joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cisterciánsky rád

Cisterciánsky rád (lat. Ordo Cisterciensis, OCist., iné názvy: Cisterciátsky rád, cisterciáni, cisterciti, bernardíni; mužský príslušník sa volá cistercián alebo cistercita alebo bernardín, ženská príslušníčka cisterciánka alebo cistercitka) je mníšsky rád, ktorý má pôvod v reformnom hnutí v benediktínskom ráde na severe Francúzska.

Cisterciánsky rád je kontemplatívnym rádom, ktorý sa riadi regulou sv. Benedikta podľa hesla Ora et labora (modli sa a pracuj). V ich živote má prvé miesto chórová modlitba, duchovné čítanie a rozjímavá modlitba. Druhou ich činnosťou je ručná práca.

Dejiny 
Zakladateľom cisterciánskeho rádu je sv. Róbert, opát benediktínskeho kláštora v Molesme, ktorý s niekoľkými mníchmi odišiel do Saint-Nicolas-lès-Cîteaux (lat. Cistercium) pri Dijone, kde založili nový kláštor, kde chceli obnoviť mníšstvo podľa reguly sv. Benedikta. Jeho nástupca opát sv. Alberich dostal od pápeža ochranný list pre reformné hnutie. Mníchov však trápili ekonomické ťažkosti. Výrazný zlom nastal, keď do rádu vstúpil sv. Bernard de Fontaine so svojou družinou a stal sa veľkým šíriteľom rádu. Čoskoro boli založené ďalšie kláštory vo Francúzsku a potom aj v iných krajinách. Opát Štefan Harding dotvoril pravidlá rádu pre organizáciu života cisterciánov - Charta caritatis - Zákon lásky.

Najväčší rozvoj zaznamenal rád v 13. a 14. storočí. Potom však kvôli vonkajším okolnostiam strácal na význame. Od r. 1892 vytvorila rádová kongregácia s centrom v La Trappe vlastný rád ("Reformovaní cisterciáni" - trapisti).

Prvý kláštor cisterciánok inšpirovaných mužskými kláštormi vznikol v Tartu pri Dijone a jeho počiatky siahajú do 20. rokov 12. storočia. V roku 1225 pre nich opát Štefan Harding vytvoril vlastné konštitúcie. Za ich zakladateľku sa považuje sv. Humbelína, rodná sestra sv. Bernarda.

Literatúra 
 "Řád cisterciáků." In: ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice. Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 40-43 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6
 "Řád sester cisterciaček." In: ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice. Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 131-135 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6
 
Duchovné rády
Rave breaks

Rave breaks je hudobný žáner, ktorý kombinuje prvky old skool rave hudby s modernými breakmi. Hudba sa skladá z jednoduchých lámaných beatov, intenzívnych zvukov basovej linky, melodických klavírnych liniek, syntetizátorových staccato riffov a spevu. Tempo sa pohybuje od 135 do 145 BPM.

Prvé rave breaks skladby boli upravené verzie old skool hymien od DJov ako Slipmatt, ktorí začínali byť unavení z hrania rovnakých skladieb každý týždeň. Ale Slipmatt a Billy Bunter začali predstavovať Ministry of Sound's Helter Skelter kompilácie niekoľkých interpretov. Medzi interpretov/DJov, ktorý tvoria rave breaks skladby patria CLSM (ako Peacemaker), Sy & Unknown, Al Storm, Ratpack, DJ Twista, Kidson a Junki Munki a ďalší.

Rave breaks je jednotný so žánrami Hardcore breaks a J-tek pod "titulom" Nu rave.

Externé odkazy
 Nu-Rave.com
 Nu-Rave Radio
 DJ Kidson

Hardcore techno
Breakbeat
Elektronické hudobné žánre
Praha (Brdy)

Praha () je druhý najvyšší vrch v českom pohorí Brdy. 

Nachádza sa severozápadne od Rožmitálu pod Třemšínem a na vrchole stojí televízny vysielač a  vysoký vojenský aj meteorologický radar. Z vyhliadky na veži () je za dobrej viditeľnosti dovidieť na Šumavu, Krušné hory, Krkonoše a za priaznivých podmienok i Alpy.

Vrch patrí do areálu vojenského priestoru a je tak verejnosti neprístupný.

Externé odkazy 
 Radarová stanica na vrchole Praha
 Radarová veža
 Webkamera na vrchole Praha
 Praha na brdy.info

Zdroj 
 

Brdy
Vrchy v okrese Příbram
Vrchy pod 1000 metrov v Česku
Rád svätého Bazila Veľkého

Rád svätého Bazila Veľkého (O.S.B.M. – , ČSVV – Čin svjatoho Vasilija Velikoho) je mníšsky rád Gréckokatolíckej cirkvi. Je známy aj pod označeniami baziliáni, otcovia baziliáni, baziliánsky rád, alebo pod menej známym pomenovaním Baziliánsky rád sv. Jozafáta.

Jeho pôvod siaha do 4. storočia k sv. Bazilovi Veľkému. Sv. Bazil vo svojom monastieri okrem modlitby a manuálnej práce zaviedol aj intelektuálnu prácu a zaoberal sa aj sociálnymi problémami. To bol posun oproti dovtedajším egyptským a palestínskym mníchom. Pre svojich mníchov napísal pravidlá, ktoré boli zdrojom pre všetky rehoľné pravidlá, ktoré neskôr vznikali na Západe. Mnísi žijúci podľa pravidiel sv. Bazila sa najprv neoznačovali osobitným menom ale volali sa jednoducho mníchmi, keďže na východe iné mníšske rády, od ktorých by sa eventuálne potrebovali odlíšiť názvom, neexistovali. Meno „baziliáni“ sa po prvýkrát objavilo až v 11. storočí v Taliansku. Na území Slovenska sa pomenovanie "baziliáni" pre východných mníchov objavilo až v 17. storočí. Za čias Cyrila a Metoda sa tiež nazývali iba slovom „mnísi“.

Provincie rádu pôsobia na Ukrajine, v Argentíne, Brazílii, Kanade, Maďarsku, Poľsku, Rumunsku, na Slovensku a v USA. Na Slovensku majú baziliáni provinciu sv. Cyrila a Metoda, ktorá má monastiere v Prešove (sídlo provincie), Krásnom Brode (noviciát) a v Trebišove. V Srbsku majú monastier v Kule.

Medzi členov baziliánskeho rádu patril aj blažený Pavol Peter Gojdič.

Galéria

Literatúra 
 "Baziliáni : Rád baziliánov (OSBM)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 26-29. ISBN 80-7141-183-3
 "Baziliánky : Rád sestier sv. Bazila Veľkého (OSBM)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 30-34. ISBN 80-7141-183-3
 "Baziliánky (slovenské) : Delegatúra sv. Cyrila a Metoda sestier Rádu sv. Bazila Veľkého (OSBM)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 35-38. ISBN 80-7141-183-3

Externé odkazy 
 Rád svätého Bazila Veľkého
 Rád sestier sv. Bazila Veľkého

Duchovné rády
Gréckokatolícka cirkev
Kongregácia Najsvätejšieho Vykupiteľa

Kongregácia Najsvätejšieho Vykupiteľa alebo Redemptoristi (skr. CSsR; ) je rehoľné spoločenstvo Katolíckej cirkvi. Zakladateľom redemptoristov je sv. Alfonz Mária Liguori. Kongregácia Najsvätejšieho Vykupiteľa bola založená v Neapolskom kráľovstve (dnešné Taliansko) v roku 1732. V roku 2019 bolo na svete okolo 4950 redemptoristov.

Na Slovensko prišli redemptoristi v roku 1921, keď založili kláštor v Stropkove. Dnes na Slovensku pôsobia redemptoristi v dvoch jednotkách: provincia Bratislava-Praha (rímskokatolícka) a viceprovincia Michalovce (gréckokatolícka). Rímskokatolícki redemptoristi majú svoje komunity v Bratislave (Puškinova a Kramáre), Kostolnej-Záriečí, Banskej Bystrici-Radvani, Podolínci a Gaboltove. Kláštory gréckokatolíckych redemptoristov sa nachádzajú v Michalovciach, Stropkove a Starej Ľubovni. Hlavnou činnosťou Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa na Slovensku je organizovanie ľudových misií, ale venujú sa tiež duchovným cvičeniam, pastorácii vo farnostiach, spolupráci s laickými spoločenstvami, mediálnej a publikačnej činnosti (vydavateľstvá Slovo medzi nami, Misionár a rovnomenné časopisy). Medzi významných slovenských redemptoristov patrili blažený Metod Dominik Trčka a Ján Ivan Mastiliak.

Úzko sú s redemptoristami spojené aj sestry redemptoristky (OSsR), ktoré vznikli v roku 1731. Ich zakladateľkou je Mária Celesta Crostarosová. Redemptoristky sú na rozdiel od redemptoristov kontemplatívnou a klauzúrnou rehoľou a ich hlavnou činnosťou je modlitba a pohostinnosť. Na Slovensku majú kláštory v Kežmarku (rímskokatolícky) a vo Vranove nad Topľou - Lomnici (gréckokatolícky).

Referencie

Literatúra 
 "Redemptoristi (východného obradu) : Kongregácia Najsvätejšieho Vykupiteľa (CSsR)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 186-189. ISBN 80-7141-183-3
 "Redemptoristi (západného obradu) : Kongregácia Najsvätejšieho Vykupiteľa (CSsR)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 190-194. ISBN 80-7141-183-3
 "Kongregace Nejsvětějšího Vykupitele - redemptoristé." In: ŘEHOLNÍ ŽIVOT V ČESKÝCH ZEMÍCH : Řeholní řády a kongregace, sekulární instituty a společnosti apoštolského života v České republice. Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 101-104 s. EDICE ENCYKLOPEDIE. ISBN 80-7192-222-6.
 "Redemptoristky : Rehoľa Najsvätejšieho Vykupiteľa (OSsR)." In: Ján Babjak: Rehole a kongregácie na Slovensku. 1. vydanie. Trnava : Dobrá kniha, 1998, s. 195-200. ISBN 80-7141-183-3

Externé odkazy 
Redemptoristi – provincia Bratislava-Praha (rímskokatolícka)
Redemptoristi – viceprovincia Michalovce (gréckokatolícka)
Redemptoristky v Kežmarku (rímskokatolícke)
Redemptoristky vo Vranove nad Topľou - Lomnici (gréckokatolícke)
Scala News – globálna stránka redemptoristov (po anglicky)

 
Duchovné rády
Gréckokatolícka cirkev
Záliv svíň

Záliv svíň (-slovenský normovaný názov; po španielsky Bahía de Cochinos – doslova „záliv/zátoka ostňovcov“; po slovensky často nesprávne Zátoka svíň; po angl. Bay of Pigs) je morská zátoka pozdĺž polostrova Zapata na juhu provincie Matanzas v juhozápadnej časti Kuby. Je súčasťou väčšieho Zálivu Cazones. 

Doslovný preklad názvu Bahía de Cochinos je Záliv/zátoka ostňovcov (podľa ryby Balistes vetula z čeľade ostňovcovité), oveľa častejšie sa však používa nesprávny preklad Záliv/zátoka svíň.

Zátoka je dlhá vyše  a v strednej časti široká priemerne . Má krasové podložie, vďaka čomu sa na pobreží nachádzajú jaskyne (španielsky cenot) a neďaleko pobrežia malé hlboké jazierka (španielsky casimbas). Pobrežie zátoky je od  vnútrozemia z veľkej časti oddelené rozsiahlymi močiarmi a riedkymi pralesmi, nachádza sa tam tiež viacero lagún. Západná časť zátoky je charakterizovaná koralovými útesmi, na severnom a východnom pobreží sú hlavne dlhé úzke pláže s mangrovovým porastom. 

Najbližšie veľké mesto k zátoke je  severne vzdialené Jagüey Grande. Oblasť samotnej zátoky bola pôvodne len riedko obývaná, no v súčasnosti sú v nej veľké rekreačné strediská Playa Larga (Dlhá pláž) a Playa Girón (pláž pomenovaná po francúzskom pirátovi Gilbertovi Girónovi).

V r. 1961 sa zátoka preslávila ako dejisko veľkej invázie kubánskych exulantov vycvičených a podporovaných vládou USA, ktorý sa pokúšali zvrhnúť režim Fidela Castra. Týmto udalostiam je v Playa Girón venované rozsiahle historicko-vojenské múzeum.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Popis letoviska na Playa Girón a Playa Larga

Zálivy na Kube
Sunrise Avenue

Sunrise Avenue je fínska rocková skupina. Od roku 1992 do roku 2002 bola známa pod názvom Sunrise a bola duom. K ich štýlu patrí dynamický rock (napr. v piesni „Forever Yours“) i melodické rockové balady (napr. pieseň „Heal Me“). Ich najznámejší singel „Fairytale Gone Bad“ dosiahol prvé miesto v rebríčkoch viacerých krajín.

História 
Skupinu založil Samu Haber spolu spevákom Janom Hohenthalom pod názvom Sunrise. V roku 2002 sa skupina premenovala na Sunrise Avenue. Hohenthal opustil skupinu v marci 2002 a venoval sa sólovej kariére. Po jeho odchode sa gitaristom stal Janne Kärkkäinen. Onedlho sa k nim pridal basgitarista Raul Ruutu a v roku 2005 Sami Osala ako hráč na bicie.

Pred podpisom prvej nahrávacej zmluvy bola skupina 102 krát odmietnutá. Po prvých singloch „All Because of You“ a „Romeo“ vydali v roku 2006 album On the Way to Wonderland. Zaň získali platinovú platňu vo Fínsku a zlatú vo Švédsku a Nemecku.

V roku 2007 získali zlatú platňu za singel „Fairytale Gone Bad“ v Nemecku (predalo sa viac ako 150 000 kópií) a Švédsku (viac ako 30 000 predaných kópií).

Členovia skupiny 
Samu Haber (* 2. apríl 1976, Helsinki) – textár, spev, gitara
Raul Ruutu (* 28. august 1975, Vantaa) – basová gitara, spev
Sami Osala (* 10. marec 1980, Seinäjoki) – bicie (od roku 2005)
Riku Rajamaa (* 4. november 1980, Helsinki) – gitara, spev (od roku 2008)
Osmo Ikonen (* 18. apríl 1980, Helsinki) – klávesy (od roku 2008)

Diskografia

Albumy

Single

DVD 
 Live in Wonderland (2007)

Externé odkazy 
Oficiálna webová stránka

Zdroj 

Fínske rockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 2002
Pätice v hudbe
Casting Crowns

Casting Crowns je kresťansko-rocková hudobná skupina založená v roku 1999. Založil ju pastor Mark Hall v Downtown Daytona Beach na Floride ako súčasť mládežníckej skupiny. Neskôr sa presťahovali do Stockbridge v Georgii, kde sa pridali ďalší členovia a vytvorili kapelu známu ako Casting Crowns.

Členovia  
 Mark Hall – hlavný spevák a textár (1999–súčasnosť)
 Hector Cervantes – hlavný gitarista, vokály (1999–súčasnosť)
 Juan Devevo – gitara, vokály (1999–súčasnosť)
 Chris Huffman – basgitara (2001–súčasnosť)
 Megan Garrett – klavír, keyboard, vokály (2001–súčasnosť)
 Melodee Devevo – husle, vokály, violončelo (1999–súčasnosť)
 Brian Scoggin – bubny (2009–súčasnosť)

Diskogtafia 
 2001: Casting Crowns - , CD
 2002: What If the Whole World Prayed - ,CD
 2003: Casting Crowns - Beach Street, CD
 2005: Lifesong - Beach Street/Reunion, CD
 2007: The Altar and the Door - Beach Street/Reunion, CD
 2008: Peace on Earth - Reunion, CD
 2009: Until the Whole World Hears - Beach Street, CD
 2011: Come to the Well - Beach Street/Reunion, CD
 2013: The Acoustic Sessions: Volume One - Beach Street/Reunion, CD
 2014: Thrive - Beach Street/Reunion, CD

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 Casting Crowns - Lumen
 Casting Crowns - TV Noe

Kresťanské hudobné skupiny
Hudobné skupiny USA
Pavol Kalinaj

Pavol Kalinaj (* 14. júl 1915, Bijacovce – † 17. február 1951, Bratislava) bol pracovník Miestneho veliteľstva Zboru národnej bezpečnosti v Bratislave a obeť komunizmu popravený za vyzvedačstvo a ohrozenie obrany republiky.

Životopis 
Narodil sa v Bijacovciach, okres Levoča. V roku 1937 narukoval na vojenskú prezenčnú službu do Opavy. Dvakrát bol ranený v bojoch a v roku 1940 sa zamestnal ako čatár na Hlavnom veliteľstve polície v Bratislave. Odtiaľ ho prepustili ako nespoľahlivého v roku 1942 kvôli odôvodnenému podozreniu z ukrývania židovského obyvateľstva.

Neskôr pracoval v kancelárii Miestneho veliteľstva Zboru národnej bezpečnosti v Bratislave, kde sa stretol s Bernardom Jaškom a pomáhal získavať informácie o perzekúcii Cirkvi.

17. februára 1951 o 4:55 ráno Bernarda Jaška a Pavla Kalinaja popravili na nádvorí súdneho väzenia v Bratislave.

Dňa 30. novembra 1990 boli rehabilitovaní rozsudkom Vyššieho vojenského súdu v Trenčíne a 16. júna 2004 im prezident republiky udelil Rad Ľudovíta Štúra III. triedy in memoriam.

V roku 2012 vznikol o Pavlovi Kalinajovi a o jeho kolegovi Bernardovi Jaškovi dokumentárny film 22 hláv.

Referencie

Externé odkazy 
 Ústav pro studium totalitních režimu

Politicky prenasledovaní v Česko-Slovensku
Slovenskí politickí väzni
Popravené osobnosti
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Osobnosti z Bijacoviec
Obete komunistického režimu v Česko-Slovensku
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra III. triedy
Pavol Mešťan

Prof. PhDr. Pavol Mešťan, DrSc. (* 4. november 1946, Bratislava† 29. apríl 2022) bol slovenský múzejník, riaditeľ Múzea židovskej kultúry v Bratislave a zároveň námestník generálneho riaditeľa Slovenského národného múzea pre Úsek múzeí národnostných menšín.

Biografia 
Vyštudoval slovenčinu a dejiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Neskôr pôsobil na Vysokej straníckej škole ÚV KSS v Bratislave, kde získal aj svoju profesúru. Z pozícii normalizačného režimu obhajoval okupáciu Československa vojskami štátov Varšavskej zmluvy 21. augusta 1968. Vo februári 1989 počas prednášky na študentskom domove Mladá garda o Charte 77 sa usiloval o vykázanie troch prítomných disidentov - Miroslava Kusého, Milana Šimečku a Jána Čarnogurského, ktorí s ním polemizovali. Na jeho podnet bol odvolaný riaditeľ internátu, pretože účasti uvedených disidentov na diskusii nezabránil.

Po roku 1989 pôsobil aj v akademickej sfére, napr. na Katedre politológie a európskych štúdií FF UKF v Nitre. Od roku 2013 bol členom Rady vlády SR pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť.

Bol ženatý, mal dve deti.

Publikácie 
Jeruzalem - duchovná metropola sveta, návrat na javisko dejín – Vydané 2012
Antisemitizmus v politickom vývoji Slovenska (2000-2009) – Vydané 2011
Antisemitizmus v politickom vývoji Slovenska (2003 - 2005) – Vydané 2006
Antisemitizmus vo vývoji Slovenska – Anti-semitism in the history of Slovakia – Antisemitismus in der Entwicklung der Slowakei – Vydané 2004
Židovské motívy v slovenskej literatúre – Vydané 2003
Antisemitism in Slovak Politics : 1989-1999 – Vydané 2000
Antisemitizmus v politickom vývoji Slovenska (1948-1992) – Vydané 1998

Referencie

Externé odkazy 
 Komunisti bez viny

Pedagógovia židovského pôvodu
Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Múzejníci
Riaditelia múzeí na Slovensku
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Orange County (Kalifornia)

Orange County (alebo tiež County of Orange) je okres nachádzajúci sa na juhu amerického štátu Kalifornia. 

Má rozlohu 2455,3 km² a v roku 2000 mal 2 846 293 a v júli 2008 už 3 010 759 obyvateľov, čím sa stal druhým najľudnatejším okresom po Los Angeles County a pred San Diego County. Okres je známy svojim cestovným ruchom a atrakciami ako Disneyland a Knott's Berry Farm. V Orange County sa odohráva dej seriálu americkej televíznej stanice FOX Broadcasting Company - O.C. California.

História
Orange County bol najprv obývaný kmeňmi Tongva, Juaneño a Luiseño pôvodných amerických obyvateľov. Po španielskej expedícii Gaspara de Portolà z roku 1769 bola táto oblasť nazvaná Valle de Santa Ana (údolie svätej Anny). Od raných časov samostatných Spojených štátov išlo o ojedinelú oblasť trvalo osídlenú americkými prisťahovalcami v regióne dnešnej Kalifornie. Po Mexicko-americkej vojne (1846-1848) sa stal súčasťou Kalifornie, ktorá dňa 9. septembra 1850 vstúpila do Únie (ako jej 31. štát). V roku 1900 mal Orange County viac ako 19,000 obyvateľov, ale prežíval obrovský rast a tak v 80-tych rokoch prekonal hranicu 2 milióny obyvateľov a stal sa druhým najľudnatejšm okresom v Kalifornii. V roku 1994 zažil okres bankrot, keď sa stratilo 1,5 miliardy dolárov v rizikových peňažných derivátoch, a tajomník Robert Citron bol trestne stíhaný.

Demografia
Zo sčítania obyvateľov z roku 2006:
 74,76 % belosi
 16,05 % Ázijčania
 1,72 % Afroameričania
 0,38 % indiáni/prvé národy
 14,32 % ostatní
Obyvateľov hispánského alebo latinskoamerického pôvodu je 32,89 %

Mestá
Orange County má 34 tzv. incorporated cities:

Aliso Viejo, začlenený v roku 2001
Anaheim, začlenený v roku 1870
Brea, začlenená v roku 1917
Buena Park, začlenený v roku 1953
Costa Mesa, začlenený v roku 1953
Cypress, začlenený v roku 1956
Dana Point, začlenené v roku 1989
Fountain Valley, začlenené v roku 1953
Fullerton, začlenený v roku 1904
Garden Grove, začlenené v roku 1956
Huntington Beach, začlenené v roku 1909
Irvine, začlenené v roku 1971
La Habra, začlenená v roku 1925
La Palma, začlenená v roku 1955
Laguna Beach, začlenené v roku 1927
Laguna Hills, začlenené v roku 1991
Laguna Niguel, začlenené v roku 1989
Laguna Woods, začlenené v roku 1999
Lake Forest, začlenené v roku 1991
Los Alamitos, začlenené v roku 1960
Mission Viejo, začlenené v roku 1988
Newport Beach, začlenené v roku 1906
Orange, začlenené v roku 1888
Placentia, začlenené v roku 1926
Rancho Santa Margarita, začlenené v roku 2000
San Clemente, začlenené v roku 1928
San Juan Capistrano, začlenené v roku 1961
Santa Ana, začlenené v roku 1886
Seal Beach, začlenené v roku 1915
Stanton, začlenené v roku 1956
Tustin, začlenené v roku 1927
Villa Park, začlenené v roku 1962
Westminster, začlenené v roku 1957
Yorba Linda, začlenené v roku 1967

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
County of Orange

Counties v Kalifornii
Smola a hrušky

Smola a Hrušky je slovenská hudobná skupina zo Spišskej Novej Vsi, ktorá vznikla v roku 1997.
Skupinu preslávili najmä hity „Svokra“, „Fajčiť Treba“, „Pridaj Si Ma“, „Na Čom Záleží“, „Som Najebaný“, „Čierny Biely“ a mnohé ďalšie.

Členovia skupiny 
 Jozef "Spoko" Kramár – spev, gitara (1997 – súčasnosť)
 Vojtech "Ubo" Král – bassgitara (1997 – súčasnosť)
 Štefan "Pišta" Ondáš – bicie (1997 – súčasnosť)
 Martin Pižem - gitara (2018 - súčasnosť)
 Matúš "Matušenko" Miženko – trúbka, vokály (2009 – súčasnosť)
 Ján "Jahn" Miženko – trombón, vokály (2009 – súčasnosť)

Bývalí členovia 
 Ladislav Petrek – gitara, spev (1997 – 2004)
 Eva Petrášková – saxofón (1997 – 2008)
 Dáša Filipová – spev (2001 – 2008)
 František Oravetz – trumpet (2009)
 Lukáš "Lukino" Pavelka – gitara, vokály (2005 – 2018)

Hostia 
 Gregor Macejko – bicie (2002 – súčasnosť)
 Martin Krestián – bicie (2010 – súčasnosť)
 Martin Pisko - bicie

Diskografia

Albumy 
 Jeseň 2003 (2003)
 Na chate (2005)
 Kameň Papier Nožnice (2008)
 Lajfka (2010)
 Palec Hore (2012)
 Čiernobiely (2017)
 Audiostatusy (2021)

Kompilácie 
 Best On 1997 – 2015 (2015)

Video 
 13 Zivotov Live in Topfest (2010)
 Unplugged in Spišské Divadlo (2015)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Slovenské hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1996
Piráti z Karibiku: V neznámych vodách

Piráti z Karibiku: V neznámych vodách alebo Piráti z Karibiku 4: V neznámych vodách () je štvrtý diel série Pirátov Karibiku. Nadväzuje na film Piráti z Karibiku: Na konci sveta. Z pôvodného hereckého osadenstva zostalo iba niekoľko hercov, Johnny Depp opakovane stvárnil postavu  Jacka Sparrowa. Pribudla Penélope Cruz, žena z Jackovej minulosti. Štvrtý diel režíroval Rob Marshall, ktorý sa preslávil muzikálom Chicago a filmom Gejša.

Zaujímavosti 
 pre tehotenstvo Penélope Cruz ju počas nakrúcania zastupovala jej sestra Mónica Cruz
 Johnny Depp dostal za svojou postavu vo filme rekordnú sumu - 51 miliónov dolárov

Externé odkazy 
 Oficiálna webová stránka filmu

Zdroj 

Akčné filmy USA
Dobrodružné filmy USA
Filmové komédie USA
Filmy z 2011
Vedecký prepis z cyriliky

Vedecký/akademický/odborný prepis z cyrilského písma/cyriliky/azbuky je prepis cyriliky do latinky, ktorá sa používa od roku 1898 vo vedeckých (slavistických) kruhoch (bol pôvodne zavedený v Nemecku ako "Preußische Instruktionen"). Opiera sa o chorvátsku (a tá zas historicky o českú a tým aj slovenskú) abecedu. 

Legenda:
 * zastarané písmená
† jotované A cirkevnej slovančiny
() starší alebo alternatívny prepis
Ukrajinský a bieloruský apostrof sa neprepisuje. 
koppa (Ҁ, ҁ) je vynechaná

Externé odkazy 
Tabuľka vedeckého prepisu od slavistu

Slovanské jazyky
Prepisy z cudzích písiem
Joseph Barbera

Joseph Roland "Joe" Barbera (* 24. marec 1911, New York, New York, USA – † 18. december 2006, Los Angeles, Kalifornia) bol americký animátor, režisér, scenárista, kresliar a producent.

So svojím najbližším spolupracovníkom a spoluautorom Williamom Hannom sa zoznámil v roku 1937 v štúdiu MGM, v roku 1957 potom spoločne založili produkčnú firmu Hanna-Barbera. Medzi ich vôbec najúspešnejšie kreslené postavičky patrí dvojica myšiaka a kocúra Tom a Jerry, ktorá získala celkom osem Oscarov.

Najznámejšie filmové postavy 
 Tom a Jerry
 Pišta a Fišta
 Pes Filipes
 Flinstonovci
 Medvedík Yogi
 Scooby-Doo
 Šmolkovia
 Jetsonovci

Externé odkazy 
 Československá filmová databáza
 Animovaný svet
 Stránky Únie filmových distribútorov – nekrolog k úmrtiu J. Barberu

Producenti kreslených filmov USA
Režiséri kreslených filmov USA
Scenáristi kreslených filmov USA
Podnikatelia USA
Osobnosti z New Yorku
Osobnosti z Los Angeles
Osobnosti USA talianskeho pôvodu
Imandra

Imandra () je jazero v Murmanskej oblasti v severozápadnom Rusku. Rozkladá sa v juhozápadnej časti polostrova Kola, v ruskej časti Laponska. Nachádza sa v severojužnej ľadovcovo-tektonickej kotline v horskej časti polostrova. Má rozlohu  a je najväčšou vodnou plochou Murmanskej oblasti. Dosahuje maximálnu hĺbku  a má objem 11,2 km³. Leží v nadmorskej výške .

Pobrežie 
Jazero má zložitý lopatkovitý tvar a veľa zálivov, ktoré sa ďaleko zarezávajú do súše. Pobrežie je veľmi členité, iba východný (Chibinský) breh je v severnom úseku rovný. Skladá sa z troch častí:
 severný Veľká alebo Chibinská Imandra (Хибинская) má rozlohu , dĺžku  a šírku 3 až ;
 centrálny Jokostravská Imandra (Иокостравская) má rozlohu  a šírku ;
 západný Babinská Imandra (Бабинская) má rozlohu ;
Severná a centrálna časť su spojené plytkým, Ekostravským prielivom (Иокостравский пролив), ktorý je široký v najužšom mieste . Západná časť je spojená s centrálnou časťou krátkym prielivom Širokaja Salma (Широкая Салма).

Ostrovy 
Nachádza sa tu viac ako 140 ostrovov, najväčší Erm s rozlohou .

Vodný režim 
Do jazera sa vlieva približne 20 riek. Na západnom brehu napr. Pirenga a Monče, ktoré tvorí zložité jazero-riečne systémy. Ďalšie prítoky sú napr. Belaja dlhá asi  a pritekajúca z jazera Velký Vudjavr alebo rieka Peča pritekajúca z Pečozera. Z Iokostravské Imandry odteká rieka Niva, ktorá tečie do Bieleho mora. Zdroj vody je snehový a dažďový. Najvyššiu úroveň dosahuje hladina na konci júna, najnižšia je v apríli, zamŕza v novembri a rozmŕza v máji. Jazero je búrlivé, náhle vznikajú severné a južné poryvy vetru a spôsobujú silné vlnenie. Voda v jazere sa vyznačuje veľkou priezračnosťou až do hĺbky .

Využitie 
Súčasnú podobu má jazero od roku 1952, keď tu bola postavená hydroelektráreň (Vodná elektráreň Niva I, Нива ГЭС-1) na rieke Niva. Imandra sa stala vodnou nádržou, ktorá dlhodobo reguluje stav vody. Rozloha sa zväčšila z  na  a rozsah kolísania úrovne hladiny vzrástol z 95 až  na 200 až . Používa sa tiež na splavovanie dreva a zásobovanie vodou.

Flóra a fauna 
Jazero je bohaté na ryby, rybolov je tu veľmi rozšírený. Na západ od Imandry v pohoriach Mončetundra a Čunatundra sa rozkladá Laponská prírodná rezervácia.

Osídlenie pobrežia 
Juhovýchodne od jazera sa nachádza železničná trať Petrohrad-Murmansk. Na severozápadnom brehu Imandry v zátoke Mončeguba (Мончегуба) leží mesto Mončegorsk.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Veľká sovietska encyklopédia 
 Vodácky prievodca 

Jazerá v Rusku
Geografia Murmanskej oblasti
Povodie Nivy
O rodnoj zemle

O rodnoj zemle () je štátna hymna Buriatska. Bola uzákonená Churalom (národným parlamentom) 20. apríla 1995. Hymna tvorí spolu so štátnym znakom a vlajkou trojicu štátnych symbolov Buriatska. Za základ hymny bola zvolená skladba skladateľa Aanatolija A. Andrejeva s textom Dambu Zodbiča Žalsarajeva. 

Keďže Buriatsko je súčasťou Ruskej federácie (so statusom autonómnej republiky), text hymny bol uzákonený v buriatskom i ruskom jazyku.

Text hymny

Externé odkazy 
Nahrávka hymny

Referencie 
  Oficiálna stránka buriat. parlamentu s textom hymny v buriatčine a ruštine
  Zákon o štátnej hymne Buriatska 
  Ústava Buriatskej republiky 

Buriatsko
Khatag

Khatag (iné názvy: khatak, khata, katak, kata, pre Čínu aj cha-ta, pre Mongolsko aj chadag, pre Rusko aj chadak; tibet. ཁ་བཏགས་ - výslovnosť IPA [kʰataʔ], prepis podľa Wylieho kha btags, prepis podľa THDL khatak, tibetský pchin-jin kadag; čín. 哈达 - pchin-jin: hada, slov. prepis z čínštiny: cha-ta; mong. хадаг - výslovnosť IPA [xɑtk], slov. prepis chadag; po buriat. a rus. Хадак -  slov. prepis chadak)  je tradičný obradný šál typický pre budhizmus a iné východné náboženstvá. Používa sa hlavne v Tibete, Mongolsku, Buriatsku (Ruská federácia), Indii a v Číne.

Význam khatagu 
Khatag symbolizuje nevinnosť, mierumilovnosť, dobrú vôľu, pohostinnosť, vyjadruje spoluúčasť darcu voči obdarovanému. Vďaka tejto svojej viacvýznamovosti sa používa ako univerzálny dar - daruje sa pri svadbách, pohreboch, pri narodení dieťaťa, ukončení štúdia, takisto na privítanie alebo rozlúčku s hosťami. V Tibete sa khatag používa ako pozdrav pri sviatku, želanie úspechu, dar pri skončení stavby domu, ako obeta bohom. Takisto sa používa ako vyjadrenie úcty.

Celosvetovo známym je zvyk tibetského dalajlámu, ktorý obdarúva khatagom diplomatov, hostí, hostiteľov na znamenie čistoty a úprimnosti svojich úmyslov a prvý krok k nadviazaniu vzťahov.

O význame khatagu svedčí aj to, že viaceré krajiny jeho vyobrazenie majú aj vo svojich štátnych znakoch - Mongolsko, Buriatsko (Ruská federácia), Kalmycko (Ruská federácia), Agský buriatsky autonómny okruh (Ruská federácia), Tuviansko (Ruská federácia).

Farebnosť a materiál 
Khatag sa vyrába v rôznych farbách. Pre Tibet je typický biely khatag. Modrý khatag je zas obľúbený v Mongolsku či Buriatsku.

 Biely khatag symbolizuje čistotu a dobré úmysly, ale i blahobyt. Obzvlášť u Buriatov a Tibeťanov vyjadruje svätosť.
 Modrý khatag je synonymom harmónie, pokoja a dlhovekosti. U Mongolov je modrá farba stelesnením večného modrého neba.
 Žltý khatag je farbou ohňa, slnka a života, plodnosti a množenia, dostatku. Pre budhistov je to farba viery a osvietenia.
 Zelený symbolizuje aktivitu, Buriati zelenú farbu označujú ako farbu zeme.
 Červený khatag vyjadruje bezpečie, neporušenosť a moc. Červenej farbe sa prisudzuje schopnosť odolávať neprajníkom a kúzlam.

Najčastejšie sa tieto šatky vyrábajú z hodvábu a bavlny.

Referencie 

  "Students for a free Tibet - Khata (Tibetan Scarf)" (v angličtine)

Budhizmus
Sojombo (symbol)

Sojombo (mong. cyrilikou cоёмбо – sojombo; prepisy z mong. trad. písma:  sojombu, sojongbu; slovo pochádza zo sanskritského स्वयम्भू – svajambhú) je starodávny symbol, ideogram pochádzajúci z budhizmu. V Mongolsku ho v 17. storočí spopularizoval kňaz-bogdgegen (vtelený Budha) Zanbazar. Odvtedy sa tento symbol považuje za symbol mongolského národa a stal sa súčasťou mongolského štátneho znaku a vlajky.

Sojombo predstavuje kompozíciu v tvare stĺpu, v ktorom je schematicky zobrazená myšlienka vzniku a konania mongolského národa a štátu. Symbol obsahuje viaceré znaky, ktoré až spoločne vytvárajú celý význam. Znaky v sojombe sa čítajú zhora nadol.

Význam sojomba 
Podľa mongolského výkladu je význam sojomba nasledovný:
 prvý znak zhora predstavuje oheň - podľa Mongolov symbol úsvitu, znovuzrodenia a tiež pokračovania a rozšírenia rodu. Tri plamene ohňa vyjadrujú rozkvet národa v troch dimenziách - v minulosti, súčasnosti a budúcnosti;
 ďalšie dva znaky znázorňujú slnko a mesiac - oddávna najuctievanejšie symboly Mongolov, symbolizujúce svetlo a večnosť; podľa starej legendy „Národu mongolskému otcom je mladý mesiac a matkou zlaté slnko“;
hlavnú časť sojomba tvorí znak podobajúci sa na čínsky Jin a Jang, jeho budhistický význam sa interpretuje ako „ryby nikdy nezatvárajúce oči“ a symbolizujú bdelosť mongolského národa;
 ryby sú obklopené zo všetkých štyroch strán obdĺžnikmi, ktoré predstavujú rovnú step a cnosti mongolského národa - otvorenosť, čestnosť, dobroprajnosť a spravodlivosť. Obdĺžniky zodpovedajú tradičnej prosbe „Nech všetko hore aj dolu čestne slúži národu!“
 dva vertikálne obdĺžniky predstavujú múry pevnosti a priateľstvo a vyjadrujú, že dvaja priatelia sú silnejší ako akékoľvek nebezpečenstvo;
 horný a dolný trojuholník sú vojenskými symbolmi hrotov šípov a majú byť výstrahou pre vonkajších nepriateľov (horný trojuholník), ale i vo vnútri (dolný trojuholník). 

Zlatá farba sojomba symbolizuje nemennosť a trvácnosť, ako aj slobodu a nezávislosť Mongolov.

Tri horné symboly sojomba sú spoločné aj pre ďalšie národy a národnosti - predovšetkým Buriatov a Mongolov v čínskom regióne Vnútorné Mongolsko.

Pozri aj 
 Štátny znak Mongolska
 Buriatsko

Referencie 
  Oficiálna stránka mongol. parlamentu (Ústava Mongolska - článok 12 The symbols of the independence and sovereignity of Mongolia) (v angličtine)
  Vlajka Mongolska-opis (v angličtine)
  Štátne symboly Mongolska (v ruštine a angličtine)
  Turistický portál Mongolska (v angličtine)

Symboly
Budhizmus
Ján Mucha (1978)

Ján Mucha (* 20. jún 1978, Prievidza) je slovenský futbalový brankár, v súčasnosti hráč 1. FC Tatran Prešov. Bol členom reprezentácie Slovenska na Olympijských hrách 2000 v Sydney.

Pozri aj 
Ján Mucha (1982)

Zdroje 
Vizitka na oficiálnej stránke klubu
Denník ŠPORT pred jarnou odvetou

Slovenskí futbalisti
Narodenia v 1978
Hráči FK Baník Prievidza
Hráči 1. FC Tatran Prešov
Osobnosti z Prievidze
Trnovka

Trnovka je potok na Hornom Považí, v okrese i meste Žilina a jej mestských častiach Trnové a Rosinky. Je to pravostranný prítok Rosinky.

Opis toku 
Potok pramení v Lúčanskej Fatre na severnom úpätí vrchu Hoblík () vo výške asi  v malej kotline medzi obcami Stráňavy a Višňové. Tečie prevažne severným smerom k Trnovému, kde priberá ľavostranný Chotárny potok a pokračuje obcou k Rosinkám. 

V mestskej časti Rosinky priberá ďalší ľavostranný prítok Breznícky potok a pravostranne ústi v nadmorskej výške cca  do Rosinky.

Referencie

Externé odkazy 
 Poloha ústia na turistickej mape

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Lúčanskej Fatre
Vodné toky v Žilinskej kotline
Povodie Váhu
Vodné toky v okrese Žilina
Javorina (prítok Váhu)

Javorina je horský potok v Lúčanskej Fatre v okrese Žilina.

Opis toku 
Potok pramení neďaleko sedla Javorina v nadmorskej výške asi  a tečie horskou dolinou prevažne severným smerom. Priberá niekoľko prítokov a popod Strečniansky hrad vteká do obce Strečno, kde ústi do Váhu.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Žilinskej kotline
Povodie Váhu
Vodné toky v okrese Žilina
Mute Records

Mute Records je nezávislé hudobné vydavateľstvo so sídlom v Spojenom kráľovstve, ktoré založil v roku 1978 Daniel Miller. 

Mute Records bolo známe ako vydavateľstvo, ktoré ochotne uzavrelo zmluvu s postpunkovými umelcami, napríklad s britským avantgardným umelcom Frankom Toveyom (pseudonym Fad Gadget), skupinami Einstürzende Neubauten, Throbbing Gristle či Cabaret Voltaire. Keď sa na začiatku osemdesiatych rokov podarilo elektronickej hudbe dostať na prvé priečky hitparád v Spojenom kráľovstve, uzavrelo zmluvy aj s kapelami ako Depeche Mode a Erasure, ktoré používali nové technológie. Dostali tak šancu celkom zmeniť tanečnú hudbu na prelome osemdesiatych a deväťdesiatych rokov 20. storočia.

Vydavateľstvo znova zmenilo svoje zameranie na moderný indie rock a nadviazalo spoluprácu so skupinami ako napríklad Sonic Youth.

Mute sa stalo známym hlavne vďaka dlhoročnej spolupráci s Depeche Mode a Erasure. Ďalšími významnými umelcami, ktorí vydávajú svoju hudbu v Mute Records sú Moby, Nick Cave a Laibach.

Mute Records bolo prvé britské vydavateľstvo, ktoré malo svoju internetovú prezentáciu (nazvanú „Mute Liberation Technologies“). Tá začala ako BBS, potom sa z nej stali stránky telnetu a nakoniec webové stránky.

10. mája 2002 získalo Mute Records hudobné vydavateľstvo EMI a prakticky tak rozšírilo už existujúce licenčné zmluvy, ktoré malo Mute Records s Virgin Records viac ako 15 rokov. Výkonný riaditeľ Daniel Miller je zodpovedný za všetky globálne aktivity spoločnosti.

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálne webstránka
 Oficiálna webstránka Mute Germany

Mute Records
Britské hudobné vydavateľstvá
Uusikaupunki

Uusikaupunki () je mesto a obec vo fínsku v kraji Varsinais-Suomi. Leží na pobreží Botnického zálivu, približne 70 kilometrov severozápadne od Turku. K 31. októbru 2010 mala obec 15 878 obyvateľov. Rozloha obce je 1 932,72 kilometrov štvorcových, z čoho 1 430,16 km² zaberajú vodné plochy. Hustota obyvateľstva je 31,59 obyvateľov na kilometer štvorcový.

Dejiny 

V roku 1721 tu bola podpísaná Nyštadtská zmluva, ktorá ukončila Severnú vojnu medzi Švédskom a Ruskom a vďaka ktorej Rusko získalo Livónsko, Estónsko, Ingriu, Kexhol, časť Fínska a prístup k Baltskému moru.
Pôvodný názov hlavnej dediny, ktorá bola začlenená do Uusikaupunki, bolo Kalainen (prídavné meno, ktoré vo fínčine znamená „mať veľa rýb“). Obec vznikla ako trhovisko pre obyvateľov regiónu Vakka-Suomi. Mesto Uusikaupunki bolo založené v roku 1617 ako mesto s právami obchodu dekrétom švédskeho kráľa Gustáva II.
Do 19. storočia bolo Uusikaupunki významným obchodným a rybárskym prístavom a lodný priemysel sa tu udržal až do druhej polovice 20. storočia.

Rodáci 
 Robert Wilhelm Ekman – maliar
 B.H. Crusell – Bernhardt Crusell (1775-1834) – klarinetista a skladateľ
 Arvid Liljelund (1844-1899) – maliar
 Martti Simojoki – bývalý fínsky arcibiskup
 Ilmari Saarelainen – fínsky herec
 Kari Takko – hokejový brankár

Partnerské mestá 
  Antsla, Estónsko
  Haderslev, Dánsko	
  Velikij Novgorod, Rusko
  Sandefjord, Nórsko	
  Svätý Ondrej, Maďarsko
  Varberg, Švédsko

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 uusikaupunki.fi - oficiálne stránky

Zdroj 

Mestá vo Fínsku
Prístavné mestá Baltského mora
Hymna Afganistanu

Štátnou hymnou Afganistanu je od prevzatia moci nad krajinou Talibanom 19. augusta 2021 de facto pieseň Dā də bātorāno kor. Počas obdobia Afganskej islamskej republiky bola hymnou pieseň Sououd-e-Melli.

Text

Text po paštsky 
ساتو يې پۀ سرو وينو
دا د شهيدانو کور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

ستا کاڼي او بوټي ټول
مونږه ته لعلونه دي
وينه پرې توی شوې ده
سرۀ لکه گلونه دي

کلی څوک نيولای شي
دا دی د زمريانو کور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

تا به تل آزاد ساتو
څوچې وي ژوندون زمونږ
ستا تاريخ به ياد ساتو
څوچې وي ژوندون زمونږ

دې کښې به بازان اوسي
دا دی د بازانو کور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

ای گرانه وطن زما
ځار شمه لۀ تا نه زۀ
ای ښايسته چمن زما
ځار شمه لۀ تا نه زۀ

خلاص که لۀ انگرېز نه وو
شو د اورسانو گور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

ډېرۍ ککرۍ گوره
پاتي د روسانو شوې
شنډېدۀ هر يو دښمن
واړۀ ارزوگانې شوې

هرچا ته معلوم شولو
دا د افغانانو کور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

ساتو ئې پۀ سرو وينو
دا د شهيدانو کور
دا د باتورانو کور
دا د باتورانو کور

Prepis do latinky 
Sātu-ye pə sro wino
dā də šahidāno kor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Stā kāṇi aw boṭi ṭol
munga-ta laʿluna di
Wina pre toy-šəwe da
srə ləka guluna di

Kəlay tsok niwəlay ši
dā day də zmaryāno kor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Tā-ba təl āzād sātu
tsoče wi žwandun zamung
Stā tārix ba yād sātu
tsoče wi žwandun zamung

De-ke ba bāzān osi
dā day də bāzāno kor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Ay grāna watan zama
dzar šəma lə tā-na zə
Ay xaysta čaman zama
dzar šəma lə tā-na zə

Xlās ka lə Angrez-na wu
šu də Urusāno gor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Ḍerəy, kakarəy gora
pāti də Rusāno šwe
Šanḍedə haryəw dux̌man
wāṛə arzogāne šwe

Harčā-ta maʿlum šwəlo
dā də Afǧānāno kor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Sātu-ye pə sro wino
dā də šahidāno kor
Dā də bātorāno kor
dā də bātorāno kor

Štátne hymny
Afganistan
Ráztoka (prítok Rajčanky)

Ráztoka je horský potok v Rajeckej kotline na území okresu Žilina a je to pravostranný prítok Rajčanky.

Opis toku  
Pramení pod Reváňom () v Lúčanskej Malej Fatre v nadmorskej výške okolo . Priberá pravostranný prítok spod Kľaku a ľavostranný spod Fačkovského sedla a pokračuje severozápadným smerom popri ceste I/64. Ústi do Rajčanky pri Čičmianskom rázcestí v nadmorskej výške .

Referencie 

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Žilinskej kotline
Vodné toky v okrese Žilina
Insectorum sive Minimorum Animalium Theatrum

Insectorum sive Minimorum Animalium Theatrum je málo známa kniha z roku 1634. Jej autormi je viacero biológov a entomológov. Patrí k prvým entomologickým prácam na svete a v svojej dobe patrila medzi najlepšie práce tohto druhu. Vznikala desiatky rokov a na jej napísaní sa podieľalo viacero entomológov. Kniha a jej vznik má zložitú históriu. Za hlavného autora práce, ktorý knihu dokončil, ale bohužiaľ nevydal sa dnes pokladá Thomas Moffet. Práca pojednáva o hmyze a spoluautormi sú Conrad Gesner, Thomas Penny a sir Edward Wotton.

Kniha bola vydaná v Londýne vo vydavateľstve Thomas Cotes for Benjamin Allen. Rozmery knihy sú 295 x . Ide v podstate o prvú entomologickú knihu, ktorá bola vydaná v Anglicku. Práca obsahuje veľa ilustrácií hmyzu a väčšina z nich sa dá ešte i dnes podľa kresby dobre determinovať. Prvé vydanie knihy je písané v latinčine a používa ešte klasifikáciu hmyzu podľa Aristotela. Sú tu systematické analýzy návykov hmyzu, charakteristika prostredia, chov a hospodársky význam hmyzu. Autori tu spublikovali nové zásady a informácie v štúdiu bezstavovcov. 

V tejto kniha je o viacerých druhoch hmyzu písané vôbec po prvýkrát v histórii ľudstva. Jedným z týchto druhov motýľov je aj jasoň červenooký (Parnassius apollo Linnaeus, 1758), o ktorom boli prvýkrát v histórii práve tu publikované vôbec prvé informácie. 

Knihu začal písať už Conrad Gesner, ktorý ale zomrel v roku 1565. V práci zrejme ešte počas Gesnerovho života pokračoval jeho asistent Thomas Penny, ktorý ale prácu tiež nedokončil. Práca sa dostala ďalej k Edwardovi Wottonovi, ktorý pokračuje v práci, ale zomiera v roku 1555 a tiež prácu nedokončil. Na koniec sa dielo dostáva do rúk k Thomasovi Moffettovi, ktorý ale prácu podobne ako jeho predchodcovia – dokončil, ale nevydal (zomrel v roku 1604). Rukopis práce zostal v rodine Thomasa Moffetta po mnoho rokov, až lekárnik Darrell ho predal pánovi Theodoremu Mayernemu. Aby sa znížili náklady na tlač, tak v knihe sú viac drevoryty než drahšie medirytiny. Toto zaujímavé dielo vychádza až 30 rokov po smrti Thomasa Moffetta pravdepodobne vďaka sirovi Theodorovi Mayernemu, ktorý konečne prácu vydáva v roku 1634.

Externé zdroje 
 
 
 
 Theatre of Insects
 Online version of Insectorvm Sive Minimorum Animalivm Theatrvm from GDZ

Entomologické knihy
Knihy z 1634
Jozef Franzen

Jozef Franzen, RNDr., (* 6. február 1946) je slovenský šachový medzinárodný majster v praktickom šachu a medzinárodný veľmajster v korešpondenčnom šachu. 

Ten druhý titul získal v roku 1984. Majster Bratislavy 1978 a 1980, v r. 1978 aj majster Slovenska. Jeho hlavné úspechy však patria do korešpondenčného šachu. V 12. „ročníku“ majstrovstiev sveta, ktorý sa konal v období 1984 – 1991, obsadil 2. miesto a stal sa tak vicemajstrom sveta.  Po nástupe počítačov však tento druh šachu prestal pestovať a vrátil sa k praktickej hre, kde ešte stačil prekonať rating 2400.

Pochádza z Handlovej, predkovia boli až zo Škandinávie. Profesiou je geológ. Pôsobil ako riaditeľ sekcie geológie a prír. zdrojov Ministerstva životného prostredia. Venoval sa aj zásobám surovín na morskom dne. Je ženatý, má tri deti.

Stal sa držiteľom jedného kuriózneho rekordu. Ako uvádza J. Veselý, vo Franzenovej partii s Ivanom Hausnerom, Trnava (1982), súperi dali spolu 104 šachov, teda napadnutí kráľa.

Referencie

Literatúra 
 M. Nevrlý, J. Čomaj: Šachová Bratislava - Od Kempelena po Ftáčnika, Bratislava - Pressburg, Albert Marenčin Vydavateľstvo PT 2005
 J. Veselý: Negližé za šachovnicí, Šachové zpravodajství Hausner 1999.

Externé odkazy 
 Vývoj ratingu J. Franzena

Česko-slovenskí šachisti
Slovenskí šachisti
Medzihorský potok

Medzihorský potok je horský potok v Lúčanskej Malej Fatre na území okresu Žilina pri obci Poluvsie a Turie a je to pravostranný prítok Rajčanky.

Opis toku  
Potok pramení v Lúčanskej Malej Fatre pod Skalkou (), v nadmorskej výške okolo . Priberá niekoľko menších prítokov a pokračuje severozápadným smerom Medzihorskou dolinou popri chatovej oblasti. 

Ďalej sa stáča na sever, priberá pravostranný prítok spod Kozla, obteká Poluvsie a ako pomerne vodnatý potok ústi pri Slnečných skalách do Rajčanky v nadmorskej výške asi .

Referencie

Galéria

Iné projekty 

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Žilinskej kotline
Vodné toky v okrese Žilina
Majstrovstvá sveta v hokejbale

Majstrovstvá sveta v hokejbale je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v hokejbale, ktoré riadi Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Vzniklo v roku 1996, kedy sa v Bratislave konali prvé majstrovstvá sveta mužov. Prvý turnaj žien sa uskutočnil spolu s mužským turnajom v nemeckom Ratingene v roku 2007. Majstrovstvá sveta prebiehajú v dvojročných cykloch a od roku 2005 v dvoch výkonnostných divíziách. Najúspešnejšie sú kanadské družstvá. Mužské zvíťazilo 6-krát a ženské družstvo dokázalo zvíťaziť rovnako 6-krát.

Muži

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

Podrobnosti o účasti

Ženy

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

Podrobnosti o účasti

Pozri aj 
 Majstrovstvá Európy v hokejbale
 Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej hokejbalovej federácie

Zdroje 
 Majstrovstvá sveta mužov na stránke Medzinárodnej hokejbalovej federácie 
 Majstrovstvá sveta žien na stránke Medzinárodnej hokejbalovej federácie
Jane Russellová

Jane Russellová, rodným menom Ernestine Jane Geraldine Russell (* 21. jún 1921, Bemidji, Minnesota, USA – † 28. február 2011, Santa Maria, Kalifornia, USA) bola americká filmová herečka a sex symbol 40. a 50. rokov 20. storočia.

Mladosť a začiatok kariéry 
Bola jedinou dcérou Roya Williama Russella a Geraldine Jacobiovej, mala štyroch mladších bratov.

Rodičia pochádzali zo Severnej Dakoty. Traja z jej prarodičov sa narodili v Kanade, babička z otcovej strany pochádzala z Nemecka. Rodičia sa vzali v roku 1917. Otec bol bývalý nadporučík americkej armády poverený velením, matka bola bývalá kočovná herečka. V prvých rokoch manželstva žili rodičia v Edmontone v provincii Alberta v Kanade. Pred narodením dcéry sa matka dočasne presťahovala do Spojených štátov, aby jej zabezpečila americké občianstvo. Neskôr sa rodina presťahovala do San Fernando Valley v južnej Kalifornii. V roku 1930 žili v Burbanku, otec pracoval ako vedúci kancelárie v pobočke továrne na mydlá. 

Matka jej zabezpečila lekcie na hry klavír. Jane sa navyše okrem hudby zaujímala o ochotnícke divadlo a účinkovala v predstaveniach Van Nuysovej strednej školy. Najskôr chcela byť dizajnérkou, po otcovej smrti sa rozhodla pracovať ako recepčná. Pôsobila tiež ako fotomodelka a na matkino želanie študovala dramatické herectvo. Hrala s divadlom Maxa Reinhardta a so slávnou ruskou herečkou Mariou Ouspenskou . 

V roku 1940 podpísala sedemročnú zmluvu s filmovým magnátom Howardom Hughesom a debutovala vo filme Zločinec (1943), príbehu o Billy Kidovi, ktorý ukazoval jej zmyselnú postavu. Hoci bol film dokončený v roku 1941, na plátnach sa v obmedzenej miere objavil až o dva roky neskôr. Potom nastali problémy s cenzúrou pre spôsob, akým vo filme ukazovala svoj bohatý výstrih. V roku 1946 film konečne prešiel cenzúrou a bol uvedený do kín. Počas tohto obdobia sa stala slávnou osobou.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Modelky USA
Hollywoodsky chodník slávy
Osobnosti z Minnesoty
Keith Moon

Keith John Moon (* 23. august 1946, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo – † 7. september 1978, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo) bol anglický rockový bubeník, známy predovšetkým vďaka svojej inovatívnej hre na bicie a pôsobenie v britskej kapele The Who.

Posmrtne bol uvedený do Rock n rollovej siene slávy v roku 1990 spolu s The Who.

Externé odkazy 
 The Who Forum: Includes Keith Moon news,views and discussion
 The Who („Towser“) TV: Online Webcasts, including Moon footage
 Profil Keitha Moona 

Anglickí rockoví bubeníci
Osobnosti z Londýna
The Who
Fiala

Priezvisko Fiala nosilo viacero osôb:
 David Fiala – český pornoherec
 Ivan Fiala – slovenský horolezec a tréner
 Jakub Fiala – slovenský básnik, dramatik, pedagóg
 Zdeněk Fiala – český historik

Pozri tiež 
 3695 Fiala
Jaguar E-Type

Jaguar E-Type (alebo v USA XK-E) je britský športový automobil, ktorý vyrábala automobilka Jaguar Cars v rokoch 1961 až 1975. Je kombináciou pekného vzhľadu, vysokého výkonu, konkurencieschopnej ceny čím sa stal základom pre motorizmus 60-tych rokov. Veľkým úspechom pre Jaguar bolo viac ako 70,000 predaných kusov modelu E-Type.

V marci 2008 ho časopis The Daily Telegraph umiestnil na 1. miesto v kategórii "100 najkrajších automobilov" všetkých čias. V roku 2004 ho magazín Sports Car International zaradil na 1. mesto v kategórii Top Sport Cars 1960s.

Prehľad 
E-Type bol pôvodne navrhnutý pre verejnosť ako grand tourer ako 2-sedadlové kupé a ako kabriolet. Verzia 2+2 s predĺženým rázvorom sa začal predávať o niekoľko rokov neskôr.

Pri jeho premiére vyhlásil Enzo Ferrari, že je to „najkrajšie auto všetkých čias“.

Tento model sa vyrábal v 3 verziách, ktoré sú dnes všeobecne známe ako „Series 1“, „Series 2“ a „Series 3“. Prechodná séria medzi Series 1 a Series 2 je neoficiálne známa ako "„Series 1½“.

Okrem toho, bolo vyrábaných aj niekoľko limitovaných edícií:
 „Lightweight' E-Type“, ktorý bol zrejme určený ako ďalší typ modelu D-Type. Jaguar plánoval vyrobiť 18 kusov, ale nakoniec bol údajne vyrobený len tucet. Z nich je známe, že jeden kus bol zničený a ďalšie dva boli prerobené na kupé verziu.
  „Low Drag Coupé“ vznikol jeden kus, ktorý bol nakoniec predaný pretekárovi Jaguaru.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informácie o automobile Jaguar XKE

E-Type
Športové automobily
Automobily so zadným náhonom