joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aps

APS alebo Aps alebo aps môže označovať:

 súhvezdie Rajka (štandardná astronomická skratka), pozri súhvezdie Rajka
 formát filmu, pozri Advanced Photo System
 aktívny pixelový senzor, pozri APS (snímač)
Vitellius

Vitellius alebo Aulus Vitellius Germanicus (* 12 al. 15 po Kr. – † 20. december 69) bol rímskym cisárom od 2. januára/17. apríla 69 do 20. decembra 69, tretím cisárom v roku Štyroch cisárov. 

Aulus Vitellius syn Lucia Vitellia a Sestilie sa narodil okolo roku 15 v Apúlii. Otec mal za sebou veľmi úspešnú politickú kariéru, trikrát bol konzulom, hlavným radcom a spolucenzorom za cisára Claudia, ktorý bol jeho priateľom. Aj on užíval priazeň cisárov Caligulu, Claudia a aj Nerona na cisárskom dvore a zastával vysoké štátne funkcie. Bol kurátorom zodpovedným za verejné práce, v roku 48 konzulom, okolo roku 55 – 60 prokonzulom v provicii Africa a zastával dve vysoké kňazské funkcie (Fratres Arvales, Quindecemviri sacris faciundis). Po smrti cisára Nera (8.7.68) sa stal cisárom Galba, ktorý ho vymenoval za veliteľa vojsk v Dolnej Germánii. V Hornej Germánii velil vojsku Galba, ktorému 1. 1. 69 légie vypovedali poslušnosť. 2. 1. 69 bol Vitellius svojími jednotkami vyhlásený za cisára. 15. 1. 69 v Hornej Germánii zavraždili cisára Galbu, jeho vraždu zosnoval bývalý prívrženec Nerov Otho. Otha vymenovalo vojsko za cisára. 14. 4. 69 došlo k rozhodujúcej bitke medzi jednotkami Otha a Vitellia pri Bedriacu, kde bolo Othovo vojsko porazené a Vitellius bol o tri dni zvrchovaným cisárom Ríma schváleným senátom. Udalosti posledných rokov plného bezprávia, keď vojsko plienilo a vraždilo, nemohúcnosť nového cisára zabrániť ďalšiemu bezpráviu znášal Rím veľmi ťažko. Východné légie spočiatku naklonené Vitelliovi boli znepokojené udalosťami na západe a presvedčili Vespasiana, aby sa stal cisárom. 3. 7. 69 zložilo vojsko v Judei prísahu Vespasianovi. V Judei bolo v tom čase povstanie, ktoré mal potlačiť, preto prenechal velenie svojmu synovi Titovi na dokončenie vojny a on s vojskom vyrazil do Itálie. V bitke pri Cremone bolo vojsko Vitellia porazené a Vitellius 20. 12. 69 na Rímskom fóre popravený.

Iné projekty 

Cisári starovekého Ríma
Úmrtia v 69
Dom U dobrého pastiera

Dom U dobrého pastiera je meštiansky rokokový dom z 2. polovice 18. storočia na Židovskej ulici číslo 1 v Bratislave. Je to jedna z najkrajších rokokových stavieb v Bratislave.

Dom bol postavený pre bratislavského obchodníka v rokoch 1760-1765. Patrí k niekoľkým zachovaným pôvodným budovám bratislavského podhradia. V roku 1975 bol zrekonštruovaný a Múzeum mesta Bratislavy v ňom otvorilo unikátnu expozíciu historických hodín, kde sú vystavené rôzne typy hodín z obdobia od 17. do začiatku 20. storočia, no zameriava sa najmä na hodiny z 18. a 19. storočia vyrobené v dielňach bratislavských majstrov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Múzeum mesta Bratislavy - muzeum.bratislava.sk

Budovy v Bratislave
Múzeá v Bratislave
Rokokové stavby na Slovensku
Architektúra z 1765
Stará radnica (Bratislava)

Stará radnica v Bratislave je historická budova na Hlavnom námestí v Bratislave a patrí medzi najstaršie budovy v Bratislave. Tvoria ju viaceré budovy, konkrétne Jakubov dom, Pawerov dom, Ungerov dom, a Aponiho palác, ktoré boli postavené v rôznych umeleckých slohoch. Pôvodná časť radnice je dom s vlastnou vežou na východnom okraji námestia. V súčasnosti v budove sídli Múzeum mesta Bratislavy.

Dejiny výstavby 
Bola postavená v gotickom štýle v 15. storočí ako výsledok spojenia viacerých domov (Pawerov dom, Ungerov dom, Aponiho palác). Hlavnú budovu vedľa veže dal postaviť richtár Jakub v 14. storočí, zatiaľ čo samotná veža, pôvodne gotická bola postavená v 13. storočí, podľa vtedajšej toskánskej módy. 

Neskôr prešla mnohými zmenami a rozšíreniami, hlavne rekonštrukciou v renesančnom štýle v roku 1599 po poškodení zemetrasením, baroková reštylizácia veže po požiari v 18. storočí a novorenesančné, neogotické krídlo postavené v roku 1912.

Poloha 
Nachádza sa priamo v centre mesta medzi Hlavným námestím a Primaciálnym námestím, vedľa sa nachádza grécke a japonské veľvyslanectvo. Radnicu je možné ľahko spoznať podľa farebnej dláždicovanej strechy.

Využitie 
Budova sa používala ako mestská radnica od 15. storočia do neskorého 19. storočia. V tom období slúžila aj iným účelom, napríklad ako väzenie, mincovňa, miesto konania obchodov a osláv. Používala sa ako depozitár zbrojnice a mestský archív. Momentálne sa v budove nachádza Mestské múzeum s expozíciou o histórii Bratislavy. Medzi vystavované exponáty patria nástroje na mučenie, staromestské žaláre, historické zbrane, brnenia, maľby a miniatúry. Jednou z atrakcií je aj delová guľa vstavaná do steny veže, ktorú vystrelili Napoleonovi vojaci v 19. storočí.

.

Budovy v Bratislave
Radnice na Slovensku
Staré Mesto (Bratislava)
Canon EOS 300D

Canon EOS 300D, v Severnej Amerike pod názvom EOS Digital Rebel a v Japonsku pod názvom EOS Kiss Digital, je 6,3-megapixelová spotrebiteľská digitálna zrkadlovka, pôvodne oznámená 20. augusta 2003 pri cene $899 bez objektívu, $999 s "kit" objektívom. Používa CompactFlash karty. Polykarbonátové telá fotoaparátov 300D a Digital Rebel boli pôvodne dostupné len v striebornej farbe, pričom japonská verzia bola dostupná aj v čiernej. Neskôr, čierne verzie 300D a Digital Rebel boli tiež uvedené v USA a Európe.

300D je často považovaná za malého brata fotoaparátu Canon EOS 10D, ktorý obsahuje takmer rovnaký CMOS obrazový senzor a čip na spracovanie obrazu. Pre zaujímavosť, obidva fotoaparáty taktiež zdieľajú väčšiu časť firmware, čo bolo demonštrované hackom, ktorý doplnil do 300D niektoré z funkcií 10D.

300D bol prvý fotoaparát, ktorý podporoval objímku EF-S. Spolu s 300D bol uvedený aj objektív EF-S 18-55/3.5-5.6 ako „kitový“ objektív.

Uvedenie 300D reprezentuje významný míľnik v historii fotografie, pretože to bola prvá digitálna zrkadlovka (DSLR), ktorá spadla pod hranicu $1000.

17. februára 2005 ohlásil Canon 8,0-megapixelový EOS 350D (EOS Digital Rebel XT/Kiss N Digital) ako nástupcu vysoko úspešneho modelu 300D.

26. augusta 2006 ohlásil Canon 10,1-megapixelový EOS 400D (EOS Digital Rebel XTi/Kiss Digital X) ako nástupcu vysoko úspešneho modelu 350D.

Pozri aj 
 Canon EOS
 Zoznam digitálnych fotoaparátov Canon EOS
 Objímka Canon EF
 Objímka Canon EF-S
 Canon EOS 350D
 Nikon D70

Externé odkazy (v angličtine) 
 Official Canon specs

300D
Canon EOS 350D

Canon EOS 350D je 8,0-megapixelová spotrebiteľská digitálna zrkadlovka. Model bol pôvodne ohlásený vo februári 2005. Je známa aj ako Canon EOS Digital Rebel XT v Severnej Amerike a Canon EOS Kiss n Digital v Japonsku. Používa CompactFlash karty a lítium-iónovú batériu. Je to predchodca modelu EOS 400D alebo Digital Rebel XTi, ktorý bol uvedený v auguste 2006.

350D je vylepšená verzia populárnej Canon EOS 300D uvedenej v roku 2003, ktorá bola prvou digitálnou zrkadlovkou s cenou pod hranicou US$1000. Rozdiely medzi 350D a 300D sú významné a vyskytujú sa takmer vo všetkých aspektoch fotoaparátu. Mnoho funkcií, ktoré boli 'zablokované' Canonom v 300D, bolo odblokovaných v tomto modeli. Okrem týchto odblokovaných funkcií pribudlo ešte pár ďalších vylepšení. Niektoré z najvýznamnejších rozdielov zahŕňajú:
 8,0 megapixelov (oproti predošlým 6,3)
 DIGIC II obrazový procesor — rovnaký procesor je použitý aj v špičkovej rade Canonu EOS-1Ds Mark II profesionálnych digitálnych zrkadloviek
 Takmer okamžitý nábeh po zapnutí (0,2 sekundy)
 Compact Flash typ II (zahŕňa microdrives)
 14 políčková pamäť pre súvislé fotografovanie (oproti predchádzajúcim 4)
 Menšie a ľahšie telo
 Výrazne zvýšená možnosť upravovania funkcií používateľom
 E-TTL II algoritmus blesku (vylepšenie oproti starému E-TTL algoritmu blesku)
 Mirror lock-up
 Vyberateľné samozaostrovacie a meracie módy
 USB 2.0 rozhranie (vylepšenie oproti pomalšiemu USB 1.1 rozhraniu na 300D)

Pozri aj 
 Canon EOS
 Zoznam digitálnych fotoaparátov Canon EOS
 Objímka Canon EF
 Objímka Canon EF-S
 Nikon D50
 Nikon D70

Iné projekty

Externé odkazy 
 DPReview reviews the 350D
 Canon EOS system infopage
 Search function for images posted to flickr.com taken with EOS 350D
 Epinions review of 350D
 Canon EOS 350D Sample images
 EOSrebels.com: Rebel XT links to reviews and sample photos

350D
Canon (spoločnosť)

Canon Incorporated resp. Canon Kabushiki Kaisha (; transkripcia: Kijanon kabušiki gaiša; , ) je japonská spoločnosť založená v roku 1937, ktorá sa špecializuje na zobrazovacie a optické produkty, zahŕňajúce najmä fotoaparáty, fotokopírky a počítačové tlačiarne. Sídli v Tokiu v Japonsku. Na Slovensku bola v roku 2000 založená jej dcérska spoločnosť Canon Slovakia s.r.o.

Korporátna identita 
Podniková filozofia Kyosei je formulovaná mottom „Spoločne žiť a pracovať pre všeobecné blaho“ prostredníctvom spoločenskej zodpovednosti a ohľaduplnosti k životnému prostrediu.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam produktov Canon

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky 
 Canon's Online Camera Museum 

 
Podniky obchodované na Newyorskej burze
Podniky obchodované na Tokijskej burze
Canon EF 70-200mm

Objektív EF 70-200mm je telephoto zoom objektív vyrábaný spoločnosťou Canon. Používa EF objímku pre EOS sériu fotoaparátov. Jeho ohnisková vzdialenosť je 70 - 200 mm. 

Objektív sa vyrába v siedmich rôznych verziách. Všetky majú konštantnú maximálnu svetelnosť po celom ohniskovom rozsahu a všetky sú objektívy triedy L.

 2.8L IS USM
 f/2.8L IS II USM
 f/2.8L IS III USM
 2.8L USM
 4L IS USM
 f/4L IS II USM
 4L USM

Špecifikácia

Pozri aj 
 objektív Canon EF 24-70mm, ktorý má rovnakú maximálnu svetelnosť 2.8 a dopĺňa 70-200 mm ohniskový rozsah dole smerom k 24 mm.

Externé odkazy (v angličtine) 
 stránky Canon:
 EF 70-200mm 2.8L IS USM
 EF 70-200mm2.8L USM
 EF 70-200mm 4L IS USM
 EF 70-200mm 4L USM

 dpreview.com:
EF 70-200mm 2.8L IS press release
70-200mm 4L IS press release

 Recenzie na fredmiranda.com:
 EF 70-200mm 2.8L IS USM Review
 EF 70-200mm 2.8L USM Review
 EF 70-200mm 4L IS USM Review
 EF 70-200mm 4L USM Review

70-200mm
Canon EOS

Canon EOS (Electro-Optical System) samozaostrovací 35 mm filmový a digitálny systém zrkadloviek bol uvedený v roku 1987 spolu s fotoaparátom Canon EOS 650 a v súčasnosti sa stále používa pre najnovšie digitálne zrkadlovy od spoločnosti Canon. Skratka EOS bola zvolená podľa Éós, titánskej bohyne úsvitu v gréckej mytológii a často sa vyslovuje ako slovo, aj keď niektorí ľudia hláskujú písmená.

Súťaží hlavne so sériou Nikon F a jej následovníkmi a vo väčšine krajín zastáva prvé miesto na trhu.

Systém je postavený na objímke EF, ktorá nahradila predchádzajúcu objímku FD.

Kinofilmové zrkadlovky (SLR)

Digitálne zrkadlovky (DSLR)

Pozri aj 
 Zoznam produktov Canon
 Canon FD
 Canon FL

Externé odkazy (v angličtine) 
 EOS Camera Systems homepage at Canon.com
 Canon digital camera in Vietnam
 EF lens specification chart (pdf)
 Information about EOS cameras
 Chronology of EOS cameras
 Advertisement introducing the EOS 650
 Flash Photography with Canon EOS Cameras - Part 1 - Part 2 - Part 3
 Canon Camera Museum
 EOS Digital Photographer's Resource index of useful articles
 Il mondo fotografico Canon

 

Canon
Fotoaparáty Canon
Zrkadlovky
Canon EOS 20Da

Canon EOS 20Da je 8,2-megapixelová poloprofesionálna digitálna zrkadlovka navrhnutá špecificky pre astrofotografiu. Bola pôvodne ohlásená 14. februára 2005 na uvedenie len v Japonsku. 1. júna Canon oznámil, že 20Da bude dostupná celosvetovo. Je variantom modelu Canon EOS 20D. Podporuje EF aj EF-S objektívy.

Pozri aj 
 Canon EOS 20D

Externé odkazy 
 DPReview previews the 20Da
 DPReview covers announcement of world-wide release of the 20Da
 20Da official website (Japanese)

20Da
Canon EOS 10D

Canon EOS 10D je už nevyrábaná 6,3-megapixelová poloprofesionálna digitálna zrkadlovka pôvodne ohlásená 27. februára 2003 v cenovej hladine 1 999 USD bez objektívu (dostupná cena 1 599 USD). Nahradila model Canon EOS D60, ktorý bol tiež 6,3-megapixelová digitálna zrkadlovka. Nepodporuje EF-S objektívy.

Pozri aj 

 Canon EOS
 Zoznam digitálnych fotoaparátov Canon EOS
 Objímka Canon EF

Externé odkazy

Recenzie produktu 

 Digital Camera Resource Page 
 Digital Photography Review 
 Imaging Resource 
 Luminous Landscape, The 
 Steves Digicams 
 Canon 10D Review Links and Sample Photos

Ukážkové obrázky 

 DCRP
 DPReview

10D
Canon EF-S 10-22mm

Objektív Canon EF-S 10-22mm 3.5-4.5 USM je široko až ultraširokouhlý zoom objektív pre digitálne zrkadlovky od spoločnosti Canon s objímkou EF-S. Objektív je rozsahom ekvivalentný ku 16-35 mm na 35 mm fotoaparáte. Jeho ohnisková vzdialenosť je 10 - 22 mm.

Externé odkazy 
 EFLens.com Technical Specifications

10-22mm
Canon EF 16-35mm

Objektív EF 16-35mm je profesionálny širokouhlý objektív vyrábaný spoločnosťou Canon. Nahradil objektív EF 17-35mm 2.8L USM.
Používa EF objímku na prácu so sériou fotoaparátov EOS. Okrem predného člena je odolný voči prachu a vode a obsahuje diafragmu, ktorá zostáva takmer kruhová od  do 5.6. Jeho ohnisková vzdialenosť je 16 - 35 mm.

Pozri aj 
 Canon EF 17-40mm
 Canon EF-S 10-22mm

Externé odkazy 
 F2.8L (stránka firmy Canon) 
 Announcement (www.dpreview.com) 
 Landscape Photos Created With the 16-35 L 

16-35mm
Canon EF-S 17-55mm

Objektív Canon EF-S 17-55mm 2.8 IS USM je štandardný zoom objektív pre zrkadlovky Canon s objímkou EF-S. Zorný uhol je ekvivalentný ku 28-90 mm na 35 mm filmovom fotoaparáte. Objektív akceptuje 77 mm filtre a slnečné clony. Jeho ohnisková vzdialenosť je 17 - 55 mm.

Externé odkazy 
 EFLens.com Technical Specifications

Objektívy Canon EF-S
Vladimír Vašíček

Vladimír Vašíček (* 29. september 1919 - † 29. august 2003) bol český maliar, jeden z priekopníkov i klasikov českeho moderného a abstraktného maliarstva po 2. svetovej vojne.

Dielo

Externé odkazy 
Individuálné dokumentárné stránky
Aktuality
 Faktografické stránky
Videoblog
 Monografia 2005
Videopaleta - videostránky

Českí maliari
Georges Clemenceau

Georges Benjamin Clemenceau (* 28. september 1841, Mouilleron-en-Pareds, Francúzsko – † 24. november 1929 Paríž) bol francúzsky politik a novinár. Bol predsedom vlády Francúzska prvýkrát od 25. októbra 1906 do 24. júla 1909 a znova od 16. novembra 1917 do 20. januára 1920 za	Radikálnu stranu.

Iné projekty 

Predsedovia vlády Francúzska
Francúzski novinári
Francúzske osobnosti prvej svetovej vojny
Nadačný fond MyšLienka

Nadačný fond MyšLienka bol založený v roku 2004 spoločnosťou Anasoft APR a Nadáciou pre deti Slovenska, ktorá ho aj spravuje. Finančné prostriedky fondu sú určené na podporu vzdelávania formou skúsenosti. Grantový program je otvorený pre projekty zamerané na zážitkové formy vzdelávania v oblastiach technických a prírodných vied, ktoré sú určené pre deti a mladých ľudí.

Externé odkazy 
Nadačný fond MyšLienka

Neziskové organizácie
Rádio FM

Rádio _FM je hudobná rozhlasová stanica RTVS, prezentujúca alternatívne hudobné žánre s výrazným zastúpením slovenskej hudby.

Vo večernom vysielaní sa orientuje na okrajové hudobné žánre ako worldmusic, ambient, dubstep, IDM, electro, folktronica, glitch, new school, old school, alternatívny rock, hip-hop, drum and bass, breakbeat, UK garage, Nu jazz, house, hard rock, metal. Podľa dramaturga rádia Daniela Baláža je poslaním Rádia FM podporovať inakosť, nie hlavný prúd.

Dejiny 

História mládežníckeho okruhu Československého rozhlasu sa začala písať 5. januára 1987, kedy vznikol popoludňajší blok pre mládež – Rádio Elán.

4. septembra 1989 združením slovenského programového bloku Rádio Elán a českého Mikrofórum vznikol federálny mládežnícky programový okruh E + M, ktorý zanikol 31. decembra 1990.

4. marca 1991 vzniklo Rock FM Rádio. Ako prvé na Slovensku začalo 1. januára 1992 s 24 hodinovým vysielaním.

3. novembra 2004 sa tento okruh SRo premenoval na Rádio _FM a podstatne zmenil aj svoj formát.

Ako prvé médium na Slovensku ponúka podcasting.

Vysielače 

Slovenský rozhlas vysiela od februára 2009 na frekvenciách s poznámkou v čase od 6:00 do 18:00 program Rádia Patria v maďarskom jazyku.

Rádio je zaradené aj v 3. (verejnoprávnom) multiplexe DVB-T a od decembra 2015 aj v multiplexe digitálneho rozhlasu.

Počúvanosť 
Rádio FM bolo s počúvanosťou 2,56 % deviatou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou na Slovensku v 2. a 3. kvartáli 2017, podľa prieskumu Market & Media & Lifestyle spoločnosti Median SK.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Počúvanosť
 Webkamera
 Online vysielanie

Slovenský rozhlas
Vzniklo v 2004
Orhan Pamuk

Ferit Orhan Pamuk (* 7. jún 1952, Istanbul, Turecko) je turecký spisovateľ.
Jeho dielo býva zaraďované k postmodernizmu.

Nobelova cena 
Dňa 12. októbra 2006 bola Orhanovi Pamukovi ako prvému Turkovi udelená Nobelova cena za literatúru.

Dielo 
 1982 Cevdet Bey ve Oğulları, román, Istanbul: Karacan Yayınları
 1983 Sessiz Ev, román, Istanbul: Can Yayınları 
 1985 Beyaz Kale, román, Istanbul: Can Yayınları
 1990 Kara Kitap, román, Istanbul: Can Yayınları 
 1992 Gizli Yüz, scenár, Istanbul: Can Yayınları 
 1995 Yeni Hayat, román, Istanbul: İletişim Yayınları
 1998 Benim Adım Kırmızı (Moje meno je Červená, 2007), román, Istanbul: İletişim Yayınları
 1999 Öteki Renkler, esej, Istanbul: İletişim Yayınları
 2002 Kar, essays, Istanbul: İletişim Yayınları
 2003 İstanbul: Hatıralar ve Şehir, pamäti, Istanbul: Yapı Kredi Yayınları
 2007 Babamın Bavulu, tri rozhovory, Istanbul:  İletişim Yayınları

Iné projekty 

Tureckí spisovatelia
Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Členovia American Philosophical Society
Osobnosti z Istanbulu
Morne aux Diables

Morne aux Diables je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na severnom okraji ostrova Dominika. Vrchol sopky je tvorený 1,2 km širokým kráterom, v rámci ktorého sa nachádza lávový dóm s priemerom 335 m. Ďalšie lávové dómy tvoria reťaz krížom cez južné svahy vulkánu.

Nie je doložená žiadna zmienka o erupcii sopky v minulosti, ale na vrchole, v jednom z parazitických kráterov, sa nachádzajú aktívne horúce pramene. V rokoch 1841 a 1893 boli zaznamenané dve zemetrasenia, s epicentrom v oblasti Morne aux Diables, prípadne Morne Diablotins, nachádzajúcom sa južnejšie.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Morne aux Diables na Global Volcanism Program 

Sopky Dominiky
Sopky Karibiku
Stratovulkány
Morne Trois Pitons

Morne Trois Pitons (hora troch vrchov) je komplexný vulkán, tvorený dvoma masívnymi lávovými dómami: Morne Trois Pitons (1 387 m) a Micotrin (1 220 m), nachádzajúci sa severovýchodne od hlavného mesta Roseau, v centrálnej časti Dominiky. Dómy ležia na okraji veľkej depresie približne kruhového tvaru, ktorej vznik je spôsobený kolapsom kaldery, prípadne masívnym zosunom v minulosti. Oblasť depresie je vyplnená hrubými vrstvami tufov a pyroklastických prúdov, s vekom 40 000 až 25 000 rokov. Samotný komplex bol aktívny neskôr v holocéne, s poslednými erupciami v rokoch 800 a 920, s toleranciou ± 50 rokov.

Po sopke bolo pomenované aj chránené územie Národný park Morne Trois Pitons.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - komplex Morne Trois Pitons na Global Volcanism Program 

Sopky Dominiky
Sopky Karibiku
Komplexné vulkány
Morne Plat Pays

Morne Plat Pays je názov vulkanického komplexu, ležiaceho na južnom konci ostrova Dominika. Komplex je tvorený kalderou vytvorenou približne pred 39 000 rokmi mohutnou explozívnou erupciou a následným kolapsom juhozápadnej steny stratovulkánu. V rámci postkalderového štádia sa na úbočiach kaldery vytvorilo viacero lávových dómov, z nich Morne Patates eruptoval v roku 1270 ± 50 rokov. V rámci komplexu sa nachádzajú početné aktívne fumaroly, taktiež je miestom lokalizácie početných mikrozemetrasení pravdepodobne vulkanického pôvodu, ale bez iných prejavov sopečnej aktivity.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Morne Plat Pays na Global Volcanism Program 

Sopky Dominiky
Sopky Karibiku
Stratovulkány
Laurinská ulica

Laurinská ulica (hist. , ) je ulica v Starom Meste v Bratislave, ktorá je súčasťou pešej zóny.

Na Laurinskej ulici v minulosti stála brána mestského opevnenia s vežou, ktorá bola postavená v 13. storočí a zbúraná v roku 1778. V súčasnosti je na mieste bývalej Laurinskej brány zavesená mreža ukotvená na lanách, ktorá má symbolizovať bývalé mestské opevnenie. Nachádza sa tu Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (DPOH).

Nachádza sa medzi Kamenným námestím a Panskou ulicou.

Počas obdobia socializmu mala meno Leningradská, podľa ruského mesta Leningrad (dnešný Petrohrad).

Pozri aj 
 Laurinská brána
 Vydrická brána
 Rybárska brána
 Michalská brána

Ulice v Starom Meste v Bratislave
Vláda Slovenskej republiky od 30. októbra 1998 do 15. októbra 2002

Vláda Slovenskej republiky od 30. októbra 1998 do 15. októbra 2002 resp. prvá vláda Mikuláša Dzurindu bola vláda, ktorá vznikla po parlamentných voľbách, ktoré sa na Slovensku uskutočnili 25. a 26. septembra 1998. Viedol ju Mikuláš Dzurinda.

Predsedom vlády bol Mikuláš Dzurinda. Hoci parlamentné voľby vyhralo Hnutie za demokratické Slovensko (HZDS) na čele s Vladimírom Mečiarom, vládu tvorila Slovenská demokratická koalícia (SDK), Strana demokratickej ľavice (SDĽ), Strany maďarskej koalície (SMK) a Strany občianskeho porozumenia (SOP). Samotná SDK predstavovala koalíciu strán DÚ, KDH, DS, SDSS a SZS. Táto vláda získala označenie „Vláda zmeny“, čo bol tiež slogan z volebnej kampane SDK.

Vláda mala 20 členov, z ktorých pôvodne 9 ovládala SDK, 6 SDĽ, 3 SMK a 2 SOP. Neskôr bol pomer zmenený na 8:6:4:2.

Vládna koalícia mala v parlamente drvivú väčšinu poslancov, vďaka svojej trojpätinovej väčšine sa jej tak podarilo napríklad presadiť návrh zákona na priamu voľbu prezidenta.

Zloženie vlády

Dôležité rozhodnutia vlády 
Vláda 14. septembra 1999 rozhodla o postupnom odstavení dvoch blokov jadrovej elektrárne V1 v Jaslovských Bohuniciach s inštalovaným výkonom 880 MW ešte pred uplynutím ich doby technickej životnosti. Zaviazala sa prvý blok uzavrieť najneskôr do 31. decembra 2006 a druhý blok do 31. decembra 2008. Odstavenie blokov bolo jednou z podmienok pozvania Slovenska na rozhovory o vstupe do Európskej únie.

Hoci Slovensko v roku 1999 nebolo členom NATO, súhlasom na využívanie vzdušného priestoru pre lietadlá NATO umožnilo bombardovanie Juhoslávie.

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 1998
 Zoznam poslancov NR SR (1998 – 2002)
 Politický vývoj Slovenska od roku 1989

Externé odkazy 
 Vláda Slovenskej republiky od 30. 10. 1998 do 15. 10. 2002 na webe Úradu vlády SR
 Programové vyhlásenie vlády Slovenskej republiky od 30. 10. 1998 do 15. 10. 2002
 Priebežné hodnotenie plnenia Programového vyhlásenia vlády SR, vykonané 8. novembra 2000

Vláda Slovenskej republiky
1998 na Slovensku
1999 na Slovensku
2000 na Slovensku
2001 na Slovensku
2002 na Slovensku
Sien-ťin-tao

Sien-ťin-tao (pchin-jin: Xianjindao) je čínsky názov pomerne neznámeho vulkánu, nachádzajúceho sa na hraniciach Číny a KĽDR, asi 100 km severne od stratovulkánu Päktusan. Jediná erupcia bola hlásená v roku 1597, viac informácií nie je dostupných.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Xianjindao na Global Volcanism Program 

Sopky KĽDR
Sopky Číny
Čchugarjong

Čchugarjong alebo Čchuga-rjong je rozsiahle lávové pole, tvorené lávovými prúdmi bazaltového zloženia, nachádzajúce sa Čchugarjongskom rifte, križujúcom diagonálne demilitarizovanú zónu medzi Severnou a Južnou Kóreou.

Väčšina prúdov pochádza z erupcií štítového vulkánu Apsan a jeho satelitných troskových kužeľov. Niektoré z prúdov dosahujú dĺžku až 40 km, najdlhšie sú 60 km dlhé. Mladšie produkty sa nachádzajú na juhozápadnej strane poľa, ich vek je odhadovaný na neskorý pleistocén až raný holocén.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - štítová sopka Čchung-njong-san na Global Volcanism Program 

Sopky KĽDR
Sopky Kórejskej republiky
Štítové vulkány
Hlavná ulica (Košice)

Hlavná ulica  je ústredná ulica Košíc. Nachádza sa na nej väčšina najvýznamnejších košických historických pamiatok. Južný koniec ulice končí na Námestí osloboditeľov, severný na Námestí Maratónu mieru. 

Takmer celá Hlavná ulica je pešou zónou. Nachádzajú sa tu tri parky, pričom v každom je umiestnená fontána. Najväčšou je takzvaná spievajúca fontána, ktorú možno nájsť v strede ulice medzi dómom a divadlom. Na ulici sa ďalej nachádzajú dve námestia – Hlavné námestie a Námestie slobody. Hlavná ulica bola pôvodne stredovekým námestím. Z tých čias sa zachoval jej vretenovitý pôdorys.

Vývoj názvu ulice 
Počas stredoveku bol názov ulice premenlivý, najčastejšie sa uvádzali názvy Circulus, Ring, Theatrum, čo dokazuje, že ulica bola v tom čase chápaná skôr ako námestie. Na mapách z 18. storočia sa uvádza názov Platea principalis a neskôr aj nemecké a maďarské ekvivalenty v podobe Haupt Gasse, resp. Fő utcza.

Po prechode Košíc pod územnú zvrchovanosť Česko-Slovenska sa pôvodný maďarský názov Fő utcza preložil do slovenčiny na Hlavná ulica. Ten vydržal až do roku 1933, keď bola ulica prvýkrát politicky premenovaná - po generálovi Milanovi Rastislavovi Štefánikovi, ktorému na tejto ulici postavili aj sochu. Za horthyovskej okupácie sa názov ulice načas vrátil na pôvodný maďarský, no po vojne ulica opäť nakrátko niesla Štefánikovo meno.

V lete roku 1949 bola súčasná Hlavná ulica komunistickými orgánmi premenovaná na Leninovu ulicu, pričom tento názov vydržal presne na deň 41 rokov. Dňa 1. júla 1990 bolo ulici prinavrátené historické stredoveké meno Hlavná. Ešte koncom 80. rokov však, počas príprav na vyhlásenie historického centra Košíc za mestskú pamiatkovú rezerváciu, navrhol pamiatkár Ivan Gojdič, príbuzný biskupa Pavla Petra Gojdiča, zmenu názvu ulice na istý kompromis v podobe Hlavná ulica Vladimíra Iľjiča Lenina. Tento pokus bol však zo strany komunistickej moci rázne zamietnutý.

Pamiatky a významné budovy 
Dóm svätej Alžbety
Kostol svätého Michala
Kostol svätého Antona Paduánskeho (Košice)
Urbanova veža
Štátne divadlo
Morový stĺp (Immaculata)
Osemposchoďák
Pongrácovsko-forgáčovský palác (budova Vedeckej knižnice)
Arcibiskupský palác
Župný dom
Stará radnica
Hotel a kaviareň Slávia
Levočský dom
Premonštrátsky kostol
Andrášiho palác
Hadik-Barkóciho palác
Čákiho-Dezőfiho palác

Kedysi Hlavnou ulicou pretekal potok, ktorý bol neskôr prevedený do podzemia. V rokoch 1995 – 1996 za primátorovania Rudolfa Schustera bola na Hlavnej vytvorená imitácia potoka, ktorý nesie názov Čermeľský potôčik.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka o histórii Hlavnej ulice

Ulice v Košiciach
Košice - Staré Mesto
Slniečko (skupina)

Slniečko alebo Punto & rybacé hlavy je hudobná skupina so sídlom v Piešťanoch. Ich špecifikom je spev v piešťanskom, respektíve trnavskom dialekte a humorné texty Petra Remiša. Za jej vznik sa považuje prvý koncert voľného folkového združenia Bahno 23. decembra 1983 v Piešťanoch, na ktorom účinkoval aj Peter Remiš so spoluhráčmi. V skupine sa počas troch dekád vystriedalo množstvo známych inštrumentalistov a hostí (dlhodobo najmä Marian Jaslovský, Branislav Jobus, Andrej Jobus...). Pôvodný názov Punto & Rybacé hlavy skupina nemohla dlho používať, pretože jej ho komunistické prehrávkové komisie neschválili. Prijala preto recesistický názov Slniečko, ktorý po roku 1989 používala súčasne s názvom Punto & Rybacé hlavy. Po hudobnej stránke má skupina Slniečko najbližšie k folk rocku, ale kapela sa hlási aj k vplyvom punku a v posledných dvoch albumoch najmä k vplyvu world-music a gipsy swingu.

Zloženie kapely 
 Peter Remiš - spev, akustická gitara
 Michal Urban - akordeón, ústna harmonika
 Robert Gajdošík - bicie
 Ladislav Svitek - gitary, mandolína, ústna harmonika
 Marián Mišík - basová gitara, kontrabas
 Bárbara Barros (Portugalsko) - husle
Častými hosťami kapely boli v minulosti saxofonisti Marian Jaslovský a Jozef Králik.

Diskografia 

 Burgynová kampan (1991, Poltón)
 Hudba pre ožralých slonov (1992, Opus)
 Žuvačková mafia (texty Daniel Hevier, 1998, Zebra.03, spev,: Július Satinský, Peter Lipa, Peter Remiš, Michal Urban, Szidi Tobias, Marek Ťapák, Eva Jurišová, Alex Maďar, Dedo Šimor, Nevychovanci Úprd-u, Hevi Bubble Comics Band (Slniečko) , posily albumu: Martin Breznický, Daniela Kubová, Vladimír Mrázko, Jaroslav Patay, Lenka Dvorecká, Fero Petriska)
 Bašavel (2003, Pavian Records)
 Slniečko 1983-1989 (výber, 2003)
 Odpočúúúvaj v pokoji (2006, Pavian Records)
 Bekot a bakot (výber 2014, Pavian Records)
 Falošne, ale s citom (2015, Pavian Records)

Referencie

Externé odkazy 
 Slniečko, alebo Punto a rybace hlavy

Slovenské hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1983
Palec

Palec môže byť:
prvý prst na rukách a nohách, pozri palec (prst)
jednotka dĺžky, pozri palec (jednotka dĺžky)
tvarová súčasť, ktorá prevádza posuvný alebo rotačný (kývavý) pohyb časti stroja, najmä zdviháku alebo vahadla, pozri palec (strojárstvo)
vrch vo Vysokých tatrách Palec (Vysoké Tatry)
Dynama-Minsk

Dynama-Minsk (-po bielorusky) alebo Dinamo-Minsk (-po rusky) môže byť:
 hokejový klub v Minsku, pozri CHK Dynama-Minsk
 futbalový klub v Minsku, pozri FK Dynama-Minsk
 hádzanársky klub v Minsku, pozri HK Dynama-Minsk (GK Dinamo-Minsk)
Has (okres)

Has (alb.: Rrethi i Hasit) je okres v Albánsku. Počet obyvateľov je 20 000 (2004 odhad), a rozloha 374 km². Nachádza sa v severovýchodnej časti krajiny, jeho hlavné mesto je Krumë.

V okrese Has je početná skupina obcí, o ktorých sa vie, že poskytli pomoc v roku 1999 pri vojne v Kosove odohrávajúcej sa v Juhoslávii (napr. obec Vlahen).

Okresy v Albánsku
Vlahen

Vlahen je obec v Albánsku v Kukësskom kraji v okrese Has. Je to obec s asi 300 domami s približne 3 000 obyvateľmi. Známa sa stala tým, že prichýlila utečencov z Kosova počas vojny v Kosove. Vlahen obklopujú viaceré vrchy, najznámejšie sú Pashtrigu (2 847 m. n. m.), Maja Gajrepit (1 875 m. n. m.).

Obce v Albánsku
Michel Godet

Michel Godet (* 9. apríl 1948) je francúzsky prognostik a futurológ, ktorý sa zaoberá strategickou prospektívou, strategickým plánovaním, metodológiou prognózovania a vytváraním alternatívnych scenárov budúceho vývoja. Je profesorom strategickej prospektívy na Conservatoire national des arts et métiers (National Conservatory for Arts and Industries) v Paríži vo  Francúzsku.

Dielo 
Je autorom kníh o prognózovaní a scenárovom plánovaní 

 The Crisis in Forecasting and the Emergence of the Prospective Approach (1979)
 Prospective et Planification Stratégique (1985)
 Scenarios and Strategic Management (1987)
 Futures Studies. A Tool.Box for Problem Solving (spoluautor) (1991)
 De l´anticipation l´action (1991)
 L´avenir autrement (1991)
 From Anticipation to Action. A Handbook of Strategic Prospective (1993)
 La Pensée unique, le vrai procès, za kom Françoise Thom, Jean-Pierre Thiollet... (1998)
 Creating Futures. Scenario Planning as a Strategic Management Tool (2001)

Externé odkazy 
 http://www.cnam.fr/lipsor/lips/conferences/cv.php

Narodenia v 1948
Futurológovia
Strategické myslenie
Scenárové myslenie
Scenáre
Francúzske osobnosti
Gerald Barney

Gerald O. Barney je americký futurológ a prognostik.

Profil 
Je zakladateľom a výkonný riaditeľom Institute for 21st Century, ktorý v roku 1993 premenoval na The Millennium Institute. Žije v Arlingtone vo Virginii v USA.

Dielo 
Je autorom kníh a publikácií

 The Global 2000 Report to President. Entering the 21st Century (editor) (1980)
 Proceedings of the Second International Meeting on 21st Century Studies. Vol. I.: Global Studies (spolueditor) (1989)
 Proceedings of the Second International Meeting on 21st Century Studies. Vol. II.: America (spolueditor) (1989)
 Proceedings of the Second International Meeting on 21st Century Studies. Vol. III.: Asia / Pacific (spolueditor) (1989)
 Proceedings of the Second International Meeting on 21st Century Studies. Vol. IV.: Europe (spolueditor) (1989)
 Managing a Nation. The Microcomputer Software Catalog (spolueditor) (1989) (1991)
 Global 2000 Revisited. What Shall We Do ? (1993)
 Threshold 2000. Critical Issues and Spiritual Values for a  Global Age (1999)

Bibliografia

Správy 
 Barney, Gerald O.(Study Director): The Global 2000. Report to the President. Entering the Twenty-First Century. Volumes 1.,2. And 3., The Council on Environmental Quality and the Department of State. U.S. Government Printing Office, Washington, D.C. 1980
 Barney, Gerald O., Blewett, Jane, Barney, Kristen R.: Global 2000 Revisited. What shall we do ? The Critical Issues of the 21st Century. Millennium Institute, Arlington 1993
 Barney, Gerald O., Blewett, Jane, Barney, Kristen R.: Threshold 2000. Critical Issues and Spiritual Values for a Global Age. Millennium Institute, Arlington, CoNexus Press, Grand Rapids 1998

Odkazy 
 

Barney, Gerald
Barney, Gerald
Bokeh

Výrazom bokeh (z ) sa vo fotografii označujú estetické kvality častí snímok, ktoré sa nachádzajú mimo roviny ostrosti. Vzhľad a tvar rozptylových krúžkov (oblastí, do ktorých sa zobrazí nezaostrený bod) ovplyvňuje veľké množstvo faktorov, mimo iných konštrukcia objektívu, tvar a počet lamiel clony a nastavené zaclonenie.

Za príjemne pôsobiace sú obvykle považované rovnomerne osvetlené rozptylové krúžky s neostrými okrajmi, rušivo naopak pôsobia ostro ohraničené mnohouholníky, ktoré vznikajú pri výraznejšom zaclonení, ak má clona v objektíve malý počet lamiel; tento efekt do istej miery obmedzuje použitie zakrivených lamiel. Samotná veľkosť otvoru clony samozrejme ovplyvňuje aj hĺbku ostrosti, takže čím viac je clona otvorená, tým sú rozptylové krúžky väčšie. Efekt je možné dosiahnuť aj úpravu obrázku v grafickom editore.

Charakteristický bokeh sprevádzajú zrkadlové objektívy, pracujúce na princípe známom z hvezdárskych ďalekohľadov; použitie zrkadla predlžuje dráhu svetla v sústave a tak umožňuje vytvárať relatívne ľahké teleobjektívy s ohniskovou vzdialenosťou až 1 000 mm. Táto výhoda je znegovaná zobrazením neostrých oblastí snímky do tvaru medzikružia , ktoré väčšina fotografov považuje za značne nepríjemné.

V roku 2016 bol predstavený iPhone 7 Plus spoločnosťou Apple, ktorý tento efekt vytvára svoji dvojšošovkovým fotoaparátom. Režim Portrét vďaka kombinácií dvoch fotoaparátov, ktoré má iPhone 7 Plus, softvérovo rozoznáva popredie, ako aj pozadie snímaných objektov, a následne vyhodnocuje ich polohu. Softvér následne rozostrí pozadie, ktoré vlastne simuluje bokeh efekt u zrkadloviek. Tento efekt samozrejme podporuje aj niekoľko aplikácií, tie však na rozdiel od režimu Portrét fungujú na technológií rozoznávania podobností a detekcií hrán, pričom iPhone 7 Plus využíva pokročilú technológiu z oboch fotoaparátov.

Pozri aj 
 fotografický objektív
 clona

Iné projekty

Externé odkazy 
 Bokeh na Paladixe
 Pojmy: Bokeh na stránkach DigiNeff
 Detailný rozbor bokehu na webe Paula van Walreeho 
 Ukážka fotografií a režimu portrét iPhone 7 Plus (appleportal.sk)

Fotografia
Mauzóleum Chatama Sofera

Mauzóleum Chatama Sofera je hrobka Chatama Sofera (1762–1839), rabína bratislavskej židovskej obce a predstaviteľa tradičného židovského učenia v Bratislave na nábreží L. Svobodu. Predstavuje pútnické miesto Židov. Otvorené bolo v roku 2002 na 240. výročie jeho narodenia. Objekt je v nominácii na zápis do svetového dedičstva UNESCO.

Nachádza sa na mieste najstaršieho židovského cintorína v Bratislave, ktorý bol založený v 17. storočí, keď rodina Pálfiovcov povolila Židom pochovávať ich zosnulých blízko hradného opevnenia. Bol využívaný až do roku 1847. V roku 1942, po veľkej povodni bola väčšina hrobov zatopená. Zachovalo sa len 23 hrobov a 41 náhrobných kameňov, vrátane hrobu rabína Chatama Sofera. 

Cez druhú svetovú vojnu sa po úpravách komunikácie a výstavbe tunela ocitol hlboko pod úrovňou terénu, až ho napokon zakryli betónovým stropom. Zmena politického zriadenia na Slovensku po roku 1989 a finančné príspevky od Židov z celého sveta umožnili rekonštrukciu objektu. Posunutie električkovej trate poskytlo priestor pre výstavbu pietneho miesta. Vytvorili sa priestory pre návštevníkov a hroby sa zrekonštruovali.

Nové architektonické riešenie Ing. Arch. Martina Kvasnicu (* 1958) pôsobivo využilo fakt, že hroby sú už v podzemí, a nad nimi vznikol pahorok so sklenými stélami. Do hrobky sa vstupuje lávkou cez územie pôvodného cintorína pokrytého vrstvou jemného štrku. Lávka vstupuje do zhora otvoreného čierneho hranola z pohľadového betónu, stvárňujúceho hrobku. Hranol je symbolom prepojenia súčasnosti a minulosti, či profánnej a sakrálnej architektúry. 

Vnútri je priestor so sklenou stenou s výhľadom na hrobový areál pre tých, ktorým náboženské predpisy nedovoľujú vstúpiť na pôdu cintorína. Z neho vedie oceľové schodisko až k hrobom, kde púť končí.

Stropom nad hrobmi symbolicky prestupujú sklenené platne vonkajších stél, ktoré prenikajú na povrch a zároveň presvetľujú priestor. 

Architektúra vyzdvihuje osobitosť miesta, ktoré je pre Soferov celosvetový význam miestom návštev z celého sveta.

Ocenenia 
 Cena ABF Slovakia 2003 
 Cena časopisu pamiatky a múzeá 2003 
 Cena Mies van der Rohe 2003 - (nominácia)
 Cena časopisu ARCH 2002 - (nominácia)
 Cena Dušana Jurkoviča 2002 - (nominácia)

Galéria

Iné projekty

Zdroje 
 Dulla M.: Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok, Bratislava: Perfekt, 2007.
 Dulla M., Moravčíková H.: Architektúra Slovenska v 20. storočí, Bratislava: Slovart, 2002.
 www.for.sk

Ďalšia literatúra 
  (²2012. )

Cintoríny v Bratislave
Chatam Sofer
Židovské pamiatky na Slovensku
Židovské múzeá
Židovské cintoríny na Slovensku
Staré Mesto (Bratislava)
Chromatická aberácia

Chromatická aberácia (iné názvy: chromatická chyba, farebná aberácia, chromatizmus, farebná chyba, nevhodne [bohemizmy]: farebná vada, chromatická vada) je druh optickej chyby. Je to chyba šošovky (aj zložitejšej optickej sústavy šošoviek, napríklad objektívu), ktorá vzniká tým, že s meniacou sa vlnovou dĺžkou (a teda aj farbou) svetla sa mení index lomu v priezračnej látke a teda aj ohnisková vzdialenosť šošovky. Šošovka teda láme svetlo každej farby inak (dlhovlnné žiarenie, teda červené, najmenej, krátkovlnné, teda fialové, najviac), čo sa na snímke prejaví ako farebné lemovanie ostrých prechodov medzi svetlom a tieňom.

Charakteristika 
Iba pri osvetlení optickej sústavy (objektívu) monochromatickým svetlom možno predpokladať, že indexy lomu na priehľadných súčastiach optickej sústavy majú konštantnú hodnotu. Pri prestupe obyčajného svetla cez priehľadné látky vzrastá index lomu so skracujúcou sa vlnovou dĺžkou, preto napr. obyčajná spojka má väčšiu optickú mohutnosť pre modré ako pre červené lúče. Rovnobežný zväzok bieleho svetla dopadajúci na objektív sa v ňom láme a súčasne rozkladá ako na hranole. Najviac sa lámu fialové lúče a tvoria ohnisko najbližšie za šošovkou, najmenej sa lámu červené lúče a vytvárajú ohnisko ďalej od šošovky. Medzi obidvoma ohniskami je veľa ohnísk ostatných spektrálnych farieb podľa vzrastajúcej vlnovej dĺžky. Obraz zdroja bieleho svetla je neostrý a na okraji sfarbený. Chromatická aberácia nedovoľuje použiť podstatnejšie zväčšenia.

Odstraňovanie 
Všeobecne sa dá povedať, že vhodnou kombináciou dvoch k sebe nepriliehajúcich šošoviek, a to aj z rovnakého optického materiálu, možno zostaviť takú optickú sústavu, pri ktorej je pre dve zvolené vlnové dĺžky (zvyčajne pre červenú a modrú farbu) celková efektívna ohnisková vzdialenosť rovnaká; v takom prípade hovoríme o achromatickej sústave (objektívu). Šošovka s kompenzovanou chromatickou aberáciou sa teda volá achromatická (achromát).

Spravidla sa chromatická aberácia odstraňuje kombinovaním spojky a rozptylky vyrobených zo skiel rôznych druhov, ktoré majú rozličné relatívne disperzie. Dosahuje sa to napr. kombináciou spojky z korunového skla a rozptylky z flintového skla, kým optická mohutnosť sústavy zostáva kladná. 

Pretože moderné zoomové objektívy obsahujú veľké množstvo šošoviek, je pri nich chromatická aberácia (obzvlášť na okrajoch snímky) výrazným problémom. Na jej kompenzáciu sa preto do objektívov pridávajú špeciálne prvky:
 šošovky z fluoridu vápenatého – fluorid vápenatý je minerál s veľmi nízkym rozptylom, pri ktorom sa chromatická aberácia prejavuje menej
 difrakčné elementy – obsahujú difrakčnú mriežku, ktorá má chromatickú aberáciu presne opačnú než bežné šošovky, takže ich problém kompenzuje.

Pri zrkadlových objektívoch sa chromatická aberácia nevyskytuje.

Zdroje

pozri zdroj uvedený v článku optická chyba

Externé odkazy 
 Chromatická chyba na stránkách fotoroman.cz
 Čo je farebná aberácia, O farebnej aberácii s rozumom na serveri digineff.cz

Optické chyby
Fotografia
John Brockman

John Brockman (* 16. február 1941, Boston, Massachusetts, USA) je americký publicista a spisovateľ.

Profil 
Je autorom alebo editorom deväťnástich kníh. Je zakladateľom literárnej a softwarovej agentúry Brockman, Inc. Preslávil sa knihami Digerati (1996), Tretia kultúra (1995) a Budúcich päťdesiať rokov (2002). Žije v New Yorku.

Dielo 
 The Third Culture. Beyond Scientific Revolution (1995)
 Digerati. Encounters With the Cyber Elite (1996)
 The Next Fifty Years. Science in the First Half of the Twenty First Century (editor) (2002)

Knihy v českom jazyku 
 Brockman, John (editor): Příštich padesát let. Věda v první polovine 21.století. Argo, Dokořán, Praha 2004

Externé odkazy 
Biografia

Futurológovia
Vedecká publicistika
Osobnosti z Bostonu (Massachusetts)
Don Beck

Don Edward Beck je americký futurológ a vizionár, spolutvorca Spiral Dynamics (model vývojovej psychológie).

Profil 
Je spoluzakladateľom a riaditeľom National Values Center v Dentone v Texase v USA. Je zakladateľom Institute of Values and Culture a The Spiral Dynamics Group. Vyučoval na University of North Texas. Je spoluautorom koncepcie špirálovitej dynamiky - Spiral Dynamics, koncepcie spoločenského vývoja založenej na hodnotových memoch. Žije v Dentone v Texase v USA.

Dielo 
Je autorom kníh a publikácií

 The Crucible. Forging South Africa´s Future (spoluautor) (1991)
 Spiral Dynamics. Values, Leadership, and Change (spoluautor) (1996)
 The Search for Cohesion in the Age of Fragmentation. From the New World Order to the Next Global Mesh (1999)
 Sustainable Cultures, Sustainable Planet. A Values Systém Perspective  on Constructive Dialogue and Cooperative Action (2001)
 Stages of Social Development. The Cultural Dynamics that Spark Violence, Spread Prosperity, and Shape Globalization (2001)
 Spiral Dynamics in the Integral Age (2002)

Bibliografia

Knihy 
 Beck, Don Edward, Cowan, Christopher, C.: Spiral Dynamics. Mastering Values, Leadership, and Change. Blackwell Publishers, Oxford 1996, Blackwell Publishing, Malden, MA 2006, ISBN 1-4051-3356-2

Články 
 Beck, Don Edward: The Search for Cohesion in the Age of Fragmentation. From the New World Order to the Next Global Mesh.  NVC, Spiral Dynamics, Denton, Texas 1999
 Beck, Don Edward: Spiral Dynamics in the Integral Age. Spiral Dynamics, Denton, Texas 2002
 Beck, Don Edward: Stages of Social Development: The Cultural Dynamics that Spark Violence, Spread Prosperity, and Shape Globalization: The Twelve Postulates. Spiral Dynamics, Denton, Texas 2002

Odkazy 
 http://www.spiraldynamics.net/
 http://spiraldynamics.net/DrDonBeck/essays/index.shtml

Beck, Don
Beck, Don
James A. Dewar

James A. Dewar je americký vojenský stratég a prognostik.

Profil 
Pôsobí ako riaditeľ RAND Frederick S. Pardee Center for Longer Range Global Policy and the Future of Human Condition. Pôsobí tiež ako professor Long-Term Policy Analysis na RAND Graduate School. Je matematikom a riaditeľom Research Quality Assurance na RAND. Zaoberá sa strategickým plánovaním. Vyvinul koncept assumption-based planning.

Dielo 
Je autorom alebo spoluautorom kníh a publikácií 
 Assumption-Based Planning for Army 21 (spoluautor) (1992)
 Assumption-Based Planning. A Planning Tool for Very Uncertain Times (spoluautor) (1993)
 The Information Age and the Printing Press (1998)
 Expandability of the 21st Century Army (spoluautor) (2000)
 Assumption-Based Planning. A Tool for Reducing Avoidable Surprises (2002)

Externé odkazy 
 http://www.rand.org/pubs/authors/d/dewar_james_a.html
 http://www.prgs.edu/faculty/profiles/dewar.html

Futurológovia
Prognostika
Strategické myslenie
Roy Amara

Roy C. Amara (* 7. apríla 1925 – † 31. decembra 2007) bol americký prognostik a futurológ.

Profil 
Bol prezidentom konzultačnej a výskumnej firmy Institute for the Future v Menlo Park v Kalifornii v USA. Bol programovým riaditeľom Strategic Decision Group v Menlo Park v Kalifornii v USA. Zastával funkciu viceprezidenta Stanford Research Institute. Zaoberál sa metodológiou prognózovania a futurológie, problémami informačných systémov, technológie a komunikácie, kontrolnými systémami, komunikačnými sieťami, sociálnym prognózovaním a výskumom budúcnosti.

Dielo 
Je autorom a spoluautorom kníh a publikácií
 Applying the Forecast Criteria to the Next 500 Years (1972)
 Forecasting: From Conjuctural Art Toward Science (1972)
 The Futures Field: Functions, Forms and Critical Issues (1974)
 Some Methods of Futures Research (1975)
 The Futures Field: Searching for Definitions and Boundaries (1981)
 The Futures Field: How to Tell Good Work from Bad (1981)
 The Futures Field: Which Direction Now ? (1981)
 Toward the Year 2000. National Priorities (1981)
 Business Planning for an Uncertain Future (spoluautor) (1983)
 Twelve Emerging Technologies for the 1990s (1986)
 Looking Ahead at American Health Care

Bibliografia

Knihy 
Amara, Roy, Lipinski, Andrew J.: Business Planning for an Uncertain World. Pergamon, 1983

Kapitoly v knihách 
Amara, Roy: Probing the Future. In: Fowles, Jib (editor): Handbook of Futures Research. Greenwood Press, Westport, Connecticut, London, England 1978

Publikácie 
Amara, Roy: Some Methods of Futures Research. Working Paper WP-23. Institute for the Future. Menlo Park, California 1975

Amara, Roy: Toward the Year 2000. National Priorities. Institute for the Future. Menlo Park, California 1981

Amara, Roy: Twelve Emerging Technologies for the 1990s.Institute for the Future. Menlo Park, California 1986

Články 
Amara, Roy C.: The Futures Field: Searching for Definitions and Boundaries. Futurist, February 1981

Amara, Roy C.: The Futures Field: How to Tell Good Work from Bad. Futurist, April 1981

Amara, Roy C.: The Futures Field: Which Direction Now ? Futurist, June 1981

Externé odkazy 
 www.iftf.org

Futurológovia
Prognostika
Aspekt (astronómia)

Aspekt alebo konštelácia je vzájomná poloha kozmických objektov (obyčajne planéty a Slnka) na oblohe vzhľadom na pozorovateľa na Zemi, pri ktorej rozdiel v ekliptikálnej dĺžke pozorovaných telies (elongácia) nadobúda významnú hodnotu, napr. 0°, 90°, 180°, alebo maximálnu hodnotu pri vnútorných planétach. Pri elongácii 0° ide o konjunkciu (o hornú konjunkciu, ak je planéta za Slnkom, o dolnú konjunkciu, ak je planéta medzi Zemou a Slnkom), pri elongácii 90° ide o kvadratúru a pri elongácii 180° o opozíciu. Vnútorné planéty nemôžu byť v opozícii. Dosahujú maximálnu východnú alebo západnú elongáciu podľa toho, či sú na východ alebo na západ od Slnka. Pre aspekt sa používajú tieto znaky: ơ – konjunkcia, □ – kvadratúra, ∞ – opozícia.

Nebeská mechanika
Jégého ulica (Prievidza)

Jégého ulica je ulica v Prievidzi.
 PSČ: 971 01

Pôvod názvu 
Je pomenovaná na počesť slovenského spisovateľa Ladislava Nádaši-Jégého.

Blízke ulice 
Šulekova
M. Rázusa

Pozri aj 
 Zoznam ulíc a námestí v Prievidzi

Externé odkazy 
Oficiálny zoznam ulíc v Prievidzi
 Jégého ulica na mape Prievidze

Ulice v Prievidzi
Sikaku

Sikaku  je logická hra pôvodom z Japonska.

Pravidlá 
Sikaku sa hrá na štvorcovom poli pravidelne rozdelenom na menšie štvorce. Niektoré z nich obsahujú číslo. Cieľom hry je vyznačiť štvorce alebo obdĺžniky, z ktorých každý obsahuje jedno zo zadaných čísel, pričom jednotlivé útvary sa nemôžu prekrývať.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sikaku game (sikaku.sk) Hlavolamy od triada

Logické hry
Vukašin Mrnjavčević

Vukašin Mrnjavčević (* okolo 1320, Livno – † 1371 v bitke pri rieke Marica) bol srbský despota a kráľ, ktorý vládol v oblasti dnešného centrálneho a severozápadného Macedónska v rokoch 13651371.

Spomína sa v roku 1350 ako prilepský župan. Neskôr mu cár Stefan Uroš V. (alebo Stefan Uroš IV. Dušan) udelil titul despotu. Od roku 1365 bol kráľom ako Urošov vazal, neskôr samostatne. Vládol v oblasti dnešných miest Prizren, Skopje a Prilep. Udržoval dobré vzťahy so svojim bratom Jovanom Uglješom, ktorý bol despotom v oblasti okolo mesta Serres.

V roku 1371 sa zúčastnil bitky pri rieke Marica, kde bojovala balkánska koalícia proti expanzii Osmanskej ríše. Vďaka lepšej taktike osmanská armáda zvíťazila a Vukašin padol.

Genealógia 
 otec Mrnjava
 brat Jovan Uglješa
 brat Gojko (?)
 sestra Jelena, neskôr manželka Nikolu Brankovića
 manželka Jelena (podľa iných zdrojov Alena, Jevrosima, kláštorné meno Jelisaveta)
 syn Marko, následník
 syn Andrija (Andrijaš)
 syn Dmitar (Dimitru)
 syn Ivaniš
 dcéra Milica
 dcéra Olivera, neskôr manželka zetského (čiernohorského) kniežaťa Đurđa I.

Externé odkazy 
 Braća Mrnjavčević (sr)
 Kings of Serbia, Mrnjavčevići (en)

Mrnjavčevićovci
Mrnjavčević, Vukašin