joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jacob van Campen

Jacob van Campen (* 2. február 1596, Haarlem, Holandsko – † 13. september 1657, Amersfoort) bol holandský barokový umelec a architekt.

Život 
Narodil sa v bohatej rodine v Haarleme a mladosť strávil v rodnom meste. Nakoľko bol zo vznešenej rodiny a mohol nakladať so svojim časom ako chcel, začal sa venovať maliarstvu ako svojmu koníčku. V roku 1614 sa stal členom Guild of Saint Luke a študoval maliarstvo u Fransa de Grebbera (z tohto obdobia sa zachovalo mnoho jeho malieb). Asi v rokoch 16161624 žil v Taliansku. Po návrate do Holandska sa začal venovať architektúre, v ktorej využil svoje si vypožičal od architektov ako Andrea Palladio, Vincenzo Scamozzi, a tiež využil vplyv Marca Vitruvia Pollia. A je to tiež hlavne on, kto je zodpovedný za obnovu neoklasického štýlu v holandskej barokovej architektúre – kombináciu domáceho, holandského murovaného štýlu s Vitruvianovými princípmi.

Van Campen spolu a jeho priateľ Constantijn Huygens navrhli nový dom pre Hugenotov. Po Van Campenovej smrti jeho práca silno ovplyvnila Johanna Mauritsa, princa z Nassau, dizajnéra záhrad v Kleve, a Frederika Williama Brandenburského.

Diela 
Prvá známa van Campenova budova je Coymans house z roku 1625 v Amsterdame. V 30. rokoch 17. storočia van Campen a Pieter Post navrhli Mauritshuis v Haagu (palác, ktorý je dnes domovom Kráľovskej obrazovej galérie), a sám van Campen postavil tiež prvé holandské divadlo – amsterdamský Stadsschouwburg. Okolo roku 1645 van Campen navrhol kostol Nieuwe Kerk v Haarleme, ktorý bol ovplyvnený tvorbou anglického architekta Christophera Wrena. Jeho najznámejšou prácou je pravdepodobne veľká mestská radnica v Amsterdame (začiatok stavby v roku 1648), dnešný Kráľovský palác na námestí Dam.

Iné projekty

Literatúra 
 Huisken, Jacobine, Koen Ottenheym and Gary Schwartz: Jacob van Campen. Het klassieke ideaal in de Gouden Eeuw. Amsterdam, 1995. 
 Mak, G.: Het stadspaleis. De geschiedenis van het paleis op de Dam. Amsterdam, 1997.

Externé odkazy 
 http://www.bmz.amsterdam.nl/adam/nl/huizen/k177.html
 http://www.archimon.nl/architects/jvancampen.html
 http://gallery.euroweb.hu/html/c/campen/

Narodenia v 1596
Úmrtia v 1657
Holandskí architekti
Barokoví architekti
Tielman van Gameren

Tielman  van Gameren (tiež Tilman, Tylman) (* 3. júl 1632, Utrecht, Holandsko – † 1706, Varšava, Poľsko) bol holandský architekt a konštruktér, ktorý pracoval pre poľskú kráľovnú Máriu Kazimíru, manželku  Jána III. Sobieskeho.

Život 
Študoval u Jacoba van Campena, zatiaľ čo tento bol zamestnaný stavbou budovy Kráľovského paláca Stadhuis v Amsterdame. Vo vrcholnom období holandskej zlatej éry, tak ako mnohí holandský umelci, odišiel v roku 1650 do Talianska. V roku 1660 sa stretol s Jerzym Sebastianom Luboirskym v Leidene a prijal jeho pozvanie do Poľska ako vojenský konštruktér.  

Vo Varšave si zmenil meno na Tilman Gamerski a čoskoro sa stal vychádzajúcou hviezdou kráľovského dvora. Počas prvých desiatich rokov slúžil ako delostrelecký dôstojník a na začiatku roku 1670 si získal dobré meno ako dvorný architekt palácov, záhrad, vidieckych domov, kláštorov a kostolov vo Varšave a jej okolí. Upravil kostol Svätého ducha, sv. Kazimíra a sv. Bonifáca. Jeho návrhy boli perlami poľskej barokovej architektúry a poukazovali na holandský, nemecký a taliansky vplyv v jeho tvorbe. Konal ako vedúci architekt Michała Korybuta Wiśniowieckeho

Literatúra 
 Ottenheym, K.A., & Goossens, E.J.H.P  (2002). De Nederlandse jaren van Tilman van Gameren. Bronnen van inspiratie en scholing. In: E.J. Goossens & K.A. Ottenheym (Eds.), Tilman van Gameren. Een Nederlandse architect aan het hof in Polen (s. 24 – 39). Amsterdam: Stichting Koninklijk Paleis Amsterdam.

Externé odkazy 
 Dutch palaces in Poland
 Tylman's Identity
 Dutch Palaces in Poland

Iné projekty 

Narodenia 3. júla
Narodenia v 1632
Úmrtia v 1706
Holandskí architekti
Poľskí architekti
Barokoví architekti
Osobnosti z Utrechtu
Sklenená harmonika

Sklenená harmonika je historický hudobný nástroj. Sú to točiace sklenené misky rôzneho priemeru od najmenšieho po najväčší, upevnené na spoločnej osi. Zvuk vznika trením navlhčených prstov o okraje točiacich sa misiek.

Hudobný nástroj, bol zostrojený v roku 1762 Benjaminom Franklinom. Pre sklenenú harmoniku komponovali aj Wolfgang Amadeus Mozart (napr. Adagio a Rondo pre sklenenú harmoniku, flautu, hoboj, violu a violončelo KV 617 z roku 1791), Ludwig van Beethoven, Václav Jan Tomášek, Antonín Rejcha, Hasse, Carl Philipp Emmanuel Bach, Donizetti, Richard Strauss, Jan Erik Mikalsen, Regis Campo, Etienne Rolin, Philippe Sarde, Damon Albarn, Tom Waits, Michel Redolfi, Cyril Morin, Stefano Giannotti, Thomas Bloch, Guillaume Connesson.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
  Samozvučné nástroje sklenené - krystalofóny - www.music-store.cz
 P.Tchaykovsky: Sugar Plum Fairy Glass Duo

Idiofóny
Myst

Myst je názov prvej zo série adventúr. Vytvoril ju americký tím Cyan Worlds.

Hra vyšla v roku 1993, zaznamenala obrovský úspech a stala sa najpredávanejšou hrou svojej doby. Séria pozostáva z ďalších štyroch dielov - Riven, Myst III: Exile, Myst IV: Revelation, Myst V: End of Ages. Spoločnosť Cyan Worlds vytvorila aj druhý a piaty diel (Riven a End of Ages). Na ostatné hry už len prihliadala, pri čom pracovala na projekte Uru - vôbec prvej online adventúre. Všetky tieto hry spája dej a princíp hrania.

Externé odkazy 
 
 

Počítačové hry
Adventúry
Bionómia

Bionómia alebo aj biológia druhu, či ekológia organizmu je náuka o spôsobe života konkrétnej rastliny, živočícha, alebo huby v rámci ich prirodzeného prostredia. Skúma priebeh vývojového cyklu, spôsob získavania potravy, rozmnožovanie a adaptáciu.

Externé odkazy
https://www.lexico.com/en/definition/bionomics

Biológia
Johann Christian Bach

Johann Christian Bach (* 5. september 1735, Lipsko† 1. január 1782, Londýn) bol nemecký skladateľ a organista obdobia klasicizmu.

Život a dielo 
Johann Christian Bach sa narodil v roku 1735 ako jedenásty z trinástich synov geniálneho skladateľa Johanna Sebastiana Bacha a jeho druhej manželky Anny Magdaleny Wülckenovej. K hudobnej dráhe bol predurčený už od detstva. Už v deviatich rokoch bravúrne ovládal hru na klavír, v roku 1750 študoval so svojim nevlastným bratom Carlom Philippom Emanuelom Bachom v Berlíne. O niečo neskôr odišiel študovať do Talianska, kde sa stal slávnym organistom v milánskej katedrále. 

Vo svojom ranom diele komponoval prevažne opery, čo mu o niečo neskôr dovolilo odísť do Londýna, kde začal vynikať ako skladateľ kráľovského divadla Haymarket. Tu tiež získal svoju prezývku „londýnsky Bach“ a stal sa obľúbenou, uznávanou a žiadanou osobnosťou miestneho kultúrneho života. Jeho popularita bola dokonca tak vysoká, že bol prijatý ako osobný učiteľ hudby princeznej Charlotty a začal sa pohybovať v tých najvyšších spoločenských kruhoch. Približne v tom čase začal svoju pozornosť upierať tiež na symfóniu a komornú hudbu. 

Keď v roku 1764 prišiel do Londýna mladý Mozart ako zázračné dieťa, stal sa Bach jeho významným podporovateľom a stal sa jeho súkromným učiteľom hudby, čo významne ovplyvnilo ranú Mozartovu tvorbu. 

Johann Christian Bach ovplyvnil aj vo svojej dobe rad významných nemeckých a anglických skladateľov. Jeho dielo je početné a jeho hudba je príjemne melodická. Je považovaný aj za prvého skladateľa, ktorý uviedol do moderného operného orchestra klarinet.

Koncom života sa veľmi zadĺžil, celkom čiastkou približne 4 000 libier. V roku 1781 ho postihol nervový záchvat, onedlho nato zomrel. Jeho pohreb zaplatil sám kráľ Juraj III..

Iné projekty

Externé odkazy 
 Podrobnejší životopis 

Nemeckí hudobní skladatelia
Klasicistickí skladatelia
Operní skladatelia
Narodenia v 1735
Úmrtia v 1782
Osobnosti z Lipska
Carl Philipp Emanuel Bach

Carl Philipp Emanuel Bach (* 8. marec 1714, Weimar, Nemecko  - † 14. december 1788) bol nemecký čembalista, hudobný skladateľ a pedagóg, druhý najstarší syn Johanna Sebastiana Bacha.

Život                                                                                    
Prešiel dôkladným kontrapunktickým školením u svojho otca. Jeho ďalšia tvorivá dráha však priniesla odklon od barokového smeru k novému hudobnému mysleniu raného klasicizmu. No seriózny, myšlienkovo hlboký umelecký prejav jeho otca zostal vlastný aj jemu a prejavil sa v jeho tvorbe osobitou výrazovou hĺbkou. Bach pôsobil najprv v službách pruského kráľa ako čembalista, v roku 1767 sa však presídlil do Hamburgu, kde prevzal po Telemannovi úrad mestského hudobného riaditeľa. Stal sa poprednou osobnosťou hudobného života tohto slobodného mesta, priatelil sa s významnými nemeckými básnikmi a ďalšími umelcami. Ako jeden z prvých v Nemecku organizoval verejné koncerty.

Tvorba 
Najväčší význam má jeho inštrumentálna tvorba - orchestrálne symfónie, klavírne sonáty, triové sonáty a sláčikové kvartety. Najrozsiahlejšia je však Bachova tvorba pre sólový klavír (čembalo), zvlášť klavírne sonáty, ktorých napísal okolo 200; v nich dospel nielen k pozoruhodnej úrovni nástrojovej sadzby, ale aj k vývojovému pokroku v oblasti hudobného výrazu nového slohu: stal sa charakteristickým predstaviteľom tendencie Sturm und Drang, prejavujúcej sa obzvlášť intenzitou výrazu hlavne v polohách vášnivých a citovo vypätých, ktoré predznamenali v období raného klasicizmu situáciu označovanú tiež ako romantická kríza. K dosiahnutiu vysokého stupňa výrazovej intenzity sú u Bacha zapojené všetky zložky hudobnej reči - osobitou formuláciou tém začínajúc a ich harmonickým výkladom aj nástrojovou štylizáciou končiac. Objavujú sa aj programové názvy, ktoré majú bližšie špecifikovať vlastný hudobný obsah diela. Svojim ponímaním klavírnej sonáty ovplyvnil rad ďalších skladateľov vrátane Josepha Haydna a W. A. Mozarta. Vo vokálnom odbore je autorom oratórií a veľkého počtu chrámových skladieb, piesní, árií a ód s duchovným aj svetským obsahom. Je tiež autorom jedného z najvýznamnejších prameňov o predklasickej hudobnej interpretácii a estetike  Versuch über die wahre Art das Clavier zu spielen (Štúdia o pravom umení klavírnej hry). Prvý diel tohto spisu bol vydaný v roku 1753, druhý v roku 1762.

Iné projekty

Zdroje 
 Jaroslav Smolka - Dějiny hudby
 Jiří Vysloužil - Hudební slovník pro každého II.

Nemeckí hudobní skladatelia
Osobnosti z Weimaru
Holometabolný hmyz

Holometabolný hmyz (iné názvy: holometabola, hmyz s úplnou premenou, hmyz s dokonalou premenou; lat. Endopterygota, Holometabola, Metabola, Oligoneoptera) je veľký taxón (zaraďovaný napríklad ako kohorta) z taxónu novokrídlatce (Neoptera).

Charakteristika
Je to hmyz s úplnou premenou (cudzím slovom: holometabóliou), ktorá prebieha výhradne v pokojovom štádiu: kukle (pupa), u lariev sa nikdy nepozoroval ani len náznak krídel. Chodidlá sú primárne päťčlánkové. V stavbe ústnych orgánov pozorujeme popri východiskovom hryzavom type všetky možné modifikácie. Aptéria je relatívne menej  častá, ale vyskytuje sa.

Systematika
holometabolný hmyz (Endopterygota, Holometabola, Metabola, Oligoneoptera):
čeľaď †Permoberothidae (†Protoneuroptera)
čeľaď †Permochoristidae
čeľaď †Sibiriothaumatidae
 rad † Promecoptera
 nadrad blanokrídlaté (Hymenopteroid(e)a, Hymenopterida v širšom zmysle )
 rad blanokrídlovce (Hymenoptera, Hymenopterida v užšom zmysle)
 nadrad chrobákovce (Coleopteroidea)
 rad chrobáky (Coleoptera)
 nadrad sieťokrídlaté (Neuropterid(e)a, Neuroptera v širšom zmysle, Planipennia)
čeľaď †Rafaelidae
 rad dlhokrčky (Raphidioptera)
 rad vodnárky (Megaloptera)
 rad sieťokrídlovce (Neuroptera v užšom zmysle)
Panorpida
čeľaď† Belmontiidae
čeľaď† Permopanorpidae
čeľaď† Permocentropidae
čeľaď† Kaltanidae
(-) Amphiesmenoptera
čeľaď †Microptysmatidae
čeľaď †Cladochoristidae
 rad potočníky (Trichoptera)
 rad motýle (Lepidoptera)
Antliophora
? †Saurophthirus longipes
 †Strashila incredibilis
? čeľaď †Aneuretopsychidae
? čeľaď †Mesopsychidae
? čeľaď †Pseudopolycentropodidae
? čeľaď †Liassophilidae
 čeľaď †Permotanyderidae
 čeľaď †Robinjohniidae
 čeľaď †Permotipulidae
nadrad srpicokrídlaté (Mecopteroidea)
†Niwratia elongata - zaraďované aj pod Mecoptera
†Tarwinia australis - zaraďované aj pod Mecoptera
čeľaď Nannochoristidae - zaraďovaná aj pod Mecoptera
čeľaď snežníčkovité (Boreidae) - zaraďovaná aj pod Mecoptera
 rad srpice (Mecoptera) – vrátane Protodiptera
 rad blchy (Siphonaptera, Aphaniptera)
Halteria – zaraďované aj pod Mecopteroidea
 rad dvojkrídlovce (Diptera)
? rad riasavce (Strepsiptera)

Referencie

Zdroje 
 
 
 
 , , ,

Iné projekty
Šváby (hmyz)

Šváby (lat. Blattodea, Blattaria) je rad ortopteroidného hmyzu. V širšom (a novšom) zmysle zahŕňa aj taxón termity, ale tradične sa šváby a termity považujú za samostatné rady. 

Tento článok sa termitmi nezaoberá.

Vývojovo šváby patria k najstarším druhom lietajúceho hmyzu a je predpoklad, že v prakticky nezmenenej podobe žijú už 340 miliónov rokov.

Charakteristika 
Šváby sú väčšinou nočný, a najmä tropický hmyz; u nás žije len asi 10 z 3 500 známych druhov. Sú saprofytofágne až polyfágne. 

Je to rad veľmi starobylý, fosílie sú známe už z vrchného karbónu (z čias pred asi 340 miliónmi rokov), a už vtedy patrili k početným a diferencovaným radom hmyzu. Predkovia švábov dosahovali oproti ich súčasníkom až gigantické rozmery. Napríklad Archimylacris z obdobia karbónu a Apthoroblattina z permu narástli až do 50 cm dĺžky.

Názov 
Názov pochádza z jedného variantu nemeckého názvu pre tento hmyz, ktorý znie Schwabe a vznikol ako žartovné spojenie slov Schabe (šváb ako hmyz) a Schwabe (Šváb ako obyvateľ Švábska).

Opis 
Šváby sú stredne veľký až veľký hmyz s vajcovitým až podlhovastým, vždy dosť splošteným telom. 

Na hlave sú silne hypognátne hryzavé ústne orgány a nitkovité tykadlá s veľkým počtom krátkych článkov, ktorých môže byť aj viac ako 100. 

Predohruď má na chrbtovej strane vyvinutý mohutný štít (pronotum), ktorý u väčšiny druhov celkom prekrýva hlavu. Predné krídla sú viac, a niekedy i silno chitinizované a pripomínajú krovky. Zadné krídla sú blanité, no u európskych druhov sú len zriedka používané na let. Častá je brachyptéria až aptéria. 

Nohy sú ostnené a umožňujú rýchly beh.

Rozmnožovanie 
Pri kopulácii samec odovzdáva samici spermatofór s chitinóznym obalom. Samica vytvára pre oplodnené vajíčka obal (ootheca), ktorý je tiež chitinózny. Vývin je paurometabolia, u menších druhov prebieha cez 5 – 7, u veľkých cez 10 – 12 instarov.

Výskyt 
U nás je v svetlých listnatých lesoch hojný Ectobius silvestris (švábik hôrny) a príbuzný druh E. lapponicus. Na teplých lesostepných biotopoch žije dosť lokálne Phyllodromica (= Hololampra) maculata (š. škvrnitý). 

K známym synantropným druhom patria šváb obyčajný, Blatta orientalis, (asi 25 mm), rus domový, Blattella germanica (asi 15 mm), rusovi domovému veľmi podobný Blattella asahinai (asi 15 mm) a šváb americký, Periplaneta americana (dĺžka asi 30 mm).

Pre výskyt synantropných druhov švábov je typické ich premiestňovanie mimo oblasť ich prirodzeného výskytu ľuďmi, hlavne prepravou potravín obchodným loďstvom, či migráciou obyvateľstva.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Za objavom skáčuceho švába stoja aj výsledky výskumu paleontológa Petra Vršanského
 www.helsinki.fi
 tolweb.org - Blattaria
 blattodea.speciesfile.org

Referencie
William Alfred Fowler

William Alfred Fowler (* 9. august 1911, Pittsburgh, Pensylvánia, USA – † 14. marec 1995, Pasadena, Kalifornia) bol americký fyzik a astrofyzik. 

Vo svojich prácach sa zaoberal vývojom chemických prvkov vo vesmíre.

Od roku 1956 bol členom National Academy of Sciences (v rokoch 1971 - 1974 predseda fyzikálnej sekcie) a od roku 1946 člen American Physical Society, ktorej bol v roku 1976 prezidentom.

V roku 1983 mu bola udelená Nobelova cena za fyziku.

Ocenenia 
 1963: Henry Norris Russell Lectureship udelená Americkou astronomickou spoločnosťou
 1965: Barnard-Medaille
 1974: National Medal of Science
 1978: Eddington Medal
 1979: Medaila Catherine Bruceovej
 1983: Nobelova cena za fyziku

Publikácie 
 Burbidge, E. M.; Burbidge, G. R.; Fowler, W. A.; Hoyle, F. (1957). "Synthesis of the Elements in Stars". Reviews of Modern Physics 29 (4): 547–650. Bibcode:1957RvMP...29..547B. doi:10.1103/RevModPhys.29.547.
 Fowler, W. A. (1958). Temperature and Density Conditions for Nucleogenesis by Fusion Processes in Stars. W. K. Kellogg Radiation Laboratory. OSTI 4308210.
 Seeger, P. A.; Fowler, W. A. (1965). "Integrated Flux Distributions in Neutron Capture in Stars". Astrophysical Journal (Los Alamos Scientific Lab) 144: 822. Bibcode:1966ApJ...144..822S. doi:10.1086/148662. OSTI 4533940.
 Colgate, S. A.; Audouze, J.; Fowler, W. A. (1977). Helium (3) Rich Solar Flares. Los Alamos Scientific Laboratory. OSTI 7284990.

Literatúra 
 Lubomír Sodomka, Magdalena Sodomková, Nobelovy ceny za fyziku, Praha : SET OUT, 1997. ISBN 80-902058-5-2

Externé odkazy 
 Nobelova cena
 CalTech 
 Biografia
 Objavy W.A. Fowlera v Astrophysics Data System
 W.A. Fowler v Astrophysics Data System

Zdroj 

Fyzici USA
Astrofyzici USA
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Absolventi California Institute of Technology 
Osobnosti z Pittsburghu
Borovica ostitá

Borovica ostitá (staršie: borovica ostnatá, borovica ostnitá; lat. Pinus aristata) je strom z čeľade borovicovité (Pinaceae).

Pochádza zo Severnej Ameriky kde rastie v Skalnatých vrchoch v štáte Colorado a na severe štátu Nové Mexiko. Izolovaná populácia rastie na v štáte Arizona.

Je to dlhoveký druh. Vek najstaršieho jedinca bol odhadnutý na 2435 rokov, aj keď väčšina stromov sa dožíva okolo 1500 rokov. Rekord však drží príbuzný druh Pinus longaeva, ktorého najstarší jedinec nazývaný Methuselah má viac ako 4800 rokov.

Referencie

Iné projekty 

Borovicovité
Ihličnaté stromy
Najmenej ohrozené druhy
Chránený strom

Chránený strom (ChS) je kategória chránených prírodných objektov. Za chránené stromy sa vyhlasujú kultúrne, vedecky, ekologicky, krajinotvorne alebo esteticky mimoriadne významné stromy, alebo ich skupiny, vrátane stromoradí. Za chránené stromy možno vyhlásiť aj stromy rastúce na lesnom pôdnom fonde. Lesy Slovenskej republiky majú vo svojej správe celkovo 133 chránených stromov.

Pozri aj 
 Zoznam chránených stromov na Slovensku

Referencie 

Ochrana prírody
Opatovské jazierko

Opatovské jazierko je prírodná rezervácia v katastrálnom území obce Medveďov v okrese Dunajská Streda. Nachádza sa na Podunajskej rovine, má rozlohu , bola vyhlásená v roku 1993 a zaradená do 5. stupňa ochrany. Predmetom ochrany je lužným vŕbovo-topoľovým porastom obklopené jazierko s výskytom chránených druhov rastlín a živočíchov. Je súčasťou územia európskeho významu Kľúčovské rameno.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Opatovské jazierko, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Prírodné rezervácie v Trnavskom kraji
Chránené územia v okrese Dunajská Streda
Medveďov
Chránená krajinná oblasť Dunajské luhy
Daniël Stalpaert

Daniël Stalpaert (tiež Daniel Stalpert) (* 1615, Amsterdam, Holandsko – † pochovaný 3. decembra 1676, Amsterdam, Holandsko) bol holandský barokový architekt, ktorý je autorom novej radnice v Amsterdame (teraz Kráľovský palác).

V roku 1648 bol vymenovaný za mestského architekta. Súčasťou jeho práce bolo i dokončenie radnice na Dam Square v Amsterdame, ktorú navrhol Jacob van Campen. Stalpaert taktiež hral hlavnú rolu pri vytvorení nového urbanistického plánu na rozšírenie mesta v roku 1663. Navrhol mestské brány, a medzi ďalšie jeho práce patrí komplex budov, známych ako Lands Zeemagazijn (1656) a taktiež Oosterkerk (1669 – 1671).

Externé odkazy 
Daniël Stalpaert na stránkach Holandského inštitútu pre dejiny umenia
Daniël Stalpaert na stránkach Amterdam Heritage

Narodenia v 1615
Úmrtia v 1676
Holandskí architekti
Barokoví architekti
Osobnosti z Amsterdamu
Nicholas Hawksmoor

Nicholas Hawksmoor (* asi 1661 – † 25. marec 1736) bol anglický barokový architekt.

V rokoch 1684 – 1700 pracoval so svojim učiteľom Christopherom Wrenom na projektoch, ako boli napr. nemocnica v Chelsea, katedrála sv. Pavla v Londýne, palác Hampton Court a nemocnica v Greenwich. Vďaka vplyvu Wrena bol skromný a odlišný Hawksmoor vymenovaný za stavebného dozorcu na stavbe Keningstonského paláca (1689) a zástupca dozorcu na stavbe v Greenwich (1705). V roku 1718, keď bol Wren nahradený novým, laickým dozorcom Williamom Bensonom, bol Hawksmoor zbavený oboch postov, aby tak uvoľnil miesto Bensonovmu bratovi. Potom istý čas pracoval pre Johna Vanbrugha, ktorému pomáhal pri stavbe paláca Blenheim, kde sa zaviazal po Vanbrughovej smrti dokončiť dielo a tiež hrad Howard. Niet pochybností, že Hawksmoor priniesol do skvelého amatérstva profesionálne základy, ktoré prijal od Wrena.

V roku 1702 projektoval barokový vidiecky dom Easton Neston v Northamptonshire. Toto je jediný vidiecky dom, ktorý mal len jediného architekta, aj keď bol značne prestavaný (a teraz viac-menej zničený). Možno šťastnou náhodou nebol Easton Neston dokončený ako bolo zamýšľané, čiže v štýle Johna Vanbrugha. Medzi jeho ďalšie diela patrí aj šesť londýnskych kostolov:

St. Alfege's Church, Greenwich
St. George's Church, Bloomsbury
Christ Church, Spitalfields
St. George in the East, Wapping
St. Mary Woolnoth
St. Anne's Limehouse

Externé odkazy 
Chronológia Hawksmoorovho života
Kostol Bloomsbury

Narodenia v 17. storočí
Úmrtia v 1736
Anglickí architekti
Barokoví architekti
Majstrovstvá Európy družstiev v bridži

Majstrovstvá Európy družstiev v bridži sa poriadajú raz za dva roky, od roku 2002 sa konajú v párnych rokoch. Súťaží sa v troch kategóriách: open, ženy a seniori.

Prvé ME družstiev sa konali v roku 1932 v Scheveningene v Holadnsku iba v kategórii open, v roku 1935 pribudla kategória žien, v roku 1995 kategória seniori.

Najčastejšie ME vyhrali
 open: Taliansko 19, Francúzsko 8, Anglicko 7
 ženy: Anglicko 13, Francúzsko 12, Dánsko 6
 seniori: Francúzsko 3, Poľsko 2, Dánsko 1.

V roku 2008 sa konali 49. majstrovstvá Európy družstiev v bridži v Pau, na ktorých sa prvýkrát zúčastnilo družstvo Slovenska.

Víťazi

Referencie

Externé odkazy 
Zdroj údajov

Bridžové súťaže
Bridž
Zygmunt Solorz-Żak

Zygmunt Solorz-Żak (známy aj ako Zygmunt Krok, Piotr Krok či Piotr Podgórski) (* 4. august 1956, Radom, Poľsko) je poľský podnikateľ a najbohatší Poliak. 

Založil súkromnú televíznu stanicu Polsat. Od 8. apríla 2009 je majiteľom futbalového klubu Śląsk Wrocław.

Referencie

Externé odkazy 
 Krátka biogtrafia 2011 v Ludzie.Wprost.pl  

Poľskí podnikatelia
Bimetalový teplomer

Bimetalový teplomer je teplomer, ktorý na meranie teploty využíva bimetalový (dvojkovový) pásik zložený z dvoch kovov s rôznymi činiteľmi teplotnej rozťažnosti. Pri zmene teploty sa pásik ohýba a tento pohyb sa prenáša na ručičku prístroja.

Pozri aj 
 bimetal

Teplomery
Christ Church Cathedral (Vancouver)

Christ Church Cathedral je anglikánska katedrála vo Vancouveri v Britskej Kolumbii. Nachádza sa na 690 Burrard Street na severovýchodnom rohu ulíc Georgia Street a Burrard Street oproti Hotelu Vancouver. 

Katedrála sa začala stavať v roku 1889, dokončená bola 17. februára 1895. Je súčasťou anglikánskej diecézy Anglican Diocese of New Westminster, jednej zo šiestich anglikánskych diecéz v Britskej Kolumbii.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Christ Church Cathedral 

Stavby vo Vancouveri
Katedrály v Kanade
Eduard Velecký

Eduard Velecký (* 1948) je slovenský bridžista, ktorý, pokiaľ slovenský bridž bol súčasťou Českého bridžového zväzu, dosiahol titul Majster - najvyšší titul, ktorý sa v bridži dal získať.

Je viacnásobný česko-slovenský reprezentant na medzinárodných bridžových podujatiach. Ešte aj po rozdelení Česko-Slovenska, niekoľkokrát reprezentoval Česko. V súčasnosti žije a podniká v Nových Zámkoch.

Od roku 2008 je hrajúcim kapitánom družstva Slovensko a trénemrom slovenskej bridžovej reprezentácie. Ja autorom databázy Slovenského bridžového zväzu a jej hlavným administrátorom. Je predsedom Klasifikačnej komisie SBZ a členom predsedníctva SBZ.

Umiestnenia
1. miesto: Prvá slovenská liga 2007-2016
2. miesto: Otvorené majstrovstvá Slovenska páry 2007, 2015
3. miesto: Veľká cena Košíc 2008
22. miesto: Majstrovstvá Európy družstiev 1989 - Česko-Slovensko
20. miesto: Majstrovstvá Európy družstiev 1993 - Česko-Slovensko
37. miesto: Svetová bridžová olympiáda, družstvá 1996 - Česko
33. miesto: Majstrovstvá sveta, družstvá 1997
31. miesto: Majstrovstvá Európy, družstvá 2008 - Slovensko

Referencie

Externé odkazy
Stránka Eduarda Veleckého venovaná bridžu
Vizitka hráča SBZ
Vizitka hráča EBL

Narodenia v 1948
Slovenskí hráči bridžu
Anatol Filip

Anatol Filip je český a slovenský bridžista. Obe krajiny reprezentoval na vrcholových podujatiach.

Po rozdelení Česko-Slovenska sa presťahoval do Prahy a získal české občianstvo. Niekoľkokrát reprezentoval Česko na Majstrovstvách Európy družstiev v bridži.

V roku 2008 sa stal členom Slovenského bridžového zväzu, Český bridžový zväz mu udelil výnimku a tak mohol reprezentovať Slovensko na Majstrovstvách Európy.

Umiestenia 
 1. miesto: 1. slovenská bridžová liga 2008, 2009

Externé odkazy 
 Vizitka hráča na ČBS
 Vizitka hráča na EBL
 Vizitka hráča na SBZ

Slovenskí hráči bridžu
Českí hráči bridžu
České osobnosti slovenského pôvodu
Jaén

Jaén je mesto v Španielsku; je hlavným mestom provincie Jaén. Nachádza sa v autonómnej oblasti Andalúzia.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 oficiálny turistický portál Jaen

Mestá v Španielsku
Andalúzia
Anton Sládek

Anton Sládek (* 13. február 1956, Bratislava) je slovenský fotograf.

Anton Sládek v rokoch 1971-1975 študoval u Ľudovíta Absolona a Miloty Havrankovej na Škole umeleckého priemyslu (ŠUP), oddelenie užitej fotografie. V rokoch 1977-1982 absolvoval vysokoškolské štúdium na Filmovej akadémii múzických umení (FAMU) v Prahe. 

Po skončení štúdia (pred vojenskou službou) bol v rokoch 1982-1983 zamestnaný ako výtvarný redaktor vo vydavateľstve Tatran, v rokoch 1984-1986 fotografoval pre Slovenské národné divadlo, v roku 1987 pracoval v redakcii Mladé rozlety. Od roku 1987 je v slobodnom povolaní. Žije a tvorí v Bratislave.

Anton Sládek fotografoval pre časopis Dorka, pre vydavateľstvá Opus, Slovenský spisovateľ a pre viaceré slovenské divadlá. Zároveň sa venuje kreatívnej fotografii a so svojimi dielami sa prezentuje na viacerých výstavách Bratislave, Česku, Rakúsku, Rumunsku, Nemecku i Grécku.

Výstavy 
 1977 Anton Sládek – fotografie (Profil – komorná galéria fotografie pri MDKO, Nám. SNP Bratislava, Transformácie); 
 1981 Fotografie Anton Sládek (kurátorka: Kateřina Klaricová, Katedra fotografie FAMU, Praha); 
 1982 výstava fotografií s džezovou tematikou v rámci Bratislavských džezových dňoch (Park kultúry a oddychu, Bratislava); 
 1985 Anton Sládek: Jazzový portrét (Klub ROH továrne Svit, Gottwaldov /dnešný Zlín/);
 1986 Jena Šimková – Anton Sládek (Mestský dom kultúry a osvety, Bulharská 60, Bratislava II);
 1986 Džezové portréty (Žilina);
 1987 Výstava umeleckej fotografie Jeny Šimkovej a Antona Sládka (Galéria SFVU, Michalská ul., Bratislava);
 1988 (v priestoroch predajne SFVU-Dielo, Obchodná 27, Bratislava);
 1990 Anton Sládek – Michal Kern ml. Fotografia (Galéria SFVU, Michalská ul., Bratislava);
 1997
 Anton Sládek – fotomontáže (Kultúrne stredisko, Kaštielska ul., Bratislava;
 Sky Color Foto, Františkánske nám. 3, Bratislava);
 Svetlo a tieň (Dom Saleziánov, Bratislava – Petržalka);
 výstava vo foyeri (kurátorka: Juliana Menclová-Tesáková, Divadlo Andreja Bagara, Nitra); 
 Anton Sládek – fotokoláže (Café Galéria, Panská ul., Bratislava);
 výstava divadelných fotografií (spolu so scénografom Jánom Závarským a kostýmerkou Evou Farkašovou (Bukurešť)
 2002 Anton Sládek Bratislava – Bratislava vor der Haustür (kurátor: Gero Fischer, Galerie auf der Pawlatsche, Institut für Slawistik, Universitäts-Campus, Spitalgasse, Viedeň);

Knižné publikácie 
 Bratislava, moja láska (úvod: Vlado Václav), 1999, ISBN 80-968118-4-3
 Obrázky z Bratislavy, (text: Štefan Holčík),
 Svetlo a tieň, 2000, ISBN 80-968309-9-6
 Bratislava, prvých 50 krokov (Anton Sládek- foto, František Gyárfáš- básne), 2002, ISBN 80-968739-7-0
 Po schodoch z vody (s Ivetou Ondrejkovou),  2011  
 Medzičas. Miznúce miesta Bratislavy 2015
 Zákulisie. Skrytý svet opery a baletu, 2015

Obaly pre Opus (slovenské hudobné vydavateľstvo) 
 Sexit - Sexit (LP, Opus – 91 2378-1 331), 1992, Barcode: 8596991237812
 Peter Lipa - Neúprosné ráno (LP, Opus – 9115 1460), 1984

Publikačná činnosť  
 Anton Sládek: Spoluvytvárať niečo nové, Javisko, č. 2, 2002, s. 15

Externé odkazy 
 asladek.sk/

Slovenskí fotografi
Domenico Trezzini

Domenico Trezzini (* asi 1670, Astano, Švajčiarsko – † 2. marec 1734, Petrohrad, Rusko) bol švajčiarsko-taliansky barokový architekt, ktorý prepracoval štýl petrovského baroka, používaného v Rusku počas vrcholného obdobia baroka.

Študoval pravdepodobne v Ríme. Následne pracoval v Dánsku, kde ho ponúkli ruskému cárovi Petrovi Veľkému spolu s ďalšími architektmi, aby navrhol budovy nového hlavného mesta Ruska, Petrohradu. Od roku 1703, kedy bolo mesto založené, postavil najreprezentatívnejšie budovy mesta. Petropavlovská pevnosť s katedrálou sv. Petra a Pavla, budova Dvanástich kolégií, Petergof rovnako ako Letný palác a Zimný palác sú len niektoré z jeho úspechov. Pomohol tiež založiť a navrhnúť kláštor Alexandra Nevského a Kronštadt.

Dôkazom srdečného priateľstva, ktoré Trezziniho spájalo s cárom, je jeho syn Pietro Antonio (tiež sa stal architektom), ktorému bol Peter Veľký krstným otcom.

Budovy 
1708-1717 r. Brána Petropavlovskej pevnosti v Petrohrade 
1712-1733 r. Katedrála sv. Petra a sv. Pavla v Petrohrade

Iné projekty

Externé odkazy 
http://www.swissworld.org/eng/swissworld.html?siteSect=901&sid=3999430&rubricId=17140
http://www.stpetersburg2003.ch/architects/main.php?lang=eng&id=171&limitpos_nav=&initial=&age=

Narodenia v 17. storočí
Úmrtia 2. marca
Úmrtia v 1734
Osobnosti z kantónu Ticino
Ruskí architekti
Švajčiarski architekti
Barokoví architekti
Osobnosti z Petrohradu
Jurij Matvejevič Feľten

Jurij Matvejevič Feľten (, ; * 1730 – † 1801) bol ruský barokový dvorný architekt na dvore cárovnej Kataríny Veľkej.

Iné projekty

Externé odkazy 

 Feltenov životopis (anglicky) 
 A Hundred of Great Architects od D. K. Samina (rusky) 

Narodenia v 1730
Úmrtia v 1801
Ruskí architekti
Barokoví architekti
Ruské osobnosti nemeckého pôvodu
Atlantic City

Atlantic City môže označovať:

Atlantic City (New Jersey), mesto v New Jersey, Spojené štáty
Atlantic City (Wyoming), mesto v štáte Wyoming, Spojené štáty
Atlantic City (film), filmová dráma z roku 1980
Atlantic City (muzikál), filmový muzikál z roku 1944 s Constancom Mooreom
Atlantic City (pieseň), pieseň Brucea Springsteena z roku 1982
"Atlantic City" (epizóda zo seriálu How I Met Your Mother), epizóda televízneho seriálu How I Met Your Mother''
Axel Bauer

Axel Bauer (* 7. apríl 1961, Paríž, Francúzsko) je francúzsky spevák.

V roku 2001, dosiahol jeho duet s francúzskou speváčkou Zazie, „A Ma Place“, štvrtú priečku vo francúzskych rebríčkoch.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 Les Nouveaux Seigneurs (1987, EMI)
 Sentinelles (1990, Mercury)
 Simple Mortel (1998, Mercury)
 Personne N'Est Parfait (2000, Mercury)
 Bad Cowboy (2006, Polydor)
 Peaux de serpent (2013)

Kompilácia 
 La Désintégrale (2003, Mercury) 1983 – 2003

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 
 Biografia na Radio France Internationale
 Stránka o La Désintégrale na Universal Music France

Francúzski rockoví speváci
Francúzski rockoví gitaristi
Francúzski speváci-skladatelia
Francúzski skladatelia modernej hudby
Osobnosti z Paríža
Pascal Obispo

Pascal Obispo (* 8. január 1965, Bergerac, Francúzsko) je francúzsky spevák a textár.

Pascal Obispo začal spievať v roku 1980. Prvý album vydal v roku 1990, Le long du fleuve.  Keď vydal druhý album (Plus que tout au monde), jeho piesne zaznamenali veľký úspech a dnes sú stále veľmi populárne. Z tohto albumu sa vo Francúzsku predali 2 milióny kusov.  Niektoré z jeho najznámejších piesní sú Plus que tout au monde, Laurelenn, Tombé pour elle, Lucie, Personne a Fan.  Jeho meno je anagramom maliara Pabla Picassa.

Z väčšiny jeho albumov sa dodnes predalo viac ako 1 milión kusov. 

Obispo využíval svoju popularitu na humanitárnu pomoc, najmä na boj proti šíreniu epidémie AIDS.  Spolupracoval s viacerými známimi umelcami ako Florent Pagny, Johnny Hallyday, Patricia Kaas.

Diskografia 
 Le long du fleuve (1990)
 Plus Que Tout au Monde (1992)   
 Un Jour Comme Aujourd'hui (1994)   
 Superflu (1997)   
 Live 98 (1998)   
 Soledad (1999)   
 Millésime Live 00/01 (2001)   
 Studio Fan - Live Fan (2004)
 Les Fleurs du Bien (2006)
 Les Fleurs de forest(2007)

Externé odkazy 
Oficiálna stránka
Biografia od Radio France Internationale

Francúzski popoví speváci
Francúzski rockoví speváci
Francúzski speváci-skladatelia
Francúzski skladatelia modernej hudby
Francúzski textári piesní
Zoznam kaštieľov na Slovensku

Toto je zoznam niektorých najznámejších kaštieľov na Slovensku.

B 
 Bárczyovský kaštieľ v Banskej Bystrici-Radvani
 Tihányiovský kaštieľ v Banskej Bystrici-Kráľovej
 Kaštieľ v Betliari
 Kaštieľ v Budmericiach
 Kaštieľ Burg v Považskom Podhradí
 Kaštieľ v Bytči
 Kaštieľ v Bytčici

Č 

Révayovský Kaštieľ v Častkovciach

D 
 Kaštieľ v Diviakoch
 Kaštieľ v Divinke
 Kaštieľ v Dolnej Krupej
 Kaštieľ v Dolnej Mičinej

G 
 Kaštieľ v Geči

H 
 Kaštieľ v Holíči
 Budova Detskej psychiatrickej liečebne v Hrani
 Kaštieľ v Humennom

I 
 Kaštieľ v Ivanke pri Dunaji

J 
 Kaštieľ v Jasenici

K 
 Kaštieľ v Kalinčiakove

M 
 Kaštieľ v Moravanoch nad Váhom
 Kaštieľ v Mošovciach
 Pálfiovský kaštieľ v Malackách

O 
 Kaštieľ Orlové
 Kaštieľ v Ožďanoch

P 
 Príleský kaštieľ
 Kaštieľ v Plášťovciach

R 
 Kaštieľ Radvanských
 Kaštieľ v Rusovciach
 Kaštieľ svätej Žofie v Ružomberku

S 
 Kaštieľ v Snine
 Kaštieľ v Strážkach
 Kaštieľ Svätý Anton
 Száparayovský kaštieľ v Považskom Podhradí

Š 
 Kaštieľ v Šarišských Michaľanoch

T 
 Kaštieľ v Tomášove
 Kaštieľ v Topoľčiankach

Z 
 Kaštieľ v Záturčí
 Kaštieľ v Zlatých Moravciach

Ž 
 Kaštieľ v Želiezovciach
 Kaštieľ v Žiari nad Hronom

Pozri aj 
 Zoznam kaštieľov v Bratislave a okolí

 
 
Kaštiele
Jules Mazarin

Jules Mazarin (výslovnosť: žil mazaren) (* 14. júl 1602, Pescina, Taliansko – † 9. marec 1661, Vincennes, Francúzsko) bol taliansky politik, ktorý od roku 1642 až do svojej smrti pôsobil ako prvý minister Francúzska. Od roku 1641 mal cirkevnú hodnosť kardinála.

Narodil sa v Pescine neďaleko Neapola ako Giulio Raimondo Mazzarini. Bol žiakom jezuitského kláštora pápeža Urbana VIII. v Ríme, Neskôr študoval právo na rímskej univerzite La Sapienza. V roku 1627 prežil v severotalianskom Monferrate vojenskú službu v hodnosti kapitána. 

V roku 1632 sa Mazarin stal pápežským diplomatickým zástupcom v Avignone. S pomocou kardinála Richelieua sa v roku 1641 stal aj kardinálom. V roku 1642 ho Ľudovít XIII. menoval do čela kráľovskej rady.

Literatúra 
 Cronin Vincent: Ludvík XIV.: král Slunce, velký panovník z rodu Bourbonů, Praha, Brána - Euromedia Group 1999, ISBN 	80-242-0243-3.
 Bluche François: Za časů Ludvíka XIV. : král Slunce a jeho století, Argo, Praha 2006, ISBN 80-7203-675-0 .

Iné projekty 

Francúzske osobnosti
Dejiny Francúzska
Francúzski politici
Predsedovia vlády Francúzska
Neológ

Neológ môže byť:
hlásateľ nových myšlienok
v judaizme: pozri neológ (judaizmus)
v jazykovede: jazykový novátor
Suoh

Suoh je vulkanický komplex pozostávajúci z niekoľkých prekrývajúcich sa kaldier, maarov a lávových dómov, nachádzajúci sa na juhovýchodnom okraji indonézskeho ostrova Sumatra. Jediná zaznamenaná erupcia sa odohrala v lete roku 1933, v súčasnosti sú prejavom aktivity (s výnimkou jej nárastu v roku 1994) len aktívne fumaroly a termálne pramene.  V obidvoch prípadoch (v 1933 aj 1994) bolo súšťačom zvýšenej aktivity zemetrasenie.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kalderový komplex Suoh na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Kaldery
Hulubelu

Hulubelu je kaldera vulkanického pôvodu nachádzajúca sa na juhovýchode ostrova Sumatra. Kaldera má oválny tvar, dĺžka je 4 km, steny majú výšku približne 300 m. Vek vzniku kaldery nie je známy, z postkalderového štádia pochádzajú menšie bazaltové a andezitové vulkány ležiace na dne kaldery, resp. na jej svahoch. V súčasnosti sú jediným prejavom aktivity bahenné sopky, solfatáry a termálne pramene.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Hulubelu na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Kaldery
Rajabasa

Rajabasa je osamotene ležiaci stratovulkán, nachádzajúci sa na juhovýchodnom výbežku ostrova Sumatra. Je to najjužnejšie položený vulkán ostrova. Jeho vrchol je ukončený kráterom s rozmermi 500 × 700 m. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom aktivity sú fumaroly na svahoch vulkánu. Nárast fumarolickej aktivity bol pozorovaný v rokoch 1863 a 1892.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Rajabasa na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Stratovulkány
Pulosari

Pulosari je najzápadnejšie umiestnený stratovulkán na indonézskom ostrove Jáva. Vrchol prevažne bazaltovo-andezitového vulkánu je ukončený kráterom s hĺbkou 300 m. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom aktivity sú fumaroly na dne krátera, príp. na jeho stenách.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Pulosari na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Stratovulkány
Peter Fröjdfeldt

Peter Fröjdfeldt (* 14. november 1963, Eskilstuna) je švédsky futbalový rozhodca.
Medzi jeho významné rozhodcové zápasy patrí rozhodovanie finále Pohára UEFA v sezóne 2007/08 medzi Zenitom Petrohrad a Glasgowom Rangers. Bol nominovaný aj na EURO 2008 do Rakúska a Švajčiarska.

Narodenia v 1963
Švédski futbaloví rozhodcovia
EBay

eBay Inc. je americká internetová firma, ktorá riadi eBay.com, online aukciu a obchodnú website (webové sídlo), na ktorej ľudia a firmy kupujú a predávajú tovar a služby globálne. Popri americkej website eBay zriadila lokalizované website pre 30 ďalších krajín. eBay Inc. vlastní tiež PayPal, StubHub a iné firmy.

Iné projekty

Externé odkazy
 eBay.com – oficiálna webstránka
 Sprievodca registráciou na Ebay katalóg internetových aukcií

Podniky v USA
Webové stránky
Afroameričania

Afroameričania alebo čierni Američania sú občania alebo obyvatelia Spojených štátov alebo emigranti zo Spojených štátov, ktorí patria k negroidnej rase alebo sú miešancami negroidnej rasy s inou rasou.

Černosi a Afroameričania predstavujú tretiu najväčšiu rasovú a etnickú skupinu v Spojených štátoch po belochoch a Hispáncoch a Latinoameričanoch. Väčšina Afroameričanov má pôvod zo Západnej s Strednej Afriky a sú potomkami ľudí, ktorí boli na územie Spojených štátov zavlečení ako otroci. 
Väčšina imigrantov sa väčšinou sama seba nepovažuje za Afroameričanov ale so svojim pôvodným etnikom.

Prví čierni obyvatelia sa do Ameriky dostali v priebehu 16. storočia ako otroci do španielskych kolónií. Do anglických kolónií v Severnej Amerike začali byť otroci zo Západnej Afriky privážaní od 17. storočia. Po vzniku Spojených štátov pokračovalo otroctvo, týkajúce sa do začiatku občianskej vojny naďalej asi 4 miliónov ľudí. Černošské obyvateľstvo bolo prevažujúcimi bielymi potomkami európskych prisťahovalcov považované za menejcenné a ako občania druhej kategórie. Americký zákon o naturalizácii z roku 1790 obmedzoval občianstvo Spojených štátov iba na bielych ľudí a iba majetní belosi mali volebné právo. Tieto podmienky sa v nasledujúcom období pomaly menili, najmä po skončení občianskej vojny, rozvojom černošskej komunity, zapojením černošskej populácie do ozbrojených konfliktov, ktoré viedli Spojené štáty (predovšetkým prvá a druhá svetová vojna), postupným odstránením rasovej segregácie a hnutím za hnutie za ľudské práva, ktoré sa rozšírilo v druhej polovici 20. storočia a prinieslo černošskému obyvateľstvu politickú a sociálnu slobodu. V roku 2008 bol po prvý krát zvolený za prezidenta USA Afroameričan Barack Obama.

Referencie

Iné projekty 

 
Etniká, národy a národnosti v USA
Tanegašima učú sentá

Tanega(-)šima učú sentá (種子島宇宙センター - doslova Kozmické centrum Tanega-šima; ) je japonský kozmodróm organizácie Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA).

Základné údaje 
Kozmodróm sa rozprestiera na juhovýchodnom pobreží japonského ostrova Tanegašima na súradniciach 30°24' s.š. a 130°58' v.d. Bol vybudovaný v rokoch 1966 - 1968 ako základňa pre vypúšťanie japonských sondážnych, výskumných a nosných rakiet N-I, N-II, H-I, H-II s družicami a sondami. 
Prvý, pôvodný japonský kozmodróm Kagošima učú sentá umožňoval štarty iba menších rakiet, preto sa japonský Úrad pre kozmický výskum NASDA rozhodol vybudovať nový kozmodróm južne od ostrova Kjúšú. Hornatý ostrov Tanegašima je dlhý asi 60 km, široký max. 15 km.

Do prevádzku bol uvedený 17. septembra 1968 štartom sondážnej rakety SB-IIA8.

Vybavenie 
Kozmodróm s rozlohou 9,7 km² zahrňuje tri štartovacie komplexy: Takesaki Range pre malé sondážne rakety, Osaki Range pre nosné rakety radu J-I a H-IIA a Jošinobu s dvoma rampami pre nosné rakety radu H. Strelecký sektor mieri východným až juhovýchodným smerom nad Tichý oceán.
 
V priestoroch kozmodrómu sú umiestnené pozorovacie a komunikačné stanice Matsuda, radarové stanice Nogi Radar Station, Učugaoka Radar Station a optické pozorovacie zariadenia. V areáli kozmodrómu sú okrem ďalších objektov tiež testovacie stanoviská pre skúšky motorov všetkých typov, najmä typov LE-7A používaných pre nosné rakety H-IIA.

Komplex má veľkú budúcnosť lebo Japonsko vynakladá na vesmírny výskum stále viac finančných prostriedkov. Celý komplex je prístupný širokej verejnosti okrem dní, keď sa uskutočňujú skúšky motorov. V areáli možno navštíviť Space Exhibition Hall, kde je umiestnená rozsiahla expozícia venovaná kozmickému výskumu.

Iné projekty

Zdroje

Literatúra

Externé odkazy 

 http://www.jaxa.jp/about/centers/tnsc/index_e.html 
 http://mek.kosmo.cz/kdromy/ostatni/tanegasi/index.htm 

Kozmodrómy
Kozmonautika v Japonsku
Bastian Schweinsteiger

(* 1. august 1984, Kolbermoor) je nemecký futbalový stredopoliar hrajúci za tím Chicago Fire S.C. Jeho brat, Tobias, hráva za SpVgg Unterhaching.

Kariéra

Klubová 
V decembri 2008 predĺžil zmluvu s Bayernom Mníchov do 30. júna 2012. Jeho predchádzajúca zmluva znela do konca sezóny 2008/2009.

Reprezentačná 
Bol v nominácií pre Euro 2004, kde striedal proti Holandsku, Lotyšsku a proti Česku nastúpil v základnej zostave.
Na MS 2006 zaznamenal dva góly v zápase o 3. miesto proti Portugalsku.
V zápase Eura 2008 proti Chorvátsku bol vylúčený, začo nesmel hrať v nasledujúcom zápase proti Rakúsku.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Osobná stránka 
 Osobná stránka 

Nemeckí národní futbalisti
Hráči Bayern München
Majstri sveta vo futbale
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2000
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2004
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2008
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2012
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2014
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2016
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2018
Ružinovská ulica

Ružinovská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov, podľa ktorej je pomenovaná. Do 22. apríla 1992 mala názov Ulica Karola Šmidkeho, podľa Karola Šmidkeho (1897 –– 1952), slovenského komunistického politika. Tvorí hlavnú ulicu tejto mestskej časti, vedie po nej električková trať.

Popis 
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci nadväzuje na Záhradnícku ulicu v mieste mimoúrovňového križovania s Bajkalskou ulicou. Na východnom konci končí slučkou okolo obratiska električiek, ktorá je prepojená s Vrakunskou cestou.

V celej svojej dĺžke je Ružinovská ulica koncipovaná ako delená štvorpruhová komunikácia s dvomi jazdnými pruhmi v každom smere. Ulica je určená hlavne na vnútromestskú dopravu. V deliacom páse je po celej dĺžke ulice vedená električková trať, ktorá je súčasťou ružinovskej električkovej radiály.

Približne v polovici svojej dĺžky križuje dôležitú mestskú komunikáciu - Tomášikovu ulicu, spolu s ktorou predstavujú dve komunikácie rozdeľujúce sídliskovú zástavbu Ružinova na štyri miestne časti.

Úsek Bajkalská ulica – Tomášikova ulica 
Na tomto úseku Ružinovská ulica predstavuje hranicu medzi miestnou časťou Štrkovec na severnej strane a miestnou časťou Trávniky na južnej strane.

V miestne mimoúrovňového križovania (prvá mimoúrovňová križovatka v Bratislave 1965 – 1966) s Bajkalskou ulicou Ružinovská ulica plynule nadväzuje na Záhradnícku ulicu, predĺžením ktorej pôvodne vznikla.

Na severnej strane ulice sa nachádza Štrkovecké jazero spolu s areálom hier Radosť. Za ním nasleduje panelová zástavba sídliska Štrkovec.

Na južnej strane ulice sa nachádza rad významných objektov - Zimný štadión Vladimíra Dzurillu, Nemocnica Ružinov a Poliklinika Ružinov.
Za nimi nasleduje rozsiahly Park Andreja Hlinku, ktorý siaha až po Tomášikovu ulicu.

Úsek Tomášikova ulica – Vrakunská cesta 
Na tomto úseku Ružinovská ulica predstavuje hranicu medzi miestnou časťou Ostredky na severnej strane a miestnou časťou Pošeň na južnej strane.

Na severnej strane sa nachádza rozsiahly park, ktorý siaha až po areál Paneurópskej vysokej školy. Ďalej nasleduje panelová zástavba sídliska Ostredky, na konci ktorej sa nachádza areál Stredného odborného učilišťa stavebného.

Na južnej strane ulice sú dominantné budovy Biznis Centra Kerametal na Jašíkovej ulici. Ulica končí slučkou okolo obratiska električiek. Spojka s Vrakunskou cestou je dvojpruhová. Tesne za východným koncom ulice sa nachádza estakáda diaľnice D1, ktorá je dobre viditeľná po celej dĺžke Ružinovskej ulice. Ulica s diaľnicou nie je prepojená.

Významné objekty 
 Štrkovecké jazero
 Bývalé Stredné odborné učilište stavebné, Ružinovská 1, v roku 2015 prestavané na polyfunkčný dom Ružinovská 1
 Zimný štadión Vladimíra Dzurillu, Ružinovská 4
 Nemocnica Ružinov, Ružinovská 6
 Poliklinika Ružinov, Ružinovská 10

Blízke ulice 
 Astronomická ulica
 Bajkalská ulica
 Čmelíkova ulica
 Chlumeckého ulica
 Herlianska ulica
 Jadrová ulica
 Jašíkova ulica
 Ľanová ulica
 Polárna ulica
 Stropkovská ulica
 Tomášikova ulica
 Vrakunská cesta
 Záhradnícka ulica

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ružinovská ulica na mape Bratislavy

Ulice v Ružinove
Ján Hadik (1631)

Ján Hadik alebo Ján Hadikius(staršie: Ján Hadík; * 1631, Trenčín - † 9. júl 1681, Hamburg) bol evanjelický kňaz a spisovateľ.

Život 
Bol posledným evanjelickým kňazom samostatného cirkevného zboru v Melčiciach, kde pôsobil v rokoch 1658 - 1664. Evanjelickým kňazom bol aj jeho otec Jonáš Hadík. Jeho matka Anna, rod Piláriková, bola dcérou beckovského evanjelického farára a barokového spisovateľa Štefana Pilárika.

Študoval v Žiline, Trenčíne, Bánovciach nad Bebravou, Bratislave, Levoči, Kremnici a Wittenbergu. Okrem Melčíc pôsobil ako rektor evanjelického gymnázia v Ilave, ako kňaz v Slatine nad Bebravou a v Uhrovci. Stal sa seniorom Hadňanského kontubernia (bratstva) so sídlom v Malej Hradnej. V období rekatolizácie emigroval do zahraničia a zvyšok života prežil v nemeckom exile.

Zdroje 

 Michal Slávik: Slovenskí národovci do 30. októbra 1918.

Narodenia v 1631
Úmrtia v 1681
Slovenskí evanjelickí kňazi
Slovenskí spisovatelia
Príslušníci zemianskeho stavu
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici