joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2007

Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2007 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 22 afrických družstiev, ktoré súťažili o 6 miest na záverečný turnaj v 6 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 3. februára do 30. marca 2007. Neskôr FIBA Africa udelila trom družstvám, ktoré neuspeli v kvalifikácii, tzv. divokú kartu.

Táto kvalifikácia bol zároveň aj kvalifikácia v basketbale mužov na Africké hry 2007, z ktorej postúpilo 7 družstievvšetci víťazi skupín + Kamerun.

Priamy postup 

Majstrovstvá Afriky 2007
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 6 najlepších družstiev z Majstrovstiev Afriky 2005:
  
  
 
 
 
 
 

Africké hry 2007
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z Afrických hier 2003:

Výsledky

Zóna 1 
 doma & vonku
 

Pozn.: Z tejto zóny postúpilo Alžírsko priamo na šampionát i hry.

Zóna 2 
Do kvalifikácie sa prihlásili  a . Guinea sa neskôr odhlásila a Kapvedy postúpili na majstrovstvá Afriky. Z tejto zóny postúpili  a  priamo na oba turnaje.

Zóna 3 
  Abidjan

Pozn.: Z tejto zóny postúpili  a  priamo na oba turnaje.

Zóna 4 
  Kinshasa

Pozn.: Kamerun postúpil zároveň aj na Africké hry 2007, keď nahradil chýbajúce družstvo zo Zóny VII.

Zóna 5 
  Kigali

Zóna 6 
  Harare

Pozn.: Z tejto zóny postúpila  priamo na oba turnaje. Mozambik neskôr nahradil odstúpené Alžírsko na Majstrovstvách Afriky 2007.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Kvalifikácia 2007 na stránke tofor66.com 
 Kvalifikácia 2007 na stránke nbtrank 

Basketbal v 2007
Majstrovstvá Afriky v basketbale
Basketbal na Afrických hrách
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2011

Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2011 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 22 afrických družstiev, ktoré súťažili o 9 miest na záverečný turnaj v 6 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 10. augusta 2010 do 12. februára 2011. FIBA Africa neskôr udelila trom družstvám, ktoré neuspeli v kvalifikácii, tzv. divokú kartu.

Táto kvalifikácia bol zároveň aj kvalifikácia v basketbale mužov na Africké hry 2011, z ktorej postúpilo 6 družstiev.

Priamy postup 

Majstrovstvá Afriky 2011
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z Majstrovstiev Afriky 2009:
  
  
 
 
 

Africké hry 2011
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 3 najlepšie družstvá z Afrických hier 2007:

Výsledky

Zóna 1 
  Salé

Pozn.: Líbya sa do kvalifikácie neprihlásila.

Zóna 2 
  Dakar

Pozn.: Mali a Kapverdy postúpili na Africké hry 2011. , ,  a  sa do kvalifikácie neprihlásili.

Zóna 3 
  Lomé

Pozn.: , ,  a  sa do kvalifikácie neprihlásili.

Zóna 4 
  Bangui

Pozn.: , , ,  a  sa do kvalifikácie neprihlásili.

Zóna 5 
  Kigali

Pozn.:  sa do kvalifikácie neprihlásil, na Afrických hrách 2011 mal účasť automatickú a na šampionát sa dostal na základe divokej karty. , , ,  a  sa do kvalifikácie neprihlásili.

Zóna 6 
  Pretoria

Pozn.:  mala účasť na hrách i šampionáte automatickú. , ,  a  sa do kvalifikácie neprihlásili. Zo Zóny VII sa neprihlásilo žiadne družstvo.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Kvalifikácia 2011 na stránke tofor66.com 
 Kvalifikácia 2011 na stránke nbtrank 

Basketbal v 2010
Basketbal v 2011
Majstrovstvá Afriky v basketbale
Basketbal na Afrických hrách
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005

Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 17 afrických družstiev, ktoré súťažili o 7 miest na záverečný turnaj v 5 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 25. mája do 4. júna 2005.

Priamy postup 
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z Majstrovstiev Afriky 2003:

Výsledky

Zóna 1 
  Fes

Zóna 2 
  Praia

Zóna 3 
  Abidjan

Zóna 4 
  Bangui

Zóna 6 
  Maputo

Pozn: Pôvodne sa mala na turnaji predstaviť aj .

Chýbajúce družstvá zo zón V a VII nahradili družstvá na druhých miestach zo zón I (Maroko) a IV (Gabon).

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Kvalifikácia 2005 na stránke tofor66.com 
 Kvalifikácia 2005 na stránke nbtrank 

Basketbal v 2005
Majstrovstvá Afriky v basketbale
Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2009

Kvalifikácia na Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2009 bola africká kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Zúčastnilo sa jej 19 afrických družstiev, ktoré súťažili o 10 miest na záverečný turnaj v 6 kvalifikačných zónach. Prebiehala od 4. augusta 2008 do 30. mája 2009. FIBA Africa udelila neskôr dvom družstvám, ktoré neuspeli v kvalifikácii, tzv. divokú kartu.

Priamy postup 
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 3 najlepšie družstvá z Majstrovstiev Afriky 2007:

Výsledky

Zóna 1 
  Salé

Zóna 2 
  Bamako

Zóna 3 
  Yamoussoukro, 2008

Zóna 4 
  Bangui

Zóna 5 
  Kigali

Zóna 6 
  Maputo

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Kvalifikácia 2009 na archívnej stránke FIBA 
 Kvalifikácia 2009 na stránke tofor66.com 
 Kvalifikácia 2009 na stránke nbtrank 

Basketbal v 2008
Basketbal v 2009
Majstrovstvá Afriky v basketbale
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1992

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1992 boli v poradí 16. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v Káhire, v Egypte v dňoch od 28. december 19928. január 1993, za účasti 11 tímov. Egypt bol organizátorom afrického šampionátu mužov piatykrát, predtým hostil turnaj v rokoch 1962, 1970, 1975 a 1983.  obhájila titul, keď vo finále zvíťazila nad . 

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Letné olympijské hry 1992, ktoré hostila Barcelona. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 1992 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 1992 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 1992 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 1992 na stránke nbtrank 

Basketbal v 1992
Basketbal v 1993
Muži
Basketbal
1992 v Egypte
Šport v Káhire
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1993

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1993 boli v poradí 17. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v Nairobi, v Keni v dňoch od 18.28. septembra 1993, za účasti 9 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Gabonu.  obhájila titul, keď vo finále zvíťazila nad .

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 1994, ktoré organizovala Kanada. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 1993 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 1993 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 1993 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 1993 na stránke nbtrank 
 Majstrovstvá Afriky 1993 na stránke goalzz.com 

Basketbal v 1993
Muži
Basketbal
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1995

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1995 boli v poradí 18. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v Alžíri, v Alžírsku v dňoch od 11.18. decembra 1995, za účasti 9 tímov.  získala štvrtý titul (štvrtý v rade), keď vo finále zvíťazila nad . 

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Letné olympijské hry 1996, ktoré hostila Atlanta. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 1995 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 1995 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 1995 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 1995 na stránke nbtrank 
 Majstrovstvá Afriky 1995 na stránke goalzz.com 

Basketbal v 1995
Muži
Basketbal
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1997

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1997 boli v poradí 19. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v Dakare, v Senegale v dňoch od 25. júla3. augusta 1997, za účasti 9 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Južnej Afriky a Kapverd. Senegal bol organizátorom afrického šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostil turnaj v rokoch 1972 a 1978, vždy v Dakare.  získal svoj piaty titul, 17 rokov od toho posledného, keď vo finále zvíťazil nad . 

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 1998, ktoré organizovalo Grécko. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.

Kvalifikácia 

Pozn: Mali nahradilo chýbajúceho účastníka zo zóny I.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 1997 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 1997 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 1997 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 1997 na stránke nbtrank 
 Majstrovstvá Afriky 1997 na stránke goalzz.com 

Basketbal v 1997
Muži
Basketbal
Univerzitná knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku

Univerzitná knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku je akademická knižnica Katolíckej univerzity v Ružomberku, ktorá bola slávnostne otvorená pre verejnosť 25. septembra 2013. Projekt realizoval bývalý rektor Katolíckej univerzity v Ružomberku prof. Tadeusz Zasępa, PhD. a celý projekt výstavby koordinoval bývalý prvý prorektor prof. Peter Olekšák, PhD. Knižnica má kapacitu 310-tisíc kníh vo voľnom výbere a až 470-tisíc zväzkov v archíve. Svoju osobnú  knižnicu venoval historik Milan S. Ďurica (vyše 30 tisíc zväzkov) a rektor Zasępa (vyše 70 tisíc zväzkov). Súčasťou knižnice sú aj školiace, konferenčné, prednáškové a administratívne priestory. Okrem akademickej obci KU je otvorená aj širokej verejnosti.

Postup a priebeh výstavby 
O výstavbe novej univerzitnej knižnice sa v akademických kruhoch v Ružomberku diskutovalo dlhé obdobie, prakticky od vzniku samotnej univerzity v roku 2000. Myšlienku v sebe nosil najmä prvý dekan Filozofickej fakulty doc. PhDr. Imrich Vaško, CSc., ktorý dal vypracovať urbanistickú a architektonickú súťaž už v roku 2006. Najlepší návrh vypracoval A-Atelier a jeho výherná štúdia sa napokon úspešne realizovala. V textovej časti sa uvádzajú niektoré návrhy autorov: "Univerzitná knižnica je situovaná v blízkosti Filozofickej fakulty s priamym prepojením na ňu v úrovni 4. NP. Hmota knižnice zároveň pohľadovo a prevádzkovo uzatvára nástupnú časť do areálu KU. ... Knižnica je po konštrukčnej stránke navrhnutá ako železo-betónový monolitický skelet s výplňovými murivami, resp. s predsadenými konštrukciami zasklených stien."

Autormi projektu knižnice sú architekti Ján Potoma, Stanislav Šutvaj v spolupráci s Matúšom Bišťanom. Celú výstavbu mal na starosti prof. Peter Olekšák, PhD. Vo verejnom obstarávaní na staviteľa vyhrala spoločnosť Swietelsky-Slovakia, ktorá stavbu aj realizovala. Knižnica sa rozprestiera na zastavanej ploche 2 066,74 m².

Referencie

Externé odkazy 
 Webová stránka Univerzitnej knižnice Katolíckej univerzity v Ružomberku
 Film 869 dní
 Teaser k filmu 869 dní
 Fotokatalóg k výstave fotografií Bibliotheca 869
 Webová stránka prof. Petra Olekšáka, PhD. - časť o knižnici

Katolícka univerzita v Ružomberku
Akademické knižnice na Slovensku
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1999

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 1999 boli v poradí 20. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v mestách Luanda a Cabinda, v Angole v dňoch od 29. júla6. augusta 1999, za účasti 12 tímov. Angola bola organizátorom afrického šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostila turnaj v roku 1989, v Luande. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Pavilhão da Cidadela s kapacitou 6 873 divákov a Pavilhão do Sporting de Cabinda s kapacitou 2 000 divákov. Domáca  získala svoj piaty titul, keď vo finále zvíťazila nad . 

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Letné olympijské hry 2000, ktoré hostilo Sydney. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Majstrovstiev Afriky 1999 (archiv.org) 
 Neoficiálna stránka Majstrovstiev Afriky 1999 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na stránke nbtrank 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na stránke afrobasket.com 
 Majstrovstvá Afriky 1999 na stránke vertbleu.fr (archive.org) 

Basketbal v 1999
Muži
Basketbal
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2015

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2015 boli v poradí 11. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizuje Svetová futsalová asociácia (AMF). Konali sa od 17.25. apríla 2015 v piatich bieloruských mestách: Barysaŭ, Brest, Maladzečna, Minsk a Pinsk, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Curaçaa a Kirgizska. Bielorusko bolo po Španielsku a Taliansku iba tretia krajina, ktorá organizovala svetový šampionát mužov. Titul obhajila , ktorá vo finále zvíťazila nad . 

Bielorusko získalo právo organizovať podujatie v júni 2014.

Kvalifikácia 

Pozn: Katalánsko sa z turnaja odhlásilo, nahradila ho Venezuela.
  Pôvodne sa mala v roku 2014 uskutočniť severoamerická kvalifikácia v Suriname za účasti 8 severoamerických a karibských družstiev. Po jej zrušení bolo vybrané družstvo Curaçaa.

Arény 
Zápasy sa odohrajú v 5 mestách a 6 dejiskách.

Nasadenie do výkonnostných košov 
Družstvá boli nasadenné do výkonnostných košov, podľa ktorých sa 27. januára 2015 uskutočnilo žrebovanie do skupín.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Play off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2015 //
 Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
 Oficiálna stránka Bieloruskej futsalovej federácie 
 

Futsal v 2015
Muži
Futsal
Otta Bednářová

Otta Bednářová, rodená Šmirousová (* 18. jún 1927, Praha) je česká disidentka, novinárka, spisovateľka, scenáristka, spoluzakladateľka VONS, televízna a rozhlasová redaktorka. Výrazná osobnosť jedného z najsledovanejších televíznych seriálov šesťdesiatych rokov 20. storočia, Zvědavá kamera.

Život 
Po maturite na reálnom gymnáziu v Prahe nastúpila do Česko-slovenského rozhlasu (1950), kde pracovala ako redaktorka do roku 1963, kedy sa začala angažovať čoby redaktorka a scenáristka Čs. televízie, stala sa jednou z tvorkýň relácii Zvědavá kamera. Jej oblasťami v rozhlase, ale aj televízii, bola kritika spoločenských deformácií, sociálna tematika a občianske práva. V roku 1979 bola odsúdená s Havlom, Uhlom, Bendom a Dienstbierom na 3 roky za svoje postoje voči režimu. Po novembri 1989 stála Otta Bednářová pri zrode Výboru dobrej vôle Olgy Havlovej.

V roku 1997 prevzala od Václava Havla Rad Tomáša Garrigua Masaryka tretej triedy.

V roku 2010 vyšla kniha autorky Jarmily Cysařovej Já prostě nemohu žít jinak, ktorú venovala osudom tejto disidentky.

Referencie

Externé odkazy 
 Já prostě nemohu žít jinak, Jarmila CYSAŘOVÁ, vydavateľ: Radioservis a.s., Praha 2010, 160 strán; ISBN 978-80-86212-93-7
 http://www.slovnikceskeliteratury.cz/showContent.jsp?docId=1721

Disidenti
Českí spisovatelia
Českí scenáristi
Českí novinári
Osobnosti z Prahy
Signatári Charty 77
Luční hora

Luční hora (, ) je kupolovitý vrch nachádzajúci sa v Krkonošiach, zhruba 5,5 km severozápadne od obce Pec pod Sněžkou a  východne od Špindlerovho Mlyna, ktorému katastrálnymi prináleží. Ide o druhú najvyššiu horu Česka a najvyšší vrchol Českého chrbta. Vrchol hory je holý, plochý a pomerne rozľahlý. Na sever a na juhozápad spadajú z vrchu lavínové svahy. Vrch sa nachádza v I. zóne národného parku.

Geologicky je vrch tvorený svorovým sukom, tvarovaným do kopy, ktorý je pretkaný vložkami kremenca. V Česku ide o jedinečnú ukážku brázdených a polygonálnych pôd. Nachádzajú sa tu tiež kryoplanačné terasy a kamenné moria.

Okolie 
Na ceste vedúcej do Modrého sedla medzi Studničnú a Lúčnu horu bola postavená kaplnka na pamiatku Václava Rennera, ktorý tu tragicky zahynul v roku 1798. V súčasnosti je ako Památník obětem hor venovaná všetkým obetiam Krkonôš a sú v nej uvedené ich mená. V polovici vzdialenosti medzi Pamätníkom a Luční boudou sa nachádza Rennerův kríž pripomínajúce smrť Jakuba Rennera v roku 1868.

Na svahu hory bolo v rámci predvojnových opevňovacích prác vystavaných niekoľko bunkrov. Ten, ktorý je umiestnený najbližšie k vrcholu hory, je vďaka svojej nadmorskej výške  vôbec najvyššie položeným objektom opevnenia v Česku. Medzi rokmi 1937 a 1938 tu stála vojenská nákladná lanová dráha z Pece pod Sněžkou, ktorá výstavbu opevnenia zásobovala materiálom.

Severné svahy Lúčnej hory pokrýva Bílá louka s niekoľkými rašeliniskami, na ktorej severnom okraji stojí horská chata Luční bouda, v západnej časti stávala Rennerova bouda.

Prístup 
Cez vrchol nevedie značený turistický chodník, takže je oficiálne neprístupný. Značená cesta vedie po juhovýchodnom svahu z Výrovky k Památníku obětem hor a na Luční boudu. Od tejto cesty sa mierne odchyľuje zimné tyčové značenie. Na juhovýchodnom svahu je tiež umiestnená pamätná tabuľa ruských letcov. Na západe a severozápade hory prebieha Stará Bucharova cesta, po ktorej vedie červená turistická značka spájajúca Luční boudu a Špindlerův Mlýn. Tá zhruba vo svojej polovici prekračuje vyhliadku Krakonoš ().

Iné projekty

Externé odkazy 
 Výstup na Luční horu a Kozí hřbety
 Luční hora - informácie, fotografie

Zdroj 

Vrchy v Krkonošiach
Tisícovky v Česku
Vrchy v okrese Trutnov
Špindlerův Mlýn
Austen Chamberlain

Sir Joseph Austen Chamberlain, KG (* 16. október 1863, Birmingham, Spojené kráľovstvo – † 17. marec 1937, Londýn) bol britský štátnik a nositeľ Nobelovej ceny za mier.

Životopis 
Vyštudoval Trinity College na University of Cambridge, kde sa rozhodol stať politikom, a potom Sciences Po v Paríži, kde si obľúbil Francúzov a francúzsku kultúru. Potom bol odoslaný na dvanásť mesiacov do Berlína, kde sa naučil po nemecky. V roku 1888 sa vrátil späť do vlasti.

Prvýkrát bol zvolený do parlamentu v roku 1892 ako člen Liberálno-unionistickej strany, strany jeho otca. V roku 1903 sa stal kancelárom pokladu. Medzi rokmi 1915 – 1917 potom pôsobil ako minister zahraničia pre Indiu.

Jeho nevlastným bratom (syn jeho otca z druhého manželstva) bol premiér Neville Chamberlain.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Nobelova cena 
 v Encyclopædia Britannica 
 D. J. Dutton (2004): Biografia

Zdroj 

Britskí nositelia Nobelovej ceny
Nositelia Nobelovej ceny za mier
Britskí politici
Absolventi University of Cambridge
Rytieri Podväzkového radu
Osobnosti z Birminghamu
Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Predsedovia Konzervatívnej strany (Spojené kráľovstvo)
Vysoké Kolo

Vysoké Kolo (, ) je vrch nachádzajúci sa v Krkonošiach v hlavnom hrebeni, na česko-poľskej hranici. S nadmorskou výškou  je to najvyššia hora západných Krkonôš a štvrtá najvyššia hora Krkonôš aj celého Česka. S prominenciou 335 metrov (prevýšenie od sedla neďaleko Petrovky) ide o druhú najprominentnejších horu Krkonôš. V minulosti bola nazývaná tiež Krkonoš, Velký Šišák, nemecky Gr. Sturmhaube.

Charakteristika 
Ide o horu kupovitého tvaru ležiacu zhruba 5 km od osady Horní Mísečky na českej strane hôr a  južne od mesta Piechowice na strane poľskej. Nachádza sa v hlavnom, širokom Slezském hřebeni, kde sú viditeľné početné tvary spôsobené kryoplanáciou miestnej žuly. Leží tu najväčšie suťové pole pohoria. Na holom a plochom vrchole stoja samostatné skalky a kamenné moria len stroho pokryté trávou. Zreteľne sa tu prejavuje terasovitosť terénu. Na juh spadajú svahy Vysokého Kola oveľa miernejšie než na poľskú stranu. Tu, na severe sa objavujú lavínové svahy, ktoré sa prudko lomia do ľadovcového karu – Sněžných jam.

Prístup 
Výstup na samotný vrchol nie je oficiálne povolený, pretože leží v I. zóne KRNAP a nevedie naň značený turistický chodník. Na poľskej strane traverzuje vrchol červená turistická značka a na južnom svahu, na českej strane, prechádza cesta opatrená tyčovým značením. Na vrchole, na poľskej strane hory, sa nachádza polorozpadnutá kamenná mohyla, ktorá bola postavená v osemdesiatych rokoch 19. storočia na pamiatku prvého nemeckého cisára Viliama I.. Od mohyly je výborný, kruhový výhľad.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Výstup z Poľska na Vysoké Kolo
 Vysoké Kolo - informácie, fotografie

Vrchy v Krkonošiach
Vrchy v okrese Trutnov
Vrchy v Poľsku
Tisícovky v Česku
Tisícovky v Poľsku
Vrchy v Dolnosliezskom vojvodstve
Dziaržynskaja hara

Dziaržynskaja hara (, ) je najvyšší kopec Bieloruska, má nadmorskú výšku 345 m. Nachádza sa v Bieloruských vrchoch, západne od Minska, pri meste Dziaržynsk, v katastri dediny Skirmantava. Pôvodne sa kopec volal Sviataja hara (Святая гара). V roku 1958 bol na počesť sovietskeho revolucionára Felixa Dzeržinského () premenovaný na súčasný názov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Dzjaržynskaja hara na HoryEvropy.cz
 Dzjaržynskaja hara na Peakbagger.com

Zdroj 

Vrchy v Bielorusku
Najvyššie vrchy štátov
Vrchy pod 1000 metrov v Bielorusku
Aukštojas

Aukštojas je s  najvyšší kopec v Litve. Nachádza sa  juhovýchodne od Vilniusu v blízkosti obce Medininkai, v polesí Migūnai.

Meranie výšky 
V roku 2004 špecialisti z Ústavu geodézie pri Gediminasovej technickej univerzite vo Vilniuse namerali pomocou GPS výšku  Kým výška  vzdialeného Juozapinės kalnas, do tej doby považovaného za najvyšší bod Litvy, bola zmeraná  Bolo tak potvrdené podozrenie litovského geografa Rimanta Krupicku z roku 1985, že Juozapinės kalnas nie je najvyšším bodom Litvy.

Meno 
Meno pre doteraz bezmenné návršie bolo vyberané vo verejnej súťaži a zvíťazil návrh Liberta Klimku, profesora histórie na Pedagogickej univerzite vo Vilniuse. Aukštėjas (Aukštojas, Aukštujis) bol jedným z najdôležitejších bohov v litovskej pohanskej mytológii, bol považovaný za tvorcu sveta. Kopec bol „pokrstený“ 20. júna 2005 počas neoficiálneho obradu. Úradne bol tento názov schválený Radou Vilniuského kraja 18. novembra 2005. Štátna komisia pre litovčinu názov schválila 20. mája 2006.

Referencie

Externé odkazy 
Aukštojas na HoryEvropy.cz
Lietuvių karo keliu į Aukštėjo kalną – článok Libertasa Klimku na www.museums.lt (po litovsky)

Vrchy v Litve
Najvyššie vrchy štátov
Gaiziņkalns

Gaiziņkalns () je najvyšší kopec Lotyšska. Nachádza sa vo Vidzemských vrchoch () v blízkosti mesta Madona. Na vrchole stála do 14. decembra 2013 nedokončená rozhľadňa. Gaiziņkalns je lyžiarskym strediskom – na svahoch sú zjazdovky a lyžiarske vleky.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Gaiziņkalns na HoryEvropy.cz
 Gaiziņkalns na Summitpost.org

Zdroj 

Vrchy v Lotyšsku
Najvyššie vrchy štátov
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2014/15

Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2014/15 bol 25. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou hokejbalovou úniou (SHbÚ). V súťaži účinkovalo, rovnako ako v minulej sezóne, 12 družstiev. Piatykrát v rade získalo titul družstvo HBK Nitrianski rytieri Nitra.

Systém súťaže 
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok hral baráž o zotrvanie v extralige. Bodovanie:
 3 bodyvýhra v riadnom hracom čase
 2 bodyvýhra po predĺžení
 1 bodprehra po predĺžení
 0 bodovprehra v riadnom hracom čase
V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a miesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.

Účastníci

Výsledky

Základná časť 

Zdroj: tophbl.sk

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Finále

Konečné umiestnenie

Baráž o extraligu 
Nové Zámky sa v extralige neudržali, postúpilo do nej družstvo Diakovej.
 29. máj15. jún 2015
Družstvá:
 HBK Nové Zámky
 D.C.S.I. Diaková
 MŠK Slavoj Spišská Belá

1. kolo

2. kolo

Referencie

Externé odkazy 
 Extraliga na oficiálnej stránke SHbÚ
 Extraliga na stránke tophbl.sk
 Extraliga na stránke extraligahokejbal.sportvin.sk
 Extraliga na stránke hokejbalplanet.sk

Hokejbal v 2014
Hokejbal v 2015
Slovenská hokejbalová extraliga mužov
Baltazár Demian

Baltazár Demian (* 16. máj 1803, Liptovský Hrádok – † 28. november 1851, Dolný Kubín) bol slovenský lekár, ktorý od roku 1833 pôsobil ako hlavný lekár Oravskej stolice v Dolnom Kubíne. V roku 1849 sa zaslúžil o liečbu ruských vojakov a zabránenie šíreniu infekčných chorôb v meste, za čo dostal aj ruské vyznamenanie. V boji proti alkoholizmu zakladal spolky miernosti v ktorých združil okolo 600 členov. Podporoval štúrovcov, prispieval do Slovenských národních novín, ako i do Domovej pokladnice. Tam uverejnil i svoj najúspešnejší článok Z Oravi; o neúrode a hlade (1845).

Dielo 
 Dissertatio inaulguralis medico-chirurgica de asplyxus (1830)
 Z Oravi; o neúrode a hlade (1845)

Zdroj 
 Baltazár Demian - Oravská knižnica Antona Habovštiaka
 Florin T.H.: Oravci v slovenskej kultúre, Dolný Kubín 1964

Osobnosti z Liptovského Hrádku
Slovenskí lekári
Vetrová skala

Vetrová skala () () je druhý najvyšší vrch sopečného pohoria Vihorlatské vrchy a najvyšší v ukrajinskej časti Vihorlatu.

Vetrová skala je tiež najvyšším bodom podcelku Popriečny, okresu Sobrance aj Užhorodského rajónu.

Nachádza sa v masíve Popriečny vo východnej časti Vihorlatských vrchov, nad dedinou Beňatina asi  severovýchodne od Sobraniec a  severne od Užhorodu priamo na slovensko-ukrajinskej štátnej hranici. Slovenská časť sa nachádza na území okresu Sobrance (Košický kraj), ukrajinská v Užhorodskom rajóne (Zakarpatská oblasť).

Na niektorých starších mapách je vrch nesprávne označovaný ako Popriečny vrch, na novších je takto pomenovaná kóta  nachádzajúca sa asi  na juhozápad.

Vrch patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.

Samotný vrchol Vetrovej skaly je husto zalesnený s vystupujúcimi skalami. Nachádza sa pár metrov od hraničnej čiary na slovenskej strane, pri hraničnom stĺpe číslo 202. Na ukrajinskej strane stojí vrcholový drevený kríž.

Relatívna výška Vetrovej skaly je 615 metrov, čo ju zaraďuje na 15. miesto v rebríčku vrchov s najväčšou relatívnou výškou na Slovensku.

V celom masíve neexistujú značené turistické chodníky. Na vrchol sa dá vystúpiť po neznačených lesných cestách z okolitých dedín.

Referencie

Pozri aj 
 Vihorlatské vrchy
 Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Turistická mapa Karpatská turistická cesta, časť 1 (Aurius, 2013), časť 2 (v súborovom formáte PDF)
 Článok a fotky z výstupu na Vetrovú skalu na Serbak.blog.sme.sk

Zdroj 

Vrchy na Ukrajine
Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Tisícovky na Ukrajine
Vrchy v okrese Sobrance
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2000 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizovala Medzinárodná futsalová federácia (FIFUSA) (dnešná Svetová futsalová asociácia (AMF)). Konali sa od 15.28. novembra 2000 v piatich bolívijských mestách: Cochabamba, La Paz, Oruro, Santa Cruz de La Sierra a Sucre, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Holandských Antíl. Titul získala , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad domácou  po penaltových rozstreloch. 

FIFUSA udelila Bolívii právo organizovať MS v januári 2000 a pôvodne sa malo na turnaji predstaviť až 20 družstievorganizátor, víťaz MS 1997, 7 družstiev z Ameriky, 8 z Európy, 2 z Afriky a 1 družstvo z Ázie a Pacifiku.

Arény

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A 
 Santa Cruz de la Sierra

Skupina B 
 Oruro

Skupina C 
 Cochabamba

Skupina D 
 Sucre

Nadstavbové skupiny

Skupina V 
 La Paz

Skupina X 
 Oruro

Skupina Y 
 Oruro

Skupina Z 
 La Paz

Play off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2000 /
 Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
 Oficiálna stránka FIFUSA (archive.org) /
 Oficiálna stránka Bolívijskej futsalovej federácie

Zdroje 
 MS 2000 na stránke rsssf.com 
 MS 2000 na stránke tierradelfuego.org.ar 

Futsal v 2000
Muži
Futsal
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2003

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2003 boli v poradí 8. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizovala Svetová futsalová asociácia (AMF). Konali sa v dňoch od 21.29. novembra 2003 v piatich paraguajských mestách: Asunción, Concepción, Encarnación, Minga Guazú a Pedro Juan Caballero, za účasti 20 tímov. Nováčikmi turnaja bola až pätica družstiev: Ekvádor (Ekvádor sa stal posledným účastníkom týchto MS), DR Kongo, Nórsko, Peru a Ukrajina. Svoj druhý titul získal , ktorý zvíťazil v štvorčlennej finálovej skupine pred  a .

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A 
 Asunción

Skupina B 
 Pedro Juan Caballero

Skupina C 
 Concepción

Skupina D 
 Minga Guazú

Skupina E 
 Encarnación

2. fáza

Finálová fáza 
 Asunción

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
 Oficiálna stránka Paraguajskej futsalovej federácie

Zdroj 
 MS 2003 na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 2003
Muži
Futsal
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2007

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale mužov 2007 boli v poradí 9. majstrovstvá sveta vo futsale AMF, ktoré organizovala Svetová futsalová asociácia (AMF). Konali sa od 31. augusta9. septembra 2007 v šiestich argentínskych mestách: Godoy Cruz, Junín, Las Heras, Luján de Cuyo, Maipú a San Rafael (všetky v provincii Mendoza), za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Katalánska. Argentína bola organizátorom svetového šampionátu AMF druhýkrát, predtým hostila turnaj v roku 1994. Titul obhájil , ktorý vo finálovom zápase zvíťazil nad domácou . 

Druhým kandidátom na usporiadanie MS 2007 bolo Rusko.

Kvalifikácia 

Pozn: Čile nahradilo suspendované Taliansko.

Arény 
Dejiskami zápasov bolo 6 arén:

Nasadenie do výkonnostných košov 
Žrebovanie skupín, ktoré prebehlo 24. apríla 2007, sa uskutočnilo podľa nasledujúcich výkonnostných skupín:

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Play off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2007 (archive.org) 
 Oficiálna stránka Svetovej futsalovej asociácie 
 Oficiálna stránka Argentínskej futsalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Futsalovej federácie Mendozy

Zdroje 
 MS 2007 na stránke AMF (archive.org) 

Futsal v 2007
Muži
Futsal
2007 v Argentíne
Lionel Barrymore

Lionel Barrymore (* 28. apríl 1878, Philadelphia, Pensylvánia, USA – † 15. november 1954, Van Nuys, Kalifornia) bol americký herec a režisér. 

V roku 1931 získal Oscara za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe vo filme A Free Soul. Už roku 1929 bol na Oscara nominovaný za réžiu snímky Madame X. V USA si získal veľkú popularitu tiež vďaka úlohe Henryho Pottera v americkej vianočnej klasike Život je krásny. Podporoval Republikánsku stranu. Ide o člena známej umeleckej rodiny do ktorej patrí aj herečka Drew Barrymore (vnučka jeho brata Johna - praneter).

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 
 Heslo na Biography.com
 Nekrológ v New York Times

Zdroj 

 
Divadelní herci USA
Filmoví herci USA
Filmoví režiséri USA
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Členovia Republikánskej strany (USA)
Osobnosti z Philadelphie
Ray Milland

Ray Milland, vlastným menom Alfred Reginald Jones (* 3. január 1907, Neath, Spojené kráľovstvo – † 10. marec 1986, Torrance, Kalifornia, USA) bol waleský herec, ktorý sa preslávil v Hollywoode. 

Roku 1945 získal, ako prvý Walesan, Oscara za mužský herecký výkon v hlavnej úlohe vo filme Ztracený víkend, kde stvárnil spisovateľa bojujúceho so závislosťou na alkohole. Za túto rolu získal aj cenu na filmovom festivale v Cannes. Hral tiež v Hitchcockovej snímke Dial M for Murder (1954) či v romantickom filme Love Story (1970). V neskorej fáze svojej kariéry tvoril hlavne v televízii, populárnym sa stal vďaka sitkomu The Ray Milland Show (pôvodný názov bol Meet Mr. McNutley) aj vďaka detektívnemu seriálu Markham.

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 
 Portrét na Find a grave
 Heslo v encyklopédii Britannica

Zdroj 

 
Waleskí herci
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Liberland

Slobodná republika Liberland je mikronárod formálne vyhlásený v apríli 2015 Vítom Jedličkom, členom Strany Slobodných občanov a šéfredaktorom webu Reformy.cz, na ploche cca. 7 kilometrov štvorcových medzi Chorvátskom a Srbskom na západnom brehu Dunaja, blízko obcí Zmajevac (Chorvátsko) a Bački Monoštor (Autonómna oblasť Vojvodina, Srbsko).

Geografia a právny status 
Na niektorých mapách je toto územie označené ako Gornja Siga. Oblasť Siga leží v priestore, kde sa vplyvom pohybu riečneho koryta premenila faktická hranica medzi chorvátskym a srbským brehom Dunaja. V dokumentoch z prelomu 20. a 21. storočia je označovaná ako srbské územné vrecko o rozlohe cca 650 hektárov. Kým Srbsko považuje za medzinárodnú hranicu súčasné koryto Dunaja, Chorvátsko trvá na vymedzení podľa historických hraníc katastrov tunajších obcí, pričom tieto hranice fixujú pôvodnú trasu toku Dunaja a vo väčšine prípadov zasahujú aj na východný breh Dunaja. Oblasť Siga je opačným príkladom, pretože leží na západnom brehu a podľa chorvátskeho výkladu (historické katastrálne hranice) patrí Srbsku, zatiaľ čo podľa srbského poňatia (existujúce koryto rieky) Chorvátsku.

Podľa Jedličku si vďaka hraničnému sporu medzi Chorvátskom a Srbskom túto oblasť pozdĺž západného brehu rieky Dunaja nenárokuje Chorvátsko, Srbsko, ani žiadny iný štát a jedná sa tak podľa neho o terra nullius, čiže krajinu nikoho. Jedlička 13. apríla 2015 v tejto oblasti vyhlásil štát Liberland. Hranicu definoval tak, aby nezasahovala do územia Chorvátska ani Srbska. To isté územie si ale od 1. apríla 2015 nárokuje fiktívny štát Pannonia. Chorvátske ministerstvo zahraničných vecí komentovalo aktivity okolo Liberlandu s tým, že "virtuálne žarty, akokoľvek sú občas zaujímavé, zostávajú tým, čím sú, teda virtuálnymi žartami a k nim nemáme žiadny oficiálny komentár."

Ciele a názory 
Mottom Liberlandu je Žiť a nechať žiť. Jedlička uviedol, že "Cieľom zakladateľov nového štátu je vytvoriť spoločnosť, kde poctiví ľudia môžu prosperovať bez toho, aby im štát znepríjemňoval život zbytočnými zákazmi a daňami."  

Liberland hneď v prvých dňoch prenikol aj do zahraničných médií.

Referencie

Externé odkazy 
 Už plánujeme audienciu u Zemana, hovorí prezident Liberlandu
 Článok na tn.cz
 Článok na humanisti.sk
 Oficiálne stránky

Zdroj 

Mikronárody
Evanjelické lýceum v Banskej Štiavnici

Evanjelické lýceum v Banskej Štiavnici je dvojposchodová budova postavená v rokoch 1827 - 1830, stojaca na mieste prvej jednoposchodovej budovy kúpenej pre účely evanjelického lýcea už v roku 1688. Pre zastavenie štátnej podpory bolo roku 1919 zatvorené. V registri NKP je ako kultúrna pamiatka pod číslom ÚZPF 2494/1

Budova 
Vystavená v klasicistickom slohu trojpodlažná budova do tvaru L. Plány na jej výstavbu zhotovil František Hauser. O jej výstavbu sa zaslúžil ev. superintendent Ján Szeberíni. Stavba budovy trvala od roku 1827 do roku 1830. Roku 1896 boli na budovu umiesnené pamätné tabule Andejovi Sládkovičovi a Sándorovi Petőfimu, ako významným absolventom lýcea.

História 
 1587 - vznik vyššej evanjelickej školy, prerušená činnosť na nátlak jezuitov, neskôr fungovala ako nižšie gymnázium
 1688 - kúpa prvej jednoposchodovej budovy Evanjelického lýcea
 1777 - povýšenie na úplné gymnázium a následne na dištriktuálne gymnázium s podporou banského dištriktu
 1830 - dokončenie novej dvojposchodovej budovy, pri príležitosti otvorenia ktorej mal slávnostnú reč 25. júna 1830 Ján Kollár
 1850 - požiar na Námestí Sv. Trojice pri ktorom škola vyhorela, avšak do roka ju opravili
 1880 - zriadená prepandia na prípravu učiteľov
 1908 - prepandia sa oddelila a pokračovala ako evanjelický učiteľský ústav až do roku 1952
 1919 - ukončenie činnosti z dôvodu zastavenia štátnej podpory

Významní pedagógovia 
 Ján Severini
 Martin Hamaliar
 Daniel Lichard
 Pavol Dobšinský
Samuel Mikovíni

Významní absolventi 
 Andrej Sládkovič
 Koloman Mikszáth
Sándor Petőfi
Ľudovít Matej Šuhajda
Samuel Ormis
Dionýz Štúr

Referencie

Externé zdroje 
 Evanjelické lýceum na Banskastiavnica.sk
 Banská Štiavnica - mesto svetového dedičstva, Základné a stredné školstvo

 
Školy v Banskej Štiavnici
Zaniknuté školy na Slovensku
Karol Rebro

Dr. h. c. prof. JUDr. Karol Rebro, DrSc. (* 27. október 1912, Horovce, okres Púchov – † 31. október 2000, Bratislava) bol jedným z najvýznamnejších slovenských univerzitných profesorov v oblasti práva. Bol považovaný za významného znalca dejín štátu a práva, obzvlášť rímskeho práva. Autor prvej slovenskej učebnice rímskeho práva.

Profesné pôsobenie 
Právnické vzdelanie získal na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1935. Po ukončení štúdia pokračoval vo vedeckom bádaní u profesorov Salvatoreho Riccobonu a Giorgia Del Vecchio v Ríme. Popri vedeckom pôsobení sa pripravoval na výkon bežnej súdnej služby, pracoval na Hlavnom súde v Bratislave a v roku 1944 zložil jednotnú sudcovskú a advokátsku skúšku. Zapojil sa do SNP. Po skončení II. svetovej vojny pôsobil vo vedúcich pozíciach Povereníctva SNR. Popri tom už od roku 1936 vyučoval a aktívne sa zúčastňoval na pedagogickom procese na Slovenskej univerzite (vtedajšej Univerzite Komenského). V rokoch 19461947 sa stal dekanom Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a v rokoch 19491950 bol rektorom tejto Univerzity. Po roku 1951 prestal pôsobiť vo verejných a pedagogických funkciách z politických dôvodov. Istý čas pracoval ako zamestnanec Univerzitnej knižnice. Od roku 1969 sa vrátil vyučovať rímske právo ako riadny profesor a vedúci katedry rímskeho práva.

Kvalifikačný rast 
 1941 Docent
 1946 Profesor
 1960 CSc. 
 1969 DrSc. 
 1993 Doctor honoris causa

Najvýznamnejšie publikácie 
 Rímske právo (v spoluautorstve s prof. Petrom Blahom, 4. vydania - 1991, 1997, 2002, 2010)
 Praktické cvičenia z rímskeho práva (v spoluautorstve s prof. Petrom Blahom, 2 vydania - 1985,1991)
 Latinské právnické výrazy a výroky (2 vydania - 1984, 1995)
 Rímske právo súkromné (Bratislava: OBZOR, 1980. 278 strán)
 Urbárska regulácia Márie Terézie a poddanské reformy Jozefa II. na Slovensku (1959)
 Juliánova náuka o práve obyčajovom. Kritický príspevok k súčasným teóriám rímskeho práva obyčajového (1944, skonfiškovaná za účasť v SNP)
 Konkubinát v práve rímskom od Augusta do Justiniána (1940) 
 Dissenz v kauze pri tradícii (1934)

Literatúra 
GREGOR, Martin. Život a dielo profesora Karola Rebra. In Acta Facultatis Iuridicae Universitatis Comenianae, 2019, roč. 38, č. 2, s. 54-73. ISSN 1336-6912.

Referencie 

Slovenskí právnici
Slovenskí univerzitní profesori
Osobnosti z Horoviec (okres Púchov)
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Dekani Právnickej fakulty Univerzity Komenského
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Joyce Carol Oatesová

Joyce Carol Oatesová (* 16. jún 1938, Lockport, New York, USA) je americká spisovateľka, poetka a dramatička.

Za novelu them získala roku 1969 National Book Award, na ktorú bola ešte osemkrát nominovaná. Trikrát bola tiež nominovaná na Pulitzerovu cenu, nikdy ju však nezískala. Napísala vyše 80 kníh, niektoré aj pod pseudonymami Rosamond Smith a Lauren Kelly. Jej kniha Foxfire bola v roku 1996 sfilmovaná.

Bibliografia

Próza

Krátke prózy

Pod pseudonymom "Rosamond Smith" 
 Lives of the Twins (1987)
 Soul / Mate (1989)
 Nemesis (1990)
 Snake Eyes (1992)
 You Can not Catch Me (1995)
 Double Delight (1997)
 Starr Bright Will Be With you Soon (1999)
 The Barrens (2001)

Pod pseudonymom "Lauren Kelly" 
 Take Me, Take Me With You (2003)
 The Stolen Heart (2005)
 Blood Mask (2006)

Dráma 
 Miracle Play (1974)
 Three Plays (1980)
 Tone Clusters (1990)
 In Darkest America (1991)
 I Stand Before You Naked (1991)
 Twelve Plays (1991)
 The Perfectionist and Other Plays (1995)
 New Plays (1998)
 Dr. Magic: Six One Act Plays (2004)

Eseje, memoáre

Poézia 
 Women In Love and Other Poems (1968)
 Anonymous Sins & amp; Other Poems (1969)
 Love and Its Derangements (1970)
 Angel Fire (1973)
 The Fabulous Beasts (1975)
 Women Whose Lives Are Food, Men Whose Lives Are Money (1978)
 Invisible Woman: New and Selected Poems, 19701982 (1982)
 The Time Traveler (1989)
 Tenderness (1996)

Literatúra pre dospievajúce 
 Big Mouth & amp; Ugly Girl (2002)
 Small Avalanches and Other Stories (2003)
 Freaky Green Eyes (2003)
 Sexy (2005)
 After the Wreck, I Picked Myself Up, Spread My Wings, and Flew Away (2006)
 Two or Three Things I Forgot to Tell You (2012)

Literatúra pre deti 
 Come Meet Muffin! (1998)
 Where Is Little Reynard? (2003)
 Naughty Chérie! (2008)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Portrét v The Heath Anthology of American Literature

Zdroj 

 
Spisovatelia USA
Básnici USA
Dramatici USA
Absolventi Syracuse University
Členovia American Philosophical Society
Osobnosti z Lockportu (New York)
Mensania
Xavier Bichat

Marie François Xavier Bichat (* 14. november 1771, Thoirette, Francúzsko – † 22. júl 1802, Paríž) bol francúzsky anatóm a fyziológ. Ako prvý predstavil pojem tkanivo ako samostatný subjekt. Je považovaný za otca modernej histológie a patológie.

Životopis 
Bol synom lekára Jeana Baptiste Bichata (17461812) a jeho manželky Jeanne Rose Bichardovej (17411809). Študoval matematiku a neskôr medicínu v Montpellier. V rokoch 17911793 študoval pod vedením chirurga Marca-Antoine Petita (17661811) v Lyone chirurgiu a anatómiu.

Za celý svoj život vykonal asi 600 pitiev. Pritom skúmal štruktúru ľudského tela, tkanív a orgánov. Napriek tomu, že pracoval bez mikroskopu, objavil 21 rôznych typov tkanív v ľudskom tele. Objavil aj choroby, ktoré napadajú tkanivá orgánov.

Je jedným zo 72 významných mužov, ktorých meno je zapísané na Eiffelovej veži v Paríži.

Dielo 
 Traité des Membranes en général, et de diverses Membranes en particulier
 Anatómia générale appliquée à la physiologie et à la médecine
 Recherches physiologiques sur la vie et la mort

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Klaus Beneke: Marie François Xavier Bichat (11.11.1771 Thoirette (Dep. Jura)–22.7.1802 Paris) Mitbegründer der experimentellen Physiologie. Universität Kiel
 Xavier Bichat
 François Xavier Bichat 
 Xavier Bichat na Comité des travaux historiques et scientifiques

Zdroj 

Francúzski lekári
Osobnosti pochované na Père-Lachaise
Moskva-kva-kva

Moskva-kva-kva je román ruského spisovateľa Vasilija Pavloviča Aksionova, ktorý vyšiel v ruštine v roku 2006 vo vydavateľstve Eksmo, Moskva. Román sa pohybuje na pomedzí žánru politickej fantastiky a reality. Dôležitú úlohu v ňom hrá mrakodrap na brehu sútoku riek Moskvy a Jauzy. Je to budova postavená v komunistickom slohu päťdesiatych rokov obývaná výhradne významnými činiteľmi a ich rodinami, ktorí si v nej žijú v ešte stalinskom luxuse a na špeciálnych prídeloch z predajní vyhradených významným funkcionárom.

Všetky postavy a dejové zápletky majú vzťah k tejto budove a jej obyvateľom. Vystupuje v nich Stalin, jeho obdivovateľka Glikeria Novotkannaja, jej nápadníci Smeľčakov, Mokkinakki aj Jurka Donderon a pestrý húf rôznych papalášov, umelcov a "zlatej mládeže" 50. rokov. Pestrý a dynamický dej opisuje aj biedu obyčajných ľudí, ktorí sa akosi priľahko posúvajú od obyčajného života medzi prácou a systémom trhovísk s podpultovým tovarom do gulagov a nútených prác. Autor toto opisuje s nadhľadom, hoci je sám obeťou stalinských represálií. S takým istým nadhľadom však vymýšľa aj rôzne historické hyperboly a fantazijné príbehy, ktoré privedú postavy románu až do reality jeľcinovského Ruska. Dej uzatvára rozprávač Tak Takovič Takovskij a zároveň postava románu, ktorý sa po štyridsiatich rokoch vracia späť z emigrácie.

Zdroj
Vasilij Aksionov: Moskva-kva-kva, vydavateľstvo Marenčin PT, Bratislava, slovenský jazyk, preklad Ján Štrasser, ISBN 978-80-89218-75-2

Knihy z 2006
Ruské knihy
Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005

Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov 2005 boli v poradí 23. Majstrovstvá Afriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Africká basketbalová federácia (FIBA Africa). Konali sa v mestách Alžír a Staouéli, v Alžírsku v dňoch od 15.24. augusta 2005, za účasti 12 tímov. Alžírsko bolo organizátorom afrického šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 1995, v Alžíre.  získala svoj ôsmy titul (štvrtý za sebou), keď vo finále zvíťazila nad .

Pôvodne sa mal turnaj konať v Pobreží Slonoviny, ktoré však vo februári 2005 odstúpilo. O novú organizáciu mali záujem Alžírsko a Tunisko, z ktorých si neskôr FIBA Africa zvolila Alžírsko.

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta 2006, ktoré organizovalo Japonsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.

Kvalifikácia 

Pozn: Egypt sa z turnaja odhlásil, nahradil ho Mozambik. Chýbajúce družstvá zo zón V a VII nahradili družstvá na druhých miestach zo zón I (Maroko) a IV (Gabon).

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutia o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na oficiálnej stránke basketbalových MS 2006 
 Oficiálna stránka FIBA Africa /

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na archívnej stránke FIBA 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na stránke the-sports.org 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na stránke nbtrank 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na stránke afrobasket.com 
 Majstrovstvá Afriky 2005 na stránke bbc.co.uk 

Basketbal v 2005
Muži
Basketbal
2005 v Alžírsku
Šport v Alžíri