joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Geodézia

Geodézia (z gr. γη = Zem, δαιζω = delím) alebo zememeračstvo je vedný odbor, ktorý sa zaoberá zisťovaním polohy objektov na Zemi, ich tvarov a tvaru samotnej Zeme.

Delenie geodézie

Vyššia geodézia 
Zaoberá sa zisťovaním tvaru Zeme, jej rozmerov a vytváraním modelov pre potreby geodézie

Nižšia geodézia 
Meria a zobrazuje časti povrchu Zeme a určuje polohu objektov na nej. Tiež vytyčuje polohu budúcich objektov pre potreby výstavby.

Odbory 
 družicová geodézia
 inžinierska geodézia
 geodetická astronómia
 pozemkové úpravy
 fotogrametria
 vyššia geodézia

Externé odkazy 
 GEOforum.sk Nezávislý informačný portál o geodézii, kartografii, katastri a geoinformáciach
 www.geodesy.gov.sk  Úrad geodézie, kartografie a katastra SR
 Ústav geodézie, kartografie a GIS Fakulta BERG TUKE
 Katedra geodézie  Stavebnej fakulte STU BA 
 Katedra geodetických základov  Stavebnej fakulty STU BA
 Stredná geodetická škola v Bratislave
 Skriptá z Vyššej geodézie od prof. Ing. Ladislav Bitterera, PhD zo Žilinskej univerzity
  Odbor Geodézie, Kartografie a Katastra na SPŠS v Žiline.
Jozef Tarčák

PaedDr. Jozef Tarčák (* 25. apríl 1959, Oravská Polhora) je slovenský politik.

Jozef Tarčák je ženatý a má dve deti. Žije v Námestove. Je členom Ľudovej strany – Hnutie za demokratické Slovensko (ĽS-HZDS).

Profesionálna kariéra 
 1983 – absolvoval Fakultu telesnej výchovy a športu na Univerzite Komenského v Bratislave
 1983 – 1990 – pedagóg, telovýchovný inštruktor
 1988 – Stredné odborné učilište Slovenského zväzu spotrebných družstiev na Slanickej Osade v Námestove, zástupca riaditeľa

Stranícka kariéra 
 5. marec 2006 – znovu zvolený za predsedu ĽS-HZDS v Žilinskom kraji

Politická kariéra

Celoštátna politika 
 1992 – 1994 – poslanec Národnej rady SR
 1993 – 1994 – štátny tajomník ministerstva školstva
 1994 – 1998 – poslanec národnej rady
 1998 – 2001 – poslanec národnej rady

Regionálna politika 
 2001 – 2005 – predseda Žilinského samosprávneho kraja zvolený za HZDS
 2005 – vo voľbách za predsedu samosprávneho kraja kandidoval za koalíciu ĽS-HZDS, PSNS, ZSNS. Postúpil do druhého kola volieb, kde podľahol Jurajovi Blanárovi.

Narodenia v 1959
Osobnosti z Oravskej Polhory
Predsedovia Žilinského samosprávneho kraja
Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Politici ĽS-HZDS
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Bohumír Jaroněk

Bohumír Jaroněk (* 23. apríl 1866, Zlín – † 18. január 1933, Zlín) bol český maliar, grafik, umeleckopriemyselný výtvarník, fotograf a publicista.

Život 
Bohumír Jaroněk sa narodil v rodine farbiara, v Zlíne na Morave. Najprv študoval na nemeckej nižšej reálke v Novom Jičíne, potom vo Valašskom Meziříčí na Štátnej odbornej umeleckopriemyselnej škole pre spracovanie dreva. Na tomto dobrom remeselnom základe začal stavať, získavajúc vedomosti počas svojich neobvyklých ciest. Najprv, v rokoch 1889 až 1896, pracoval v ateliéri fotografa Streliského v Budapešti, pretože na umelecké štúdiá v Paríži alebo v Mníchove, kam sa sústreďovala väčšina adeptov umeleckej dráhy, nemal prostriedky. Po tejto životnej etape sa začal venovať svojej záľube, cestovaniu. Bohumír Jaroněk precestoval skoro celú Európu i časť Orientu. Navštívil Káhiru, kde mal možnosť pôsobiť v poprednom káhirskom salóne, spomína sa Dubrovník i Paríž.

V roku 1896 sa vrátil na Moravu a vo Valašskom Meziříčí začal pracovať v ateliéri svojho staršieho brata Alojza, ktorý sa venoval zdobeniu porcelánu, a svojej sestry Júlie, ktorá tkala gobelíny. Od roku 1909 fungovala rodinná dielňa Jaroňkovcov v Rožnove pod Radhoštěm. Tam sa súrodenci Jaroňkovci ešte viac priblížili ku koreňom valašskej ľudovej kultúry a pracovali na tom, aby sa zachovali a zachraňovali pamiatky ľudovej architektúry. Dôsledkom ich snaženia bolo v roku 1925 založenie Valašského múzea v prírode. 

Bohumír Jaroněk sa venoval predovšetkým grafike, ale zhotovoval i temperové návrhy alebo skice pre riešenie gobelínov. Bol maliarom krajinných krás Valašska, autor temperových malieb, akvarelov (od roku 1894), olejomalieb a drevorytov. Námety čerpal predovšetkým zo Štramberska a Rožnovska. V jeho drevorytoch sa zachovala tá jednoduchosť, s akou príroda v spojení s ľudovou architektúrou tvorí jeden citový celok. Celé Jaroňkovo dielo charakterizuje štylizovane zjednodušená kresba, doplnená len niekoľkými málo farbami, odvodenými z pohľadu na prírodu. 

Bohumír Jaroněk zomrel 18. januára 1933 a pochovaný je na Valašskom Slavíne v Rožnove pod Radhošťom.

Externé odkazy 
Životopis B. Jaroňka

Narodenia v 1866
Úmrtia v 1933
Osobnosti zo Zlína
Českí maliari
Supratekutá látka

Supratekutá látka alebo supratekutina (z lat. supra = nad) je kvapalina s nulovou viskozitou. Supratekutosť bola pozorovaná iba pri dvoch izotopoch hélia (tj.4He a 3He) pri teplotách blízkych absolútnej nule. V ich zmesiach, a teoreticky sa predpokladá, že aj tzv. spinovo polarizovaný vodík sa môže stať supratekutým, sú určité indície, že aj neutrónové hviezdy sú tvorené supratekutým kondenzátom.

Supratekutosť objavil roku 1938 Rus Piotr Leonidovič Kapica, a to na 4He pri teplotách nižších ako 2,17 K (tzv. lambda bod). Pôvodne túto vlastnosť hélia pomenoval tepelná supravodivosť, kvôli tomu, že v supratekutom héliu je takmer nemožné vytvoriť tepelný gradient. Teóriu supratekutosti vytvoril Lev Davidovič Landau v roku 1941.

Supratekuté hélium 4He 
Vlastnosti 4He nad teplotou 2,17 K (tzv. lambda bod Tλ), kvôli tomu sa aj zaviedol názov He I pre T>Tλ a He II pre T<Tλ. Najmarkantnejšie sa rozdiely vo vlastnostiach He I a He II prejavujú vo viskozite a tepelnej vodivosti. V roku 1938 Kapica meral viskozitu He II. He II pretekalo veľmi úzkou štrbinkou medzi vybrúsenými diskami. Z pokusu vyplynul záver, že ak má He II nejakú konečnú hodnotu viskozity, tak je najmenej miliónkrát nižšia než viskozita He I. Aj ďalšie experimenty preukázali v podstate nulovú viskozitu He II.

Dvojkvapalinový model 
Vysvetlenie fyzikálnej podstaty supratekutosti nie je jednoduché. He II v množstve pokusov vykazovalo existenciu viskóznych trecích síl. Z toho plynulo, že He II sa správa ako supratekutá a viskózna látka súčasne. Tento „paradox“ je dôležitou časťou popisu fyzikálnych vlastností He II, ide o tzv. dvojkvapalinový model, ktorým možno vysvetliť veľa vlastností. Prvý pokus o dvojkvapalinový model je z roku 1938 od maďarského fyzika Lászlóa Tiszu (pozri časopis Nature 141 z roku 1938). Podľa jeho modelu sa He II správa ako zmes dvoch zložiek. Normálnej, ktorá ma konečnú viskozitu a supratekutej – bez viskozity. Je však veľmi dôležité si uvedomiť, že nemožno konkrétne atómy hélia priradiť tej-ktorej zložke, pretože ide o bozóny a teda majú celočíselný spin a neriadia sa Pauliho vylučovacím princípom a platí pre ne Boseho-Einsteinove rozdelenie. Teda v totožnom stave (z hľadiska kvantovo-mechanického) môže existovať celý súbor častíc (atómov). Dvojkvapalinový model je čisto fenomenologický. Základným predpokladom je nezávislosť oboch zložiek. Hustota He II daná vzťahom , kde  je hustotou normálnej a  hustotou supratekutej zložky. Podobne pre prúdovú hustotu platí:
 . Tento vzťah platí dobre pre malé rýchlosti prúdenia, kde možno zanedbať turbulenciu medzi zložkami.

Literatúra

Externé odkazy 

 Skupina supratekutosti na katedre fyziky nízkych teplôt MFF UK Praha

Skupenstvá hmoty
Hélium
Fyzika kondenzovaného stavu
Vajce (rozlišovacia stránka)

Vajce môže byť:
vajíčko (čiže vajcová bunka) vtákov alebo vajcorodých stavovcov spolu s jeho ochrannými obalmi, pozri vajce
časť samčieho/mužského pohlavného ústroja cicavcov, pozri vajce (cicavce)
v mytológii: jeden zo základných archetypov stvoriteľských mýtov, pozri vajce (mytológia)

Pozri aj
vajíčko
kraslica
Ratio educationis (1777)

Ratio educationis bol organizačný poriadok pre školskú sústavu v Uhorsku, ktorý publikovala Uhorská kráľovská miestodržiteľská rada za vlády Márie Terézie 2. augusta 1777.

Vznik 
V roku 1774 bol na popud Márie Terézie vydaný zákon, ktorý zostavil J. I. Felbiger, a ktorým sa prvýkrát pre rakúsku monarchiu okrem Uhorska zjednocovalo to, čo by sme dnes označili ako základné školstvo v materinskom jazyku. Zvykne sa nazývať Školský poriadok, celý názov znel Všeobecný školský poriadok pre nemecké normálne, hlavné a triviálne školy  vo všetkých cisársko- kráľovských dedičných krajinách. Spomínané školy delil text na triviálne školy (nem. Trivialschule; v dedinách a mestečkách, jedno- alebo dvojtriedne), hlavné školy (nem. Hauptschule; v mestách, trojtriedne) a normálne školy (nem. Normalschule; v sídlach „provincií“, t.j. rozšírené hlavné školy). Pre Uhorsko bol tento „Školský poriadok“ v adaptovanej podobe schválený až o tri roky neskôr na základe dokumentu nazvaného  Ratio educationis. Práce na jeho zostavovaní viedol Jozef Ürméni, zo Slovákov sa aktívne na práci zúčastnil Adam František Kollár, ktorého niektorí autori považujú za hlavného autora Ratia.

Charakteristika 
Položil základy veľkej reformy školstva, umožnil vytváranie škôl s vyučovacím materinským jazykom a vydávať príslušné učebnice. Obsahoval aj študijný a disciplinárny poriadok. Cieľom výchovy bol v zmysle osvietenských myšlienok občan.

Citát z odseku 1 (dôležitého pre nemaďarské národy v Uhorsku):
 Každý jednotlivý národ (pokiaľ je to, pravda, možné) by mal mať školy s vlastným vyučovacím jazykom, na čele ktorých majú stáť učitelia dobre ovládajúci nielen rodný ale aj iné jazyky, ktoré sa v kráľovstve častejšie používajú…

Vytvoril jednotnú školskú sústavu od národných škôl po univerzitu:
Národné školy (iný preklad: ľudové školy; lat. scholae vernaculae/schloae nationales; žiaci sa v nich učili okrem písania, čítania, počítania aj základy hospodárenia; vyučovacím jazykom bol materinský jazyk - pozri aj článok ľudová škola):
typ 1 (na dedinách): 1 učiteľ, pre deti roľníkov (-zodpovedá Feligerovej tzv. triviálnej škole na dedine)
typ 2 (v mestečkách): 2 učitelia, pre deti remeselníkov (-zodpovedá Felbigerovej triviálnej škole v mestečkách)
typ 3 (v mestách): 3 učitelia, pre deti remeselníkov a obchodníkov (-zodpovedá Felbigerovej hlavnej škole)
typ 4 (v sídlach dištriktov): 4 učitelia (alebo viac), pre deti remeselníkov a obchodníkov, doplnené o výchovu učiteľov národných škôl (-tzv. normálky alebo vzorové školy)
Latinské školy (vyučovací jazyk latinčina):
1. stupeň: všeobecné vzdelávanie (tzv. gramatické školy)
2. stupeň: rozšírenie všeobecného vzdelávania (tzv. humanitné triedy; spolu s gramatickými triedami tvorili gymnázium)
3. stupeň: dva roky filozofie a práva (tzv. akadémie; určené pre šľachtické deti; celkovo ich bolo 5, z toho na Slovensku v Trnave a Košiciach)

Ľudové školy by sme dnes označili ako základné, prvý a druhý stupeň latinských škôl ako stredné školy a akadémie (s výhradami) ako vysoké školy.

Referencie 

Uhorsko
Dejiny Slovenska
Pedagogika
Medúzovce

Medúzovce () je trieda z kmeňa pŕhlivce (Cnidaria). Charakterizovaná je tým, že u nich prevažuje medúzové štádium nad polypovým štádiom, ktoré je veľmi špecializované a podieľa sa na rozmnožovaní.

Patria sem viaceré plávajúce rôsolovité mechúrniky. Sú aktívne plávajúce. Obyčajne majú tvar zvona či taniera, pologule či gule.Majú rovnaký ústny aj vyvrhovací otvor. Ústa sa nachádzajú sa na spodnej strane tela a často sú obklopené veľkými lalokmi alebo dlhými ramenami. Na vonkajšom okraji tela majú jemné vlákna s pŕhlivými bunkami. Ich zmyslovými orgánmi sú oči a statocysta. 

Medúzy sú väčšinou morské, žijú skoro vo všetkých moriach a oceánoch. Niektoré druhy sú rozšírené po celom svete. Požierajú planktón a menšie kraby, ryby a raky. Rozmnožujú sa len pohlavne – larvy sa usadzujú na dne mora a pučia z nich nové medúzy. Najbežnejším druhom je tanierovka ušatá (Aurelia aurita), a to v lete v Severnom mori.

Vývinový cyklus 
Po kopulácii gamét vo vode vzniká zygota, ktorá sa brázdi až na planulu. Táto prisadá a mení sa na strobilu, na ktorej smerom zdola nahor pučaním prirastajú budúce mladé medúzy – najstaršia je úplne hore. Po čase sa zaškrtením oddelí (v tomto štádiu ju nazývame efyra), prevracia sa o 180°, dorastajú jej ramená a dospieva. Týmto spôsobom sa oddeľujú ďalšie a ďalšie efyry.

Systematika 
 trieda: medúzovce (Scyphozoa)
 rad: kalichovky (Stauromedusae / Lucernarida)
 rad: korunovky (Coronatae / Coronatida)
 rad: tanierovky (Semaeostomeae / Semaeostomatida)
 rad: rúrkoústovky (Rhizostomeae / Rhizostomatida)

V niektorých deleniach sa pod medúzovce radí aj inak samostatná trieda štvorhranovce (Cubozoa).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Pŕhlivce
Rúrkoústovky

Rúrkoústovky (po latinsky Rhizostomeae alebo Rhizostomatida) sú rad pŕhlivcov z triedy medúzovce. Sú charakteristické tým, že im z okraja „zvona“ nič nevyrastá, a že majú osem orálnych ramien. Žijú najmä v nízkych hĺbkach v Tichom oceáne. Sú to masívne menej klenuté okrúhle medúzy, ramená sú skrátené. Centrálne ústa sú nahradené dlhými zrastenými rúrkami. Napr.: Rhizostoma pulmo je bežný druh európskeho pobrežia.

Systematika 
podrad: Daktyliophorae
nadčeľaď: Inscapulatae
 čeľaď: Catostylidae
 čeľaď: Lobonematidae
 čeľaď: Lychnorhizidae
nadčeľaď: Scapulatae
 čeľaď: Rhizostomatidae
 čeľaď: Stomolophidae
podrad: Kolpophorae
nadčeľaď: Actinomyariae
čeľaď: Cepheidae
čeľaď: Mastigiidae
čeľaď: Thysanostomatidae
čeľaď: Versurigidae
nadčeľaď: Kampylomyariae
 čeľaď: Cassiopeidae

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Medúzovce
Tanierovky

Tanierovky (po latinsky Semaeostomeae alebo Semaeostomatida, Semeostomatida) sú rad pŕhlivcov z triedy medúzovce. Sú to málo klenuté tanierovité medúzy, často väčších rozmerov. Majú dlhé ramená s knidoblastmi na chytanie koristi. Napr.: najbežnejší druh tanierovka ušatá (Aurelia aurita) žije v Severnom mori. Najväčšou medúzou je medúza arktická (Cyanea arctica)  s priemerom „taniera“ až 2 m a s ramenami dlhými 25 – 30 m!

Systematika 
 čeľaď: Cyaneidae
 čeľaď: Depastridae
 čeľaď: Halicyathidae
 čeľaď: Pelagiidae
 čeľaď: Ulmaridae

Iné projekty

Externé odkazy
 

Medúzovce
Kalichovky

Kalichovky (po latinsky Stauromedusae alebo Lucernarida) sú rad pŕhlivcov z triedy medúzovce.

Systematika 
 čeľaď: Cleistocarpidae
 čeľaď: Eleutherocarpidae
 čeľaď: Kyopodidae
 čeľaď: Tesseranthidae

Iné projekty 

Medúzovce
Hex (slovenská skupina)

Hex je slovenská poprocková skupina, ktorá vznikla v roku 1989 v Bratislave v zložení Peter „Ďuďo“ Dudák († 14.08.2019) (spev, gitara, klávesové nástroje), Tomáš „Yxo“ Dohňanský (basová gitara, vokály), Jozef „Jožko“ Jurička (klávesové nástroje), Tibor Szabados (bicie) a Martin „Fefe“ Žúži (gitara).

Skupina začala byť mediálne známa potom, ako sa jej ujal producent Martin Sarvaš a po vydaní maxisinglu „Dobrý motýľ“ v hudobnom vydavateľstve Monitor EMI, ktorý sa stal spolu s videoklipom vďaka svojej hranosti v médiách prvým hitom skupiny.

Význam mena 
Na jednom z raných koncertov v rámci programu Triangel chalani uvádzajú, čo znamená názov skupiny. Hex je skratka slovného spojenia "humanoidný experiment". Ide o experiment, či ľudia budú schopní počúvať muziku, ktorú skupina hrá.

Zostava 
Súčasní členovia:
 Peter Novák – spev
 Martin Žúži – gitara
 Tomáš Dohňanský – basová gitara
 Tibor Szabados – bicí nástroj

Bývalí členovia:
 Peter Dudák († 14.08.2019) – spev, gitara, klávesový nástroj
 Jozef Jurička – klávesový nástroj
 Martin Čorej – klávesový nástroj
 Matej Hoťka – gitara

Diskografia

Albumy 
Štúdiové:
 Ježiš Kristus nosí krátke nohavice (1992)
 Abrakadabra (1993)
 Hex (1994)
 Ultrapop (1997)
 Supermarket (1999)
 Víkend (2002)
 Nikdy nebolo lepšie (2006)
 Ty a ja (2010)
 Tebe (2017)

Remixové:
 Ty a ja: Remixed (2011)

Koncertné:
 Cesta z mesta (2007)
Hex - Ked sme sami acoustic tour - Live in Stara Trznica (2015)

Kompilačné:
 Všetko, čo mám rád: 1990 – 2000 (2000)
 Hex: 1990 – 1995 (2006)
 Hex: 1996 – 2000 (2006)
 Všetko najlepšie: 1992 – 2013 (2013)

DVD 
 Cesta z mesta (2007)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny

Slovenské rockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1989
Hex
Gej

Gej (kodifikovaný tvar) alebo gay (nekodifikovaný tvar) znamená:
 ako podstatné meno: 
 v užšom zmysle: osoba mužského rodu s homosexuálnou orientáciou 
 v širšom zmysle: osoba akéhokoľvek rodu s homosexuálnou orientáciou
 ako prídavné meno: homosexuálny alebo týkajúci sa homosexuálov (synonymum znie gejský či gejovský).

Pôvod označenia 
Slovo gay je pôvodom anglické. V angličtine znamenalo pôvodne veselý. Najneskôr od 20. rokov 20. storočia znamená aj homosexuál(ny), a v poslednom období (od 80. rokov 20. storočia) znamená aj hlúpy, nezábavný, sociálne nevhodný a pod. Tieto tri hlavné významy slova gay (najmä posledné dva) v súčasnosti v angličtine kolidujú. 

V slovenskom jazyku sa slovo objavilo v 90. rokoch 20. storočia po nežnej revolúcii. 

V angličtine aj slovenčine slovo označuje buď akéhokoľvek homosexuála alebo len mužského homosexuála (ženským ekvivalentom je slovo lesbička).

Gay vs. homosexuál 
Výraz gay je v angličtine preferovaný hlavne samotnými nositeľmi homosexuality s odkazom na medicínske a patologické vyznenie termínu homosexuál alebo aj na neprimerane sexualizované vnímanie osôb označovaných týmto termínom.

V slovenčine „…ako podstatné meno (o jeho substantívnom charaktere svedčia tvary gaya v gen. sg., a gayovia v nom. pl.) [slúži] ako neutrálne pomenovania homosexuála, t. j. pomenovanie bez mierne tabuizovaného príznaku, aký sa pociťuje pri slove homosexuál, resp. bez pejoratívneho nádychu, zreteľného pri slovách teplý, teploš. Teda to, čo má v angličtine výrazný príznak slangovosti, stáva sa po prechode do slovenčiny neutrálnym pomenovaním.“ V súčasnosti je v slovenčine preferovaný slovenský prepis, teda gej. Výbor pre gejské a lesbické záležitosti Americkej psychologickej asociácie preto odporučil autorom odborných textov považovať termín homosexuál za zastaraný a neadekvátny, ktorý navyše zneviditeľňuje lesbické ženy, lebo je primárne asociovaný len s mužskou homosexualitou.

Charakteristika

Referencie

Zdroj 
 

Homosexualita
Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu

{{DISPLAYTITLE:Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu}}

Taumatawhakatangihangakoauauotamateaturipukakapikimaungahoronukupokaiwhenuakitanatahu (skrátene: Taumata) je maorijský a neoficiálny názov  vysokého kopca pri Mangaorapa a Porangahau južne od 
Waipukurau, medzi Hastingsom a Dannvirke na juhu regiónu Hawke's Bay na Novom Zélande. Tento názov eviduje Guinessova kniha rekordov ako najdlhší názov pre geografické miesto ().

Oficiálny názov je Taumatawhakatangihangakoauauotamateapokaiwhenuakitanatahu (registrovaný v New Zealand Gazetteer of Official Geographic Names). Do roku 1948 bol oficiálny názov Taumatawhakatangihangakoauau.

Meno (prvé uvedené) znamená približne: „Miesto, kde Tamatea, muž s veľkými kolenami, ktorý sa z hôr zošmykoval, na hory sa šplhal a hory prehĺtal – známy ako zemežrút – hral na svojej flaute pre svoju milovanú.“

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Výslovnosť názvu v maorijčine – zvuková nahrávka

Rekordy
Vrchy na Novom Zélande
Maorijské výrazy
Max Wolf

Maximilian Franz Joseph Cornelius Wolf (* 21. jún 1863, Heidelberg, Nemecko – † 3. október 1932, Heidelberg) bol nemecký astronóm, pionier astrofotografie.

Svoj Ph.D. získal na univerzite v Heidelbergu. Neskôr študoval v Štokholme, ale zakrátko sa vrátil do Heidelbergu, kde pôsobil do konca svojho života. Prevádzkoval observatórium (Landessternwarte Heidelberg-Königstuhl) a pôsobil ako profesor astrofyziky.

Objavil stovky asteroidov (jeho prvým bol 323 Brucia), prvého trójana 588 Achilles a tisícky hmlovín a galaxií.

Zdroj 

Joseph S. Tenn: The Bruce Medalists Maximilian Franz Joseph Cornelius Wolf

Nemeckí astronómovia
Objavitelia planétok
Objavitelia asteroidov
Objavitelia komét
Držitelia Gold Medal of the Royal Astronomical Society
Osobnosti z Heidelbergu
STS-108

STS-108 bola misia amerického raketoplánu Endeavour. Išlo o dvanásty let raketoplánu k Medzinárodnej vesmírnej stanici, pričom cieľom bola doprava zásob na stanicu a vystriedanie tretej základnej posádky štvrtou základnou posádkou.

Posádka 
 Dominic L. Gorie (3), veliteľ
 Mark E. Kelly (1), pilot
 Linda M. Godwin (4), špecialista misie
 Daniel M. Tani (1), špecialista misie

Posádka Expedition 4 dopravená na ISS 
 Jurij Onufrijenko (2), veliteľ ISS – Rusko
 Carl E. Walz (4), letový inžinier ISS
 Daniel W. Bursch (4), letový inžinier ISS

Posádka Expedition 3 dopravená na Zem 
 Frank L. Culbertson, Jr. (3) veliteľ ISS
 Michail Ťurin (1), letový inžinier RSA ISS
 Vladimir Dežurov (2), veliteľ Soyuzu RSA ISS

Parametre misie 
 Hmota:  nákladu
 Perigeum: 
 Apogeum: 
 Inklinácia: 51.6°
 Perióda: 92 min

Spojenie s ISS 
 Pripojenie: 7. december 2001, 20:03:29 UTC
 Odpojenie: 15. december 2001, 17:28:00 UTC
 Čas spojenia: 7 dní, 21 h, 24 min, 31 s

Vychádzky do vesmíru 
  Godwin a Tani  – EVA 1
 EVA 1 štart: 10. december 2001 – 17:52 UTC
 EVA 1 koniec: 10. december 2001 – 22:04 UTC
 Trvanie: 4 hodiny, 12 minút

Pozri aj 
 Vesmírna veda
 Space Shuttle
 Družicový stupeň raketoplánu
 Zoznam misií raketoplánu
 Zoznam kozmických letov s ľudskou posádkou 2000 – súčasnosť
 Zoznam vychádziek do vesmíru

Iné projekty

Externé odkazy 
 NASA prehľad misie 

Program Space Shuttle
Kozmické lety s ľudskou posádkou
Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kozmonautika v 2001
Sarónske ostrovy

Sarónske ostrovy sú ostrovy v Aiginskom zálive (známy aj ako Sarónsky záliv): Ejina (Egina, Aigina), Salamina, Agkistri a Poros. Najmä Ejina je pre blízkosť k Aténam obľúbeným výletným cieľom Aténčanov.

V širšom zmysle je to označenie rovnocenné s označením Argosarónske ostrovy.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Saronische Inseln - Das Sprungbrett zur Inselwelt Griechenlands

Ostrovy Grécka
Reinhold Ewald

Reinhold Ewald (* 18. december 1956, Mönchengladbach, Nemecko) je nemecký fyzik a kozmonaut.

Narodil sa v Mönchengladbachu. V roku 1983 získal diplom z experimentálnej fyziky na Univerzite v Kolíne a v roku 1986 doktorát z filozofie a nižší stupeň z ľudskej psychológie. 

V roku 1990 bol vybratý do Nemeckého astronautického tímu, ktorý sa pripravoval pre '92 misiu na orbitálnu stanicu Mir. Bol náhradník kozmonauta Klausa-Dietricha Fladea pre let Sojuz TM-14. V roku 1995 začal trénovať pre druhú nemeckú misiu na Mir. Vo februári 1997 letel na Mir loďou Sojuz TM-25, kde strávil 19 dní a pristál loďou Sojuz TM-24. Pracoval na biomedicínskych a materiálno-technických experimentoch a vykonal operačné testy pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Vo februári 1999 sa pripojil k výcviku kozmonautov ESA v Európskom astronautickom centre (EAC) v nemeckom Kolíne.

Je ženatý a má tri deti. Rád trávi voľné chvíle s rodinou a je členom amatérskeho divadla. Jeho najobľúbenejším športom je futbal a je  držiteľom čierneho opasku v karate.

Lety do vesmíru
 vedec-kozmonaut na lodi Sojuz TM-25, 17. august 1996 – 2. marec 1997, posádka na štarte: Ciblijev, Lazutkin, Ewald; posádka pri pristátí: Ciblijev, Lazutkin
 pristátie s loďou Sojuz TM-24, 10. február 1997 – 14. august 1997, posádka na štarte: Korzun, Kaleri, André-Deshays; posádka pri pristátí: Korzun, Kaleri, Ewald

Externé odkazy
Biografia na stránkach ESA
Fakty o vesmírnom pobyte Reinholda Ewalda

Nemeckí kozmonauti
Lev Stepanovič Ďomin

Lev Stepanovič Ďomin (; * 11. január 1926, Moskva – † 18. december 1998, Hviezdne mestečko) bol sovietsky kozmonaut, ktorý letel v misii Sojuz 15.

Ďomin získal doktorát na Žukovského vojenskej letecko-inžinierskej akadémii (Военно-воздушная инженерная академия имени профессора Н. Е. Жуковского) a hodnosť plukovníka sovietskych leteckých síl. V roku 1982 odišiel od kozmického programu a venoval sa hlbokomorskému výskumu. Zomrel na rakovinu v roku 1998.

Lety do vesmíru 
 pilot-kozmonaut na lodi Sojuz 15, 26. august 1974 - 28. august 1974, posádka Sarafanov, Ďomin

Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Sovietski letci
Ruskí letci
Osobnosti z Moskvy
Josep Comas i Solà

Josep Comas i Solà (po katalánsky) alebo José Comas y Solá (po španielsky) (* 19. december 1868, Barcelona, Španielsko – † 2. december 1937, Barcelona, Španielsko) bol španielsky (katalánsky) astronóm.

Pozoroval planéty vrátane Marsu a Saturna, meral periódy ich rotácií. Napísal aj pár populárno-vedeckých kníh o astronómii a bol prvým prezidentom Sociedad Astrónomica de España y América. Objavil periodickú kométu 32P/Comas Sola a spoluobjavil neperiodickú kométu C/1925 F1 (Shajn-Comas Sola). Tiež objavil niekoľko planétok.

Planétka 1102 Pepita (z jeho prezývky Pepito) a 1655 Comas Sola sú pomenované po tomto astronómovi.

V roku 1907 tvrdil, že pozoroval tmavnutie okrajov Saturnovho mesiaca Titan, prvý dôkaz, že mesiac má atmosféru.

Externé odkazy 

 Josep Comas i Solà na astrogea.org

Španielski astronómovia
Objavitelia asteroidov
Objavitelia komét
Objavitelia planétok
Osobnosti z Barcelony
Tarantula (hmlovina)

Hmlovina Tarantula alebo NGC 2070, prípadne 30 Doradus je oblasť H II v súhvezdí Mečiar a v severovýchodnej časti Veľkého Magellanovho mraku, je to najjasnejší objekt v tejto galaxii. Názov dostala pre svoj vzhľad, pripomína pavúka tarantulu. Je taká rozsiahla, že keby sa nachádzala tak ďaleko ako známa hmlovina Orión, tak by pokrývala na nebeskej sfére plochu približne velkosť 60 mesačných splnov.

Najskôr bola kategorizovaná ako hviezda, že ide o hmlovinu určil francúzsky astronóm Nicolas Louis de Lacaille. V tejto hmlovine sa nachádza, okrem iných, veľmi mladá hviezdokopa R136. V roku 1987 dorazilo na Zem z Tarantuly svetlo supernovy SN 1987A.

Hviezdokopa R136 

V hmlovine Tarantula sa okrem iného nachádza aj veľmi mladá hviezdokopa R136. V roku 2001 v nej objavili astronómovia Philip Massey, Laura R. Penny a Julia Vukovich hviezdu, ktorá bola v tej dobe považovaná za najväčšiu známu vo vesmíre. Táto hviezda spektrálnej triedy O3 je jedna zo zložiek spektroskopickej a zákrytovej dvojhviezdy R136-38. Pomocou spektrografu umiestenom na Hubbleovom vesmírnom ďalekohlade boli presne namerané parametre vzájomného obehu zložiek tejto dvojhviezdy a z nich následne bola presne určená aj ich hmotnosť. Hmotnosť väčšej hviezdy v tomto páru je 56,9 ± 0,6 M☉, jej priemer je asi 2x väčší ako priemer Slnka (t. j. asi 12,6×106 km), jej povrchová teplota 50 000 K. Slabšia zložka tejto dvojhviezdy je hviezda spektrálnej triedy O6 s priemerom 6,4 slnečných priemerov a teplotou 42 000 K. Obežná doba je tri dni a deväť hodín.

Iné projekty 

Súhvezdie Mečiar
Oblasti H II
NGC objekty
Veľký Magellanov mrak
 
Astronomické objekty objavené v roku 1751
Tropická cyklóna

Tropická cyklóna (zastarano: tropický cyklón, cyklón, tropický orkán, zriedkavo: uragán) je cyklóna (tlaková níž) nad tropickými oblasťami oceánov, najčastejšie v pásmach medzi 5 až 20 ° severnej a južnej zemepisnej šírky. Na rozdiel od mimotropickej cyklóny je tropická cyklóna (pri zemi) hlbšia a je menej široká. Posledné štádium tropickej cyklóny (alebo v širšom zmysle všetky štádiá tropickej cyklóny) má v závislosti od geografického umiestnenia rôzne špeciálne označenia, najmä tieto: cyklón (tropická cyklóna v užšom zmysle), tajfún, hurikán a baguio.

Opis 
Priemer tropickej cyklóny je spravidla niekoľko sto kilometrov. Dosahujú rýchlosť viac ako 250 km/h.

Hoci môžu byť veľmi deštruktívne, sú tropické cyklóny dôležitou časťou atmosférického obehového systému, ktorý presúva teplo z rovníkovej oblasti smerom k vyšším zemepisným šírkam.

Štádiá 
Tropická cyklóna sa podľa jej intenzity delí na tieto štádiá:
 tropická porucha - v niektorých geografických oblastiach odpadá resp. sa považuje za fázu, z ktorej vlastná tropická cyklóna vzniká
 tropická depresia
 tropická búrka
 úplne rozvinutá tropická cyklóna - v tomto štádiu (ktoré má vyššie uvedené rôzne názvy podľa geografickej oblasti) vzniká oko tropickej cyklóny 

Nebezpečné prejavy počasia
Richard Leakey

Richard Erskine Frere Leakey (* 19. december 1944, Nairobi, Keňa† 2. január 2022) bol kenský paleontológ, archeológ a politik, do marca 1994 predseda Kenského národného múzea.

Životopis 
Jeho rodičmi boli archeológovia a antropológovia Mary a Louis Leakey.

Strednú školu nedokončil a živil sa ako organizátor safari.

Preslávili ho výskumy na východnom brehu jazera Turkana, kde v roku 1984 našiel kostru asi deväťročného chlapca druhu Homo ergaster, známu ako KNM-WT 15000 alebo turkanský chlapec.

V roku 1993 utrpel leteckú nehodu, následkom ktorej mu museli amputovať obe nohy.

V roku 1995 patril k zakladateľom opozičnej strany Safina (Archa Noemova), v rokoch 1999 až 2001 zasadal v kenskej vláde. Od roku 2002 prednášal antropológiu na Stony Brook University v USA.

Roku 2004 sa stal riaditeľom programu na ochranu divokej prírody WildlifeDirect.

Od roku 2007 pôsobil v kenskej pobočke organizácie Transparency International. Angažoval sa v boji proti plánu tanzánskej vlády postaviť diaľnicu cez národný park Serengeti.

Označoval sa za ateistu a žiadal, aby sa vo všetkých školách učilo o evolúcii.

Literatúra 
Je autorom publikácií:
 General History of Africa, 1976
 Origins 1978
 People of the Lake, 1979 – česky Lidé od jezera (Edice Kolumbus 1984)
 The Making of Mankind, 1981
 The Origin of Humankind (Perseus Books Group, 1994) – česky Původ lidstva (Mistři věd 1996)
 The Sixth Extinction (with Roger Lewin) (Bantam Dell Pub Group, 1995)
 Wildlife Wars: My Fight to Save Africa's Natural Treasures (with Virginia Morell) (St. Martin's Press, 2001) – česky Války v divočině (BB art 2003)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Richard Leakey v pořadu Vstupte! – Český rozhlas Leonardo, 8. září 2009
 Web o rodině Leakeyových
 Encyclopaedia Britannica

Zdroj 

Kenskí archeológovia
Paleontológovia
Antropológovia
Ateisti
Ochrancovia prírody
Spisovatelia literatúry faktu
Kenskí politici
Členovia Kráľovskej spoločnosti
George Davis Snell

George Davis Snell (* 19. december 1903, Bradford, Massachusetts, USA – † 6. jún 1996, Bar Harbor, Maine) bol americký genetik. 

Spolu s Barujom Benacerrafom a Jeanom Daussetom získali v roku 1980 Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu, za objav génov hlavného histokompatibilného komplexu. Tieto gény kódujú molekuly na bunkovom povrchu, ktoré sú dôležité pre imunitný systém, aby rozlíšil vlastné (bunky) od cudzieho.

Životopis 
Narodil sa v Bradforde]]. Doktorát Ph.D. získal na Harvardovej univerzite v roku 1930. V roku 1935 sa dostal do The Jackson Laboratory.

V roku 1988 publikoval knihu Search for a rational ethic.

Referencie

Externé odkazy 
 G.D. Snell na stránke Nobelovej ceny

Genetici USA
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Členovia Francúzskej akadémie vied
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Nositelia Wolfovej ceny za medicínu
Osobnosti z Massachusetts
Svätá rímska ríša nemeckého národa

Svätá rímska ríša nemeckého národa (zastarano Svätá rímska ríša národa nemeckého či Svätá ríša rímska národa nemeckého, ; ) bol názov rímskonemeckej ríše v rokoch cca 1450/1512/1519 až do jej zániku v roku 1806, a to spravidla bez Talianskeho kráľovstva a Burgundska. 

Podrobnosti pozri pod rímskonemecká ríša.

Dejiny Nemecka
Dejiny Rakúska
Dejiny Česka
Zaniknuté štáty
Zvezda

Zvezda (služobný modul) je modul Medzinárodnej vesmírnej stanice. Je základom ruskej časti stanice. Postavila ho firma RKK Energia. Vynesená bola raketou Proton 12. júla 2000. K stanici sa pripojila 26. júla. Má valcový tvar s dĺžkou 13,11 m a maximálnym priemerom 4,35 m. Je vybavený párom slnečných panelov.

Obsahuje riadiaci počítač DMS-R, ktorý slúži na celkovú kontrolu ruského segmentu stanice. Zároveň plní funkcie navádzania, navigácie a riadenia celej stanice (napr. riadenie a úpravu výšky), preto býva označovaný aj ako "mozok" stanice. Vyvinula a vyrobila ho ESA, čím sa stal prvým európskym (pôvodom z ESA) hardvérom na stanici.

Hlavné parametre 

Hlavné parametre:
 Hmotnosť na obežnej dráhe po oddelení od nosnej rakety: 20295 kg
 Celková dĺžka: 13,11 m
 Maximálny priemer: 4,35 m
 Objem hermetického priestoru: 89,0 m3
 Obytný priestor: 46,7 m3
 Podpora života posádky: do 6 osôb
 Rozpätie solárnych panelov: 29,73 m
 Plocha fotovoltaických článkov: 76 m2
 Maximálny výstupný výkon solárnych panelov: 13,8 kW
 Projektovaná životnosť na obežnej dráhe: 15 rokov (do roku2015)
 Základný konštrukčný materiál: hliníkovo-horčíková zliatina AMg6M
 Počet stabilizačných motorov: 32orientačných motorčekov - 11D428A-10 s ťahom 125N 

 Počet motorov na úpravu dráhy: 2 motory - S5.79 s ťahom 3000N

Interim Control Module 

V prípade že by sa modul Zvezda nerealizoval, alebo bol nepoužiteľný, NASA uvažovala s náhradným riešením v podobe vlastného servisného modulu ICM (Interim Control Module). Modul ICM sa nakoniec nerealizoval.

Referencie

Iné projekty 

Medzinárodná vesmírna stanica
Pavol Hudák (básnik)

Mgr. Pavol Hudák (* 7. október 1959, Vranov nad Topľou† 18. január 2011, Poprad) bol slovenský básnik, novinár a publicista.

Životopis 
Narodil sa 7. októbra 1959 v obci Vyšný Žipov (okres Vranov nad Topľou). Po ukončení Základnej školy vo Vyšnom Žipove a Gymnázia vo Vranove nad Topľou (1975 – 1979). V rokoch 1979 – 1983 študoval na Pedagogickej fakulte UPJŠ v Prešove (dnes časťou Prešovskej univerzity). Počas vysokoškolského štúdia získaval každý rok ocenenia na Akademickom Prešove, Wolkrovej Polianke a iných súťažiach. Prvé básne publikoval v časopisoch Nové slovo mladých, Dotyky, Kultúrny život a iné. V rokoch 1983 – 1992 pôsobil ako učiteľ na Základnej škole na Dostojevského ulici v Poprade. V období 1992 – 1995 bol redaktorom miestnych novín, od roku 1995 Nového času a neskôr pracoval v denníku Pravda, Korzár, týždenníku Žurnál i Farmár. Býval a pracoval v Poprade.

Skonal 18. januára 2011 na následky náhlej srdcovej príhody vo veku 51 rokov.

Tvorba 
Pavol Hudák patrí medzi etablovaných autorov. Básnik neobyčajnej senzitívnosti, pravdivej výpovede. Autor scenárov rozhlasových pásiem, odvysielaných Slovenským rozhlasom a tiež autor zhudobnených textov. Laureát viacerých literárnych cien.

V roku 1992 debutoval básnickou zbierkou Broskyňový súmrak v ktorej sa venuje témam rodného Zemplína, individuálnej a kolektívnej minulosti, využíva motívy smrti a prináša vlastnú víziu budúcnosti. Za túto knihu, ktorá vyšla v levočskom vydavateľstve Modrý Peter, mu bola časopisom Dotyky udelená Cena Janka Kráľa a Slovenským literárnym fondom Cena Ivana Kraska, za najlepší debut roka. Za svoju druhú zbierku, nazvanú Silvester 1999, dostal v roku 1994 Cenu VÚB za najlepšiu zbierku poézie pre dospelých. V roku 1999 vydal svoju tretiu zbierku, Zatmenie slnka. Na základe jeho predchádzajúcej tvorby mu vyšiel výberový básnický opus Povraz v dome obesenca a iné básne (2003), doplnená kresbami akademického maliara Petra Kocáka z Prešova.

Jeho básne boli preložené do maďarčiny, poľštiny a francúzštiny. Od roku 1992 sa venoval publicistike. V zbierkach reflexívnej lyriky Broskyňový súmrak (1992), Silvester 1999 (1994), Zatmenie Slnka (1998) vyjadril hlboký vzťah k rodnému kraju a senzitívne vnímanie problémov súčasného sveta. V Poľsku prednášal študentom Varšavskej univerzity. Báseň Kristus vchádza do Sarajeva zhudobnil známy skladateľ Ivan Hrušovský v diele Requiem na konci tisícročia. Skladba zaznela na Bratislavských hudobných slávnostiach v roku 1999.

Dielo 
1992 – Broskyňový súmrak
1994 – Silvester 1999
1999 – Zatmenie slnka
2003 – Povraz v dome obesenca

Externé odkazy 
 Pavol Hudák a jeho básne
 Pavol Hudák - básnik
 Pavol Hudák navždy odišiel do básnického neba
 Bibliografia

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí básnici
Slovenskí novinári
Slovenskí publicisti
Absolventi Univerzity Pavla Jozefa Šafárika
Osobnosti z Vranova nad Topľou
AutoIt

AutoIt je názov freeware skriptovacieho jazyka, ktorý sa svojou syntaxou podobá BASIC-u. Bol navrhnutý na zautomatizovanie operácií v operačnom systéme Windows. Môžete vďaka nemu manipulovať s oknami, súbormi, adresármi, registrom alebo aj s procesmi. Vo svojej 3. verzii tento jazyk obsahuje aj GUI a podporuje príkazy hodné vyspelého skriptovacieho jazyka, pričom je navrhnutý tak, aby bol čo najmenší (má cca 115 kB) a samostatný (bez prídavných DLL).

Čo sa s ním dá robiť? 
Vďaka príkazom skriptovacieho jazyka AutoIt budete schopný vo Windows automaticky uskutočňovať nasledovné operácie:
 spúšťať spustiteľné súbory systému Windows a DOS
 simulovať stláčanie klávesov (podporovaná je väčšina klávesníc)
 simulovať pohyby a kliknutia myšou
 pohybovať a meniť veľkosť okien a manipulovať s nimi
 priamo spolupracovať s „controls“ v oknách (meniť text, pohybovať, deaktivovať, atp.)
 pracovať so schránkou (vložiť/prilepiť text a vyprázdniť)
 pracovať s registrom

Ukážka syntaxe 
Je starým známym zvykom predviesť každý skriptovací/programovací jazyk aspoň základným výpisom na obrazovku. V AutoIt-e je to záležitosť naozaj jednoduchá:

MsgBox(0, „Vypis“, „Ahoj svet!“)

Keby ste tento riadok uložili do súboru s príponou au3 a mali by ste nainštalovaný AutoIt, potom by sa vám po spustení skriptu na obrazovke objavilo takéto jednoduché okno:

Užitočné externé odkazy 
 Domovská stránka jazyka AutoIt
 AutoIt Forums
 AutoIt Wiki
 AutoIt Mirror

Skriptovacie jazyky
BASIC dialekty
Freeware
Arc de Triomphe de l’Étoile

Arc de Triomphe de l'Étoile alebo len Arc de Triomphe (po slovensky Víťazný oblúk námestia Étoile alebo Víťazný oblúk) v Paríži je víťazný oblúk, ktorý dal postaviť Napoleon Bonaparte na znak svojej sily a víťazstva vo všetkých vojnách, ktoré vyhral. Od Víťazného oblúka sa rozbieha dvanásť veľkých avenue (viditeľné z plošiny na vrchole oblúka), podľa ktorých dostal aj pomenovanie. Okrem iných tu začína slávny parížsky bulvár Avenue des Champs-Élysées (Elyzejské polia).

Oblúk je 50 metrov vysoký, dlhý  a široký . Veľká klenba je 29,19 metrov vysoká a  široká. malá klenba má výšku  a šírku 8,44. Na stenách oblúka sú uvedené bojiská, na ktorých bojovali Napoleonovi vojaci. V strede pod oblúkom je umiestnený hrob neznámeho vojaka s večným ohňom, pri ktorom sa konajú rôzne vojenské oslavy. Na hornú plošinu, odkiaľ je výhľad na stred Paríža, je možný výstup po schodisku (222 schodov). Po víťaznom oblúku v Pchjongjangu je druhý najvyšší na svete. Stavba bola inšpirovaná Titovým oblúkom.

Iné projekty 

Architektúra z 1836
Víťazný oblúk
Víťazné oblúky
Historické pamiatky v Paríži
Neoklasicistické stavby vo Francúzsku
Pamätníky v Paríži
8. obvod (Paríž)
Napoleon

Napoleon (po fr.: Napoléon) môže byť:
meno viacerých osobností, najmä:
 Napoleon (I.) Bonaparte  (1769 – 1821), cisár Francúzska (s prerušením)
 Ľudovít Bonaparte Louis Napoléon Bonaparte; Lodewijk Napoleon Bonaparte, (1778 – 1846), brat Napoleona I., kráľ Holandského kráľovstva
 Napoleon II. Napoléon-François-Charles-Joseph Bonaparte, (1811 – 1832), jediný legitímny potomok Napoleona I., nevládol
 Napoleon III. Charles-Louis-Napoléon Bonaparte, (1808 – 1873), syn Ľudovíta Bonaparte, prezident a neskôr cisár Francúzska
Napoléon Joseph Charles Paul Bonaparte, Napoléon (Jérôme)/ princ Napoleon, (1822 – 1891), francúzsky divízny generál
 Napoleon (IV.) Eugène, Napoléon Eugène Louis Jean Joseph Bonaparte (1856 – 1879), syn Napoleona III.
ďalší: pozri Bonaparte
fiktívne prasa Georga Orwella, pozri Napoleon (prasa)
moslimský raper, pozri Napoleon (raper)
komediálny spevák, pozri Napoleon XIV
tamilský spevák
sídlo v USA:
 Napoleon (Alabama)
 Napoleon (Indiana)
 Napoleon (Kentucky)
 Napoleon (Michigan)
 Napoleon (Mississippi)
 Napoleon (Missouri)
 Napoleon (Severná Dakota)
 Napoleon (Ohio)
film:
od Abel Gance (1927), pozri Napoleon (film z roku 1927)
od Sacha Guitry (1955), pozri Napoleon (film z roku 1955)
štvordielny TV seriál od Yves Simoneau (2002), pozri Napoleon (seriál)
americký film z roku 2004, pozri Napoleon Dynamite
francúzska minca, pozri napoleon (minca)
koňak, pozri Napoleon (koňak)
kartová hra, pozri Napoleon (kartová hra)
"Napoleonova ryba" je prezývka ryby Cheilinus undulatus
pečivo, pozri Napoleon (pečivo)
zmrzlina, pozri Napoleon (zmrzlina)
prezývka zbrane M1857 (vyvinul ju cisár Napoleon III.  a používala sa vo Vojne sever proti juhu)
značka externých grilov
značka piva v Indii
Telestomatológia

Telestomatológia označuje použitie informačných technológií a telekomunikácií pre dentálnu starostlivosť, konzultácie, edukáciu a informovanosť verejnosti podobnou formou ako telezdravie a telemedicína.

Externý odkaz
http://www2.telemedtoday.com/articles/smileforthecamera.shtml

Zubné lekárstvo
Stála konferencia občianskeho inštitútu

Stála konferencia občianskeho inštitútu (SKOI) je občianske združenie pôsobiace na Slovensku od roku 1993, ktorého cieľom je vzdelávacia a osvetová činnosť v oblasti demokracie a občianskych práv.

Vznik Stálej konferencie občianskeho inštitútu 
SKOI vznikla koncom roku 1993 ako reakcia na politický vývoj na Slovensku po voľbách v roku 1992. Verejnosť proti násiliu, vedúca politická sila nežnej revolúcie na Slovensku v roku 1989, sa pred parlamentnými voľbami v roku 1992 rozpadla na dve časti: Hnutie za demokratické Slovensko vedené Vladimírom Mečiarom (HZDS) a Občiansku demokratickú úniu (ODÚ). Kým HZDS voľby s veľkým náskokom vyhralo, ODÚ získala iba 4,04 % a nedostala sa do parlamentu, napriek tomu, že za ňu kandidovalo niekoľko členov vlády. Onedlho po neúspechu vo voľbách strana zanikla.

Medzi zakladateľov SKOI patrili práve bývalí členovia VPN a ODÚ. V abecednom poradí sú to: Ján Bencúr, Bohuslav Beňo, Vladimír Čečetka, Jozef Dančo, Martin Demeš, Emil Ehrenberger, Ján Hacaj, Pavol Hoffman, Jozef Hübel, Cyprián Juráň, Pavol Košťál, Kevin Kotrus, Jozef Kučerák, Ján Langoš, Gustáv Matijek, Ivan Mikloš, László Nagy, Vladimír Ondruš, Martin Porubjak, Anton Prokain, Ladislav Snopko, Marcel Strýko, František Šebej, Milan Šútovec, Peter Tatár, Ernest Valko, Anton Vavro, Oskár Világi, Hana Volková-Zemanová, Helena Woleková a Peter Zajac.

Názov Stálej konferencie občianskeho inštitútu 
Podľa lexikónu je inštitút okrem iného aj spoločenstvo ľudí, združených na základe spoločne vyznávaných hodnôt. Podľa vlastného vysvetlenia SKOI jeho členovia, priaznivci a sympatizanti vyznávajú hodnoty liberálnej demokracie, ktoré tvoria základ občianskej spoločnosti. Názov Stála konferencia signalizuje, že ľudia združení v Občianskom inštitúte sa rozhodli čo najčastejšie sa schádzať a diskutovať o problémoch demokracie na Slovensku.

Vedenie Stálej konferencie občianskeho inštitútu 
 predseda: Peter Osuský
 podpredseda: Peter Tatár 
 členovia predsedníctva: Peter Zajac, František Šebej, Jaroslav Pilát, Mária Žemlová, Zuzana Dzivjaková

Externé odkazy 
 
 oficiálna stránka SKOI

Občianske združenia na Slovensku
Teatrológia

Teatrológia alebo divadelná veda (z gréc. théatron - divadlo) je umenovedná disciplína, ktorú tvorí divadelná história, divadelná teória, divadelná kritika a divadelná metodológia. Špecifickou zvláštnosťou teatrológie je, že predmet teatrologického výskumu treba rekonštruovať. Artefakt divadla - divadelná inscenácia, v ktorom je určujúci herecký výkon, končí sa poslednou akciou na javisku a zostávajú o ňom už len sprostredkované svedectvá - vo forme kritík, fotografií alebo videozáznamov, zatiaľ čo sám artefakt vo svojej časovej a priestorovej podmienenosti prestal existovať.

Externé odkazy 
 FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
 Divadelný ústav Bratislava; oficiálna stránka (po slovensky)
 Kabinet divadla a filmu Slovenskej akadémie vied; oficiálna stránka (po slovensky)
 Katedra divadelnej vedy na Vysokej škole múzických umení; oficiálna stránka (po slovensky)
Edmond Audran

Edmond Audran (* 12. apríl 1840, Lyon, Francúzsko – † 17. august 1901, Tierceville) bol francúzsky operetný skladateľ.

Životopis

Životopis 
Pochádzal z hudobníckej rodiny - jeho otec Marius Pierre Audran bol v mladosti operný tenorista v Théâtre national de l'Opéra-Comique, neskôr učiteľ spevu a riaditeľ konzervatória v Marseilles, a mladší brat operetný tenorista. Študoval na École Niedermeyer v Paríži, kde bol medzi jeho učiteľmi Camille Saint-Saëns.

V roku 1861 sa presťahoval s rodičmi do Marseille, kde sa stal organistom a dirigentom zboru v Kostole sv. Jozefa. Komponovať začal najprv sakrálnu hudbu, ale začiatkom 60. rokov začal skúšať komponovať aj dramatické diela pre miestne divadlo. Priateľ Henri Chivot ho nahovoril na skomponovanie hudby k jeho libretu Le Grand Mogol. Operetu s úspechom uviedlo marseillské divadlo Théatre Gymnase v roku 1867. Úspech Audrana povzbudil a po čase si vydobyl slávu v Paríži a aj v zahraničí (hlavne v Anglicku) svojimi operetami Les Noces d'Olivette (1879), La Mascotte (1880) a Miss Helyet (1890). Najväčší úspech dosiahol až ku koncu svojho života operetou La Poupée (Bábika) v roku 1896 v Théathe de la Gaité v Paríži.

Dielo (výber) 
 La Chercheuse d'esprit. 1864
 Le Grand Mogol. 1877
 Les Noces d'Olivette. 1879
 La Mascotte. 1880
 Gillette de Narbonne. 1882
 Les Pommes d'or. 1883 
 La Dormeuse éveillée. 1883 
 Serment d'amour. 1886 
 La Cigale et la fourmi. 1886 
 La Fiancée des verts poteaux. 1887 
 Le Puits qui parle. 1888 
 La Petite Fronde. 1888 
 La Fille à Cacolet. 1889 
 L'Œuf rouge. 1890 
 Miss Helyett. 1890 
 L'Oncle Célestin. 1891 
 Article de Paris. 1892 
 La Sainte Freya. 1892 
 Madame Suzette. 1893 
 Mon Prince. 1893 
 L'Enlèvement de la Toledad. 1894
 La Duchesse de Ferrare. 1895 
 La poupée. 1896 
 Monsieur Lohengrin. 1896 
 Les Petites femmes. 1897
 Les Sœurs Gaudichard. 1898

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Edmond Audran na www.operone.de
 

Francúzski hudobní skladatelia
Operetní skladatelia
Osobnosti z Lyonu
Francúzski organisti
Francúzski dirigenti
Planetárium (budova)

Planetárium je budova určená na projekciu a prezentáciu nočnej oblohy alebo na nacvičovanie nebeskej navigácie. 

Tradične a najčastejšie sa planetáriom myslí budova s tzv. projekčným planetáriom, čo je špeciálny premietací prístroj a zariadenie, ktorým sa mechanickými a optickými prostriedkami premieta do kopuly zo stredu kopuly s veľkou presnosťou obraz hviezdnej oblohy a pohybov kozmických telies (najmä hviezd, Mesiaca, planét a Slnka) v súlade s fyzikálnymi zákonmi týchto pohybov.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam hvezdární a planetárií na Slovensku

Externé odkazy 

Softvér:
 Stellarium realistiké zobrazenie hviezdnej oblohy s výberom miesta a času pozorovania, voľný softvér
 Celestia 3d-kozmos simulátor s tisíckami objektov rozšíriteľný o mnoho pluginov, voľný softvér
Iné:
 Planetariums Worldwide list APLF-IPS  planetária vo svete Zoznam
Zubné lekárstvo

Zubné lekárstvo alebo stomatológia je odvetvie medicíny, veda o umiestnení, organizácii, funkcii zubov, kostí a mäkkých tkanív v ústnej dutine. Lekár, ktorý sa zaoberá zubným lekárstvom sa nazýva zubný lekár, stomatológ alebo zubár. Vo väčšine krajín musí absolvovať štúdium na univerzite (obvykle 4 – 8 rokov) a odbornú prax s pacientami.

Iné projekty
Veda o výtvarnom umení

Veda o výtvarnom umení  je umenovedná disciplína, ktorej objektom je oblasť výtvarných umení ( maliarstvo,  kresba,  grafika,  sochárstvo,  architektúra,  umelecké remeslo, aplikované umenie, priemyselný design). Pritom jednotlivé odvetvia výtvarného umenia neskúma len osve, ale aj v ich duchovnom súhrne hmotnej kultúry minulosti, súčasnosti, ba i projektovanej budúcnosti.

Zahŕňa dejiny výtvarného umenia, teóriu výtvarného umenia a kritiku výtvarného umenia.

Externé odkazy 
 FILIT Zdroj z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok

Veda
Výtvarné umenie