Jindřich Plachta

Jindřich Plachta vlastným menom Jindřich Šolle (* 1. júl 1899, Plzeň – † 6. november 1951, Praha) bol český herec a spisovateľ.

Mladosť 
Narodil sa ako najstaršie dieťa v rodine (mal dve sestry) a na príkaz otca, montéra a strojného zámočníka v plzenskej Škodovke, musel ísť študovať na obchodnú akadémiu. V rokoch 19101911 bol s rodičmi v ruskom Bachmute, kde otec pracoval na výstavbe liehovaru. a navštevoval miestnu školu. Počas štúdií vystupoval Plachta potajomky v plzenskom divadle ako štatista a s priateľmi založil ochotnícky spolok Jaro. Po maturite odišiel pracovať ako úradník do pobočky Pražské úvěrní banky v Krakove a v roku 1918 sa vrátil do Prahy.

Divadelné kariéra 
V Prahe vzniklo po prvej svetovej vojne veľké množstvo divadielok a kabaretov. Začínal v kabarete Satyr v hostinci U Znamenáčků, neskôr pracoval ako šepkár, čo mu však veľmi nešlo. Šéf kabaretu Červená sedma Jiří Červený si všimol jeho herecký talent, preto ho na Silvestra v roku 1921 angažoval opäť ako bábu Acetylénku. Po tom, ako jeho vystúpenie videl Vlasta Burian, okamžite mu ponúkol hosťovanie, neskôr aj angažmán vo svojom divadle. Podobne ako Jaroslav Marvan mal robiť "nahrávača", no Plachta si začal získavať veľkú priazeň publika, čo ohrozovalo samotného Buriana. Napätú situáciu vyriešil odchodom z divadla a následne si zahral v sezóne 1925/1926 ako hosť v troch reprízach hry W.Shakespeara Blažena a Beneš aneb Mnoho povyku pro nic na scéne Národného divadla, kam ho priviedol režisér Karel Hugo Hilar, ktorý ho videl v divadle u Vlastu Buriana.

Na sezónu 1929/1930 ho angažovali do Osvobozeného divadla Jiří Voskovec s Janom Werichom, kde vystúpil v dvoch hrách, napr. Fata Morgana, kde hral po boku Ferenca Futuristu. Na sezónu 1930/1931 sa vrátil opäť do Divadla Vlasty Buriana, avšak v rokoch 1933 až 1937 bol znovu v Osvobozenom divadle. Hral tiež v Tylovom divadle, v rokoch 1938 až 1941 v Divadle U Nováků a za vojny Nezávislom divadle a Velké operete. 

Po vojne nasledovalo Divadlo 5. května (19451946), kde bola vytvorená herecká skupina zvaná Divadlo pod Plachtou, ktorá cestovala na vidiek so zájazdovými predstaveniami pod hlavičkou "Vesnického divadla". Skupina odohrala 70 predstavení a v októbri 1946 ukončila svoju činnosť kvôli zhoršeniu zdravotného stavu Plachty.. Herec dostal niekoľkokrát ponuku stať sa členom Národného divadla, no pre svoju vrodenú skromnosť a malú vieru vo svoje nadanie, ju vždy odmietol. Až v rokoch 19481949 v Národnom divadle jednu sezónu pôsobil,. no od roku 1950 až do svojej smrti bol v Ústrednom divadle československej armády (dnešnom Vinohradskom divadle). Jeho poslednou divadelnou rolou tu bola postava krajčíra Ondreja Poláka v Jiráskovej hre Jan Hus.

Citát

Film 
Ako filmový herec začal pôsobiť ešte v ére nemého filmu, no jeho herecké schopnosti sa prejavili až po nástupe zvukového filmu. Zahral si už v 20. rokoch v rakúskom filme Šťastie u žien (Sachsfilm, réžia Otto Haas),  prvú väčšiu úlohu dostal však až v dvadsiatich siedmich rokoch v nemej verzii filmu Dobrý vojak Švejk. Filmovou hviezdou sa stal až začiatkom tridsiatych rokov, po filmoch s Vlastom Burianom a tiež v Mužoch v ofsajde. Výraznou postavou bol aj jeho detektív Klubíčko vo filme Vražda v Ostrovní ulici (nakrútil režisér Svatopluk Innemann podľa románu Emila Vachka Muž a tieň), čo bol prvý film natočený v ateliéroch A-B Barrandov.  Do konca 2. svetovej vojny potom natočil skoro osemdesiat filmov a väčšina jeho rol divákov okúzľuje dodnes. Napríklad profesor Matulka z filmu Cesta do hlubin študákovy duše (1939). Vo 30. rokoch patril medzi šesť najslávnejších filmových hviezd (Smolík, Plachta, Haas, Nedošínská, Baarová, Mandlová).

Pretože bol presvedčeným komunistom, nemal po 2. svetovej vojne problémy prejsť do zoštátneného filmu. Dokonca si sám napísal scenár k filmu Pan Novák, ktorý propagoval vtedajšie heslo "70 tisíc ľudí z administratívy do výroby". Zahral si úradníka, ktorý je preradený do továrne. Ešte krátko pred svojou smrťou, v lete 1951 navštívil s delegáciou čs. filmových pracovníkov Sovietsky zväz.

Spisovateľ 
Písal humoristické články, básne, fejtóny a črty, predovšetkým do Rudého práva, Tvorby, Haló-nedeľných novín (tu vychádzali jeho pravidelné Kútiky) a Lidových novín .

Literatúra (výber) 
 Pučálkovic Amina – vo svojej dobe veľmi známa humoristická kniha (o žirafe v činžiaku), ktorá bola neskôr upravená aj ako televízna animovaná rozprávka a audiokniha na CD, ktorú nahovorili Jiří Lábus a Jaroslava Kretschmerová.
 Dějepis světa a okolí
 Trampský nástin historie
 Radiopotlachy paní Acetylénové (vychádzalo na pokračovanie)

Osobný život 
Mal dve sestry, Helenu a Vilmu (vydatú za architekta Hurta). Za 2. svetovej vojny bola celá rodina zapojená do ilegálnej odbojovej činnosti, pomáhala napríklad ukrývať odbojára, člena ilegálneho ÚV KSČ Jana Ziku.
Z prvého manželstva mal dve deti, dcéru Alenu a syna Zdeňka (* 1924, neskorší historik Dr. Zdeněk Söll). Po 2. svetovej vojne, aj keď nebol zdravý, ako komunista chodil na brigády do kladnianskych baní a pomáhal budovať socializmus. Možno aj to urýchlilo jeho predčasnú smrť v päťdesiatich dvoch rokoch. 25. februára 1948 podpísal výzvu prokomunistickej inteligencie Kupředu, zpátky ni krok podporujúcu komunistický přrevrat.

Miestom jeho posledného odpočinku sú Olšanské hřbitovy v Prahe.

Zaujímavosti 
 Svoje umelecké meno Plachta si Jindřich Šolle dal podľa svojej prezývky zo školských rokov, keď mu jeho matka ušila veľkú pelerínu, ktorá na jeho chudom tele doslova viala. Jeden z učiteľov na neho zavolal: "Kam s tou plachtou?" a prezývka mu od tej doby zostala.

Ocenenie 
 1941 Národná cena za filmové umenie

Divadelné úlohy (výber) 
 1921 Jindřich Plachta: Vůněslava Acetylenová, V. Acetylenová, Červená sedma
 1926 William Shakespeare: Blažena a Beneš aneb Mnoho povyku pro nic, Stráž, Národní divadlo, réžia K.H.Hilar
 1929 V+W: Fata Morgana, Kat, Osvobozené divadlo, réžia V+W
 1933 V+W: Osel a stín, Hippodromos, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1934 V+W: Kat a blázen, hostinský Almara, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1934 V+W: Slaměný klobouk, svokor Nonancourt, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1935 V+W: Vždy s úsměvem, Antonín v scénke Ponorka 35, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1936 V+W: Balada z hadrů, Purkmistr, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1936 V+W: Nebe na zemi, notár Bartolus, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1936 V+W: Rub a líc, Riaditeľ Hart, Osvobozené divadlo, réžia Jindřich Honzl
 1946 G. Gradov: Směšná práce, titul. rola, Venkovské divadlo, réžia Zdeněk Míka
 1947 Jiří Mahen: Ulička odvahy, vojak, Divadlo 5. května, réžia František Salzer
 1947 N. V. Gogol: Ženitba, Podkolesin, Divadlo 5. května, réžia Vítězslav Vejražka
 1947 J. K. Tyl: Čert na zemi, čert, Divadlo 5. května, réžia Stanislav Vyskočil 
 1948 A. N. Ostrovskij: Les, Karp, Národní divadlo, réžia Aleš Podhorský
 1948 L. M. Leonov: Jabloňové sady, Kasper Kasperovič Žabro, Tylovo divadlo, réžia Miloš Nedbal
 1949 N. F. Pogodin: Kremelský orloj, robotník, Národní divadlo, réžia Aleš Podhorský
 1949 Vladislav Vančura: Josefina, Maleček, Tylovo divadlo, réžia Jindřich Honzl a Antonín Dvořák 
 1949 Alois Jirásek: Lucerna, Pan Franc, Národní divadlo, réžia Josef Pehr
 1951 Alois Jirásek: Jan Hus, krajčír Ondřej Polák, Ústřední divadlo československé armády, réžia Otto Haas

Filmografia (výber) 
 1926 Dobrý vojak Švejk, réžia Karel Lamač 
 1926 Falešná kočička aneb Když si žena umíní, réžia Svatopluk Innemann 
 1930 C. a k. Poľné maršálek, réžia Karel Lamač 
 1931 Muži v offsidu, réžia Svatopluk Innemann 
 1931 On a jeho sestra, réžia Karel Lamač a Martin Frič
 1931 To neznáte Hadimršku, réžia Karel Lamač a Martin Frič
 1931 Obrátenie Ferdyše Pištora, réžia Josef Kodíček
 1932 Anton Špelec, ostrostrelec, réžia Martin Frič 
 1933 Vražda v Ostrovní ulici, detektív Klubíčko, réžia Svatopluk Innemann
 1933 Dům na předměstí, réžia Miroslav Cikán 
 1935 Bezdětná]'
 1935 Jedenácté přikázání, réžia Martin Frič
 1936 Vojnarka 
 1937 Kříž u potoka, réžia Miloslav Jareš
 1938 Pán a sluha, réžia Walter Schorsch
 1938 Děti na zakázku, réžia Čeněk Šlégl
 1939 Svátek věřitelů 1939 Dobře situovaný pán, réžia Miroslav Cigán 
 1939 Cesta do hlubin študákovy duše, réžia Martin Frič]
 1941 Nebe a dudy, robotník Fábera, réžia Vladimír Slavínský
 1941 Advokát chudých]', hokynář Marvan, réžia Vladimír Slavínský 
 1942 Městečko na dlani, obecný blázon Janek Pudeš,, réžia Václav Binovec
 1942 Karel a já, drožkár Šourek, réžia Miroslav Cikán
 1944 Prstýnek, réžia Martin Frič
 1945 Řeka čaruje, réžia Václav Krška
 1946 Pancho se žení, réžia Rudolf Hrušínský a František Salzer
 1946 Práve začíname, trhovec Divíšek, réžia Vladimír Slavínský
 1947 Neviete o byte?, Dedko, réžia Bořivoj Zeman
 1949 Pán Novák, úradník Novák, réžia Bořivoj Zeman
 1950 Karhanova parta, réžia Zdeněk Hofbauer

Referencie

Literatúra 
 Svatopluk Beneš: Být hercem, Melantrich, Praha, 1992
 B. Bezouška, V. Pivcovo, J. Švehla: Thespidova kára Jana Pivca, Odeon, Praha, 1985
 Ladislav Boháč: Tisíc a jeden život, Odeon, Praha, 1981
 Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1930 - 1945, Orbis, Praha, 1966 
 František Černý: Měnivá tvář divadla aneb Dvě století s pražskými herci, Mladá fronta, 1978 
 Jindřich Černý: Osudy českého divadla po druhé světové válce – Divadlo a společnost 1945 - 1955, Academia, Praha, 2007, ISBN 978-80-200-1502-0

Externé odkazy 
 
 
 
 Jindřich Plachta na FDb.cz
 Zoznam diel v databáze Národnej knižnice
 Jindřich Plachta na stránkach Národného divadla
 Jindřich Plachta v Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století
 Osobnosti českého filmu - Jindřich Plachta
 Galéria prvorepublikových hercov - Jindřich Plachta

Zdroj 
 

Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Česko-slovenskí národní umelci
Osobnosti z Plzne