenzus v práve. Banská Bystrica: Belianum, 2013.
 Chápanie podstaty štátu v historickom vývojovom kontexte. In: Nové trendy v práve. Banská Bystrica : Belianum, 2016.

Dopravná nehoda 
V novembri 2005 spôsobil v Modre pod vplyvom alkoholu dopravnú nehodu.  Vzhľadom na poslaneckú imunitu nebol za skutok potrestaný a vodičský preukaz mu bol vrátený na druhý deň.

Súkromie 
Je druhýkrát ženatý so Svetlanou Ilavskou (*1964).

V októbri 2007 vystúpil ako 14 337. človek na najvyššiu horu Afriky Kilimandžáro spolu s horolezcom Miroslavom Belicom.

Referencie

Iné projekty 

"Dva deci orešanského vína"

Slovenskí politici
Slovenskí právnici
Politici ĽS-HZDS
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Osobnosti z Dubovej (okres Svidník)
Slovenské osobnosti rusínskeho pôvodu
Eva Černá

Eva Černá (* 1. október 1963) je bývalá moderátorka, bývalá politička a od roku 2007 banková ombudsmanka.

Podľa vlastných slov patrila k zakladajúcej skupine moderátorov Markízy. Neskôr viedla reláciu Lampáreň. V rokoch 1999 až 2003 bola členkou správnej rady Nadácie Markíza. V roku 2002 pomáhala vybudovať krízové centrum pre týrané ženy a deti Maják nádeje. V roku 2002 centrum získalo budovu na Karpatskej ulici od bratislavského mestského zastupiteľstva za symbolických vtedajších 100 korún. Miestne zastupiteľstvo však zrušilo zmluvu v októbri 2015 a zároveň podalo žalobu na súd. Okresný súd síce vo veci rozhodol a vydal predbežné opatrenie, avšak nezisková organizácia sa odvolala. Krajský súd následne predbežné opatrenie spolu s plombou v katastri nehnuteľnosti zrušil. Konaním riaditeľa Pavla Ruska podľa vedenia mestskej časti a jej právneho zástupcu vznikol dlh vo výške 600 000 eur a v júli 2016 bol vydaný príkaz na exekúciu majetku
Maják nádeje stratil akreditáciu v roku 2017 a o jeho budovu sa zaujíma podnikateľ Kočner. 

V strane Aliancia nového občana, založenej v roku 2001 bola podpredsedníčka pre sociálne veci a rodinu. Vo volebnom období 2002 – 2006 ju zvolili za poslankyňu NR SR. Bola členku Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie a členka Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení NATO.

Od roku 2007 je banková ombudsmanka v treťom funkčnom období do 30. 8. 2020.

Referencie

Iné projekty 
 

Narodenia v 1963
Slovenskí politici
Politici ANO
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Zamestnanci Markízy v politike
Ferdinand Devínsky

Prof. Ing. Ferdinand Devínsky, DrSc. (* 17. august 1947, Bratislava) je slovenský farmaceutický chemik, univerzitný profesor. Bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

V rokoch 19972003 bol rektorom Univerzity Komenského v Bratislave.

Ferdinand Devínsky bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 20022006 za SDKÚ ako nestraník. Bol predsedom Výboru NR SR pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá a členom Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Rady Európy.

Spolupráca s ŠtB 
Podľa registra zväzkov ŠtB a ďalších záznamov Devínsky s ŠtB spolupracoval ako agent a stáž na univerzite v Londýne mala byť pre neho natoľko dôležitá, že bol ochotný s tajnou službou spolupracovať. ŠtB Devínskeho inštruovala, ako má sledovať kolegov. V článku denníka SME sa uvádza, že prvýkrát Štátna bezpečnosť oslovila učiteľa na Farmaceutickej fakulte Univerzity Komenského Ferdinanda Devínskeho v roku 1981, keď mal 34 rokov. Už vtedy mal ísť na stáž do Londýna, z cesty však zišlo. Po druhýkrát prišla v roku 1986, keď sa už cesta podarila. V kontakte s eštebákmi zostal Devínsky podľa jeho pražského spisu až do roku 1989.

Referencie

Externé odkazy 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí chemici
Slovenskí univerzitní profesori
Slovenskí politici
Agenti ŠtB
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Ján Drgonec

doc. JUDr. Ján Drgonec, DrSc. (* 20. apríl 1952) je slovenský ústavný právnik, emeritný sudca Ústavného súdu Slovenskej republiky, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a bývalý člen Súdnej rady Slovenskej republiky. Je advokátom.

Raná kariéra 
Právo vyštudoval na Univerzite Komenského v Bratislave. Potom pôsobil 15 rokov (1977 – 1992) ako vedecký pracovník Ústavu štátu a práva Slovenskej akadémie vied. Začínal ako interný vedecký ašpirant a skončil vo funkcii vedúceho oddelenia občianskeho a obchodného práva. Ako najmladší právnik v Československu tam v roku 1991 získal vedeckú hodnosť DrSc.

Ústavný súd Slovenskej republiky 
Ján Drgonec vykonával od 21. januára 1993 do 21. januára 2000 funkciu sudcu Ústavného súdu Slovenskej republiky.

Ďalšia kariéra 
V rokoch 2002 – 2007 bol členom Súdnej rady Slovenskej republiky vymenovaným vládou Slovenskej republiky. Vo volebnom období 2002 – 2006 bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky za Alianciu nového občana. V máji 2005 z Aliancie nového občana vystúpil a pôsobil ďalej ako nezávislý poslanec. Bol predsedom Ústavnoprávneho výboru Národnej rady Slovenskej republiky a členom Výboru Národnej rady Slovenskej republiky pre nezlučiteľnosť funkcií.

Publikačná činnosť 
Ján Drgonec ja autorom rozsiahleho komentára k Ústave Slovenskej republiky (vyd. 2004, 2007, 2012, 2015). Napísal diela týkajúce sa práv a slobôd ľudí (Základné práva a slobody podľa Ústavy Slovenskej republiky. Zväzok 1, 1997; Základné práva a slobody podľa Ústavy Slovenskej republiky. Zväzok 2, 1999; Sloboda prejavu a sloboda po prejave, 2013), slovenského ústavného súdnictva (Konanie pred Ústavným súdom Slovenskej republiky, 2008, 2012; Ochrana ústavnosti Ústavným súdom Slovenskej republiky, 2010), mediálneho práva (Tlačové právo na Slovensku, 1995; Základy masmediálneho práva, 2008).

Zdroje 

Narodenia v 1952
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Sudcovia Ústavného súdu SR
Slovenskí politici
Politici ANO
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Slovenskí advokáti
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Igor Federič

Ing. Igor Federič (* 6. október 1962, Bratislava) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky a bývalý podpredseda strany SMER – sociálna demokracia.

Profesionálna kariéra 

Igor Federič absolvoval Stavebnú fakultu SVŠT v Bratislave. Pracoval na vrcholových manažérskych pozíciách v Coop Banke, Poisťovňi ERGO, VSP Tatry a v Slovenskom plynárenskom priemysle. V pôsobil ako člen predsedníctva strany SMER - sociálna demokracia.

Politická kariéra

Celoštátna úroveň 

Igor Federič bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. Bol predsedom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a členom Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie. Vo voľbách v roku 2006 bol opätovne zvolený za poslanca NR SR  a stal sa členom výboru NR SR pre ľudské práva a postavenie žien. Od 4. júla 2006 do 7. júla 2010 bol vedúcim Úradu vlády SR. V roku 2010 sa opäť stal poslancom Národnej rady za stranu SMER-SD . Bol podpredsedom Mandátového a imunitného výboru a členom Výboru NR SR pre financie a rozpočet.

Od roku 2016 do roku 2020 bol poslanec NR SR zvoleným za stranu SMER-SD. Kandidoval na 27. mieste. Dostal 883 platných prednostných hlasov. Pôsobil vo výbore pre financie a rozpočet a v mandátovom a imunitnom výbore NR SR.

Referencie

Externé odkazy 

 Igor Federič na oficiálnej stránke SMERU

Narodenia v 1962
Slovenskí politici
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Darina Gabániová

MUDr. Darina Gabániová, PhD. (* 20. august 1955) je bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky.

Profesionálna Kariéra 

Darina Gabániová absolvovala v roku 1978 Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Do roku 1990 pracovala ako stomatológ v MÚNZ Košice a od roku 1990 ako odborná asistentka na oddelení Predklinickej stomatológie na LFUK v Bratislave.

Politická kariéra 
Darina Gabániová bola zvolená za poslankyňu NR SR vo volebnom období 20022006 za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER – sociálna demokracia a stala sa členkou Výboru NR SR pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá. Vo voľbách v roku 2006 bola opätovne zvolená za poslankyňu NR SR a stala sa podpredsedníčkou výboru NR SR pre ľudské práva a postavenie žien a členkou Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií. V roku 2010 sa opäť stala poslankyňou Národnej rady za stranu SMER-SD . Bola overovateľkou Výboru NR SR pre zdravotníctvo a členkou Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií.

Referencie

Externé odkazy 

 životopis na stránke SMERu
 Darina Gabániová na portáli Osobnosti.sk

Narodenia v 1955
Slovenskí politici
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Miloš Háčik

doc. RNDr. Miloš Háčik, CSc. (* 30. január 1938, Palúdzka – † 21. august 1986, Žilina) bol slovenský matematik.

Život 
Narodil sa 30. januára 1938 v Palúdzke, okres Liptovský Mikuláš.

Bol učiteľom Katedry matematiky fakulty PEDAS na Vysokej škole dopravy a spojov v Žiline. Vysokoškolské štúdium ukončil na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v školskom roku 1959/60.

Pôsobil najprv ako učiteľ na základnej škole vo Važci, potom na Pedagogickom inštitúte v Martine a od roku 1965 na VŠDS v Žiline, kde roku 1973 získal vedeckú hodnosť CSc. a v roku 1977 bol menovaný docentom.

Doc. Háčik bol kedykoľvek ochotný pomôcť mladším kolegom v ich vedecko-odbornom raste. Ako člen Jednoty (od r. 1966) ochotne pomáhal v príprave a organizovaní podujatí pobočky a zapájal sa do činnosti v sekciách pobočky. Nezabudnuteľné ostali veľmi úspešné a obľúbené celoštátne Zimné školy z diferenciálnych rovníc, ktoré pripravoval i organizoval v spolupráci s užšou skupinou pracovníkov Katedry matematiky. Boli určené vedeckým pracovníkom vysokých škôl z celého Slovenska i bývalej ČSSR. Doc. RNDr. Miloš Háčik, CSc., publikoval z oblasti diferenciálnych rovníc.

Čestné uznanie od JSMF dostal v roku 1981. Zomrel 21. augusta 1986 v Žiline.

Externé odkazy 
 

Slovenskí matematici
Absolventi Univerzity Komenského
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Gábor Gál

Mgr. Gábor Gál (* 22. november 1974, Šaľa) je slovenský politik. Od 22. marca 2018 do 21. marca 2020 bol ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky. Je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na kandidátke MOST-HÍD na 5. mieste.

Profesionálna kariéra 
Vyštudoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1995 pracuje ako advokát. V rokoch 20082009 bol členom predstavenstva Nemocnice s poliklinikou Svätého Lukáša v Galante.

Kauza Hedviga Malinová 
12. septembra 2006 Gábor Gál vyhlásil, že bude ako právnik zastupovať Hedvigu Malinovú, ktorá sa údajne stala obeťou útoku v Nitre. O dva dni neskôr, 14. septembra 2006, oznámil svoje rozhodnutie, že už ju ďalej zastupovať nebude.

Politická kariéra

Celoštátna úroveň 
Gábor Gál bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za SMK  a stal sa členom Mandátového a imunitného výboru NR SR a Ústavnoprávneho výboru NR SR. Poslancom za stranu SMK-MKP sa stal aj po voľbách v roku 2006 . Bol predsedom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a členom Ústavnoprávneho výboru NR SR. 7. júna 2009 založil spolu z ďalšími bývalými poslancami SMK-MKP politickú stranu MOST-HÍD. 12. júna 2010 bol opätovne zvolený za poslanca Národnej rady . Je predsedom Mandátového a imunitného výboru NR SR, overovateľom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť a členom Stálej delegácia NR SR v Parlamentnom zhromaždení NATO.

19. marca 2018 predseda vlády Peter Pellegrini súhlasil s návrhom Bélu Bugára vymenovať Gála do funkcie ministra spravodlivosti. Úradu sa ujal 22. marca a ako svoje priority určil otázku policajnej inšpekcie, voľbu policajného prezidenta, pravidlá voľby sudcov Ústavného súdu, riešenie starých exekúcií, či projekt obchodného registra.

Vláda Petra Pellegriniho, vrátane Gábora Gála, podala po februárových voľbách 20. marca 2020 demisiu .

Regionálna úroveň 
Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov v roku 2009 neúspešne kandidoval na post Trnavského samosprávneho kraja za stranu MOST-HÍD. Skončil na 2. mieste (17,69 %), keď ho predbehol Tibor Mikuš.

Komunálna úroveň 
Od roku 1994 do roku 1999 bol poslancom obecného zastupiteľstva obce Veľká Mača.

Referencie

Externé odkazy 

 Gábor Gál na portáli Osobnosti.sk
 Oficiálna stránka Gábora Gála
 Gábor Gál na oficiálnej stránke politickej strany Most-Híd

Narodenia v 1974
Žijúci ľudia
Osobnosti zo Šale
Slovenskí politici
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Politici MOST-HÍD
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci Trnavského samosprávneho kraja
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Ministri spravodlivosti Slovenskej republiky
Richárd Hamerlik

Richárd Hamerlik (* 31. máj 1967, Bratislava) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

Richárd Hamerlik bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za SMK-MKP. Bol podpredsedom Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo a členom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.

Externé odkazy 
Richárd Hamerlik - nrsr.sk

Slovenskí politici
Politici SMK
Osobnosti z Bratislavy
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Bohumil Hanzel

Bohumil Hanzel (* 6. júl 1948) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.

Životopis
Bohumil Hanzel vyštudoval v roku 1967 SPŠ Elektrotechnickú v Dubnici nad Váhom. Do roku 1979 pracoval na Slovensku ako robotník, neskôr ako šéf závodného stravovania. Stal sa jedným z prvých signatárov Charty 77 na Slovensku, kvôli čomu bol nútený v roku 1980 odísť do Švédska. V rokoch 1984 - 1986 absolvoval Vyššiu škola manažmentu v Štokholme a následne pracoval v rôznych manažérskych pozíciách.

Bohumil Hanzel bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER - sociálna demokracia. Bol podpredsedom Zahraničného výboru NR SR a členom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.

Pred parlamentnými voľbami v máji 2010 Hanzel obvinil predsedu strany SMER-SD, Roberta Fica z nezákonného financovania tejto strany a predávania miest na kandidátke vo voľbách roku 2002. Z obavy o svoj život zveril obálku s neurčeným obsahom švédskemu veľvyslancovi Mikaelovi Westerlingovi.

Externé odkazy 
 Životopis na stránke SMERu
 Článok o Hanzelovi

Narodenia v 1948
Slovenskí politici
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Boris Zala

Doc. PhDr. Boris Zala, CSc. (* 9. december 1954, Zlaté Moravce) je slovenský filozof, publicista a ľavicový politik, bývalý poslanec Národnej rady SR a europoslanec.

V roku 1979 absolvoval štúdium filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1981 získal titul PhDr., v roku 1995 CSc. a v roku 2001 docent. V roku 1981 pracoval v Slovenskom rozhlase ako redaktor. Od roku 1982 pracoval v robotníckych zamestnaniach z dôvodov politického prenasledovania. Od roku 1984 pracoval vo Výskumnom ústave sociálneho rozvoja a práce ako vedecký pracovník.

Po Nežnej revolúcii od roku 1990 pracoval ako vedúci sekretariátu predsedu SNR a ako odborný asistent na Filozofickej fakulte UK. V rokoch 20002007 bol vedúcim Katedry politológie a európskych štúdií na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.

Boris Zala pôsobil v politike už tesne po Nežnej revolúcii v rámci Sociálnodemokratickej strany Slovenska. V rokoch 1990 až 1992 bol jej predsedom. V roku 1990 bol poslancom Slovenskej národnej rady, členom jej predsedníctva a predsedom výboru pre bezpečnosť. Po roku 1993 sa Zala v STV podieľal na príprave a vysielaní relácií Na koreň veci.

Od roku 2000 bol členom predsedníctva strany SMER-SD, v rokoch 20002003 bol podpredsedom strany. V roku 2002 bol zvolený za SMER za poslanca NR SR. Bol členom Zahraničného výboru NR SR a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS. Od roku 2006 do roku 2009 bol predsedom Zahraničného výboru NR SR, vedúcim Slovenskej delegácie v Rade Európy a viceprezidentom Rady Európy. V roku 2016 požiadal po nezhodách o prerušenie členstva v SMERe.

V rokoch 20092019 bol poslancom Európskeho parlamentu. V 7. volebnom období (20092014) bol členom jeho Zahraničného výboru a členom Delegácie pre spoluprácu EÚ-Južná Afrika. V roku 2014 bol znovu zvolený do Európskeho parlamentu za SMER-SD, bol podpredsedom Delegácie pre vzťahy s Juhoafrickou republikou (D-ZA) a členom Výboru pre zahraničné veci (AFET).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Boris Zala – profil na webe Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity v Brne
 Boris Zala – životopis na webe strany SMER-SD (archív)
 Boris Zala – profil na webe Európskeho parlamentu
 Diela Borisa Zalu v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Slovenskí filozofi
Slovenskí politici
Slovenskí publicisti
Politici SDSS
Politici Smeru
Predsedovia slovenských politických strán
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (1999)
Slovenskí europoslanci (2009 – 2014)
Slovenskí europoslanci (2014 – 2019)
Pracovníci Slovenského rozhlasu
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti zo Zlatých Moraviec
Muránska planina

Muránska planina je krajinná oblasť, nachádzajúca sa v západnej časti Slovenského rudohoria. Je geomorfologickým podcelkom Spišsko-gemerského krasu v Banskobystrickom kraji.

Polohopis 
Hierarchia
Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie → Spišsko-gemerský kras → Muránska planina
***
 
Na západe planina siaha po údolie Klenovskej Rimavy, kde nadväzujú Balocké vrchy, o niečo severnejšie leží Fabova hoľa, oba podcelky Veporských vrchov. V tejto časti je presné vymedzenie komplikované, keďže hranica územia vedie lesným územím. Severne susedí Heľpianske podolie, podcelok Horehronského podolia a na severovýchode je Muránska planina úzkym pásom prepojená so Slovenským rajom. Juhovýchodnú hranicu so Stolickými vrchmi tvorí výrazný muránsky zlom, v ktorého línii vedie cesta z Tisovca na Horehronie. Od severovýchodu s planinou postupne susedia podcelky Stolica, Tŕstie a Klenovské vrchy. Najvyšším vrchom planiny je Kľak s výškou 

Geologicky patrí planina medzi krasové oblasti a je tvorená hlavne vápencami a dolomitmi jednotky silicika.

Ochrana prírody 
V oblasti žije viacero endemitických druhov fauny aj flóry. Od roku 1997 podlieha planina najvyššiemu stupňu ochrany prírody ako Národný park Muránska planina. Na jeho území je množstvo maloplošných chránených území.

Galéria

Pozri aj 
 Národný park Muránska planina
 Zoznam vrcholov v Muránskej planine

Iné projekty

Referencie 

 
Geomorfologické podcelky na Slovensku
Planiny na Slovensku
Spišsko-gemerský kras
Afrodita

Afrodita (iné názvy: Afrodité, Afrodíté, Afrodíta; , iný prepis Afrodíté – doslova „tá, ktorá povstala z morskej peny (ἀφρός)") je grécka bohyňa krásy. Jej latinské meno je Venuša.

Zrodenie 
Zrodila sa z morskej peny zmiešanej so semenom Urana po oddelení od Gaie.

Svadba 
Afrodita bola veľmi krásna, čo spôsobilo, že Zeus mal obavy, že bude príčinou sporov medzi bohmi a preto ju vydal za Hefaista. Hefaistos bol šťastný a vyrobil jej veľa šperkov, aby ju potešil. Afrodita sa však o neho nezaujímala kvôli jeho deformovanému vzhľadu. Hľadaním iných, viac atraktívnych mužov, strávila Afrodita väčšinu času s Aresom, ale je tiež spájaná aj s Adonisom. 
 Ares
 Anteros
 Eros
 Harmónia
 Himeros
 Deimos
 Fobos
 Aretúza
 Adrestia
 Atézia
 Kronos
 Potos
 Dionýzos
 Charitky
 Aglaia
 Eufrosyna
 Tália
 Hymenaios
 Priapos
 Hefaistos
 Hermes
 Eunómia
 Hermafroditos
 Peito
 Rodos
 Tyché
 Smrteľníci
 Adonis
 Beroe
 Golgas
 Anchises
 Aineias
 Butes
 Eryx

Iné mená 
 Acidalia
 Anadyomena
 Cyterea
 Despina
 Kypris

Pozri aj 
 Zoznam postáv gréckej mytológie

Iné projekty

Zdroj 
 

Grécke bohyne
Iliada
Novopohanstvo

Novopohanstvo alebo neopaganizmus je pojem zahŕňajúci náboženské učenia založené na návrate ku predkresťanským náboženským tradíciam napr. starých Keltov, Slovanov (jazyčníctvo), alebo starých Germánov (Ásatrú). Niektoré prúdy novopohanstva sa označujú aj pojmom rekonštrukcionizmus.

Náboženské učenia, patriace pod novopohanstvo sa často označujú ako „nové náboženské hnutia“, pretože začali vznikať najmä v 19.storočí. V 20. storočí novopohanstvo zažilo „boom“ a ľudia sa začali veľmi zaujímať o starogermánske pohanské náboženstvá. 
Takisto vtedy vznikla aj Wicca, najrozšírenejšie novopohanské náboženstvo v Spojených štátoch amerických.

V krajinách východnej a strednej Európy je to slovanské novopohanstvo (ruské Rodnoverie), ale napríklad na Pobaltí sa už pomerne dlho rozvíja baltské novopohanstvo (litovská Romuva, lotyšská Dievturība).
Na Slovensku sa k náboženstvu starých Slovanov hlási niekoľko občín, bez zastrešenia nejakým centrálnym spoločným orgánom (napr. Dažbogovi vnuci, Perúnov kruh, Pagan). Novopohanská scéna v susediacich krajinách, ako napríklad v Poľsku, je aktívnejšia.

Pozri aj 
 Pohanstvo
 Rekonštrukcionizmus

Iné projekty 

 
Náboženstvo a teológia
Nové náboženské hnutia
Jaroslav Jaduš

Jaroslav Jaduš (* 16. september 1967) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

Jaroslav Jaduš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií, Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS.

Externé odkazy 
 http://www.wolf.sk/ - Štátny tajomník Jaduš potvrdil obavy VLKa v TANAPe sa bude ťažiť

Narodenia v 1967
Slovenskí politici
Politici ĽS-HZDS
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Dušan Jarjabek

Dušan Jarjabek (* 4. marec 1953 Bratislava) je pedagóg, spevák (populárnych, operetných aj operných – barytón – piesní a diel) a poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za stranu SMER – sociálna demokracia (predtým ĽS-HZDS).

Profesionálna kariéra 
V roku 1976 absolvoval Hudobnú fakultu Vysokej školy múzických umení v triede profesorky Anny Hrušovskej. V roku 1977 – 1978 absolvoval ročný študijný pobyt v Teatro del Parco v Palerme. Od roku 1980 do roku 1991 bol sólistom Spevoherného súboru Novej scény v Bratislave. Sólistom Opery SND sa stal od roku 1985. Od roku 1988 vyučoval spev na Divadelnej fakulte VŠMU v Bratislave. V roku 1996 – 1998 bol riaditeľ Novej scény v Bratislave.
Medzi rokmi 2002 – 2003 vyučoval spev na Fakulte dramatických umení Akadémie umení v Banskej Bystrici.

Od júna 2016 je prorektor pre sociálne veci a vonkajšie vzťahy Akadémie umení.

Politická kariéra 
Dušan Jarjabek bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002 – 2006 za HZDS. V roku 2003 sa strana premenovala na ĽS-HZDS. Dušan Jarjabek v máji 2005 z ĽS-HZDS vystúpil a v parlamente vstúpil do poslaneckého klubu strany SMER – sociálna demokracia. Je členom výboru NR SR pre kultúru a médiá.

Vystúpenia 
Koncerty a hosťovania – sólovo a so súborom Novej scény na celom území Slovenska.

Zahraničné turné – sólovo  a so súborom Novej scény v Rakúsku, Švajčiarsku, Nemecku, Taliansku, Česku, Kanade, Austrálii a v Rusku.

Spolupracuje s Rozhlasom a televíziou Slovenska.

Diskografia 
 (1999) Opereta, moja láska – RB, Rádio Bratislava
 (2001) Čo sa mi môže stať – Slovak Radio Records

Literatúra 
 Dušan Jarjabek a kolektív: Spevohra novej scény ...?, 2015, A.R.S. Centrum

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 profil na osobnosti.sk
 história Novej scény

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí politici
Politici ĽS-HZDS
Politici Smeru
Slovenskí operetní speváci
Slovenskí operní speváci
Slovenskí popoví speváci
Barytonisti
Slovenskí hudobní pedagógovia
Členovia Opery Slovenského národného divadla
Nová scéna
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Maroš Kondrót

Ing. Maroš Kondrót (* 6. november 1960) je poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.

Maroš Kondrót absolvoval v roku 1983 VŠE. Po skončení školy pracoval až do roku 1990 v OZO PETRIMEX. Po roku 1990 do roku 1993 pracoval v manažérskych pozíciách vo firmách Datavico a Alcatel. V rokoch 1993 – 1994 bol súkromným podnikateľom a v rokoch 1995 – 1998 poradcom štátneho tajomníka na Ministerstve hospodárstva SR. Od roku 1999 do roku 2002 bol obchodným riaditeľom vo firme MTI, s. r. o.

Maroš Kondrót je členom predsedníctva strany SMER – sociálna demokracia a tieňovým ministrom hospodárstva tejto strany. V roku 2002 bol zvolený za poslanca NR SR za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER – sociálna demokracia. Je členom Výboru NR SR pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe.

Externé odkazy 
 životopis na stránke SMER-u

Narodenia v 1960
Slovenskí politici
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Ján Kovarčík

Ing. Ján Kovarčík (* 2. júl 1951, Poľný Kesov) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.

Ján Kovarčík absolvoval Ekonomickú fakultu Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. Do roku 1989 vykonával rôzne vedúce hospodárske funkcie, po roku 1989 pôsobil v Nemecku. Po návrate na Slovensko sa stal spoluzakladateľom Rádia Nitra, s. r. o. Od roku 1995 do roku 1998 pracoval ako prednosta Okresného úradu v Nitre. Od roku 1998 do roku 2002 bol generálnym riaditeľom Rádia Hviezda FM.
 
Ján Kovarčík do roku 1989 nebol organizovaný v žiadnej politickej strane. V roku 1989 stal jedným zo zakladateľov Verejnosti proti násiliu v Nitre. V HZDS pôsobí od roku 1992. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Od 20. apríla 2001 do 4. júna 2005 bol podpredsedom ĽS-HZDS pre mediálnu politiku. V súčasnosti je predsedom Krajského predstavenstva HZDS v Nitre.
 
Ján Kovarčík bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť.

Slovenskí politici
Politici ĽS-HZDS
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Subháš Kák

Subháš Kák (po hindsky सुभाष काक - IAST: subhāṣa kāk, IPA: subhɑːʂ kɑːk; po anglicky Subhash Kak; * 26. marec 1947, Srinagar, India) je novoveký indický (v USA činný) filozof, informatik a historik matematiky.

Vo svojej filozofii spája prvky západnej filozofie s vedantizmom. V informatike sa zaoberá predovšetkým kvantovými výpočtami a kryptológiou. Od roku 2007 prednáša na Oklahoma State University – Stillwater v USA.

Dielo 
 Patanjali and Cognitive Science (1987)
 India at Century's End, South Asia Books, (1994) ISBN 81-85990-14-X
 Georg Feuerstein, Subhash Kak, David Frawley, In Search of the Cradle of Civilization, Ill: Quest Books, (1995, 2001) ISBN 0-8356-0741-0. 
 The Astronomical Code of the Rgveda, Aditya Prakashan, (1994 ), ISBN 81-85689-98-9 ; Munshiram Manoharlal (2000), ISBN 81-215-0986-6
 Computing Science in Ancient India (2001)
 The Wishing Tree: The Presence and Promise of India, Munshirm Manoharlal, (2001), ISBN 81-215-1032-5
 Gods Within: Mind, Consciousness and the Vedic Tradition, Munshirm Manoharlal, (2002) ISBN 81-215-1063-5
 The Asvamedha: The Rite and Its Logic, Motilal Banarsidass Publishers, (2002) ISBN 81-208-1877-6
 The Nature of Physical Reality, Peter Lang Pub Inc, 1986, ISBN 0-8204-0310-5 
 The Prajna Sutra: Aphorisms of Intuition (2003) (PDF-Datei; 312 kB)
 The Architecture of Knowledge: Quantam Mechanics, Neuroscience, Computers and Consciousness Centre for Studies in Civilizations (2004), ISBN 81-87586-12-5
 Recursionism and Reality: Representing and Understanding the World (2005) (PDF-Datei; 711 kB)
 The Conductor of the Dead (1974)
 The London Bridge (1977)
 The Secrets of Ishbar (1996)
 Ek Taal, Ek Darpan (1999) 
 The secrets of Ishbar: Poems on Kashmir and other landscapes, Vitasta (1996) ISBN 81-86588-02-7

Externé odkazy 
 Greek and Indian Cosmology
 Oficiálna stránka
 Brain and Consciousness Lecture
 The Prajna Sutra: Aphorisms of Intuition
 Recursionism and Reality: Representing and Understanding the World

Indickí filozofi
Indickí informatici
Indickí matematici