joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pavol Rankov

Pavol Rankov (* 16. september 1964, Poprad) je slovenský spisovateľ. Študoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, kde aj pracuje na Katedre knižničnej a informačnej vedy.

Debutoval zbierkou poviedok S odstupom času (1995), ktorá sa vyznačuje nadväznosťou na tradície svetového i domáceho fantastického realizmu (Borges, Cortázar, Grendel, Mitana), časovou a priestorovou neukotvenosťou, resp. využitím exotických prostredí, redukovaným sujetom, dramatickým dejom, narábaním s prvkami tajomna, mystifikácie, iracionality a dôrazom na prekvapujúcu pointu.

V roku 1995 sa stal laureátom Ceny Ivana Kraska, a v roku 1997 mu talianske ministerstvo kultúry udelilo medzinárodnú literárnu cenu Premio Letterario Internazionale „Jean Monnet“. V literárnej súťaži Poviedka 2001 získal Cenu denníka SME.

V lete 2001 vydal svoju druhú zbierku poviedok s názvom My a oni / Oni a my.

Poviedky Pavla Rankova boli uverejnené v časopisoch (v abecednom poradí) Dotyky, Infoknihy, Kalligram (preklad do maďarčiny), Kankán, Knižná revue, Kultúrny život, Maternica, Nové slovo, Orol tatranský, Pulz, RAK – Revue aktuálnej kultúry, Romboid, Slovak Literary Review (preklad do angličtiny), Slovenské pohľady, SME, Studium (preklad do poľštiny) a Tvorba T.

Prózy uverejnil aj v zborníkoch Den slovakiska novellen (preklad do švédčiny), Dúšok jedu, Pontes ’96 (preklad do angličtiny), Poviedka 2001 a Úpätím času.

Na jar roku 2003 mu v Bulharsku vyšiel knižný výber z poviedok v preklade Nikolaja Fenerského.

Venuje sa aj publikovaniu odborných textov a vydal v roku 2002 knihu s názvom Masová komunikácia, masmédiá a informačná spoločnosť. Analytický a pritom čitateľsky pútavý pohľad na súvislosti medzi informáciami a vývojom spoločnosti poskytuje kniha vydaná v roku 2006 Informačná spoločnosť - perspektívy, paradoxy, problémy. 

V roku 2014 sa stal laureátom udelené vo Vroclave Poľsko literárne ceny Nagroda Literacka Europy Środkowej „Angelus” (Literárna Cena Strednej Európy „Angelus”) za román Stalo sa prvého septembra (alebo inokedy) (v poľskom preklade Zdarzyło się pierwszego września (albo kiedy indziej)).

Prozaické dielo 
 S odstupom času (poviedky, 1995)
 My a oni / Oni a my (poviedky, 2001)
 V tesnej blízkosti (poviedky, 2004)
 Stalo sa prvého septembra (alebo inokedy) (román, 2008)
 Matky (román, 2011)
Poviedky (súbor prvých troch poviedkových kníh, 2012)
Na druhej strane (poviedky, 2013)
Svätý mäsiar zo Šamorína a iné príbehy z čias Malej dunajskej vojny (poviedkový román, 2016)
Miesta, čo nie sú na mape (novela, 2017)
Legenda o jazyku (román, 2018)
Princezné a princovia (rozprávky, 2020)

Odborné publikácie 
 Masová komunikácia, masmédiá a informačná spoločnosť (2002)
 Informačná spoločnosť - perspektívy, paradoxy, problémy (2006)

Referencie 

Slovenskí spisovatelia
Osobnosti z Popradu
Ján Gavura

Ján Gavura (* 30. december 1975, Poprad) je slovenský básnik, prekladateľ a literárny kritik.

Životopis 
Narodil sa v Poprade. V rokoch 1994 – 1999 študoval slovenčinu a angličtinu na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove a v rokoch 1999 – 2004 katolícku teológiu na Teologickom inštitúte v Spišskej Kapitule. Od roku 1999 do roku 2001 bol interným doktorandom na Katedre slovenského jazyka a literatúry Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove, kde od roku 2001 pôsobí ako odborný asistent. Vyučuje predmety týkajúce sa slovenskej a svetovej literatúry dvadsiateho storočia, verzológiu a poetiku básnického textu.

Poézia
 Pálenie včiel – zbierka (Tichá voda, Košice, 2001)
 Každým ránom si (Modrý Peter, Levoča, 2006)
 Besa (Modrý Peter, Levoča, 2012)
 Kráľ hlad (Skalná ruža, Kordíky, 2017)

Referencie

Externé odkazy 
 osobná stránka Ján Gavuru 

Slovenskí spisovatelia
Osobnosti z Popradu
Etemenanki

Etemenanki alebo E-temen-anki (po sumersky , É.TEMEN.AN.KI = "základný kameň nebies a zeme") bol hlavný zikkurat v meste Babylon. Možno je identický s biblickou Babylonskou vežou. Jeho existencia je písomne doložená od začiatku 7. storočia pred Kr. 

Na jeho vrchole sa nachádzal chrám zasvätený Mardukovi a jeho žene Sarpanitum a astronomická pozorovateľňa. Podstava mala štvorcový tvar so stranou približne 91 m (tvrdia to staroveké opisy a vykopávky to potvrdili). Skladal sa zo 7 poschodí rôznej výšky (horné boli najnižšie) a celková výška bola približne 91 m. Budovaný bola z pálených a nepálených tehál spájaných asfaltom. 

Archeologické vykopávky z roku 1913 odkryli v podstate len základy, ktoré potvrdili podrobné zachované staroveké opisy stavby. Preto sa pri opise stavby treba spoliehať na písomné pramene.  O najstarších dejinách stavby nie je známe nič. Je možné (ale nedoložené), že stála už vyše 1000 rokov pred prvou písomnou zmienkou o nej. Patrí síce k najstaršiemu svätému okrsku mesta, stojí však trocha bokom od centrálnej Svätej brány, preto zrejme na druhej strane získala na dôležitosti až neskôr ako táto brána.  

Prvá písomná zmienka pochádza z roku 689 pred Kr., keď bol zikkurat cielene zničený. V rokoch 681 - 668 pred Kr. ho znova postavili. Neskôr bol zas poškodený a o jeho rekonštrukciu sa zaslúžili Nabopolasar a Nebukadnesar II.. Okolo roku 478 pred Kr. dal Xerxes I. odstrániť sochu Marduka a možno zničil aj chrám. Za Alexandra Veľkého už bol zikkurat každopádne úplnou zrúcaninou, ktorú dali odstrániť, aby mohli postaviť novú budovu. Práce nedokončili pre Alexandrovu smrť, ale zo zikkuratu už ostali len spodné časti. Skazu dokončili v stredoveku Arabi, ktorí poodnášali mnohé tehly. V 19. storočí boli základy stavby náhodou znova objavené. Začiatkom 20. storočia (1913) sa konali vykopávky. Základy možno vidieť dodnes .

Referencie

Zdroje
Babylon, §135 in: Reallexikon der Assyriologie - Erster Band; Walter de Gruyter, 1993
Livius.org: Etemenanki

Zikkuraty
Babylon
Slovenské Hnutie Obrody

Slovenské Hnutie Obrody je slovenské nacionálne orientované občianske združenie. Vzniklo v roku 2004. Predsedom občianskeho združenia je od roku 2006 Róbert Švec. Hnutie neskrýva sympatie k fašistickému vojnovému Slovenskému štátu; je orientované euroskepticky a požaduje odchod Slovenska z euroatlantických štruktúr.  V máji 2019 bola založená politická strana s rovnakým názvom, ktorej predsedom je rovnako Róbert Švec. Tri hlavné piliere združenia sú aktivizmus, vlastenectvo a slovanstvo.

Zo stanov Slovenského Hnutia Obrody 

Slovenské Hnutie Obrody (SHO) je občianske združenie a politické hnutie, ktoré sa snaží prebúdzať a prehlbovať národné povedomie a vlastenectvo Slovákov. 

Programovo nadväzuje na prácu a odkaz Ľudovíta Štúra.

Združuje Slovákov, bez ohľadu na pohlavie, rasu, náboženské presvedčenie, sociálne postavenie a národnosť, ktorí súhlasia s programom a stanovami združenia.

Priority Slovenského Hnutia Obrody 

 upevňovanie vlastenectva Slovákov v zjednotenej Európe 
 prehlbovať vzťah Slovákov k slovenskej štátnosti 
 ochrana morálnych a duchovných hodnôt 
 zachovanie prírodných a kultúrnych hodnôt 
 získavanie poznatkov o slovenskej histórii a Slovensku 
 ochrana prírody a podpora ekologických projektov 

SHO sa venuje projektom:
 vydávanie novín Právo Národa (od roku 2001). Obsah novín tvoria rôzne komentáre na aktuálne spoločenské a politické udalosti.
 projekt Nebuď sviňa (od roku 2009) - environmentálna iniciatíva usilujúca sa o prehlbovanie povedomia Slovákov o ekológii a participácii na ochrane životného prostredia.
 projekt Staráme sa (od roku 2011) - sociálny projekt poskytujúci adresnú materiálnu a poradenskú pomoc rodinám v núdzi v pravidelných intervaloch. Cieľom je podľa SHO budovanie spolupatričnosti v slovenskej spoločnosti v duchu hesla Slováci Slovákom!.

Externé odkazy

Referencie 

Občianske združenia na Slovensku
Slovenské Hnutie Obrody
Prípor (národná prírodná rezervácia)

Prípor je národná prírodná rezervácia v pohorí Malá Fatra. Patrí do katastrálneho územia obcí Belá, Dolná Tižina, Krasňany v okrese Žilina.
 
Nachádza sa na severných svahoch Malého Kriváňa. Bola vyhlásená v roku 1980, má výmeru . V rezervácii sa zabezpečuje ochrana prirodzených lesných spoločenstiev s prechodom do kosodreviny a alpských lúk na geologicky pestrom podloží kryštalických a karbónových hornín. Vyskytujú sa tu viaceré chránené rastlinné a živočíšne druhy.
 
Pramení tu Beliansky potok.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Chránené územia Národného parku Malá Fatra
Národné prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Žilina
Unreal Tournament

Unreal Tournament, skrátene UT, (niekedy tiež označovaný ako UT99, UT Classic, UT1, alebo UT:GOTY kvôli odlíšeniu od podobných herných titulov ako Unreal Tournament 2003, Unreal Tournament 2004 a Unreal Tournament 3) je populárna akčná počítačová hra a videohra. Hra bola vyvinutá spoločnosťami Digital Extremes a Epic Games. Hra bola vydaná v roku 1999 firmou GT Interactive ako doplňujúci titul k hre Unreal so zameraním na hru viacerých hráčov.

Gameplay

Zbrane 
 Impact Hammer
 Chainsaw
 Translocator
 Enforcer
 Bio-Rifle
 Shock Rifle
 Pulse Gun
 Ripper
 Minigun
 Flak Cannon
 Rocket Launcher
 Sniper Rifle
 Redeemer

Systémové požiadavky 
Microsoft Windows
 Intel Pentium 200 MHz / AMD K6 200 MHz alebo výkonnejší procesor
 32 MB RAM
 DirectX 7.0 alebo vyšší
 PCI grafická karta s 4 MB VRAM
 300 MB HDD
 4x CD-ROM
 Windows 95

Linux 
 Procesor Pentium II
 64 MB RAM
 XFree86 3.3.5
 Grafická karta podporujúca rozlíšenie aspoň 640x480
 550 MB HDD
 OSS kompatibilná zvuková karta
 Linux kernel verzie 2.2.x

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

First-person shooter
Unreal
Počítačové hry z 1999
Hry pre PlayStation 2
Epic Games
Počítačové hry
David McDowell Brown

David McDowell Brown (*16. apríl 1956, Arlington, Virgínia, USA - † 1. február 2003, nad Texasom) bol americký astronaut. Zahynul pri svojom prvom lete do vesmíru Columbia STS-107, kde letel v úlohe prvého letového špecialistu. Columbia sa rozpadla pri návrate do atmosféry počas pristávania, keď do jej krídla vnikla žeravá plazma a spôsobila jej deštrukciu. Nikto zo sedemčlennej posádky neprežil.

Život 
David Brown sa narodil v Arlingtone v štáte Virginia. Abslovoval školy Yorktown High School, potom College of William and Mary v odbore biológia a napokon získal doktorát na Eastern Virginia Medical School v odbore medicína. Štúdium ukončil v roku 1982. Medzi školami sa venoval zaujímavému a na budúceho astronauta dosť nezvyčajnému povolaniu - cirkusovej akrobacii. Po dokončení školy pracoval u námorníctva ako lekár. Slúžil v západnom Pacifiku na lietadlovej lodi USS Carl Vinson. V roku 1988 bol vybraný na pilotný výcvik. Lietal na stroji F-18 Hornet, slúžil okrem iného tiež v Japonsku na plaube lietaldovej lode USS Indepence. V apríli 1996 mal nalietaných 2700 hodín. 1. mája 1996 sa stal astornautom a absolvoval základný dvojročný výcvik. Po jeho skončení sa venoval príprave experimentov pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Vedecká misia STS-107, do ktorej posádky bol vymenovaný v roku 2000, bola jeho prvým letom do vesmíru. Náplňou misie boli predovšetkým vedecké experimenty v mikrogravitácii.

Brown tragicky zahynul spolu s ostatnými šiestimi členmi posádky pri havárii Columbie počas návratu. Bol pochovaný na Arlingtonskom národnom cintoríne, tak ako ďalší dvaja členovia posádky (Clarková a Anderson).

Pocty 
Na jeho pamiatku bol pomenovaný asteroid 51825 Davidbrown, jeho meno sa dostalo aj do leteckého a kozmického akademického centra Laurel B. Clark and David M. Brown Aerospace Medicine Academic Center. Je po ňom pomenovaný aj jeden vrch pohoria Columbia Hills na Marse.

Externé odkazy 
 Web Kosmo o lete STS-107
 Web Kosmo o Brownovi
 Web Space o Brownovi

Kozmonauti USA
Narodenia v 1956
Úmrtia v 2003
Osobnosti z Virgínie
Obete kozmických katastrof
Strmhlavý bombardér

Strmhlavý bombardér je typ bombardovacích lietadiel, ktorý na svoj cieľ útočí pri rýchlom a strmom zostupe, tzv. strmhlavým náletom. Takýto manéver umožňuje väčšiu presnosť zásahu bomby a lepšiu ochranu pred protilietadlovou paľbou nepriateľa. Strmhlavé bombardéry sa z toho dôvodu používali hlavne pre útoky proti relatívne malým alebo pohybujúcim sa cieľom, ako sú mosty, automobily alebo lode. Útok strmhlav navyše umožňuje zasiahnuť paluby vojnových lodí, ktoré sú menej pancierované ako ich boky na čiare ponoru.

Asi najznámejším strmhlavým bombardérom bol Junkers Ju 87 Stuka, ktorý sa stal symbolom tohto druhu lietadiel. Stroje mali na ľavej kapotovanej nohe svojho podvozku pripevnenú sirénu, ktorá vyvolávala pri strmhlavom lete, kedy ju zvykli letci zapínať, výrazný kvílivý zvuk. Ďalšie strmhlavé bombardéry boli nasadené najmä počas bojov v Pacifiku, kde sa výrazne zapojili do námorných bojov. Boli to napríklad americké stroje SBD Dauntless, či SB2C Helldiver, alebo ich japonskí konkurenti, napr. Aiči D3A Val.

Po skončení druhej svetovej vojny sa strmhlavé bombardéry z výzbroje dosť rýchlo vytratili. Bolo to spôsobené zefektívnením protilietadlovej obrany, ako aj pokrokom vo vývoji stíhacích lietadiel, ktoré dokázali zväčša proti relatívne pomalším strmhlavým bombardérom úspešne zasahovať. V rovnakom čase umožnil rozvoj najstarších počítacích strojov vytvoriť podstatne dokonalejšie a hlavne presnejšie bombardovacie zameriavače, ktoré bolo možné inštalovať prakticky do akéhokoľvek lietadla. Časť úloh strmhlavých bombardérov tak prebrali klasické taktické alebo stredné bombardéry. Zdokonaľovanie stíhacích lietadiel a ich nasadenia proti pozemným cieľom, spôsobilo vznik nového druhu tzv. stíhacích bombardérov, ktorých nasadenie pri útokoch na menšie ciele už bolo dostatočne efektívne.

Bombardovacie lietadlá
Malá Bránica (dolina)

Malá Bránica je dolina na severnej strane Malej Fatry pri obci Belá. 

Preteká ňou rovnomenný potok. Približne do polovice doliny siaha asfaltová cesta, ďalej pokračuje ako turistický chodník. Jej dolnou časťou vedie zeleno značkovaný chodník zo zastávky SAD Bránica do sedla Bublen. Nachádzajú sa tu zachovalé pastierske obydlia, ktoré sa v súčasnosti využívajú na rekreačnú turistiku.

Pozri aj 
Veľká Bránica

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 Malá Fatra – Vrátna. Turistická mapa 1:50 000, Edícia turistických máp č. 110, vyd. VKÚ Harmanec 1993, ISBN 80-85510-09-X

Doliny Malej Fatry
Sučianska dolina

Sučianska dolina je dolina na južnej strane Krivánskej Malej Fatry. Leží na katastrálnom území obce Sučany a preteká ňou Biely potok. Nie je turisticky sprístupnená. V jej ústí sa nachádza prírodná rezervácia Pod Rígľom.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Doliny Malej Fatry
Slepáňovce

Slepáňovce (lat. Scolecophidia alebo Typhlopoidea) je veľký taxón (infrarad, nadčeľaď či podobne) najprimitívnejších hadov (Serpentes).

Od ostatných hadov sa líšia tuhou lebkou, veľmi malými očami, niekedy prekrytými šupinami, resp niekedy s celkom chýbajúcimi očami.

Systematika 
 čeľaď slepánikovité (Leptotyphlopidae) - 2 rody
 čeľaď slepúšikovité (Anomalepidae) - 4 rody
 čeľaď slepáňovité (Typhlopidae) - 5 (6) rodov

Referencie

Zdroje 
 Mattison - Hady ISBN 80-7181-479-2
 kol. Zviera ISBN 80-551-0375-5 
 
 reptile-database.org
 palaeos.com

Hady
Marián Andričík

Prof. PhDr. Marián Andričík, PhD. (* 13. august 1964, Humenné) je slovenský literárny vedec, prekladateľ a vysokoškolský pedagóg, prodekan pre vedeckovýskumnú činnosť a doktorandské štúdium Filozofickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Syn básnika, prekladateľa a rozhlasového redaktora Juraja Andričíka.

Vyštudoval slovenčinu a angličtinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracoval ako redaktor časopisu Dotyky. Absolvoval jedenapolmesačnú stáž v USA na The American University vo Washingtone. V rokoch 1996 až 2007 pôsobil ako pedagóg na Prešovskej univerzite v Prešove. V roku 2003 obhájil dizertačnú prácu K druhovým problémom prekladu, v roku 2008 sa habilitoval na docenta a 19. septembra 2018 ho prezident SR Andrej Kiska vymenoval za profesora.

Venuje sa prekladu poézie, prózy, divadelných a rozhlasových hier, esejí aj odbornej literatúry. V roku 1993 získal prémiu Slovenského literárneho fondu za preklad výberu z poézie Johna Keatsa, v roku 1996 za antológiu beatnickej poézie, v roku 2005 za výber z poézie Williama Blaka, v roku 2006 za Anglicko-slovenský a slovensko-anglický slovník a Krištáľové krídlo za rok 2020 v kategórii Publicistika a literatúra za historicky prvý slovenský preklad jedného z najvýznamnejších diel svetovej literatúry – biblického eposu Johna Miltona Stratený raj.

Žije a pracuje v Košiciach, s manželkou Markétou majú dvoch synov.

Dielo 
 Beatnici, Slovart, 2010, antológia, ISBN 978-80-8085-633-5

Referencie

Externé odkazy 
 Prof. PhDr. Marián Andričík, PhD. – osobný profil na stránke Katedry slovakistiky, slovanských filológií a komunikácie Filozofickej fakulty UPJŠ v Košiciach
 Prodekan Filozofickej fakulty UPJŠ prof. Marián Andričík získal prestížne ocenenie Krištáľové krídlo za rok 2020

Slovenskí literárni vedci
Slovenskí prekladatelia
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí univerzitní profesori
Laureáti Ceny Jána Hollého
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Humenného
Sig Hansen

Sig Hansen, celým menom Sigurd Lille Hansen (* 28. apríl 1966, Seattle, Washington, USA) je kapitán americkej rybárskej lode FV Northwestern. Hansen účinkoval vo všetkých sériách dokumentárneho televízneho seriálu Nebezpečný lov (v orig. Deadliest Catch), ktorý sa vyrába pre televíznu stanicu Discovery Channel. Pre potreby natáčania vykonáva aj funkciu technického poradcu pre produkciu.

Hansen, jeden z mnohých ľudí zo Seattlu s nórskymi predkami, začal rybárčiť vo veku 14 rokov. Po ukončení strednej školy sa začal rybolovu venovať po celý rok, keď strávil 10 mesiacov do roka na Aljaške a v Beringovom mori. Príležitostne počas leta lovil v Nórsku makrely a tresky. Od svojich 22 rokov striedavo pôsobil na lodi FV Northwestern ako jej kapitán a vo veku 24 rokov sa ním stal na plný úväzok.

Počas rokov sa FV Northwestern stala jednou z najziskovejších rybárskych lodí v Beringovom mori, so skvelým záznamom na poli bezpečnosti práce. Posledné roky loví Sig Hansen spolu s jeho dvomi bratmi Edgarom a Normanom.

V apríli 2007 bol hosťom niekoľkých amerických talk show, kde robil promo seriálu Nebezpečný lov. 

Sig Hansen je ženatý, má dve dcéry. Spolu so svojou rodinou býva v Seattli.

Externé odkazy
 Oficiálna stránka 
 Oficiálny životopis na Discovery 

Kapitáni námornej plavby
Osobnosti zo Seattlu
Počítačové reproduktory

Počítačové reproduktory (alebo tiež multimediálne reproduktory), sú počítačový hardvér, výstupná jednotka počítača, ktorá umožňuje reprodukovať signály z počítača vo forme zvuku (hudba, slovo, zvukové efekty a pod.)

Je to externá aktívna reproduktorová sústava, väčšinou s integrovaný zosilňovačom. Ku počítaču sa pripája štandardným audio 3.5mm (1/8 inch) stereo jack konektorom. Farebné označenie konektora (zásuvky na zvukovej karte a zástrčky) je zelená. Niektoré reproduktory používajú aj Cinch (RCA) konektory. Existujú aj reproduktory na pripojenie cez USB port.
Počítačové reproduktory sú štandardne súčasťou osobného počítača. Vyrábajú sa v širokej variete rozmerov, tvarov, kvalite, cene a druhu. Typické počítačové reproduktory sú plastové skrinky napájané sieťovým adaptérom, vybavené ovládaním hlasitosti a vypínačom, s výstupným hudobným výkonom 1 – 2 W. Drahšie reproduktory sú vybavené aj ďalšími ovládacími prvkami (basy, vyváženie a pod.). Vyrábajú sa aj reproduktorové sústavy 2.1, 4.1, 5.1 a 7.1 (údaj za bodkov znamená počet subwooferov (basových reproduktorov), údaj pred bodkov znamená počet satelitov reproduktorovej zostavy (napr. 5.1 znamená dva predné, dva zadné, stredný reproduktor a subwoofer). Záleźí na umiestnení počítača a nárokov na zvuky.

Zabudovaný zosilňovač vyžaduje externé napájanie (obvykle sieťovým adaptérom). 

Niekedu sú reproduktory zabudované v tele počítača (jeho systémovej jednotke) napr. notebook, alebo sú súčasťou monitora.

Reproduktory
Výstupné zariadenia
Atitlán

Atitlán môže označovať: 

 jazero v Guatemale, pozri Atitlán (jazero) 
 sopka v Guatemale, pozri Atitlán (sopka)
Zoznam prezidentov Kórejskej republiky

Toto je zoznam prezidentov Kórejskej republiky.

 I Sung-man 이승만(李承晩) (1948 - 1960)
 Čchung Ho 허정(許政) (1960) - úradujúci
 Jun Po-son 윤보선(尹潽善) (1960 - 1962)
 Pak Čong-hi 박정희(朴正熙) (1962 - 1979)
 Čche Kju-ha 최규하(崔圭夏) (1979) - úradujúci
 Čche Kju-ha 최규하(崔圭夏) (1979 - 1980)
 Pak Čchung-hun 박충훈(朴忠勳) (1980) - úradujúci
 Čon Tu-hwan 전두환(全斗煥) (1980 - 1988)
 No Thä-u 노태우(盧泰愚) (1988 - 1993)
 Kim Jong-sam 김영삼(金泳三) (1993 - 1998)
 Kim Tä-džung 김대중(金大中) (1998 - 2003)
 No Mu-hjon 노무현(盧武鉉) (2003 - 2008) (od 12. marca do 14. mája, 2004, bol premiér Kon Ko (고건, 高建) dočasne poverený funkciou prezidenta)
 I Mjong-bak 이명박(李明博) (2008 - 2013)
 Park Geun-hye 박근혜 (2013 - 2017)
 Mun Čä-in 문재인 (2017 - 2022)
 Jun Sok-jol 윤석열 (2022 - 2027)

V súčasnosti je prezident volený na jedno 5-ročné volebné obdobie. Nemôže sa uchádzať o úrad dve volebné obdobia nasledujúce po sebe.

Iné projekty 

Prezidenti Kórejskej republiky
Kórejská republika
Tajumulco

Tajumulco je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na západe Guatemaly. S výškou 4 220 m je to zároveň najvyššia sopka, ako aj vrch v Strednej Amerike. Sopka má dva vrcholy, jeden s 50-70 m širokým kráterom, jej masív je tvorený prevažne andezitmi a dacitmi. Priama erupcia Tajumulca nebola nikdy doložená, aj keď existujú záznamy o údajných výbuchoch v rokoch 1921, 1863 a 1993.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Tajumulco na Global Volcanism Program 

Sopky Guatemaly
Stratovulkány
Štvortisícovky v Guatemale
Hoskora

Hoskora môže označovať:

dolinu v Malej Fatre, pozri Dolina Hoskora
potok v Malej Fatre, pozri Hoskora (potok)
Amanda Levete

Amanda Levete (* 17. november 1955, Bridgend, Spojené kráľovstvo) je britská architektka.

Po štúdiu na Architectural Association v rokoch 1975 – 1952 v Londýne, pracovala v ateliéroch Alsop & Lyall (1980 – 1981), YRM Architects (1982 – 1984) a Richard Rogers and Partners (1984 – 1989). 

V rokoch 1989 – 2009 pracovala s Janom Kaplickým ako partner v ateliéri Future systems. V roku si založila vlastný ateliér Amanda Levete Architects. Od roku 1995 pôsobí ako pedagóg na Royal College of Art v Londýne. Krátko učila aj na univerzite vo Walese.

Je nositeľkou niekoľkých ocenení, okrem iného Stirlingovej ceny.

Vybrané projekty
2008 – Bangkok Central Embassy
2007 – Spencer Dock Bridge
2007 – 'Around the Corner' for Established & Sons
2004 – Copenhagen Apartment Tower
2004 – Drift & Chester for Established & Sons
2003 – Naples Subway
1999 – Selfridges, Birmingham
1998 – Comme des Garçons Triptych
1994 – Lord's Media Centre
1992 – Hauer-King House

Literatúra 
 Martin Pauly: Future Systems - Die Architekturen von Jan Kaplický und Amanda Levete. Birkhäuser, Basel/Berlin/Boston 1993

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka kancelárie Levete
Životopis

Britskí architekti
Architektky
Lee (rieka v Írsku)

Lee (angl. River Lee, ír. An Laoi)  je rieka v južnom Írsku. Meria cca  a odvodňuje územie s plochou .

Pramení na juhovýchodnom svahu vrchu Carran () v pohorí Shehy Mountains, západne od osady Guagán Barra a na okraji chráneného územia Gougane Barra Forest Park. Tečie výhradne východným smerom, najprv preteká jazerom Lough Allua, zľava priberá Toon a následne napája vodnú nádrž Taiscumar Reservoir, do ktorej ústi pri meste Macroom zľava Sullane. Na dolnom toku priberá sprava Bride, preteká okrajom mesta Ballincollig na pravom brehu a z ľavej strany priberá Shournagh. Napokon preteká cez Cork a východne od mesta sa vlieva do zálivu Cork Harbour v Keltskom mori.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Salmon Ireland, information on the Salmon rivers of Ireland
Information on Cork

Rieky v Írsku
Úmorie Keltského mora
Zdzisław Beksiński

Zdzisław Beksiński (* 24. február 1929, Sanok, Poľsko – † 21. február 2005, Varšava) bol poľský maliar, fotograf a grafik, symbolista, autor monumentálnych surrealistických obrazov, vedúca osobnosť poľského modernizmu.

Život a tvorba 
Narodil roku 1929 v Sanoku, vyštudoval architektúru v Krakove roku 1955, významné obdobie jeho tvorby prichádza v roku 1958.

Jeho tvorba je naplnená silnou a nezameniteľnou atmosférou, ktorá často naberá hororové prvky. Rozsiahla galéria s jeho obrazmi sa nachádza v historickom múzeu v Sanoku..

Pochovaný je v Sanoku v Poľsku.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 dmochowskigallery.net
 beksinski.pl
  beksinski.com.pl

Narodenia v 1929
Úmrtia v 2005
Poľskí maliari
Poľskí sochári
Acatenango

Acatenango je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v južnej časti Guatemaly, blízko mesta Antigua Guatemala. Sopka má dva vrcholy - starší Pico Mayor (alebo Pico Central) na južnej strane a mladší Yepocapa () na severnej strane prevažne andezitového vulkánu. Acatenango tvorí vulkanický komplex (známy ako La Horqueta) so susednou sopkou Fuego.

Sopečná činnosť v tejto oblasti trvá už viac než 200 000 rokov. Masív Acatenanga je vybudovaný na základoch staršej vulkanickej stavby, k deštrukcii ktorej došlo pred cca 43 000 rokmi. Pri deštrukcii bola vyprodukovaná masa pyroklastík, ktorá pokrýva širokú oblsať od južných svahov sopky až po pobrežie Pacifiku. Jediné erupcie v historických dobách boli zaznamenané v rokoch 1924, 1927 a v decembri 1972.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Acatenango na Global Volcanism Program 

Sopky Guatemaly
Stratovulkány
Trojtisícovky v Guatemale
Agua

Agua (šp. voda) je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Guatemale v departamente Sacatepéquez. Sopka leží v blízkosti mesta Antigua Guatemala, ako aj hlavného mesta Guatemaly. Za svoj názov sopka vďačí lagúne nachádzajúcej sa v jej kráteri. Táto sa 11. septembra 1541 v dôsledku silných dažďov vyliala a bahnotoky zničili prvé hlavné mesto krajiny, ktoré bolo v lokalite dnes známej ako Ciudad Vieja.

Okrem vrchlového krátera s priemerom 280  sa na severozápadnom svahu nachádza šesť menších kráterov a na južnom svahu dva troskové kužele. Vek poslednej erupcie nie je známy, no relatívne sviežo vyzerajúce, neerodované horniny indikujú pomerne mladý vek.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Agua na Global Volcanism Program 

Sopky Guatemaly
Stratovulkány
Vyhasnuté sopky
Trojtisícovky v Guatemale
Tacaná

Tacaná je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na hranici Guatemaly a Mexika. S výškou 4 060 m je to druhý najvyšší vrch v Guatemale a desiaty najvyšší v Mexiku. Vrchol sopky je pokrytý sériou lávových dómov, zoradených v severovýchodno-juhozápadnej línii. Vulkanizmus sa počas vývoja presúval juhozápadným smerom. Na úpätí, vo výške 1 500 až 2 100 m, sú termálne pramene s teplotami od 40 do 55 °C.

Iné projekty

Externé odkazy 
 stratovulkán Tacaná na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Sopky Guatemaly
Stratovulkány
Štvortisícovky v Guatemale
Štvortisícovky v Mexiku
Tofu

Tofu alebo tófu () je jedlo vyrábané zrážaním sójového mlieka pomocou solí (sadra), enzýmov alebo kyselín. Jednotlivé zrážadlá obohacujú nimi vyrobené tofu o špecifické látky. V niektorých publikáciách sa stretneme aj s variantmi názvu toufu alebo tou-fu.

Pôvod a rozšírenie 
Tofu pochádza z Číny, kde sa začalo vyrábať už pred 2000 rokmi. V 7. storočí sa jeho znalosť rozšírila aj do Japonska. V oboch krajinách, rovnako aj vo Vietname, Kórei a Thajsku, patrí dodnes k tradičným jedlám.

V španielskom slovníku sa slovo tofu prvýkrát objavilo v roku 1603. V západných krajinách bolo tofu prakticky neznáme až do polovice 20. storočia, ale s rastúcim záujmom o vegetariánstvo a zdravú stravu sa aj tu začalo masívne rozširovať. Dnes možno tofu kúpiť nielen v obchodoch so zdravou výživou, ale aj v mnohých hypermarketoch a supermarketoch.

Výživa 
Tofu má málo kalórií, je bohatým zdrojom železa a bielkovín, a neobsahuje žiadny cholesterol. Podľa použitého zrážadla môže byť bohaté aj na vápnik a horčík.

Využitie 

V Ázijskej kuchyni sa tofu využíva v slaných aj sladkých jedlách a je cenené predovšetkým pre svoju schopnosť prijať chuť ostatných použitých prísad. V Európe a Amerike je tofu spojené predovšetkým s vegetariánstvom a vegánstvom, vďaka jeho vysokému obsahu bielkovín.

Tofu sa väčšinou predává v týchto podobách:
 „tvrdé tofu“ (木綿豆腐, momendōfu Japonsky, lit. bavlnené tofu), ktoré vzhľadom pripomína syr,
 „mäkké tofu“ (絹漉し豆腐, kinugoshi tōfu Japonsky, lit. hodvábne cedené tofu), ktoré vzhľadom pripomína puding.

Tvrdší variant sa väčšinou používa v jedlách, ktoré majú mať tvar, napríklad v čínskej kuchyni alebo jedlách pripomínajúcich mäso, mäkké tofu sa používa v dezertoch, polievkach alebo omáčkach.

Tofu možno rôznymi spôsobmi ochucovať a pridávať do neho rozmanité prísady, napr. zeleninu, morské riasy alebo bylinky; na trhu existuje taktiež tofu údené, marinované alebo mrazené a opekané. Výrobcovia zdravej výživy dodávajú ďalšie výrobky alebo polotovary odvodené z tofu alebo vyrobené podobnou technológiou, ako sú fašírky, nátierky či salámy.

Referencie

Pozri aj 
 Sója
 Vegetariánstvo
 Vegánstvo

Iné projekty 

Vegetariánska kuchyňa
Výrobky zo sóje
Xeon

Xeon je označenie viacerých rodín procesorov Intel architektúry x86, dvojprocesorových a multiprocesorových konfugurácií na jednej základnej doske určených na iné ako domáce použitie v serveroch a pracovných staniciach, v blade servroch a vložených systémoch. Značka Xeon sa používa po niekoľko generácií x86 a x86-64 procesorov. Majú obyčajne väčšiu kapacitu vyrovnávacej pamäte ako ich desktopové verzie. Verzie architektúry IA-64 sa nazývajú Itanium.

Zoznam procesorov

Štvorjadrové

Dvojjadrové

Pozri aj 

 Intel Core 2

Externé odkazy 
 Server Processors at the Intel website
 Intel®Core™2 Duo Processor Numbers
 Intel Penryn Architecture and Performance Preview
 Overview of Core 2 Duo CPUs
 Intel Centrino Duo Mobile Technology papers
 Basic Guide to Over Clock Intel Core 2 Duo

Referencie 
 http://processorfinder.intel.com/List.aspx?ProcFam=2558&sSpec=&OrdCode=
 http://processorfinder.intel.com/List.aspx?ProcFam=2774&sSpec=&OrdCode=
 http://processorfinder.intel.com/List.aspx?ProcFam=2559&sSpec=&OrdCode=
 http://processorfinder.intel.com/List.aspx?ProcFam=2841&sSpec=&OrdCode=
 http://processorfinder.intel.com/List.aspx?ProcFam=528&sSpec=&OrdCode=

Procesory Intel
Intel
Mikroprocesory
Amín

Amíny sú organické zlúčeniny a tiež druh funkčnej skupiny, ktoré obsahujú dusík ako kľúčový atóm. Vo svojej štruktúre amíny pripomínajú amoniak, kde jeden alebo viac vodíkových atómov je nahradených organickými substituentami ako napríklad alkylovými alebo arylovými skupinami. Dôležitú výnimku tvoria zlúčeniny typu RC(O)NR2, kde C(O) je karbonylová skupina, ktoré nenazývame amíny, ale amidy. Amidy a amíny majú odlišné štruktúry a vlastnosti, takže tento rozdiel je chemicky dôležitý. Trochu mätúci je však fakt, že amíny, v ktorých skupina N-H bola nahradená skupinou N-M (kde M je kov), sa takisto nazývajú amidy, napríklad (CH3)2NLi voláme lítiumdimetylamid.

Amíny sú jedna z centrálnych skupín v organickej chémii. Všetky známe životné procesy závisia na aminokyselinách, z ktorých každá obsahuje aminoskupinu.

Iné projekty
Refrén

Refrén (zo starofrancúzskeho refraindre "opakovať" podobne ako zo starolatinského refringere) je opakovaná časť básne alebo piesne.
Opakuje sa časť verša, celý verš alebo niekoľko veršov alebo časť básne (piesne).

Literárne pojmy
Starý Knín

Starý Knín je časť Nového Knína v Česku. V minulosti to bola samostatná obec, ale dnes s Novým Knínom stavebne, ako aj administratívne splynula. Bolo zlúčené aj číslovanie domov, Starý Knín tak je základnou sídelnou jednotkou na rovnomennom katastrálnom území. Nachádza sa z väčšej časti na ľavom brehu Kocáby.

Dejiny

Prvá písomná zmienka o Kníne pochádza z roku 1186, kedy sa v ňom stretli Bedřich a  Konrád Ota Znojemský, aby tu po krvavej bitke pri Loděniciach podpísali mierovú zmluvu, ktorej dôsledkom bolo okrem iného začlenenie Moravy do zväzku zemí Koruny českej.

V roku 1321 vysadil Štěpán z Tetína na „nemeckom" práve dediny Knín, Dobříš, Kytín, Libčice a mestečko Dušníky pri meste Příbram. Niekedy medzi rokmi 1321 až 1331 došlo k oddeleniu časti osady, ktorá bola pred rokom 1331 povýšená na mestečko a neskôr sa začala menovať ako Nový Knín. Zvyšok osady zostal dedinou a neskôr sa dostal do rúk svetskej a v roku 1669 cirkevnej vrchnosti.

V 2. polovici 14. storočia sa o Starý Knín delilo niekoľko zemanov a rozdelenie panstva trvalo ešte na počiatku počiatku 16. storočia. V roku 1554 sa Starý Knín dostal do držania rodu Ježovských z Lúb. (Les medzi Starým Knínom a Malou Hrašticou sa podnes nazýva Ježov, rod pripomína i horáreň Ježovka u Dobříša.) Náhrobky niektorých členov rodu možno doteraz nájsť na vnútorných stenách lodi staroknínskeho kostola.

26. apríla 1601 sa Ludmila Ježovská z Lub vydala za Václava ml. Vratislava z Mitrovic, zvaného Tureček (prezývku získal vďaka dobrodružnej výprave do Turecka, ktorej sa zúčastnil ako člen cisárskeho posla baróna Fridricha Krekvica). Za stavovského povstania zachoval vernosť Habsburgovcom. v roku 1629 bol povýšený do panského stavu. Zomrel 22. novembra 1635 a bol pochovaný pod dlažbou presbytéria staroknínského kostola.

V roku 1639 bol Starý Knín (rovnako ako široké okolie) ťažko postihnutý švédskym vpádom. Staroknínsky kostol sa zrejme najväčšej skaze vyhol, lebo sa v ňom doteraz zachovala neskoro renesančná cínová krstiteľnica z roku 1601.

Po vojne si Vratislavovovci z Mitrovíc vybudovali v areálu hospodárskeho dvora v Starom Kníne zámoček a zvyšky staršieho sídla nechali prestavať na sýpku.

Dňa 20. decembra 1669 predal Petr Vratislav z Mitrovíc zadlžené panstvo Rytierskemu rádu krížovníkov s červenou hviezdou, v ktorého rukách zostal do konca feudálneho zriadenia (Fara je v držaní rádu dodnes). Zámoček Vratislavovcov z Mitrovíc bol zmenený na faru a z dovtedajšej fary sa stal krížovnícky špitál.

V 17. a 18. storočí bol prestavaný kostol, čím získal v podstate (až na drobné zmeny) svoju terajšiu podobu.

V roku 1899 vznikol zbor dobrovoľných hasičov (osamostatnením staroknínskych členov dovtedajšieho zboru spoločného pre Starý i Nový Knín).

Na prelome 19. a 20. storočia bola radikálne prestavaná väčšia časť areálu krížovnického dvora do terajšej podoby.

V roku 1960 bol Starý Knín pripojený k Novému Knínu. Zjednotené bolo i číslovanie domov: domy v dovtedajšom Novom Kníne si zachovali pôvodné čísla, čísla dovtedajších staroknínskych domov byli zvýšené o 300.

V roku 1974 bolo otvorené letné kino.

Galéria 

Sídla v Česku
Povesť (literatúra)

Povesť je nie veľmi dlhý žáner prozaickej epiky, ktorý spravidla spracúva historickú tematiku voľne, v rozpore s historickou skutočnosťou, s pútavým dejom. V súčasnosti je termín takmer výlučne vyhradený pre oblasť ľudovej slovesnosti. V minulosti sa ako "prostonárodná povesť" označovala ľudová rozprávka.

Základnou rozličnosťou je, že povesť má reálny základ, napríklad nejaké územie.(Bratislavský hrad, Svätopluk....), kým rozprávka má celý dej vymyslený. 

Povesť je podobná rozprávke, má jednoduchý dej a je krátka.  

Povesti rozdeľujeme na 4 druhy:
 heraldické - vysvetľujú pôvod erbov
 miestne - vzťahujú sa k nejakému miestu
 historické - rozprávajú o významných udalostiach národných dejín a sú prameňom lepšieho poznania minulosti
 fantastické - hovoria o magických bytostiach, javoch.

Pozri aj
 Legenda
 Báj
 Mýtus
 Rozprávka

Literárne pojmy
Kyvadlo (album)

Kyvadlo je šiesty štúdiový album, ktorý nahrala slovenská rocková skupina Desmod. Album vydalo 19. novembra 2007 hudobné vydavateľstvo Universal Music.

Zoznam skladieb 
 „Kamenné ruže“
 „Kyvadlo“
 „Symfónia prázdna“
 „Čierna diera“
 „Správy vo fľašiach“
 „Zober ma domov“
 „Čiernobiela“ (feat. Zuzana Smatanová)
 „Úplné bezvetrie“
 „Zachráň sa kto môžeš“
 „Skúšam ti rozumieť“
 „Lavíny“
 „Labyrint“
 „Vyrobená pre mňa“

Výroba albumu 
 hudba: Desmod (1-13)
 texty: Desmod (1,3-13), Roman Slávik (1-13)
 basová gitara: Dušan Minka
 bicie: Jano Škorec
 zvuk: Sanchez 
 gitary: Richard Nagy (2), Richard Synčák
 hosť, vokály: Roman "Darebák" Slávik* (2, 6, 8)
 hosť, Keyboards – Sanchez (10) (4-6)
 hosť, gytary – Sanchez (8)
 hosť, spev: Zuzana Smatanová (7)
 Mario Jezik
 mixáž, producent: Roman Slávik
 spev: Mário "Kuly" Kollár
 nahrané v Študiu Exponent

Albumy skupiny Desmod
Hudobné albumy z 2007
Dimetylanilín

Dimetylanilín alebo N,N-dimetylanilín je organická chemická zlúčenina odvodená od anilínu. Skladá sa z benzénového jadra a odvodenej amino skupiny, čo ho robí terciárnym aromatickým amínom. Je to jedovatá mazľavá kvapalina. Používa sa ako rozpúšťadlo a v niektorých syntézach.

Zavádzaním dusíka je schopný vytvoriť tetryl, výbušnú zlúčeninu s tromi nitro skupinami (NO2).

Externé odkazy 
 compositeaustralia.com.au

Aromatické amíny
Pavel Nedvěd

Pavel Nedvěd (* 30. august 1972, Cheb) je bývalý český profesionálny futbalista - záložník a kapitán českej reprezentácie,  dvojnásobný medailista z majstrovstiev Európy (1996, 2004), víťaz Pohára víťazov pohárov UEFA a Superpoháru UEFA, víťaz Zlatej lopty, štyrikrát Futbalista roku ČR, Športovec roku ČR 2003, majster Československa a dvojnásobný majster ČR a Talianska.

Životopis 
Pôsobil v tímoch RH Cheb (1985 – 1986), Škoda Plzeň (1986 – 1991), Dukla Praha (1991 – 1992), Sparta Praha (1992 – 1996), Lazio Rím (1996 – 2001). V rokoch 2001 - 2009 bol hráčom Juventusu Turín. S Laziom a Juventusom získal tzv. Scudetto, čo je titul majstra talianskej Serie A. V Taliansku mal prezývku Grande Paolo.

Po sezóne 2008/09 plánoval ukončiť kariéru, no rozhodol sa pokračovať a zmluvu s Juventusom Turín predĺžil o jeden rok. Dňa 26. augusta 2009 však oficiálne potvrdil koniec futbalovej kariéry.

Na konci roku 2003 získal ako druhý Čech, po Josefovi Masopustovi, cenu Zlatá lopta pre najlepšieho futbalistu Európy.

Pelé ho roku 2004 zaradil medzi 125 najlepších žijúcich futbalistov. 

Dňa 28. októbra 2015 ho prezident Miloš Zeman vyznamenal medailou Za zásluhy.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Pavel Nedvěd na stránke ČMFS
 Pavel Nedvěd na FootballDatabase (anglicky)
 Jan Malý:Když se loučí Grande Paolo (HN, 2.6.2009)
 Síň slávy na stránkách FK Dukla.cz
 Pavel Nedvěd - video z cyklu České televize Na plovárně

Českí futbalisti
Hráči Juventus FC
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Hráči SS Lazio
Hráči FK Dukla Praha
Hráči AC Sparta Praha
Nositelia Medaily Za zásluhy (Česko)
Držitelia Zlatej lopty
Patrick Vieira

Patrick Vieira (* 23. jún 1976, Dakar, Senegal) je francúzsky futbalový stredopoliar, ktorý v súčasnosti hrá za Man City. Do pozornosti verejnosti sa dostal počas pôsobenia v  Arsenale v rokoch 1996 až 2005, kde vyhral tri tituly FA Premier League a štyri Poháre FA a bol tiež klubovým kapitánom. Odohral jednu sezónu za Juventus, po nej však po korupčnom škandále Juventus zostúpil do druhej ligy. Vieira tak prestúpil do Interu Miláno. Odohral 104 zápasov za Francúzsko, bol súčasťou víťazných tímov na Majstrovstvách sveta v 1998 a na Eure 2000.

Francúzski národní futbalisti
Hráči Arsenal FC
Hráči Juventus FC
Hráči FC Internazionale Miláno
Hráči Manchester City FC
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2000
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2004
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2008
Majstri sveta vo futbale
Majstri Európy vo futbale
General Motors

General Motors Corporation, alebo aj GM, je americká spoločnosť ktorá sídli v Detroite (Michigan). Je najväčšou automobilovou spoločnosťou 77 rokov za sebou (2007). Svoje podniky má v 30 štátoch po celých USA a ďalších 33 krajinách. V roku 2020 mala spoločnosť obrat 122,49 miliárd dolárov a 155 000 zamestnancov.

História 
Pôvodná firma bola založená v roku 1908, v meste Flint, Michigan.  

Dňa 8. júna 2009 spoločnosť General Motors vyhlásila bankrot. Dňa 10. júla 2009 pôvodná spoločnosť General Motors predala aktíva a niektoré dcérske spoločnosti úplne novej spoločnosti, vrátane ochrannej známky "General Motors". Záväzky zostali pôvodnej spoločnosti GM, ktorá sa premenovala na spoločnosť Motors Liquidation Company, čím sa spoločnosti zbavili mnohých záväzkov a vznikla nová spoločnosť GM. 

Firma má po celom svete 396 pobočiek na šiestich kontinentoch.

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.gm.com

 
Automobilky USA
Fernando Morientes

Fernando Morientes Sánchez (* 5. apríl 1976, Cilleros, Cáceres) je španielsky futbalista ktorý hrá za francúzsky prvoligový klub Olympique Marseille. Hrával aj za kluby Valencia CF, Liverpool F.C., AS Monaco, Albacete, Real Zaragoza a hlavne Real Madrid kde hrával v rokoch 1997 až 2005. Bol súčasťou úspešného tímu Realu, ktorý vyhral Ligu majstrov trikrát v rokoch 1998 až 2002 (2. miesto v 2004 s Monacom) a španielsku ligu dvakrát.

Klubová kariéra 
Vo veku 17, Morientes začal so svojou profesionálnou kariérou za klub Albacete v 1993. Tu odohral dve sezóny, pričom strelil 5 gólov v 22 zápasoch. Morientes prestúpil do Real Zaragoza v 1995, kde odohral dve sezóny. Tu hrával aj strielal góly pravidelne - 30 gólov v 66 zápasoch.

Jeho výkony za Zaragozu prilákali vedenie bohatého klubu Real Madrid. V lete 1997 prestúpil do tohto klubu za približne 6,6 milióna eur. Tu tvoril úspešnú útočnú dvojicu s Raulom Gonzálezom. V jeho prvej sezóne strelil 12 gólov v 33 zápasoch. Tiež v tejto seźone triumfoval Real v Lige majstrov.

Na začiatku sezóny 2003-04 prebehli viaceré rokovania s nemeckým klubom Schalke 04 neúspešne, no Morientes nakoniec odišiel na hosťovanie do francúzskeho klubu AS Monaco. Tu sa Morientesovi darilo, v lige strelil v 28 zápasoch 10 gólov a zažiaril hlavne v Lige majstrov. AS Monaco sa prekvapujúco stretlo vo finále s FC Portom, ktorému ale podľahlo. Morientes sa 9 gólmi stal najlepším strelcom súťaže a ironicky jeho gól rozhodol o postupe Monaca cez Real Madrid v štvrťfinále. 

Po návrate do Realu boli jeho možnosti na návrat do základnej zostavy obmedzené aj príchodom Michaela Owena. V januári 2005 za 6,3 miliónov libier prestúpil do anglického klubu Liverpool F.C. Počas pôsobenia v Reale dokázal Morientes streliť 72 gólov v 128 zápasoch.

Za Liverpool debutoval proti rivalom z Manchestru United a jeho prvý gól strelil 1. februára 2005 proti Charltonu Athletic. Liverpool v tejto sezóne triumfoval v Lige majstrov, ale Morientes nehral vo finálovom zápase proti A.C. Milánu.

Aj keď mal Morientes pri príchode do Liverpoolu výbornú reputáciu, nedarilo sa mu tak, v sezóne 2004-05 strelil len 3 góly. 

V júli 2006 prestúpil do španielskeho klubu Valencia CF za približne 3 milióny libier.

Narodenia v 1976
Španielski futbalisti
Hráči Real Madrid CF
Hráči Liverpool FC
Hráči Valencia CF
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2004
Sója

Sója (Glycine) je rod rastlín z čeľade bôbovité. Najznámejší druh je sója fazuľová (Glycine max), významná kultúrna rastlina teplých oblastí Zeme.

Produkcia 

Sójové bôby patria medzi najvýznamnejšie poľnohospodárske plodiny. Najväčšími producentmi sójových bôbov sú USA, Brazília a Argentína.

Systematika 
podrod Glycine
Glycine albicans Tind. & Craven
Glycine arenaria Tind.
Glycine argyrea Tind.
Glycine canescens F.J. Herm. 
Glycine clandestina Wendl.
Glycine curvata Tind. 
Glycine cyrtoloba Tind.
Glycine falcata Benth.
Glycine hirticaulis Tind. & Craven
Glycine lactovirens Tind. & Craven
Glycine latifolia (Benth.) Newell  & Hymowitz
Glycine latrobeana (Meissn.) Benth. 
Glycine microphylla (Benth.) Tind. 	
Glycine pindanica Tind. & Craven 	
Glycine tabacina (Labill.) Benth. 	
Glycine tomentella Hayata 	
podrod Soja (Moench) F.J. Herm. 	
Glycine soja Sieb. & Zucc. 	
sója fazuľová (G. max (L.) Merr.)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Glycine Willd.

Bôbovité
Gillian Andersonová

Gillian Leigh Andersonová (* 9. august 1968, Chicago, Illinois, USA) je americká herečka, ktorá v rokoch 19932002 stvárňovala postavu agentky Scullyovej v seriáli Akty X.

Mladosť 

Niekoľko mesiacov po narodení Gillian sa celá rodina presťahovala z Chicaga do Veľkej Británie, kde Gillianin otec začal študovať na londýnskej filmovej škole. Krátko po jej jedenástich narodeninách sa celá rodina presťahovala späť do USA. V Michigane  pokračovala Gillian v štúdiu na základnej a neskôr na strednej škole. Maturovala v roku 1986. Jej veľkou vášňou v tejto dobe bolo divadlo, a tak sa Gillian vo svojich 22 rokoch presťahovala do New Yorku. Okrem práce čašníčky hrala aj v niektorých newyorských divadlách. Prvý veľký úspech mala s divadelnou hrou Absent Friends. Gillian sa však v New Yorku nedokázala udržať a začala cestovať po celých USA. Vo svojich 24 rokoch sa dostala až do Los Angeles, kde (aj keď sa pôvodne odmietala zúčastňovať konkurzov do seriálov) si ju všimol scenárista Chris Carter, ktorý za túto budúcu predstaviteľku Dany Scullyovej vo svojom seriáli Akty X tak bojoval, že nakoniec s jej účinkovaním v novom sci-fi súhlasili aj producenti.

Filmové úlohy 

Producenti neboli s Gillian stále veľmi spokojní a všadeprítomné napätie povolil až obrovský úspech, ktorý Akty X počas prvých dvoch rokov vysielania dosiahli. Je paradox, že napriek obrovskému úspechu seriálu sa Gillian nikdy nenaskytla žiadna skutočne veľká filmová úloha (ako v prípade Davida Duchovneho, jej seriálového partnera, ktorý sa po skončení seriálu s úspechom venoval filmovým úlohám). Pokiaľ nepočítame celovečerný film Akty X z roku 1998, tak jej pravdepodobne najznámejšou filmovou úlohou bola tá vo filme The Turning (1992). Za zmienku stojí aj televízny film The House of Mirth, v ktorom sa herečka objavila v roku 2000. Ide o komornú historickú drámu. Z ďalších projektov, v ktorých sa objavila v hlavnej úlohe, sú to The Mighty Celt z roku 2005 a Straightheads z roku 2007.

Súkromný život 

 Clyde Klotz (1. január 1994 – 1997): Aj keď sa Gillian a Clyde brali romanticky na Havaji rovno na Nový rok, ich spoločné manželstvo klapalo iba dva roky, až bolo definitívne rozvedené v roku 1997. Rozvod urýchlilo obvinenie zo znásilnenia, ktoré bolo podané na Klotza. Majú spolu dcéru Piper, ktorá sa narodila 25. septembra 1994.
 Julian Ozanne (29. december 2004 – 2006): Juliana si Andersonová vzala na Vianoce v roku 2004. So svojim druhým manželom zostala rok a pol. V apríli 2006 sa rozišli. Gillian bola už v dobe rozchodu niekoľko mesiacov tehotná a jej druhé dieťa, syn Oscar, sa po menších komplikáciách narodil 1. novembra 2006, otcom je podnikateľ Mark Griffiths, s ktorým Gillian žila do roku 2012.

Iné projekty

Externé odkazy 
 gilliananderson.ws – oficiálne stránky
 imdb.com
 tv.com
 csfd.cz

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držitelia ceny Emmy
Osobnosti zo Chicaga
Držitelia Screen Actors Guild Award