joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Music Box

Music Box TV bola súkromná hudobná televízna stanica, vysielajúca od 2. decembra 2002 na území Slovenska a od roku 2003 aj na území Česka.

Televízia bola zameraná hlavne na mládež vo veku 12 – 29 rokov. Vysielala 24 hodín nonstop, 7 dní v týždni. Išlo o interaktívnu televíziu kde diváci mohli ovplyvňovať priebeh vysielanej skladby. Diváci si mohli vybrať z celkovo 3000 videoklipov či už domácich alebo zahraničných interpretov. 

V Česku a na Slovensku mal Musicbox možnosť sledovať až 945 000 domácností, čo predstavovalo asi 2 500 000 potencionálnych divákov.

Vysielateľom stanice bol McBoxs d.o.o. a dodávateľom obsahu bola TV KOŠICE: DNES s.r.o.(CREATV spol. s r.o.). Music box tv ostal dnes už iba ako názov pre skupinu hudobných televíznych kanálov spoločnisti McBoxs d.o.o. v spolupráci s TV SERVICES, a.s..

Hudobné televízne stanice Senzi TV, Folklorika TV a Lala TV patria do skupiny music box tv. Folklorika TV patrila súčasne aj do skupiny Telekom. Senzi TV patrila do roku 2016 do skupiny JOJ Group.

Referencie 

Televízne stanice na Slovensku
Televízne stanice v Česku
Hudobné televízne stanice
Vzniklo v 2002
Nora Blahová

Nora Blahová (vlastným menom Eleonóra Bencúrová; * 4. február 1943, Topoľčany) je slovenská speváčka.

Známe hity 
„Neveríš uveríš“ (Joe Dassin, Pierre Delanoë/Ivan Úradníček)
„Bronzové leto“ (Teodor Šebo-Martinský/Ján Turan)
„Mosty“ (duet so Zdenom Sychrom) (Peter Raymond/Vít Ilek)
„V hlbokom tichu“ (Salvatore Adamo/Boris Droppa)
„Nápoj z mušlí“ (Nicola Di Bari/Nora Blahová)
,,Nedeľa" (Barry Mason/Ivan Úradníček)
 ,,,Malá krížovka s modrou tajničkou" (Jacques Datin/Tomáš Janovic)

Diskografia 
 (1970) - Nora Blahová/Marcela Laiferová - V hlbokom tichu/Hráč (7", Mono) - Supraphon 0 43 1057
 (1971) - Nora Blahová - Bronzové leto/Nedeľa (7", Mono, Mul) - Opus 90 43 0038
 (2014) - Nora Blahová - Neveríš-uveríš, CD - Hudobné poklady''

Externé odkazy 
 Nora Blahová: Nič neľutujem! Ani štyri sobáše
 Nora Blahová na Discogs
 Speváčka Nora Blahová v relácii Túto hudbu mám rád

Referencie 

Slovenské popové speváčky
Osobnosti z Topoľčian
Nikola Lomnická

Nikola Lomnická (* 16. august 1988, Nitra) je slovenská atlétka, ktorá sa venuje hodu kladivom.

Je sestrou kladivára Marcela Lomnického. Vyštudovala manažment športu a rekreológie na University of Georgia. Jej osobný rekord je 68,91 m, dosiahla ho 19. apríla 2014 vo Walnute v USA. Na mítingu Georgia Tech Yellow Jacket Invitational v Athense (68,15) sa jej podarilo splniť limit na ME 2014 v Zürichu.

Univerziáda Kazaň 2013 
Na univerziáde v Kazani 2013 obsadila výkonom 65,78 m 7. miesto.

Externé odkazy 
 Profil na atletickej stránke University of Georgia  
 Profil na stránke IAAF

Zdroje 
 http://sport.sme.sk/c/7152610/kladivarka-lomnicka-splnila-limit-na-me-v-zrichu.html
 http://www.osporte.sk/?id_cat=99&news=170897

Slovenskí kladivári
Osobnosti z Nitry
Ján XXI.

Ján XXI. (rodným menom Pedro Julião; * 1215, Lisabon, Portugalsko – † 20. máj 1277, Viterbo, Taliansko) bol 187. pápež rímskokatolíckej cirkvi. Pápežský úrad zastával od 8. septembra 1276 do svojej smrti.

Začiatok kariéry  
Narodil sa okolo roku 1210/20 v Lisabone v Portugalsku. V roku cca. 1240 absolvoval slobodné umenie v Paríži a neskôr učil medicínu na univerzite v Siene. V roku 1272 ho Gregor X. vymenoval za arcibiskupa a svojho osobného lekára. Napísal mnoho hodnotných vedeckých a filozofických diel.

Pápežstvo 
Pápež Ján XX. nikdy neexistoval, meno Ján XXI. si zvolil kvôli zmätenému počítaniu pápežov s menom Ján. Ako pápež sa utiahol do cely vo svojom paláci a úradne záležitosti prenechával kardinálovi Orsinimu (neskoršiemu Mikulášovi III.). Obnovil konkláve a potrestal tých, čo boli zodpovední za nedávne neporiadky vo Viterbe. Plánoval aj križiacku výpravu. Obnovil rokovania s Gréckou cirkvou.
Zomrel 20. mája 1277 niekoľko dní potom, ako sa naňho zrútila povala.

Referencie

Zdroj

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sebastião Gusmão: A obra filosófica e médica de Pedro Hispano (Papa João XXI), in: Revista Médica de Minas Gerais 14,3 (2004), S. 208-214 
 J. P. Kirsch: Art. Pope John XXI (XX), in: The Catholic Encyclopedia, Bd. VIII (1910) 
 Salvino Leone: John XXI: The physician who became pope 
 Joke Spruyt: Peter of Spain" (2001), in: Stanford Encyclopedia of Philosophy'' 

Narodenia v 1215
Úmrtia 20. mája
Úmrtia v 1277
Portugalskí pápeži
Osobnosti na portugalských poštových známkach
Osobnosti z Lisabonu
Dušan Hendrych

Prof. JUDr. Dušan Hendrych (* 26. december 1927, Most) je český odborník na správne právo a emeritný profesor Právnickej fakulty Karlovej univerzity.

Život 
Na pražskej právnickej fakulte pôsobil ako vedúci katedry správneho práva a správnej vedy, zameriaval sa predovšetkým na všeobecné otázky správneho práva, administratívnu vedu a organizáciu verejnej správy. Publikoval tiež v odbore ústavného práva. Okrem toho bol členom rady doktorandského študijného programu verejná a sociálna politika na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity, vedeckej rady Technickej univerzity v Liberci, akademickej rady inštitútu CEVRO v Prahe a redakčných rád časopisov Právní rozhledy a Správní právo.

Niektoré diela 
 Správní právo. Obecná část, C. H. Beck
 Ústava České republiky : komentář, C. H. Beck
 Právnický slovník, C. H. Beck
 Správní věda : teorie veřejné správy, ASPI

Zdroj 
 

Českí právnici
Alexandra Bezeková

Alexandra Bezeková (* 13. august 1992, Košice) je slovenská atlétka, bežkyňa na 100 a 200 metrov. Je členkou klubu  Akademik TU Košice. V roku 2013 sa zúčastnila na ME do 23 rokov vo fínskom Tampere. Jej tréner je Rastislav Miško.

Atletické začiatky
Alexandra Bezeková sa k behu dostala v siedmom ročníku na základnej škole. Špecializovala sa na krátke trate s dĺžkou 60 metrov, ale v tých časoch pretekala iba za školu. Prvé oficiálne preteky absolvovala 25. augusta 2007. Boli to Majstrovstvá východného Slovenska družstiev v kategórií dorastenci, kde vyhrala preteky na 100 aj 200 metrov.

2011
Majstrovstvá Slovenska juniorov a junioriek - Trnava - 100 m - 12,30 s - 1. miesto / 200 m - 24,99 s - 1. miesto
GPS 2011 Bratislava a 27. ročník Memoriálu Tomáša Babiaka - 100 m - 12,10 s - 1. miesto

2012
Belfast Írsko - Irish Indoor Athletics Championships - 200 m - 25,26 s - 2. miesto (vicemajsterka severného Írska)
Halové Majstrovstvá SR dospelých a juniorov Bratislava - 60 m - 7,66 s - 3. miesto / 200 m - 25,38 s - 2. miesto
Majstrovstvá Slovenskej republiky mužov a žien - Banská Bystrica - 100 m - 11,97 s - 1. miesto / 200 m - 24,28 s 1. miesto (slovenský výkon roka)

2013
V roku 2013 sa zúčastnila na júlových Majstrovstvách Európy do 23 rokov vo fínskom Tampere, bola najrýchlejšia na slovenskom národnom šampionáte žien v behu na 200 m v čase 24,02 s, v hale získala dve strieborné medaily v behu na 60 m za 7,67 sa 200 m v čase 24,92 s.

Externé odkazy 
 Profil na all-athletics.com  
 Oficiálna stránka

Zdroje 
 
 
 

Slovenskí bežci na 100 m
Slovenskí bežci na 200 m
Osobnosti z Košíc
Eva Biháryová

Eva Biháryová (* 11. február 1949, Hrnčiarovce nad Parnou† 25. február 2020, Bratislava) bola slovenská speváčka a hudobníčka .

Tvorba 
 1974 – Tak nekonečne krásna (Tv relácia) 
 1998 - Repete (Tv relácia)

Známe hity
 Tvoj hlas (Ivica Krajač / Rudolf Kazík)
 Aj z mája máj (Riccardo del Turco / M.Kováčik)
 Márne sa ma pýtaš (Ľudovít Štassel / Milan Dunajský)

Diskografia 
1970 – Schlagerfestival der Freundschaft - 8 55 207, Amiga - LP

1974 - Pieseň môjho srdca - 9113 0284, Opus - LP

Referencie

Externé odkazy 
 
 Speváčka Eva Biháryová má 65 rokov. - reginazapad.rtvs.sk, autor: Martin Jurčo

Slovenské popové speváčky
Osobnosti z Hrnčiaroviec nad Parnou
Karel Urbánek (politik)

Karel Urbánek (* 22. marec 1941, Bojkovice) je bývalý český komunistický politik, ktorý bol v období nežnej revolúcie v novembri 1989 zvolený za posledného generálneho tajomníka Ústredného výboru Komunistickej strany Československa.

Obdobie zamatovej revolúcie 
24. novembra 1989 bol po odstúpení Milouša Jakeša zvolený za jeho nástupcu vo funkcii generálneho tajomníka ÚV KSČ. Značnú podporu vtedy mal aj bývalý predseda československej vlády Lubomír Štrougal (podporoval ho aj sám Urbánek ako "skúseného a rozumného politika"), k Urbánkovmu zvoleniu viedla intervencia prezidenta Gustáva Husáka.

O deň neskôr vystúpil v Československej televízii, kde pripustil chyby komunistického vedenia, vyzval k dialógu so všetkými stranami, ale trval na udržaní socializmu a varoval pred vyhrotením situácie. 28. novembra ale na vystúpení na pražskom aktíve funkcionárov KSČ znovu varoval pred skupinami, ktoré sa zmocnili revolúcie a chcú obrátiť krajinu od socializmu. Aktív sa postavil na Urbánkovu stranu a vyzval k tomu, aby protestujúci občania neúčasťou v chystanom generálnom štrajku tiež podporili Urbánka a jeho smerovanie vo vedení KSČ. O dva dni neskôr ale Urbánka ako člena bývalého Jakešovho vedenia odmietli napr. študenti vo Výzve všetkým poctivým komunistom. Pri rôznych príležitostiach Urbánek vyjadroval, že KSČ pod jeho vedením chce nadväzovať na myšlienky Pražskej jari 1968.Pod vedením Urbánka,predsedníctvo UV KSČ  mimo iné  rozhodlo o rekonštrukcii zákonodárných orgánú,zrušenie L'udových milicií  a zrušenie

vedúcí úlohy  KSČ.Dohodnúl s prezidentom Husákom menovanie Čalfovéj vlády a jeho odchod z funkcie  prezidenta.

Od 3. do 5. decembra bol Urbánek s ďalšími komunistami v Moskve na stretnutí zástupcov členských krajín Varšavskej zmluvy, kde rokoval aj s Michailom Gorbačovom. O Gorbačovovej reakcii médiá informovali  v  Rudém právu  5.12.1989.        .

6. decembra komunisti iniciovali prvé bilaterálne rokovania so zástupcami Občianskeho fóra a Verejnosti proti násiliu, zastúpenými Václavom Havlom, Petrom Millerom, Petrom Pithart, Jánom Budajom a Milanom Kňažkom. Urbánek sprevádzaný Vasilom Mohoritom a hovorcom ÚV Jozefom Horom sa postavil ústretovo k ich požiadavkám a ponúkol im, aby navrhli kandidátov na miesta vo vláde. Na protistranu tak ale zapôsobil slabo, Havel ho označil za "nastrčeného blúznivca, ktorého zrejme mieni Mohorita nahradiť", a tá vzápätí začala zvyšovať svoje požiadavky.

Aktívnejšie vo vyjednávaní s nekomunistickou opozíciou vystupoval predseda federálnej vlády Ladislav Adamec, čo sa neskôr prejavilo aj tým, že keď došlo na mimoriadnom zjazde KSČ k reorganizácii vedúcich funkcií a post generálneho tajomníka ÚV KSČ bol nahradený predsedom strany, zvolili do tejto role delegáti 20. decembra práve Adamca.

Po nežnej revolúcii 
Urbánek ešte do júna 1990 vykonával funkciu v čele Ústrednej a revíznej komisie KSČ, potom politickú kariéru ukončil.

Referencie

Zdroj 

Členovia KSČ/KSS
Osobnosti Nežnej revolúcie
Ružový panter opäť zasahuje

Ružový panter opäť zasahuje je britský film z roku 1976. Je piaty zo série filmov o Ružovom panterovi. Nadväzuje na film  Návrat Ružového pantera (1975). Ružový panter je tretí film, ktorý v názve obsahuje názov diamantu Ružový panter, napriek tomu sa vo filme tento  diamant neobjavuje. Hlavnú postavu šéfinšpektora Jacquesa Clouseaua obsadil britský komik Peter Sellers. Postavu Charlesa Dreyfussa, ktorý podstupuje psychiatrickú liečbu a neskôr sa vyhráža svetu, aby odstránil Clouseaua zo sveta, hrá Herbert Lom.

Referencie

Zdroj 

Filmová séria Ružový panter
Filmy z 1976
Britské filmové komédie
Filmové pokračovania
Britské kriminálne filmy
Najdlhšie slovenské slovo

Najdlhšie slovenské slovo (odhliadnuc od slov so spojovníkmi, citosloviec a chemických látok) je:
z reálne použiteľných slov:
 najneskomercionalizovávateľnejšieho (35 písmen)
 najnezrevolucionalizovateľnejšiemu (34 písmen)
 najnezaobhospodarovávateľnejšieho (33 písmen) 
 z umelo vytvorených (јаzykovo správnych, ale reálne nepoužívaných/nepoužiteľných) slov dlhších ako 35 písmen:
 znajneprekryštalizovávateľnejšievajúcimi (40 písmen)
 znajnepreinternacionalizovateľnejšievať (39 písmen)
 z čísloviek: deväťstodeväťdesiatdeväťtisícštyristodeväťdesiatdeväť (53 písmen)

Citoslovcia môžu byť teoreticky veľmi dlhé (napr. uááááááááááááááááááááááááááááááááááááááá), takisto názvy chemických látok (napr. jeden má až 189 819 písmen).

Teoreticky veľmi dlhé môžu byť aj niektoré slová, v ktorých je povolené opakovať predponu, napríklad: popopopopozajtra, prapraprapraotec.

Referencie 

Slovenčina
Hozelský potok

Hozelský potok - pramení v okrese Poprad, medzi dedinami Úsvit a Hozelec. Ústi do rieky Poprad a bol pomenovaný po dedine Hozelec, cez ktorú preteká.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v Tatranskom podhorí
Vodné toky v Popradskej kotline
Vodné toky v okrese Poprad
Zoznam ostrovov Írska

Toto je zoznam ostrovov priliehajúcich k Írsku. Ostrovy sú zoradené podľa smeru hodinových ručičiek so začiatkom na severozápade.

Najväčšie ostrovy podľa veľkosti a populácie

Kompletný zoznam

Pozri aj 
 Írsko (Írska Republika)
 Grófstvo (Írsko)
 Provincia (Írsko)
 Írsko (ostrov)

Zdroj

Referencie 

  Vol. I: A–C, Vol. II: D–M, Vol. III: N–Z
  2nd, No.1145, 3rd, No.1146, 4th, No.1147, 5th, No.1148, 6th, No.1149 (PDFs: pp.1–7 pp.8–40), 7th, No.1155, 8th, No.1199, 9th, No.1191, 10th, No.1223, 11th, No.1257, 12th, No.1266, 13th, No.1277, 14th, No.1278

Externé odkazy 
Oileáin
Oileáin informácie o írskych ostrovoch
Ireland's Islands Turistické informácie o írskych ostrovoch
Gazetteer of Ireland, with information on most islands

 
Severná Európa
Západná Európa
Zoznamy ostrovov
Ostrovy Írska
Benedikt IX.

Benedikt IX. (* cca. 1012 – † december 1055/január 1056) bol 145., 147. a 150. rímskokatolícky pápež v troch obdobiach: 1032 – 1044, 1045 a 1047 – 1048. Bol jedným z najmladších pápežov v dejinách a jediným, ktorý vládol (aspoň de facto) v troch obdobiach.

Biografia 
Zvoliť a intronizovať ho nechal jeho otec Alberich III. tým že podplatil voličov. V roku 1037 urobil reformy v kúrii zamerané na centralizáciu. V septembri 1044 v Ríme vypukli boje, pred ktorými bol nútený utiecť, no nikdy nebol oficiálne zosadený. Rodina Crescenciovcov dosadila na miesto pápeža Silvestra III., ktorého Benedikt okamžite exkomunikoval a 10. marca 1045 ho vyhnal. No už po dvoch mesiacoch, 1. mája, písomne abdikoval v prospech Gregora VI. Ten musel Benediktovi zaplatiť obrovskú sumu peňazí. Benedikt bol oficiálne zosadený z pápežského stolca 24. decembra 1046 Henrichom III. na rímskej synode. Henrich menoval za pápeža Klementa II., ktorý však po necelých ôsmich mesiacoch nečakane zomrel. Vďaka nadšeniu ľudu a úplatkom bol Benedikt znovu dosadený 8. novembra 1047 a vládol až do 16. júla 1048, keď bol na pápežský trón inštalovaný Damazus II. Benedikt naňho neprestával chrliť kliatby a v apríli 1049 bol exkomunikovaný Lateránskou synodou. Tento rozsudok zrušil až Lev IX. Umrel a bol pochovaný v Grottaferrata na Albánskych kopcoch.

Zdroj 
J. N. D. Kelly.: Pápeži dvoch tisícročí. Bratislava: Roal, 1994, s. 115 - 116. ISBN 80-88706-00-9

Iné projekty 

Úmrtia v 1055
Pápeži
Pápeži, ktorí abdikovali
Kristína Turjanová

Kristína Vaculík Turjanová (* 28. august 1979, Trenčín) je slovenská herečka.

Vyštudovala Konzervatórium v Bratislave a VŠMU. Popri stálom angažmá v Divadle Andreja Bagara v Nitre od roku 2002 hosťuje vo viacerých divadlách.

Známou sa stala účinkovaním v seriáloch Ordinácia v ružovej záhrade a Panelák. V seriáli Búrlivé víno hrala hlavnú postavu potom, čo sa Nela Pocisková rozhodla opustiť seriál.

Filmografia

Filmy 
 2007: Polčas rozpadu
 2011: Viditeľný svet

TV seriály 
 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
 2008: Panelák
 2012: Dr. Dokonalý
 2012 – 2017: Búrlivé víno
 2018: Oteckovia (Zuzana Hlavatá)
 2009: Ako som prežil
 2009: Odsúdené
 2010: Nesmrteľní

Referencie

Externé odkazy 
 
 
  
 Kristína Turjanová na FDb.cz

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Členovia Divadla Andreja Bagara
Osobnosti z Trenčína
Vittorio Gassman

Vittorio Gassman, rodným priezviskom Gassmann, (* 1. september 1922, Janov, Taliansko – † 29. jún 2000, Rím, Taliansko) bol taliansky herec a režisér. V roku 1975 získal hlavnú hereckú cenu na festivale v Cannes za rolu slepého kapitána Fausta Consola vo filme Vôňa ženy.

Životopis 
Narodil sa v Janove, jeho otec bol Nemec a mama mala židovský pôvod. Vyštudoval herectvo na Accademia Nazionale d'Arte Drammatica.

V divadle sa presadil najprv v divadelnej spoločnosti Luchina Viscontiho (upozornil na seba predovšetkým rolou Stanleyho Kowalskiho vo Williamsovej hre Električka zvaná Túžba), potom prešiel do talianskeho národného divadla (), kde stvárnil veľa klasických rolí (Hamlet a pod.). Ako jeden z prvých hercov začal pravidelne hrať v talianskej televízii. Už v roku 1956 ho preslávil televízny cyklus Il Mattatore, a označenie Il Mattatore sa aj stalo jeho celoživotnou prezývkou (zhruba v zmysle Pán Herec).

K jeho najslávnejším talianskym filmom patria I soliti ignoti (1958), Il sorpasso (1962), La Grande Guerra (1962), Strašidlá (1963), L'Armata Brancaleone (1966), Vôňa ženy (1974) alebo C'eravamo tanto amati (1974). Presadil sa však aj v Hollywoode – Rhapsody po boku Elizabeth Taylorovej, War and Peace, Cry of the Hunted, Glass Wall, Dirty game, Nude bomb, Sharky's Machine, Sleepers. Venoval sa aj filmovej réžii (Kean, L'Alibi, Senza famiglia, nullatenenti cercano affetto, Di padre in figlio). Vo Florencii založil vlastnú divadelnú školu.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Talianski divadelní herci
Talianski filmoví herci
Talianski televízni herci
Talianski filmoví režiséri
Divadelní herci židovského pôvodu
Filmoví herci židovského pôvodu
Televízni herci židovského pôvodu
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Držitelia ceny Donatellov David
Talianske osobnosti nemeckého pôvodu
Talianske osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti z Janova
Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2014

Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2014 boli v poradí 13. Majstrovstvá Európy v americkom futbale mužov, ktoré organizuje Európska federácia amerického futbalu (EFAF). Konali sa od 30. mája7. júna 2014 v troch rakúskych mestách: Viedeň, Graz a St. Pölten, za účasti 6 tímov. Rakúsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 1995, vo Viedni. Titul obhájilo nemecké družstvo, ktoré vo finále zvíťazilo nad domácim Rakúskom až po predĺžení.

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia vo Švédsku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.

Kvalifikácia

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A 
St. Pölten

Skupina B 
Graz

Play off 
Viedeň

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ME 2014 /
 Oficiálna stránka Európskej federácie amerického futbalu 
 Oficiálna stránka Rakúskej federácie amerického futbalu 
 ME 2014 na stránke www.hockeyserver.net 

Majstrovstvá Európy v americkom futbale
Americký futbal v 2014
Americký futbal
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL

Toto je zoznam slovenských hokejistov draftovaných NHL od roku 1978. 

V rokoch 1980, 2008, 2012 a 2016 nebol draftovaný nikto zo Slovenska.

Hráči so slovenským pôvodom 
 aspoň jeden z rodičov je pôvodom Slovák

Externé odkazy 
 hockey-reference.com

 
National Hockey League
NHL draft
Popolvár najväčší na svete

Popolvár najväčší na svete (, ) je koprodukčná slovensko-nemecká filmová rozprávka, ktorú v roku 1982 natočil režisér Martin Ťapák 
na motívy slovenskej ľudovej rozprávky Pavla Dobšinského. Príbeh o rytierskej cti, potrestanom zle a nežnej láske.

Obsadenie 
 Marek Ťapák 
 Zuzana Skopálová 
 Vlado Černý
 Jozef Kroner
 Vlado Müller 
 Bronislav Križan
 Gustáv Kyselica a ďalší.

Referencie

Externé odkazy 
 
 

Česko-slovenské filmy
Slovenské filmy
Nemecké filmy
Filmy režírované Martinom Ťapákom
Filmy z 1982
Larry Bird

Larry Joe Bird (* 7. december 1956, West Baden Springs, Indiana, USA) je bývalý americký basketbalista. Je považovaný za jedného z najlepších basketbalistov všetkých čias.

V roku 1978 ho do NBA draftoval tím Boston Celtics, za ktorý hral v rokoch 1979 – 1992.

Svoj tím doviedol trikrát k víťazstvu vo finále NBA (1981, 1984 a 1986). Sám bol trikrát vyhlásený za najužitočnejšieho hráča NBA a dvakrát za najužitočnejšieho hráča finálovej série NBA.

V roku 1992 bol členom tímu, ktorý získal zlatú medailu na olympijských hrách v Barcelone.

Od roku 1998 je členom basketbalovej Siene slávy (Basketball Hall of Fame). 

Po skončení kariéry profesionálneho hráča pracoval ako funkcionár pre Celtics. V roku 1997 prijal miesto trénera tímu Indiana Pacers. Do tej doby nie príliš známy a úspešný tím doviedol počas troch sezón trikrát do konferenčného finále, raz v ňom Pacers zvíťazili. V roku 1998 bol vyhlásený za trénera roka v NBA.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Štatistiky na basketball-reference.com
 Profil v NBA 
 Larry Bird Profil v Hall of Fame
 Larry Bird

Zdroj

Basketbalisti USA
Hráči Boston Celtics
Olympijskí víťazi USA
Osobnosti z Indiany
Magic Johnson

Earvin Magic Johnson (* 14. august 1959, Lansing, Michigan, USA) je bývalý americký  basketbalista. Je považovaný za jedného z najlepších basketbalistov všetkých čias.

V NBA hral 13 sezón na pozícii rozohrávača Los Angeles Lakers (1979 – 1991). Za svoju kariéru nastrieľal 17 707 bodov. Trikrát (1987, 1989 a 1990) bol zvolený za najužitočnejšieho hráča NBA, päťkrát dokázal vyhrať s Lakers finále NBA. V roku 1992 bol členom prvého amerického Dream Teamu a získal zlatú olympijskú medailu na olympijských hrách v Barcelone.

Je členom prestížnej basketbalovej Siene slávy (Basketball Hall of Fame).

V roku 1991 sa stal prvým svetovo známym športovcom, ktorý sa verejne označil za HIV pozitívneho a následne sa zúčastnil kampane proti šíreniu choroby AIDS.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Štatistiky na nba.com
 Profil v NBA 
 Magic Johnson
 Štatistika na basketball-reference.com

Zdroj

Basketbalisti USA
Basketbalisti afroamerického pôvodu
Hráči Los Angeles Lakers
Olympijskí víťazi USA
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Lansingu
Robert Fabian

Robert Fabian (* 1969) je český spisovateľ prevažne military science-fiction literatúry.

Okrem roku narodenia a prehľadu vydaných kníh nie je o autorovi nič iné známe. Podľa vyjadrenia nakladateľstva Straky na vrbě, v ktorom vydáva svoje knihy, si autor želá ostať v anonymite. Je známe, že dlhé roky pôsobí (pôsobil) v ozbrojených zložkách.

Diela 
 Mariňáci, 2000, akčný román zo žánru military sci-fi, odohrávajúci sa vo vzdialenej, nie veľmi šťastnej budúcnosti ľudstva a sledujúci osudy elitnej vojenskej jednotky, pomenovanej podľa ich dávnych predchodcov tradične mariňáci - námorná pechota.
 Planeta mezi dvěma slunci, 2002, sci-fi román s prvkami hororu odohrávajúci sa na neznámej a pustej planéte s dýchateľnou atmosférou, kde stroskotá vesmírna loď prevážajúca viac ako dvesto odsúdencov do vzdialenej vesmírnej väznice. 
 Carpe Diem, 2005, dvojdielny román z rovnakého časopriestoru ako Mariňáci. Kniha však nie je ich pokračovaním. V centre pozornosti je síce znova vesmírna námorná pechota, ale príbeh sa odohráva podstatne skôr a s inými hrdinami. Vydanie z roku 2012 obsahuje navyše poviedku Ledová cesta.
 Hvězda, 2007, dvojdielny drsný military sci-fi román z prostredia chudobných slumov a luxusných súkromných asteroidov, ktorého hlavným hrdinom je profesionálny zabijak.
 Epizit, sci-fi poviedka v antológii Třpyt mečů, záblesky laserů, 2008, voľne nadväzujúca na román Hvězda.
 Semper fi, 2009, voľné pokračovanie drsnej military sci-fi Carpe Diem.
 Dies irae, 2014, ďalšie príbehy s hrdinami drsnej sci-fi military Carpe diem.

Referencie

Externé odkazy 
 Rozhovor s autorom, Karlínské listy
 Neviditelný pes

Zdroj 
 

Českí spisovatelia
Českí spisovatelia science-fiction
Narodenia v 1969
Žijúci ľudia
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2004

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2004 boli v poradí 6. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 24.28. novembra 2004 v Baranoviči, v Bielorusku, za účasti 8 tímov. Nováčikmi turnaja boli 4 družstvá: , ,  a . Titul získalo domáce , ktoré vo finále zvíťazilo nad . Obe finálové družstvá získali svoju prvú medailu.

Pôvodne sa mal turnaj organizovať v Prahe, pre ekonomické problémy sa však vedenie českej federácie usporiadateľstva zrieklo.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /
 Oficiálna stránka Bieloruskej futsalovej federácie

Zdroj 
 ME 2004 na stránke futsalonline.com 

Futsal v 2004
Muži
Futsal
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2006

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2006 boli v poradí 7. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 28. novembra3. decembra 2006 v troch katalánskych mestách: Santa Coloma de Farners, Arbúcies a Sant Hilari Sacalm, za účasti 10 tímov. Nováčikmi turnaja boli 2 neeurópske družstvá: Austrália a Svätá Helena, ktoré sa stali nedávnymi členmi UEFS. Pôvodne sa malo na turnaji objaviť aj  a , ktoré malo obhajovať majstrovský titul. Obe družstvá však neobdržali vstupné víza a celý turnaj musel byť prelosovaný. Titul získalo druhýkrát . Vo finále zvíťazilo nad domácim družstvom , ktoré vybojovalo svoju prvú medailu. 

Tento turnaj ME tiež slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta AMF 2007, ktoré sa uskutočnili v Argentíne. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev. Okrem toho si 4 najlepšie družstvá vybojovali postup na Svetový pohár národov 2007 v Jakutsku.

Arény

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Play off

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 

 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /
 Oficiálna stránka Katalánskej futsalovej federácie

Zdroj 
 MS 2006 na stránke Českej federácie sálového fotbalu 

Futsal v 2006
Muži
Futsal
Zoznam biologických článkov/2

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

2- 
2-Oxoglutarát - 2-Oxoglutarátdehydrogenáza

Zoznamy biologických článkov
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2008

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2008 boli v poradí 8. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 20.24. marca 2008 v piatich belgických mestách: Andenne, Haine-Saint-Paul, Houthalen-Helchteren, Lier a Soumagne, za účasti 8 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji objaviť aj družstvo . Titul získalo tretíkrát . 

Turnaju predchádzala prvýkrát kvalifikácia, ktorá sa hrala v Poľsku v roku 2007. Okrem víťaza sa na ME kvalifikoval aj druhý tím v poradí, ktoré dodatočne nahradilo s politickými problémami sa trápiaci Izrael.

Kvalifikácia

Arény 
Zápasy sa odohrali v 5 arénach:

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /
 Oficiálna stránka Belgickej futsalovej federácie 
 Galéria fotografií ME 2008

Zdroje 
 ME 2008 na stránke Českej federácie sálového fotbalu 
 ME 2008 na stránke independentfutsal.blogspot.com 

Futsal v 2008
Muži
Futsal
Kamenná Baba

Kamenná Baba je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Lipovce v okrese Prešov v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1964 na rozlohe 127,5900 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Je to chránené územie európskeho významu, nachádzajúce sa v katastri obce Lipovce, okres Prešov. Má rozlohu asi 340 hektárov a nachádza sa v nadmorskej výške 545 až 995 metrov.

Predmetom ochrany je: NPR predstavuje geomorfologicky a botanicky vzácne územie s výskytom prealpínskych a dealpínskych druhov rastlín. Má aj krajinársko-estetický význam ako objekt turistického ruchu. Klasické ukážky krasu, výskyt vtáčieho druhu murárik červenokrídly.

Chránené sú napr. biotopy ako lužné vŕbovo-topoľové a jelšové lesy, karbonátové skalné steny a svahy, nesprístupnené jaskynné útvary, ale aj rys ostrovid, vlk dravý, uchaňa čierna a netopiere (veľkouchý, obyčajný, brvitý, ostrouchý)

Lačnovský kaňon 
Patrí do chráneného územia Kamenná baba. Lačnovský kaňon je národná prírodná rezervácia s 5. stupňom ochrany prírody. Kaňonom preteká Lačnovský potok, ktorý vyhĺbil kaňonovitú roklinu. V koryte potoka sa rokmi vytvorila sústava vodopádov nazvaná Prahy. Nápadné sú aj skalná útvary: Mojžišov stĺp (vysoký asi 60 metrov), skalná brána Vrátnica, či Kamenná baba.

Celé katastrálne územie obce Lipovce – Lačnov je mimoriadne bohaté na prírodné krásy a tak nie div, že sa zaraďuje medzi najkrajšie a najzaujímavejšie na území východného Slovenska.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Národná prírodná rezervácia Kamenná Baba, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Národné prírodné rezervácie v Prešovskom kraji
Chránené územia v okrese Prešov
Lipovce
Česko-slovenská hokejová liga 1936/1937

Sezóna 1936/1937 bola 1. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom Štátna liga. Súťaž mala 8 účastníkov. Majstrom sa stalo družstvo LTC Praha. Vypadlo družstvo SK Slavia Praha. Postúpilo viac družstiev nakoľko súťaž sa v nasledujúcej sezóne rozšírila.

Poradie

Baráž o udržanie 
 SK Slavia Praha - BK Mladá Boleslav 0:1

Najlepší strelci 
 Josef Maleček (LTC Praha) - 16 gólov
 Oldřich Kučera (LTC Praha) - 14 gólov
 Mike Buckna (LTC Praha) - 8 gólov
 Murray Teeple (AC Sparta Praha) - 7 gólov
 Arthur McLean (AC Sparta Praha) - 6 gólov
 Václav Špatný (AC Stadion České Budějovice) - 6 gólov

Káder majstra LTC Praha
 Brankári: Bohumil Modrý • Antonín Houba 
 Hráči: Jaroslav Pušbauer • Mike Buckna • Stephen Beda • Vilibald Šťovík • Ladislav Troják • Josef Maleček • Oldřich Hurych • Oldřich Kučera • František Pergl • František Pácalt • Alois Cetkovský • Jaroslav Císař
 Tréneri: Mike Buckna

Externé odkazy 
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja
 avlh.sweb.cz

Česko-slovenská hokejová liga
Ľadový hokej v 1936
Ľadový hokej v 1937
Oinomaos (syn Area)

Oinomaos alebo Oinomáos () je v gréckej mytológii syn boha Area a jeho milenky Harpiny alebo v inej verzii Asteropy. Bol kráľ élidskej Pisy.

Kráľ Oinomaos mal krásnu dcéru Hippodameiu, o ktorej ruku sa uchádzalo mnoho pytačov. Podľa veštby sa však jej manžel mal stať príčinou jeho smrti, a aby sa takému osudu vyhol, vyzval každého uchádzača na rýchlostné preteky na voze, v čom ho doposiaľ nik neprekonal a pripojil podmienku, že víťaz smie porazeného prepichnúť oštepom. O život tak pripravil trinásť mladých mužov, ich hlavy potom napichol na kôl a vystavil ich pred bránou svojho paláca.

Do Élidy potom prišiel Tantalov syn Pelops a Hippodameia sa mu tiež zapáčila. Keďže Pelops bol vyhnanec zo svojho kráľovstva, mal nádej s jej rukou získať trón v Pise, a preto požiadal Oinomaa o jej ruku. Oinomaos ho podľa osvedčeného zvyku vyzval na preteky, presvedčený o tom, že rýchlosť jeho koní, darovaných od boha vojny Area, nemôže prekonať. Lenže Pelops mal rovnako rýchle kone, ktoré dostal od boha Poseidóna a navyše bol aj ľstivý. Pred pretekmi pre istotu podplatil Oinomaovho vozataja Myrtila, aby uvolnil v osi kráľovho voza zákolesník. Podľa inej verzie ho o to požiadala Hippodameia, ktorá sa do Pelopa zaľúbila.

Ako obvykle dal Oinomaos svojmu súperovi počas pretekov náskok, a potom sa za ním pustil. Dohnal ho až tesne pred cieľom na rovine pred Apolónovým chrámom, a keď sa rozohnal, aby ho prepichol oštepom, odletelo mu koleso z osi a pri páde zahynul. Pelops následne jeho telo slávnostne pochoval a po stanovenom smútku sa s Hippodameiou oženil. Keď sa stal kráľom, na pamiatku svojho víťazstva v údolí medzi riekami Alfeiom a Kladeom založil olympijské hry (podľa inej verzie hry založil Herakles).

Vozataja Myrtila, ktorý zradil svojho kráľa, dal Pelops zhodiť z vysokej skaly do mora. Myrtilos však ešte pred smrťou stihol Pelopa a s ním aj celý jeho rod prekliať.

Referencie a bibliografia 

Postavy gréckej mytológie
Michal Kern

Michal Kern (* 1. máj 1938 – † 1. október 1994) bol slovenský výtvarník, predstaviteľ takzvanej neoficiálnej výtvarnej scény. Venoval sa konceptuálnemu a akčnému umeniu. 

Hlavnými témami jeho tvorby boli príroda, človek, zaoberal sa ekologickou problematikou a podstatnú časť svojej tvorby pracoval s tematikou holokaustu. Jeho diela boli tvorené v prírode, ktorú považoval za svoj ateliér, zvlášť oblasť svojho rodiska, lokalitu Močiare pri Liptovskom Mikuláši. Tieto akcie Kern realizoval s pomocou prírodných dejov, zachytával ich efemérnosť a náhodnosť.

Jeho diela sú zastúpené v domácich aj zahraničných zbierkach.

Biografia 
 1956 – 1962 Študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (prof. Ján Mudroch, oddelenie figurálnej maľby)
 1963 – Prvá individuálna výstava v Liptovskom Mikuláši (kurátor Rudolf Chmel)
 1964 – Prvé účasti na kolektívnych výstavách - (MS Martin a OG PMB Liptovský Mikuláš)
 1969 – Prvá akcia vo Vysokých Tatrách
 1974 – 1976 Aktívna účasť na Symposion II a III
 1981 – Individuálna výstava v Ostrave-Orlovej - (kurátor Ivo Janoušek)
 1982 – Účasť na výstave Bilder aus der Slowakei v Essene (krátor Tomáš Štraus)
 1981 – 1984 Aktívna účasť na Teréne II - IV
 1987 – Prvá zahraničná individuálna výstava v Budapešti (kurátor Radislav Matuštík)
 1988 – Retrospektívna výstava tvorby z rokov 1975 -1988 v G PMB v Liptovskom Mikuláši (kurátor R. Matuštík)
 1990 – 1991 Účasť na najvýznamnejších domácich i zahraničných výstavách súčasného slovenského umenia
 14. marec 1992 – utrpel ťažký úraz
 1. október 1994 – zomrel na následky úrazu. Pochovaný je na Močiaroch, v záhrade vedľa svojho otca - maliara Petra Júliusa Kerna

Samostatné výstavy

Spoločné výstavy (výber)

Externé odkazy 
 https://www.artandconcept.eu/michal-kern/
 Prvý sneh
 Hľadanie tieňa
 Stotožnenie
 Čiary života

Zdroje 
 
 
 

Slovenskí výtvarníci
Vladimir Jevgenievič Krutov

Vladimir Jevgenievič Krutov (; * 1. jún 1960, Moskva, Rusko – † 6. jún 2012, Moskva) bol ruský hokejista. 

V sovietskej reprezentácii bol členom legendárnej a obávanej päťky spolu s Larionovom, Makarovom, Fetisovom a Kasatonovom. Túto formáciu prezývali Green Line podľa farby tréningových tričiek. Mnohými bol považovaný za najlepšie ľavé krídlo 80. rokov (napr. Haškom v jeho knihe Chytám svoj život). V ZSSR hral rovnako ako jeho 4 spoluhráči za tím CSKA Moskva. V sezóne 1989/1990 hral v NHL za tím Vancouver Canucks.

Dlhodobo holdoval alkoholu čo si vybralo svoju daň. Dva dni po svojich 52. narodeninách musel byť hospitalizovaný a po piatich dňoch zomrel.

Úspechy 
Počas svojej úspešnej kariéry vyhral dvakrát zimné olympijské hry, päťkrát majstrovstvá sveta a raz Kanadský pohár. Vyhral viackrát aj juniorské majstrovstvá sveta, kde sa doteraz ako jediný v histórii stal dvakrát po sebe najproduktívnejším hráčom. Kanadské bodovanie, alebo trofej pre najlepšieho strelca vyhrával aj medzi dospelými.

V roku 2010 bol uvedený do Siene slávy.

Referencie

Externé odkazy 
 Štatistika na eliteprospects.com

Zdroj 

Sovietski hokejoví útočníci
Ruskí hokejoví útočníci
Hokejisti CSKA Moskva
Hráči Vancouver Canucks
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Sovietski olympijskí víťazi
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Sovietski strieborní olympijskí medailisti
Účastníci MS v hokeji 1985
Účastníci MS v hokeji 1986
Účastníci MS v hokeji 1987
Účastníci MS v hokeji 1989
Osobnosti z Moskvy
Ctihodný

Prídavné meno ctihodný sa používa ako súčasť oslovenia niektorých významných ľudí, funkcionárov, predstaviteľov niektorých náboženstiev a pod.

Náboženstvo

Rímskokatolícka cirkev 
Prídomok Ctihodný (Venerabilis) sa používa v rímskokatolíckej cirkvi pre označenie významných osôb, ktoré dostali tento titul a ešte neprešli kanonizačným procesom a neboli vyhlásení za blahoslavených alebo svätých, medzi najznámejšie ctihodné osobnosti patria pápeži Pius XII. či generál rádu karmelitánov Dominik à Jesu Maria.

Pravoslávna a gréckokatolícka cirkev 
V pravosláví a gréckokatolíckej cirkvi sa prívlastok Ctihodný (gr. Όσιος, cirkevnoslovansky prepodobnyj, rusky Преподобный) užíva pre svätca, ktorí žil ako mních, prípadne pustovník. Pre svätca žijúceho vo svete (teda nie ako mních) sa používa titul Spravodlivý.

Civilný život  
Označenie ctihodný alebo ctihodnosť sa používa pri oslovení súdu alebo sudcu.

Pozri aj 
 Kanonizačný proces
 Blahoslavený
 Svätý
 Mních

Externé odkazy 
 Rozhovor s Msgre. Jaroslavom Nemcom

Zdroj 

Tituly
Svätci
Kanonizácia
Paul Scofield

David Paul Scofield (* 21. január 1922, Birmingham, Spojené kráľovstvo – † 19. marec 2008, Sussex) bol britský herec. 

V roku 1966 získal Oscara, Zlatý glóbus a cenu BAFTA za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe vo filme A Man for All Seasons, kde stvárnil Thomasa Mora. Nominovaný na sošku americkej filmovej akadémie bol aj roku 1994 za vedľajšiu rolu vo filme Quiz Show. Britskú cenu BAFTA získal ešte za hlavnú úlohu vo filme That Lady (1955) a za vedľajšiu v snímke The Crucible (1996). Známa je aj jeho úloha vo vojnovom filme Vlak (1964).

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 Heslo na Biography.com
 Nekrológ v denníku Guardian

Zdroj 

 
Anglickí dabingoví herci
Anglickí divadelní herci
Anglickí filmoví herci
Anglickí rozhlasoví herci
Anglickí televízni herci
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Držitelia ceny Emmy za najlepší mužský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Birminghamu
Mariano Rajoy

Mariano Rajoy Brey (špan.: [maˈɾjano raˈxoi βɾei]); (* 27. marec 1955, Santiago de Compostela, Španielsko) je ministerský predseda Španielskeho kráľovstva zvolený 20. novembra 2011. Od 2004 bol predsedom strany „Ľudová strana“.

Počas mandátu premiéra José María Aznara bol ministrom verejnej správy od 1996 do 1999 a ministrom školstva od 1999 do 2000. Potom slúžil ako vicepremiér od 2000 do 2003. Rajoy viedol Ľudovú stranu v roku 2004, keď boli všeobecné voľby a vyhrala v nich opozičná „Španielska socialistická strana robotníkov“ (PSOE) v období po teroristických útokoch v Madride. Následne sa stal vodcom opozície v období 2004 do 2011.

V období od 21. decembra 2011 do 1. júna 2018 zastával funkciu premiéra Španielskeho kráľovstva. Rajoy obhajoval pozíciu členstva Španielska v Európskej únii a odmietal autonómiu aj samostatnosť Katalánska. Tiež napadol verejne situáciu Gibraltáru, ktorý patrí pod Spojené kráľovstvo a žiadal vykonať procedúru jeho vyradenia zo zoznamu nesamostatných území a priznanie štatútu autonómie v rámci Španielskeho kráľovstva.

Mariano Rajoy ukončil mandát premiéra vyslovením nedôvery v parlamente jemu a tým celej vláde, ktorú tvorila hlavne Ľudová strana. Rajoy a jeho strana boli zapletení do veľkej korupčnej aféry, čo malo pokračovanie pred súdom. Do premiérskeho kresla si sadol terajší premiér Pedro Sánchez.

Referencie

Iné projekty

Zdroj

Španielski politici
Predsedovia vlády Španielska
Petro Olexijovyč Porošenko

Petro Olexijovyč Porošenko (; * 26. september 1965, Bolhrad, Odeská oblasť, ZSSR, dnes Ukrajina) je ukrajinský politik a podnikateľ, v rokoch 20142019 prezident Ukrajiny.

Život 
Narodil sa roku 1965 v meste Bolhrad v Odeskej oblasti. Vyrastal v meste Vinnycia. Povinnú vojenskú službu absolvoval v rokoch 1984-1986 v Kazachstane. V rokoch 1982 - 1989 absolvoval vysokoškolské štúdium na Fakulte medzinárodných vzťahov a práva na Kyjevskej štátnej univerzite. Špecializoval sa na problematiku medzinárodných obchodných vzťahov. Následne v rokoch 1989 až 1992 absolvoval na škole postgraduálne štúdium v tom istom odbore. Venoval sa džudu a sambu. V roku 1984 sa oženil so študentkou medicíny Mariou Pervedencevou. Spolu majú 4 deti: Alexeja (1985), Jevgeniu (2000), Alexandra (2000) a Michaila (2001). 

Začiatkom 90. rokov začal podnikať vo sfére predaja kakaových bôbov. Ešte ako študent viedol firmu, ktorá sprostredkovávala nákup kakaových bôbov pre celý sovietsky cukrárenský priemysel. Neskôr kúpil niekoľko firiem zaoberajúcich sa výrobou a predajom cukrárenských výrobkov. Vlastní okrem iného firmu Rošen, ktorá je najväčším ukrajinským výrobcom čokolády. V dôsledku svojich aktivít v cukrárenskom priemysle je známy pod prezývkou čokoládový kráľ. Okrem potravinárskych firiem vlastní alebo má podiel v spoločnostiach zaoberajúcich sa rôznymi odvetviami. Podľa údajov časopisu Forbes z marca 2014 je siedmym najbohatším Ukrajincom.

Do ukrajinského parlamentu bol prvýkrát zvolený v roku 1998 ako člen Sociálno-demokratickej strany Ukrajiny. Strana bola blízka vtedajšiemu prezidentovi Kučmovi. V rokoch 2007 až 2012 viedol „Radu ukrajinskej národnej banky“.

Od 2009 do 2010 bol ministrom zahraničných vecí a v roku 2012 ministrom obchodu a ekonomického rozvoja. 29. marca 2014 oznámil kandidatúru na prezidenta Ukrajiny. V mimoriadnych prezidentských voľbách 25. mája 2014 bol zvolený v prvom kole za prezidenta Ukrajiny. 7. júna zložil prísahu a stal sa piatym prezidentom Ukrajiny. Nastúpil v komplikovanom období proruských nepokojov a ozbrojeného konfliktu na východe Ukrajiny.

Referencie

Iné projekty

Zdroj

Ukrajinskí politici
Ukrajinskí podnikatelia
Prezidenti Ukrajiny
Pavlovské vrchy

Pavlovské vrchy (hovorovo Pálava, oba názvy sú odvodené od názvu obce Pavlov, ) sú vápencové pohorie, ktoré sa tiahne na samom juhu Moravy, od ohybu Dyje dvadsať kilometrov na juh okolo Mikulova, až k štátnej hranici s Rakúskom. Hoci nedosahujú veľkú absolútnu výšku (Devín má ), vystupujú monumentálne nad okolitú nížinu a tvoria prírodnú dominantu juhu Moravy.

Vápenec, z ktorého sa hrebeň skladá, vznikol v druhohornom mori a bol vyzdvihnutý alpínskym vrásnením. Vďaka zachovalosti pôvodnej krajiny sa v oblasti vyskytuje množstvo veľmi vzácnych živočíchov a rastlín. Preto sú vrchy súčasťou CHKO Pálava, ktorá je severozápadnou časťou Biosférickej rezervácie Dolní Morava UNESCO.

Oblasť je nepretržite obývaná po desiatky tisíc rokov, o čom svedčí mnoho archeologických nálezov (lovci mamutov; hradisko, predovšetkým v Dolných Vestoniciach). Na území Pavlovských vrchov sa nachádza niekoľko prírodných rezervácií ochraňujúcich tunajšie veľmi cenné územie. Na dvoch výšinách sa týčia stredoveké hradné zrúcaniny (Děvičky a Sirotčí hrádek), na južnom úbočí sa rozkladá malebné historické mesto Mikulov.

Geomorfológia 
Pavlovské vrchy ležia v najzápadnejšej časti Karpát a skladajú sa z týchto častí (zoradené od severu na juh):
 Masív Devín, na ktorého vrchole sa nachádza vysielač, na jeho nižším vrchole potom hrad Děvičky;
 Tiesňava, ktorá oddeľuje Devín od Kotla;
 Masív Kotol, ktorý zahŕňa vrcholy Obora sa zrúcaninou Nového hradu a Pálava;
 Stolová hora, na ktorej nižšom vrchole sa nachádza Sirotčí hrádek
 Kočičí skála a Kočičí kámen
 Turold - vrch na severnom predmestí Mikulova, pod horým sa nachádza jediná verejnosti prístupná jaskyňa v tejto oblasti - Na Turoldu;
 Svatý kopeček východne nad Mikulovom, pútnické miesto;
 Šibeničník

Pozri aj 
 Chránená krajinná oblasť Pálava
 Věstonická venuša
 Vodná nádrž Nové Mlýny

Iné projekty

Externé odkazy 
 CHKO Pálava
 Biosférická rezervácia Dolní Morava

Zdroj 
 

Vrchoviny v Česku
Jihomoravské Karpaty
Kontiolahti

Kontiolahti je obec vo Fínsku v kraji Pohjois-Karjala. Leží na brehu jazera Höytiäinen približne 20 km severne od mesta Joensuu. K 31. januáru 2014 mala obec 14 441 obyvateľov. Rozloha obce je  z čoho 230,1 km² zaberajú vodné plochy.

Obec Kontiolahti je známa hlavne vďaka rovnomennému biatlonovému stredisku. V rokoch 1990 a 1999 sa tu odohrali majstrovstvá sveta, ďalšie sú naplánované na rok 2015. Okrem toho sa tu pravidelne usporiadavajú preteky svetového pohára.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Zdroj 

Obce vo Fínsku
Vojenská história

Vojenská história je slovenský vedecký časopis s tematickým zameraním na vojenskú históriu, archívnictvo a múzejníctvo. Bol založený 28. januára 1997 rozhodnutím ministra obrany Slovenskej republiky. Od 1. januára 2006 je jeho vydavateľom Vojenský historický ústav. Vychádza v periodicite štyrikrát ročne.

Referencie

Použitá literatúra

Externé odkazy 
 Oficiálny web

Historické časopisy
Slovenské historické časopisy
Slovenské odborné časopisy
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2010

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 2010 boli v poradí 9. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 3.8. mája 2010 v Kaliningrade a Guseve, v Kaliningradskej oblasti, v  Rusku, za účasti 11 tímov. Pôvodne sa mali na turnaji objaviť aj družstvá Bulharska, Fínska a Poľska, ktoré už boli pôvodne vyžrebované aj do základných skupín turnaja. Zápasy v Kaliningrade sa hrali v novovybudovanej aréne Sportkomplex Jantarnij s kapacitou 4 000 divákov. Titul získalo štvrtýkrát . 

Tento turnaj ME bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta AMF 2011. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Play off

Stretnutie o 9.11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /
 Oficiálna stránka Ruskej futsalovej federácie

Zdroje 
 ME 2010 na oficiálnej stránke Európskej futsalovej únie 
 ME 2010 na stránke Českej federácie sálového fotbalu 
 ME 2010 na stránke independentfutsal.blogspot.com 

Futsal v 2010
Muži
Futsal
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 1995

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 1995 boli v poradí 4. Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konali sa od 10.17. júla 1995 v troch marockých mestách Casablanca, Rabat a Kenitra, za účasti 10 tímov. Nováčikmi turnaja boli družsvtá Česka a domáceho Maroka (Maroko bolo jediným africkým členom UEFS). Pôvodne sa malo na turnaji objaviť až 12 družstiev. Titul získalo družstvo , pre ktoré to bola prvá medaila, hoci niekoľko jeho hráčov sa zúčastnilo aj v drese , ktoré získalo medaily na európskych šampionátoch v rokoch 1989 a 1990.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Semifinálové skupiny

Skupina X

Skupina Y

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /

Zdroje 
 ME 1995 na stránke Európskej futsalovej únie /
 sme.sk
 "24 karátové zlato z Maroka"videoreportáž o ME 1995 

Futsal v 1995
Muži
Futsal