joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Raphaël Lenglet

Raphaël Lenglet (* 21. október 1976, Metz, Francúzsko) je francúzsky herec známy najmä vďaka rolám vo francúzskych policajných televíznych seriáloch. V seriáli Les Bleus hraje nováčika v policajnom zbore, Alexa Morena. Naopak v seriáli Candice Renoirová, ktorý môžu poznať slovenskí diváci z vysielania RTVS hrá Kapitána Antoina Dumasa. Tiež je známy vďaka role Guilliauma vo francúzskom horore High Lane z roku 2009.

Biografia 
Raphaël Lenglet vyrastal v regióne Pikardia. Neskôr, ako 19-ročný, sa ho rozhodol opustiť, aby študoval divadelné herectvo v Paríži. V očiach verejnosti sa zviditeľnil potom čo ztvárnil rolu Alexa Morena v seriáli Les Bleus. Od roku 2013 hraje po boku Cécile Boisovej Kapitána Antoina Dumasa v seriáli Candice    Renoirová na televíznej stanici France 2.

Divadlo 

 2007 Les Couteaux dans le dos
 2008 Open Bed

Filmy a seriály 

 2000 Là-bas... mon pays (mladý Issam)
 2002 Génération start-up
 2003 Caméra Café (Dimitri Kovalski)
 2003 Les Marines perdus
 2004 Central nuit (Mario)
 2006 L'État de Grace (Lionel)
 2006 – 2010 Les Bleus (Alex Moreno)
 2007 J'ai plein de projets
 2008 Home Sweet Home (Ladrun)
 2009 High Lane (Guillaume)
 2011 10 jours pour s'aimer (Greg)
 2011 Ni vu, ni connu (Florian Camus)
 2011 Le sang de la vigne (Gautier)
 2012 Mince alors! (Yussuf)
 2012 Vive la colo! (Driss)
 2013 – súčasnosť Candice Renoirová / Candice Renoir (Antoine Dumas)
 2014 La liste de mes envies (Hervé Meunier)
 2016 Elle (Ralph)

Referencie 

Francúzski herci
Osobnosti z Metz
Jarabina vtáčia moravská

Jarabina vtáčia moravská (alebo Jarabina sladkoplodá moravská,  ) je jedlá mutácia jarabiny vtáčej, dosahujúca výšku 10 až 15 metrov. Pre vysoký obsah cukrov a vitamínov v plode sa nazýva aj citrónovník severu. Niekde sa môžeme stretnúť aj s označením sladká jarabina či veľkoplodá jarabina.

Opis 

Je to vysoký strom, dosahujúci niekedy výšku aj 15 metrov. Od jarabiny vtáčej sa líši tým, že má zúbkovanie len na prednej časti listu, zvyšok je hladký. Plody sú stredne veľké oranžové až červené malvičky. Kvety sú belavé, usporiadané v chocholíkových metlinách. Sú obojpohlavné. Vrúbľuje sa na semenáč jarabiny vtáčej.

Využitie plodov 

Používa sa najmä v domácnostiach a potravinárskom priemysle. Plody sú vhodné ako aj na priami konzum, tak aj na sušenie. Vyrábajú sa znej džemy, sirupy, plnky, bombóny a likéry. Neobrané plody poslúžia v zime vtáctvu.

Zloženie 

Plody jarabiny sú bohaté najmä na vitamín C. Obsahujú ale aj veľa minerálov, napr.: flavonoidy, železo, vápnik a jód.

Referencie 

Ružovité
Ladislav Šášky

PhDr. Ladislav Šášky (* 30. január 1926, Divín – † 11. február 1994) bol slovenský historik umenia, pamiatkár, múzejník, cirkevný historik, pedagóg.

Zo života 
V roku 1952 ukončil štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave na Katedre dejín výtvarného umenia FiF UK v Bratislave, získal doktorát filozofie. Napísal doktorandskú dizertačnú prácu s názvom Klasicistická architektúra na Slovensku

Dielo 
 Sprievodca po pamiatkach Bratislavy, 1964, Osveta Bratislava.
 Kremnica, 1968, edícia: Umeleckohistorické pamiatky na Slovensku, Šport, Bratislava.
 Héró a Leandros - Tapisérie Primaciálneho paláca v Bratislave, spoluator: Borodáč, Ladislav, 1976, Pallas
 Kamenná krása našich miest, 1981, Osveta, ISBN 70-034-81.
 Bratislavské rokoko, 1982, Tatran
 Umenie Slovenska, 1988, Tatran, podtitul: Obrazový sprievodca po pamiatkach.
 Svätý Vojtech, 1991, spoluator: Anton Bagin, Orion (2 vyd., 1997, Spolok svätého Vojtecha, ISBN 80-7162-183-8)
 Bratislava - Mesto na Dunaji, 1992, Smena

Články 
 Kremnica, Pamiatky a múzeá, č. 2, 1956, roč. V,
 rozbor umeleckej činnosti Andreja Stollmanna, spoluator: Karol Stollmann, Zborník Slovenského národného múzea č. 68 – História č. 14, s.  249-278, 1974 
 Z minulosti Divína a jeho pamiatok, spoluautor Mikuláš Mózer, Vlastivedný časopis, č. 3/1970 
 Návrh na morový stĺp v Kremnici, Zborník Slovenského  národného  múzea, 1987, História  27, ročník.  LXXXI.

Filmografia 
 Kamenná kronika Bratislavy, 1960, réžia, námet ascenár: Pavel Miškuv, odborná spolupráca: Ladislav Šášky .

Rodina 
S manželkou Annou mali tri deti, Miroslava, Mariannu a Stanislava .

Ocenenia 
 Cena Alžbety Güntherovej-Mayerovej, Pamiatkár roka 2012, in memoriam za celoživotné dielo a mimoriadny prínos v oblasti ochrany pamiatkového fondu Slovenskej republiky, 2012

Literatúra 
  PhDr. Šáškyová, Marianna : Ladislav Šášky, z edície Medailóny, Slovenské národné múzeum, 1997

Referencie

Externé odkazy 
 L. Šášky bol uznávanou osobnosťou mnohých oblastí kultúry a umenia, skolskyservis.teraz.sk
 Ladislav Šášky (1926–1994), heritage-route.eu

Slovenskí historici
Cirkevní historici
Slovenskí pedagógovia
Maria Sibylla Merianová

Maria Sibylla Merianová (* 2. apríl 1647, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko† 13. január 1717, Amsterdam, Holandsko) bola nemecko-švajčiarska maliarka a entomologička. Preslávila sa kresbami rastlín a hmyzu.

Životopis 

Jej otcom bol švajčiarsky medorytec a vydavateľ Matthäus Merian, ktorý zomrel keď Márii boli tri roky. Po jeho smrti sa jej matka v roku 1651 znovu vydala za maliara Jacoba Marella, ktorý potom učil nevlastnú dcéru maľovať. 

Už ako malú ju fascinoval svet rastlín a hmyzu. Tajne hmyz zbierala a mala aj vlastný herbár, čo nebolo vtedy u dievčat obvyklé. Začala podľa svojich zbierok maľovať obrázky. Dlho len ako súkromnú zábavku, ale v 28 rokoch vydala svoj prvý herbár Neues Blumenbuch tlačou. Nasledovala kniha Der Raupen Wunderbar Verwandelung und sonderbare Blumennahrung (Nádherný prerod húseníc a ich zvláštne kvetinová potrava), ktorým vstúpila už aj na pole vedy, a ktorý tiež bohato ilustrovala. 

Mala dcéru Johannu Helenu, ktorá sa vydala za obchodníka Jacoba Herolta. Ten čulo obchodoval s holandskými kolóniami v Suriname, a vďaka tomu sa do Surinamu dostala roku 1699, vo svojich päťdesiatich troch rokoch, aj Maria Sibylla. V Suriname dva roky študovala miestny hmyz a rastliny. Vďaka tomu vydala knihu Metamorphosis Insectorum Surinamensium (Metamorfózy surinamského hmyzu), ktorá z nej urobila jedného z najslávnejších entomológov svojej doby. Do Európy sa musela vrátiť, keď sa nakazila maláriou.

Jej výtvarné dielo bolo docenené a znovu objavené vo 20. storočí. Jej portrét bol na nemeckej pätsťomarkovej bankovke.

Galéria

Referencie

Literatúra 
 Helmut Kaiser: Maria Sibylla Merian: Eine Biografia. Artemis & amp; Winkler, Düsseldorf 2001, ISBN 3-538-07051-2

Iné projekty

Externé odkazy 
 Portrét na Artmuseum.cz
 Heslo v encyklopédii Britannica
 Profil na stránkach National Museum of Women in Arts

Zdroj 

Nemeckí maliari
Nemeckí entomológovia
Nemeckí botanici
Nemeckí ilustrátori
Švajčiarski maliari
Švajčiarski entomológovia
Švajčiarski botanici
Ilustrátori
Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
Predseda Snemovne reprezentantov Spojených štátov

Predseda Snemovne reprezentantov Spojených štátov (angl. Speaker of the United States House of Representatives, alebo iba Speaker of the House) je predsedajúci člen Snemovne reprezentantov (dolnej komory Kongresu).

Tento úrad vznikol v roku 1789 článkom I, odsekom 2 Ústavy Spojených štátov. Predseda Snemovne je podľa ústavy druhou osobou, ktorá nahrádza prezidenta v prípade, že je neschopný vykonávať svoj úrad. Predseda Snemovne nedohliada na bežné jednania Snemovne, jeho úloha je viacmenej administratívna.

Od 29. októbra 2015 do 3. januára 2019 bol predsedom 113. zasadania Snemovne republikán Paul Ryan, ktorý však nekandidoval na ďalšie funkčné obdobie. Následne sa 52. predsedkyňou Snemovne reprezentantov opätovne stala demokratka Nancy Pelosiová.

Dejiny 
Prvým predsedom Snemovne reprezentantov Kongresu USA bol Frederick Muhlenberg, ktorý bol do tejto funkcie zvolený 1. apríla 1789 na 2-ročné funkčné obdobie.

4. januára 2007, na ustanovujúcom zasadnutí 110. Kongresu USA sa prvou ženou na čele Snemovne reprezentantov stala demokratka Nancy Pelosiová.

Funkcia 
Predseda Snemovne reprezentantov je ceremoniálne najvyššie postaveným predstaviteľom legislatívnej vetvy vlády USA. V prípade smrti prezidenta a viceprezidenta USA sa prezidentom stáva práve predseda Snemovne reprezentantov. K naplneniu tejto línie nástupníctva ustanovenej zákonom z roku 1947 však nikdy v dejinách nedošlo.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 List of Speakers of the House 
 Speaker of the House 
 Valerie Heitshusen: Electing the Speaker of the House of Representatives. Frequently Asked Questions 
 Valerie Heitshusen: The Speaker of the House. House Officer, Party Leader, and Representative 
 Speakers of the House. Elections, 1913–2019 
 "Capitol Questions" 

Kongres Spojených štátov
Salaka

Salaka je tropické ovocie, plod salaky jedlej (Salacca zalacca), palmy pochádzajúce pôvodne z juhozápadnej Jávy a južnej Sumatry. Vplyvom pestovania je rozšírená aj v iných častiach juhovýchodnej Ázie. Plody sú v zahraničí známe tiež pod názvami snakefruit, hadie ovocie, hadie vajcia alebo hadie figy. V súčasnosti je pestovaná predovšetkým v Indonézii, Malajzii a Thajsku. 

Listy dorastajú do dĺžky šiestich metrov, stopky s dĺžkou až dva metre sú opatrené tŕňmi s dĺžkou do 15 cm. Rastline vyhovuje polotieň, bývajú teda vysadené pod vysokými stromami. Salaka vyžaduje celoročnú teplotu nad 20 °C, pri teplote pod 16 °C rastliny hynú. 

Plody o veľkosti figy rastú pri zemi, ich šupka pripomína hadiu kožu. Majú škridlicovito usporiadané šupiny z oplodia. Koža sa lúpe od špičky, jemné výstupky môžu byť trochu ostré. Existujú odrody s rozličnou konzistenciou, plody chuťovo pripomínajú banán, jahody, alebo ananás. Salaka sa vyznačuje svojou trvanlivosťou, preto býval obľúbeným jedlom napr. na pútnických cestách.

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 http://tropik.cz/cms.php?id_cms=113 
 http://www.naturespride.eu/our-products/product-detail/salak/ 
 http://hubpages.com/travel/popular-tropical-fruits-of-malaysia 
 http://exoticke-ovoce.coajak.cz/home/salak/salak-popis.htm

Zdroj 

Tropické ovocie
Čchang-e 5

Čchang-e 5 (; ; ) je čínska robotická mesačná prieskumná misia, pozostávajúca z pristávacej sondy a návratovej sondy so vzorkami. Nosná raketa Dlhý pochod 5 so sondou odštartovala 23. novembra 2020 o 20:30 UTC z kozmodrómu Wen-čchang.

Pristávací modul 1. decembra 2020 o 15:11 UTC úspešne pristál na povrchu Mesiaca pri osamotenom komplexe lunárnych dómov Mons Rümker v Oceáne búrok (Oceanus Procellarum) a v priebehu ďalších hodín by mal by začať so zberom vzoriek tamojšieho regolitu, ktoré budú následne vynesené späť k orbiteru. Pristátie návratovej kapsuly so vzorkami na Zemi je naplánované na 16.17. decembra.

Štart bol pôvodne plánovaný na december 2019, bol však odložený pre zlyhanie rakety Dlhý pochod 5 v roku 2017. Čchang-e 5 je prvou čínskou návratovou misiou, ktorej cieľom je návrat na Zem s aspoň 2 kilogramami vzoriek lunárnej pôdy a horniny. Rovnako ako jeho predchodcovia, sonda je pomenovaná po čínskej bohyni mesiaca Chang'e. Predchádzajúca mesačná misia s odberom vzoriek a ich návratom na Zem bola Luna 24 v roku 1976.

Profil misie
Pristátie v severozápadnej oblasti Mesiaca, oblasť odberu vzoriek je Mons Rümker v Oceanus Procellarum.

Misia sa skladá zo štyroch modulov: lander zhromaždí asi 2 kg vzoriek z hĺbky 2 m pod povrchom a umiestni ich do vzostupnej sondy, ktoré odletí na lunárnu obežnú dráhu, kde vykoná automatické stretnutie a dokovanie s orbiterom, ktorý presunie vzorky do návratovej kapsule pre dopravu na Zem.

Užitočné zaťaženie 
Lander nesie pozemné kamery, panoramatickú kameru, minerálny spektrometer, analytický prístroj na analýzu zemného plynu, analytický prístroj pre zloženie pôdy, odberový prierezový teplotný detektor a radar prenikajúci do zeme. Na získanie vzoriek je vybavený robotickým ramenom, rotačno-nárazovým vrtákom, lopatkou na odber vzoriek a separačnými trubicami na izoláciu jednotlivých vzoriek.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Čína míří k odběru vzorků z Měsíce – článok Vladimíra Wagnera na serveri OSEL.cz

Program Čchang-e
Mesačné sondy
Kozmonautika v 2020
Bernard Katz

Sir Bernard Katz (* 26. marec 1911, Lipsko, Nemecko† 20. apríl 2003, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol nemecko-britsko-austrálsky lekár a biofyzik.

V roku 1970 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu. Cena bola udelená za prácu o neurotransmiteroch a spolu s ním ju získali tiež Julius Axelrod a Ulf von Euler.

Narodil sa v Lipsku do židovskej rodiny ruského pôvodu. Na miestnej univerzite vyštudoval v roku 1934 medicínu a v roku 1935 utiekol pred nacistami do Británie. Doktorát získal roku 1938 na University College London (UCL), kde ho spočiatku viedol Archibald Hill. Potom pôsobil v Austrálii a počas druhej svetovej vojny sa zúčastnil vojny v Tichomorí. Austrálske občianstvo získal v roku 1941. Po návrate do Anglicka sa stal v roku 1952 profesorom na UCL a členom Kráľovskej spoločnosti. V roku 1969 bol povýšený do šľachtického stavu. Na odpočinok odišiel roku 1978.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Leipzigs Nobelpreisträger für Medizin Sir Bernard Katz
 Sir Bernard Katz aus Leipzig - 100. Geburtstag 2011
 Sir Bernard Katz Biography
 Guardian Obituary
 Australian Neuroscience Society Obituary
 Sabbatini, R.M.E.: Neurons and synapses. The history of its discovery IV. Chemical transmission
 Physiology Online, PhysiologyNews, Issue 52, Autumn 2003
 Bernard Katz: "An autobiographical sketch"

Zdroj 

Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Austrálski nositelia Nobelovej ceny
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Britskí nositelia Nobelovej ceny
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Nemeckí biológovia
Britskí biochemici
Nemeckí biochemici
Fyziológovia
Britskí univerzitní profesori
Britskí lekári
Britskí biológovia
Austrálski biológovia
Držitelia Copleyovej medaily
Britskí fyziológovia
Osobnosti z Lipska
Mary Barrová

Mary Barrová (neprechýlene Mary Barra, rod. Mary Teresa Mäkeläová, ; * 24. december 1961, Royal Oak, Michigan, USA) je americká inžinierka a manažérka, predsedníčka a výkonná riaditeľka spoločnosti General Motors.

Životopis 
Obaja jej rodičia sú fínskeho pôvodu. Absolvovala Waterford Mott High School. V automobilovom priemysle začala pracovať v 18 rokoch ako kotrolorka blatníkov a kapôt, aby si zarobila na školné.

Absolvovala General Motors Institute (dnes Kettering University), kde získala bakalársky titul z elektrotechniky. Potom na postgraduálne štipendium od General Motors absolvovala Stanford University, kde v roku 1990 získala titul MBA.

Kariéra 
Pre General Motors začala pracovať v roku 1980 v 18 rokoch ako spolupracujúca študentka a neskôr zastávala rôzne inžinierske a administratívne pozície vrátane vedenia továrne Detroit / Hamtramck Assembly.

V januári 2008 sa stala viceprezidentkou pre globálne strojárstvo a v júli 2009 viceprezidentkou pre globálne ľudské zdroje. V januári 2011 bola vymenovaná výkonnou viceprezidentkou globálneho vývoja produktov. V auguste 2011 bola táto pozícia rozšírená o zodpovednosť za globálny nákupný a dodávateľský reťazec.

V januári 2014 sa stala výkonnou riaditeľkou General Motors.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Annus horribilis » pour Mary Barra chez GM
 La PDG de General Motors gagne 60% de plus que son prédécesseur
 La patronne de General Motors, Mary Barra, touchera plus que son précédesseur 
  General Motors nomme à sa tête une femme du sérail
 New G.M. Chief Is Company Woman, Born to It 
 Mary Barra. Die erste Frau an der Spitze von General Motors 
 GM : Mary Barra nouvelle patronne, une première
 Mary Barra prend la barre de General Motors
 General Motors dirigé par une femme ?
 G.M. Names New Leader for Global Development

Zdroj 

Riaditelia
Podnikatelia USA
Manažéri
Absolventi Stanford University
Osobnosti z Michiganu
Julien Green

Julien Green (* 6. september 1900, Paríž, Francúzsko† 13. august 1998, Paríž) bol francúzsko-americko spisovateľ preslávený svojimi psychologickými románmi. Cenených je tiež osemnásť zväzkov jeho denníkov a úvah, ktoré písal od roku 1926 až do smrti.

Životopis 
Narodil sa vo Francúzsku americkým rodičom (otec bol obchodným agentom v Paríži), ktorí obaja pochádzali z amerického juhu (otec z Virgínie, matka z Georgie). Vo Francúzsku prežil väčšinu života, zžil sa s francúzskym kultúrnym prostredím a svoje diela písal vo francúzštine. Napriek tomu si až do smrti ponechal americké občianstvo, pod vplyvom svojej matky sa označoval za južana a hlásil sa k odkazu južanskej Konfederácie.

Detstvo prežil vo Francúzsku. Za prvej svetovej vojny slúžil vo francúzskej armáde, po vojne študoval na University of Virginia, kde potom krátko učil. Roku 1922 sa vrátil do Francúzska, ale za druhej svetovej vojny slúžil v americkej armáde a po vojne zostal vo Francúzsku. Písal romány, tiež z predvojnového amerického juhu, ďalej eseje, divadelnú hru a desať zväzkov veľmi cenených denníkov. Roku 1970 získal literárnu cenu Francúzskej akadémie a o rok neskôr bol zvolený jej členom ako prvý Američan po rodičoch. Zobrané spisy vyšli v rokoch 1954 – 1965 v desiatich zväzkoch.

Pochádzal z episkopálnej rodiny, ale roku 1916 konvertoval ku katolíctvu. Neskôr sa vrátil k protestantstvu, ale roku 1939 znova prestúpil na katolicizmus. Celý život vnútorne bojoval so svojou homosexualitou, kvôli svojej náboženskej viere sa nakoniec rozhodol pre celibát.

Zomrel v Paríži, na vlastné prianie však bol pochovaný v kostole sv. Egida v rakúskom Klagenfurte, a to kvôli neďalekej soche Panny Márie, ku ktorej mal osobný vzťah.

Z diela 
 Mont-Cinere (1926)
 Adrienne MESURE (1927)
 Leviathan (1929)
 Si j'étais vous (1947; Keby som bol ty),
 Moira (1950)
 Chaque homme dans sa nuit (1960; Každý vo svojej noci)
 L'Autre (1971; Ten druhý)
 Les pays lointains (1987; Daleké krajina)

Preklady 
 Adriena Mesuratová. Bratislava: Slovenčský spisovateľ 1975
 Brat František. Brno: Cesta 2001
 Každý vo svojej noci. Praha: Mladá fronta 1970
 Leviatan. Bratislava: Tatran 1972
 Mont-Cinere. Praha: Odeon 1988
 Varuna. Praha: Vyšehrad 1970
 Vzdušné zámky. Praha: Odeon 1976
 Vzbura Adrieny Mesuratové. Praha: Melantrich 1932
 Zajtrajšok sa nekoná. Praha: Dilia 1994 (divadelná hra)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Julien Green (1900–1998)
 Julian Green's Spirituality of Writing
 Julian Green: Modern Gothic
 Newbury, Anthony H. Julien Green: Religion and Sensuality
 Wildgen, Julien Green
 The Motive of Self-Discovery in Julien Green

Zdroj 

Spisovatelia USA
Francúzski spisovatelia
Členovia Francúzskej akadémie
Osobnosti z Paríža
Ferdinand de Lesseps

Ferdinand Marie Vicomt de Lesseps (* 19. november 1805, Versailles, Francúzsko† 7. december 1894, Guilly) bol francúzsky diplomat a podnikateľ. Preslávil sa vybudovaním Suezského prieplavu.

Životopis 
v roku 1825 bol menovaný konzulom v Lisabone, v roku 1827 v Tunise a od roku 1832 bol konzulom v Alexandrii.

V roku 1854 založil Všeobecnú spoločnosť pre Suezský námornej prieplav. Rakúskemu odborníkovi Aloisovi Negrellimu zadal vypracovanie projektu. V roku 1856 sa stal konzulom v Káhire a získal koncesiu na stavbu prieplavu od egyptského miestokráľa Saída Pašu. 

Prilákal rad investorov z celého sveta a zhromaždil značné finančné prostriedky. Kanál bol otvorený po 11 rokoch stavby v roku 1869. Stal sa z neho slávny a bohatý muž. V roku 1879 bol zvolený za čestného člena American Academy of Arts and Sciences.Mohol sa uchýliť do ústrania a užívať si starobu. Opak bol pravdou. Vo veku 75 rokoch zahájil projekt spojenia Tichého a Atlantického oceánu v Paname.

V roku 1880 začala stavba Panamského prieplavu podľa de Lessepsových plánov na úrovni morskej hladiny. Obrovské problémy znemožňovali výstavbu podľa pôvodnej koncepcie. Išlo najmä o veľké zosuvy pôdy po tropických dažďoch a epidémiu malárie (spôsobenú komármi) na ktorú umieralo veľa robotníkov. O deväť rokov neskôr, v roku 1889, skončil francúzsky projekt v Paname neúspechom a finančným krachom. Prieplav dokončili až neskôr Američania, ktorí zvolili variant so stavidlami.

Fotogaléria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ferdinand de Lesseps (1887). Recollections of forty years. Volume 1. Volume 2. From Internet Archive.
 The de Lesseps Family

 Ferdinand de Lesseps

Zdroj 

Francúzski podnikatelia
Členovia Francúzskej akadémie
Členovia Francúzskej akadémie vied
Osobnosti pochované na Père-Lachaise
Lisa Vittozziová

Lisa Vittozziová (; * 4. február 1995, Pieve di Cadore, Taliansko) je talianska biatloniska, bronzová medalistka zo zmiešanej štafety na Zimných olympijských hrách 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu, bronzová medailistka z Majstrovstiev sveta v rokoch 2015 a 2019 a viacnásobná medailistka z juniorských majstrovstiev.

V Svetovom pohári vyhrala dva individuálne preteky, šprint a stíhacie preteky v nemeckom Oberhofe v sezóne 2018/2019. Taktiež sa podieľala na víťazstve talianskej ženskej štafety v pretekoch v rakúskom Hochfilzene v sezónach 2015/2016 a 2018/2019. Pričinila sa aj o víťazstvo talianska v pretekoch zmiešaných štafiet vo fínskom Kontiolahti v sezóne 2017/2018.

Výsledky

Olympijské hry a majstrovstvá sveta

Svetový pohár

Pódiové umiestnenia

Individuálne víťazstvá 

Aktualizované 24. marca 2019. Všetky výsledky sú z Medzinárodnej biatlonovej únie.

Referencie 

Narodenia 4. februára
Narodenia v 1995
Taliani
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2018
Biatlonisti podľa štátu
Sauli Niinistö

Sauli Väinämö Niinistö (* 24. august 1948, Salo) je fínsky prezident a politik zo Strany národnej koalície. Počas vlády premiéra Paava Lipponena bol ministrom spravodlivosti, financií a podpredsedom vlády. V roku 2006 sa zúčastnil prezidentských volieb vo Fínsku, kde v druhom kole prehral s Tarjou Halonenovou. Do prezidentských volieb kandidoval druhýkrát v roku 2012, kde vyhral s 62,6% hlasov proti Pekka Haavistovi. Do úradu prezidenta oficiálne nastúpil 1. marca 2012 ako 12. v poradí. V januári roku 2018 svoj mandát obhájil, keď vyhral už v prvom kole volieb.

Od roku 2009 do zvolenia prezidentom krajiny stál na čele Fínskeho futbalového zväzu.

Kariéra 
Sauli Niinistö pôsobil v rokoch 1977-1992 v komunálnej politike v meste Salo. Do parlamentu bol zvolený vo voľbách v roku 1987. V roku 1994 sa stal predsedom Národnej koaličnej strany a o rok neskôr podpredsedom vlády a ministrom spravodlivosti. Po ekonomickej depresii v roku 1996 prevzal úrad ministra financií, na ktorý vtedajší minister Iiro Viinanen rezignoval. Túto funkciu zastával Niinistö až do roku 2003, kedy odišiel z parlamentu a stal sa vicepredsedom Európskej investičnej banky v Luxembursku.

V roku 2006 sa zúčastnil prezidentských volieb vo Fínsku. V prvom kole získal 24,1% hlasov, a postúpil tak do druhého kola s Tarjou Halonenovou, kde dostal 48,2% hlasov a tesne prehral.  Toho istého roku oznámil svoju kandidatúru do parlamentných volieb v roku 2007. Tu obdržal 60 563 hlasov, čo bol najväčší počet hlasov, ktorý sa kedy podarilo v parlamentných voľbách získať.

V roku 2012 opäť kandidoval do prezidentských volieb. S 37% hlasov vyhral 22. januára prvé kolo volieb a dostal sa tak do druhého kola spolu s Pekka Haavistom. Druhé kolo volieb sa konalo 5. februára a Niinistö tu zvíťazil s 62,6% hlasov.

Prezidentský post obhájil aj pri voľbách v roku 2018, kedy sa ziskom 62,7% hlasov zvíťazil už v prvom kole. Jeho hlavný vyzývateľ, ktorým bol opäť Pekka Haavisto, obdržal len 12,4% hlasov.

Osobný život 
Vyštudoval právo na Univerzite v Turku a pred vstupom do politiky pracoval ako právnik. Roku 1974 si vzal za ženu Marju-Leena ãlánku, ktorá neskôr v roku 1995 zomrela pri autonehode. Má s ňou dvoch synov, Nuuttiho (nar. 1975) a Matiasa (nar. 1980). Počas svojho pôsobenia ministra sa zblížil s opozičnou političkou Tanjou Karpela, Miss Fínska a neskoršie ministerkou kultúry. V roku 2003 oznámili svoje zasnúbenie, avšak o rok neskôr bolo zrušené. Roku 2009 sa oženil s o tridsať rokov mladšou Jenni Haukio. Vo februári 2018 sa stal trojnásobným otcom, keď mu manželka Jenni porodila syna,ktorý dostal meno Aaro Veli Väinämö.

Jeho synovcom je Ville Niinistö, niekdajší predseda Zeleného zväzu a minister životného prostredia v rokoch 2011-2014.

Sauli Niinistö je tiež jedným z preživších zemetrasenia a cunami v Indickom oceáne 2004.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky

Zdroj 

Prezidenti Fínska
Václav Dudl

Václav Dudl (* 22. september 1999, Hořovice) je český futbalista hrajúci za český klub Sparta Praha.

Klubová kariéra

Sparta Praha 
Za pražskú Spartu debutoval 16. októbra 2016 pri víťazstve  proti Jihlave vo veku 17 rokov a 24 dní.

Trnava 
V zime 2019 Dudl odišiel zo Sparty na hosťovanie do trnavského Spartaka. Po sezóne sa vrátil naspäť do Sparty.

Referencie

Externé odkazy 
Václav Dudl - Soccerway
Václav Dudl - oficiálna stránka Sparty Praha

Zdroj 

Českí futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči AC Sparta Praha
Hráči FC Spartak Trnava
Dávid Leško

Dávid Leško (* 4. jún 1988, Prešov, Slovensko) je slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FC Košice.

Klubová kariéra

Prešov 
Leško začal svoju kariéru v Prešove, kde sa postupne z mládežníckych kategórií prepracoval na hráča A-tímu. Hosťoval v Humennom, Rimavskej Sobote a Šarišských Michaľanoch.

Senica 
V roku 2016 prestúpil do Senice, kde debutoval 27. februára 2016 v zápase proti Podbrezovej (prehra ). Za Senicu dokázal v 14 zápasoch streliť len 2 góly a v lete sa vrátil naspäť do Prešova. V Prešove hral Fortuna ligu, do ktorej Prešov postúpil počas jeho pôsobenia v Senici. V 29 zápasoch zaznamenal 2 góly.

Podbrezová 
V lete 2017 prestúpil do Podbrezovej, kde momentálne pôsobí. Vo svojej prvej sezóne v klube strelil v 28 zápasoch 4 góly.

V sezóne 2018/2019 odohral 17 zápasov a dal 7 gólov. Presadil sa proti Trnave (domáca výhra ), Senici (hosťujúca remíza ), Nitre (domáca výhra ), Trenčínu dal 2 góly (domáca výhra ), podobne aj Senici (domáca prehra ).

Referencie

Externé odkazy 
Dávid Leško - oficiálna stránka Podbrezovej
Dávid Leško - Transfermarkt
Dávid Leško - Soccerway

Slovenskí futbalisti
Futbaloví stredopoliari
Hráči FO ŽP Šport Podbrezová
Hráči 1. FC Tatran Prešov
Hráči 1. HFC Humenné
Hráči FK Senica
Osobnosti z Prešova
Ian Khama

Seretse Khama Ian Khama (* 27. február 1953 Chertsey, Spojené kráľovstvo) je botswanský politik, ktorý zastával od roku 2008 do roku 2018 úrad prezidenta republiky. Súčasne zastával tiež funkciu premiéra krajiny a predsedu Botswanskej demokratickej strany. Má vojenskú hodnosť generálporučíka.

Jeho otcom bol prvý prezident nezávislej Botswany Sir Seretse Khama, pochádzajúci z rodu náčelníkov kmeňa Mangwato, a matkou biela Angličanka Ruth Williamsová. Vyštudoval školu Waterford Kamhlaba v Svazijsku, patriacu do siete United World Colleges, potom absolvoval letecký výcvik na Kráľovskej vojenskej akadémii v Sandhurste. Bol dôstojníkom botswanskej armády do roku 1998, kedy ho prezident Festus Mogae menoval svojim viceprezidentom. V apríli 2008 nahradil Mogaeho na pozíciu hlavy štátu, ktorú potvrdil vo voľbách konaných v rokoch 2009 a 2014.

Bol kritizovaný za opatrenia proti opozícii a nezávislým médiám, ktoré posunuli tradične demokratickú Botswanu smerom k autoritatívnemu režimu, a za pohŕdavé výroky o menšine Krovákov.

V roku 2018 ho po 10 rokoch vo funkcii nahradil doterajší viceprezident Mokgweetsi Masisi.

V apríli 2022 bol Ian Khama predvolaný sudcom jeho krajiny. Bývalá hlava štátu je obvinená okrem iného aj z nelegálnej držby strelnej zbrane. Prípad siaha do roku 2016.

Zaujímavosti 

 V roku 2007 vystupoval v televíznom programe Top Gear, natáčanom v panve Makgadikgadi.
 Nikdy nebol ženatý.
 V roku 2013 bol pri návšteve zverinca napadnutý gepardom, vyviazol so škrabancami na tvári.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Botswanskí politici
Botswanskí letci
Absolventi Kráľovskej vojenskej akadémie v Sandhurste
Prezidenti Botswany
Osobnosti zo Surrey
Predsedovia vlády Botswany
James Garner

James Garner, vlastným menom James Scott Bumgarner (* 7. apríl 1928, Norman, Oklahoma, USA† 19. júl 2014, Los Angeles, Kalifornia) bol americký herec.

Po svojej babičke je indiánskeho pôvodu, pochádzala z indiánskeho kmeňa Cherokee. V mladosti slúžil u amerického vojnového námorníctva, ale túto službu musel čoskoro opustiť, pretože mal morskú chorobu. Potom bojoval v Kórejskej vojne, kde bol ranený a neskôr za ne dostal americké vojenské vyznamenanie Purpurové srdce.

V roku 1954 začínal s drobnými rolami na Broadwayi, v televízii, vystupoval aj v televíznych reklamách. Postupne sa presadzoval najmä v televízii, kde na seba prvýkrát upozornil v seriáli Maverick z rokov 1957-1960. Medzi jeho najznámejšie a najúspešnejšie filmy patrí snímka Veľký útek z roku 1963.

V roku 1985 si zahral vo filme Murphyho dobrodružstvo, za ktorý bol nominovaný na Oscara.

Za svoju kariéru, ktorá trvala viac ako 50 rokov, vytvoril desiatky filmových a televíznych úloh. Je známy napr. z filmových snímok Maverick z roku 1994, kde hral s Melom Gibsonom, alebo Zápisník jednej lásky z roku 2004. V roku 2001 nadaboval jednu z hlavných postáv v animovanom filme Atlantída: Stratená ríša. S Juliou Andrewsovou účinkoval v snímke Victor Victoria, s Audrey Hepburnovou v snímke The Children's Hour.

Zomrel v roku 2014 vo veku 86 rokov.

Zaujímavosť 
Medzi jeho záľuby patril aj automobilový šport, kedy vlastnil svoju vlastnú závodnú stajňu, dokonca trikrát štartoval v známom závode 500 míľ Indianopolis.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 James Garner 
 James Garner interview

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Televízni producenti USA
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia ceny Emmy
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Absolventi University of Oklahoma
Osobnosti USA čerokézskeho pôvodu
Osobnosti z Oklahomy
Anna Pavlovna Pavlovová

Anna Pavlovna Pavlovová (, * 12. február 1881, Ligovo, Rusko†  23. január 1931, Haag, Holandsko) bola ruská primabalerína.

Keď mala 8 rokov, mama ju zobrala na balet-Šípkovú Ruženku. Anna presvedčila mamu a by s ňou išla do baletnej školy. Nepriali ju, nemala dosť rokov, tak študovala a ako desať ročná prišla znovu a prijali ju. Študovala v Petrohrade, vystupovala v divadle od roku 1899. Po založení Ruského baletu v roku 1909 sa stala poprednou postavou tohto svetoznámeho súboru. Roku 1910 sa natrvalo usadila v Londýne. Zomrela v hoteli Hôtel des Indes v Haagu na zápal pľúc.

V roku 1983 o nej natočil režisér Emil Loteanu životopisný film.

Jej meno nesie typická novozélandská torta z bielkov Pavlova.

Jej portrét je zobrazený na ruskej striebornej pamätnej minci vydanej v roku 1993.

Stroj McDonnell Douglas MD-11 vyrobený 31. augusta 1995 a patriaci holandskej leteckej spoločnosti KLM s registračným znakmi PH-KCH nesie jej meno.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Guide to the Collection on Anna Pavlova 
 Anna Pavlova in Australia – 1926, 1929 Tours 
 Film of Anna Pavlova
 Creative Quotations from Anna Pavlova
 Heroine Worship: Anna Pavlova, The Swan

Zdroj 

Ruskí baletní tanečníci
Britské osobnosti ruského pôvodu
Úmrtia na pneumóniu
Osobnosti z Petrohradu
Sofia Coppolová

Sofia Coppolová (; * 14. máj 1971, New York, New York, USA) je americká režisérka, scenáristka, producentka a herečka.

Je dcérou významného režiséra Francisa Forda Coppolu. Jej bratancom je známy herec Nicolas Cage a tiež herec a spevák Robert Schwartzman. 

Za scénár k filmu Ztraceno v překladu získala v roku 2004 Oscara i Zlatý glóbus za najlepší scenár a v roku 2005 Césara za najlepší zahraničný film. Je prvou Američankou a treťou ženou v histórii nominovanou na Oscara za réžiu.

27. augusta 2011 sa v Taliansku vydala za francúzskeho rockového speváka Thomasa Marsa, s ktorým má už dve dcéry.

Réžijná filmografia 
 1996 - Bed, Bath and Beyond
 1998 - Lick the Star
 1999 - Smrť panien (The Virgin Suicides)
 2003 - Ztraceno v překladu (Lost in Translation)
 2006 - Marie Antoinetta (Marie Antoinette)
 2010 - Somewhere (Odnikiaľ niekam)
 2013 - The Bling Ring (Ako VIPky)
 2015 - A Very Murray Christmas
 2017 - Oklamaný (The Beguiled)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Scenáristi USA
Herečky USA
Režisérky USA
Filmoví producenti USA
Držitelia Oscara za najlepší originálny scenár
Držitelia Césara
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší scenár
Osobnosti z New Yorku
Bonami

Bonami je internetová predajňa zameraná na predaj nábytku, bytových dekorácií a módneho príslušenstva, ktorá bola spustená v roku 2013 v Prahe v Česku. Stojí za ňou Václav Štrupl a investičná skupina Miton. Okrem Česka Bonami pôsobí tiež na Slovensku, v Poľsku, Rumunsku a Maďarsku.

História 
Prvá ukážková verzia e-shopu bola spustená 20. decembra roku 2012, ale až 1. januára nasledujúceho roka uzrela svetlo sveta ostrá verzia internetového e-shopu Bonami. Za jeho založením stojí Václav Štrupl a investičná skupina Miton. Bonami sa na rozdiel od klasických e-shopov zameriava na tzv. Nákup očami (emotional shopping). Zákazník nekupuje už predvybrané tovary podľa parametrov, ceny a termínu dodania, ale necháva sa inšpirovať a strhnúť emóciami. Objavuje unikátne produkty, ktoré musí mať. E-shop tým objavil medzeru na trhu. 

Už 23. mája 2014 firma vstúpila na poľský trh, kde na ňu čakalo cca 25 tisíc predregistrovaných užívateľov, 16. apríla 2015 na slovenskom trhu s cca 40 tisícmi predregistrovanými užívateľmi, 3. októbra 2016 na rumunský trh s cca 100 tisíckami predregistrovanými užívateľmi a 8. augusta 2018 na maďarský trh s viac ako 100 tisícmi predregistrovanými užívateľmi.

Zatiaľ čo v roku 2013 mala firma obrat mierne cez 1,17  miliónov eur, v roku 2014 už dosiahol výšky 3,9 miliónov eur, v roku 2015 asi 10 miliónov eur, v roku 2016 cca 14,5 miliónov eur a v roku 2017 približne 29,3 miliónov eur. Za dobu svojej existencie Bonami predstavilo viac ako 220 tisíc produktov vo viac ako 6600 kampaniach.

Referencie

Externé odkazy 
 Bonami - oficiálny web firmy 
 Bonami v médiách

Zdroj 

Podniky v Česku
Queens (firma)

Queens je reťazec módnych obchodov a medzinárodneho e-shop-u so zameraním hlavne na predaj streatwear, sneakers, tj. tenisiek. Queens založila Lenka Ondruchová 1. decembra 2003 v Ostrave v Česku. V súčasnosti existuje e-shop v štyroch jazykových mutáciách (čeština, slovenčina, nemčina a angličtina), ktorý dodáva tovar do celého sveta.

História 
Počiatky reťazca siahajú až do roku 1999, kedy Lenka Ondruchová predávala vintage oblečenie v ostravskom graffiti shope. Keď potom  v roku 2001 bol tento obchod na predaj, odkúpila ho napoly s tatérom Janom Stanovským, ktorému sa prezývalo Fishero. Obchod spoločne otvorili 1. septembra 2001. Ten prevádzkovali ešte pod spoločným menom Freihand. Oficiálne prvý obchod Queens ale paradoxne nevznikol v Ostrave, ale v Brne. V roku 2003, po dokončení vysokej školy a ušetrení dostatočného množstva peňazí, Lenka Ondruchová objavila v Brne medzeru na trhu a ešte pred Vianocami. 1. 12. 2003, tam otvorila prvý obchod pod značkou Queens. Hneď potom nasledovalo odkúpenie druhej polovičky ostravského obchodu a jeho premenovanie.

Víziou zakladateľky bolo ponúknuť slovenským zákazníkom originálnu alternatívu k populárnej skate móde, a práve to dokázal Queens zaistiť. Oplatilo sa a obchod mohol už na Veľkú Noc v roku 2004 spustiť svoj e-shop (najprv len katalógovú stránku a v roku 2006 už klasický e-shop) a v novembri 2005 otvoriť ďalšiu pobočku v Prahe.

Už v roku 2015 obrat obchodu predstavoval takmer 3,9 miliónov eur a ročne rástol o 30-40%. V roku 2016 dosiahol hodnotu takmer 5,47 miliónov eur. To zodpovedalo tiež počtu objednávok, ktorých bolo v roku 2016 274 za deň. Nasledujúci rok obrat opäť vzrástol na sumu 7,03 miliónov eur. V ten istý rok, 14. decembra 2017, spustila firma e-shop pre nemecký trh, v septembri 2018 verziu pre slovenský trh a ku koncu roka globálnu anglickú verziu e-shopu, ktorá predáva najmä streetwear tovar a sneakers do celého sveta.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webová stránka obchodu

Zdroj 

Podniky v Česku
Olympia (Paríž)

Olympia je koncertná sála v Paríži na Boulevard des Capucines v 9. obvode. Je najstarším podnikom tohto druhu v meste, ktorý dodnes funguje. Sála má kapacitu 1 985 - 2 824 miest.

Dejiny 
V roku 1888 Joseph Oller (zakladateľ zábavného podniku Moulin Rouge) začal na Boulevard des Capucines prevádzkovať horskú dráhu. Po zákaze tejto činnosti z bezpečnostných dôvodov (dráha bola drevená a úrady sa obávali požiaru) otvoril v dome č. 28 dňa 12. apríla 1889 koncertnú sálu pod názvom Olympia.

Podnik sa stal čoskoro populárny a vystupovali tu významní umelci tej doby doby ako La Goulue a v nasledujúcich desaťročiach  Mistinguett, Marie Dubas, Fréhel, Josephine Baker, Damia alebo Yvonne Printemps. Okrem hudby a spevu sa tu konalo aj množstvo ďalších predstavení ako akrobacia, balet alebo opereta. Ale keď doba veľkých hviezd pominula, bola sála v roku 1929 premenená na ziskovejšie kino.

Po druhej svetovej vojne prevzal Olympiu riaditeľ Bruno Coquatrix a v roku 1952 ju obnovil pre koncerty. Kino zostalo jej súčasťou až do roku 1987. Prvé predstavenie sa konalo vo februári 1954. Pri tejto príležitosti vystúpil Gilbert Bécaud, vtedy ešte ako predspevák Lucienne Delyleovej.

O 40 rokov neskôr hrozila objektu demolácia a na jeho mieste mal vzniknúť parkovací dom. Avšak 7. januára 1993 bola stavba vyhlásená za historickú pamiatku. Následne bola počas dvojročnej stavebnej činnosti renovovaná fasáda a za ňou, niekoľko metrov ďalej vzhľadom na pôvodné umiestnenie, nanovo postavená identická sála s interiérom ozdobeným tradične do červena.

Umelci v Olympii 
Po druhej svetovej vojne tu vystúpilo veľa známych francúzskych i zahraničných umelcov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj
 

Kultúra v Paríži
Historické pamiatky v Paríži
9. obvod (Paríž)
Holyhead

Holyhead (walesky Caergybi) je najväčšie mesto na britskom ostrove Anglesey na severe Walesu. V roku 2011 tu žilo 11 431 obyvateľov.

V roku 1927 sa tu konal festival National Eisteddfod of Wales.

Nachádza sa tu veľký prístav. Pobrežná železnica severného Walesu spája mesto s anglickým Crewe. Začína a končí tu chodník Anglesey Coastal Path okolo ostrova. Mesto je sídlom futbalového klubu Holyhead Hotspur F.C.

Osobnosti mesta 
 Dawn Frenchová (* 1957), herečka a komička

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Holyhead Regeneration Website
 Holyhead Town Council
 Welcome to Holyhead

Zdroj 

Anglesey
Mestá vo Walese
Thomas Stafford Williams

Thomas Stafford Williams (* 20. marec 1930, Wellington, Nový Zéland) je novozélandský kardinál, emeritný arcibiskup Wellingtonu.

Životopis
Narodil sa vo Wellingtone. Vyštudoval obchod a krátko pracoval ako účtovník. V roku 1954 sa rozhodol pre štúdium teológie, najprv na Novom Zélande, neskôr bol vyslaný na štúdiá na Pápežsku univerzitu Urbaniane v Ríme. Tam ho aj 20. decembra 1959 vysvätil za kňaza kardinál Gregorio Pietro Agagianian. Po návrate na Nový Zéland pôsobil v pastorácii, niekoľko rokov aj ako misionár v Samoe.  

V roku 1979 zomrel wellingtonský arcibiskup kardinál Reginald Delargey a za jeho nástupcu pápež Ján Pavol II. menoval Thomasa Stafforda Williamsa. Za biskupa ho vysvätil pomocný biskup Wellingtonu Owen Snedden 20. decembra 1979, čiže presne dvadsať rokov po kňazskej vysviacke. V roku 1995 sa stal aj vojenským ordinárom Nového Zélandu. Pápež Ján Pavol II. ho dňa 2. februára 1983 menoval kardinálom s titulárnym kostolom Gesù Divin Maestro alla Pineta Sacchetti. Deň po dosiahnutí kánonického veku 75 rokov, 21. marca 2005, prijal pápež Ján Pavol II. žiadosť Williamsa o uvoľnenie z funkcie a jeho nástupcom sa stal John Atcherley Dew. 
 
Ako volič sa zúčastnil konkláve, ktoré zvolilo pápeža Benedikta XVI.. Za mnohé zásluhy v prospech Nového Zélandu a jeho obyvateľov, najmä v sociálnej oblasti, a prácu pre Maoriov mu bolo udelené najvyššie novozélandské štátne vyznamenanie, Rád Nového Zélandu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Thomas Stafford Williams na catholic-hierarchy.org
 Biografické heslo na catholic-hierarchy.org

Novozélandskí kardináli
Osobnosti z Wellingtonu
Konformér

Konformér - možné usporiadanie atómov molekuly v priestore. Používa sa aj označenie konformačný izomér alebo rotamér. Najčastejšie sa používa pri organických uhľovodíkoch. Príklady etán (zošikmená a zaclonená konformácia), cyklohexán (stoličková a vaničková konformácia).

Referencie 

Počítačová chémia
Teoretická chémia
Fyzikálna chémia
Autoškola (seriál)

Autoškola je slovenský komediálny seriál TV Markiza, ktorý mal premiéru 7. januára 2019.

Obsadenie

Hlavné postavy 

 Marta Sládečková ako Marta, Rudova a Katkina mama
 Juraj Kemka ako Rudo, Martin syn
 Daniela Šencová ako Katka, Martina dcéra a Tomášova manželka – kozmetička
 Peter Kadlečík ako Tomáš, Katkin manžel 
 Karol Čálik ako dedo, Martin otec / zosnulý dedo, Marekov otec
 Ján Alžbetkin ako Marek, syn mŕtveho dedka – narkoleptik
 Dominik Budinský ako Riško, Marekov syn
 Ján Koleník ako väzeň Pali
 Emil Horváth ml. ako Karol Hrom, otec Karolíny; generál vo výslužbe a súčasný veliteľ väzenskej stráže
 Dominika Morávková ako Karolína Hromová, Karolova dcéra – vojačka

Vedľajšie postavy 
 Charlott Kollárová ako Janka, dcéra Tomáša a Katky a Dankova sestra–dvojča
 Daniel Wolczko ako Danko, syn Tomáša a Katky a Jankin brat–dvojča
 Svätopluk Malachovský ako Peter, strážmajster vo väznici
 Roman Luknár ako advokát zoznulého deda
 Zuzana Martinková ako zákazníčka
 Jana Kvantiková ako smoliarka Janka
 Jozef Vajda ako trdelnikár Kamil
 Richard Stanke ako trdelnikár Emil

Série

Časti

1. séria (2019)

Referencie

Externé odkazy 

  na Markíze
 
 
Slovenské televízne seriály
Komediálne televízne seriály
Televízne seriály TV Markíza
Televízne seriály z roku 2019
Eduard Vladimír Tvarožek

Eduard Vladimír Tvarožek, pseudonym Vladimír Gazda (* 13. máj 1920, Horný Ďur – † 9. august 1999, Trenčín; pochovaný na Národnom cintoríne v Martine) bol slovenský esperantista, lingvista, učiteľ, redaktor, básnik a prekladateľ.

Profesijný život 
Tvarožek bol stredoškolským učiteľom angličtiny a nemčiny.

Esperantské hnutie 
Tvarožek bol medzinárodne známy pre svoju prácu v esperantskom hnutí, najmä pre svoje výborné jazykové schopnosti, ako učiteľ a funkcionár.

Spoluzaložil a bol členom vedenia Slovenskej esperantskej asociácie, členom vedenia Slovenského Esperantského Inštitútu a šéfredaktorom časopisu Esperantisto Slovaka.

Ocenenia 
Tvarožek bol viackrát ocenený v Belartaj Konkursoj, literárnej súťaži Svetového esperantského zväzu. V rokoch 1969, 1970 a 1988 boli ocenené jeho pôvodné divadelné hry; v rokoch 1971, 1973 a 1976 jeho pôvodné básne.

Počas 80. ročníka svetového kongresu esperanta v 1995 bol vyhlásený za Čestného člena UEA.

Tvorba

Pôvodná tvorba

Básnické zbierky 
 Sola en sunsubiro (v esperante, preklad Sám v západe Slnka; 1992)

Divadelné hry 
 Ni ludas teatraĵojn (v esperante, preklad Hráme divadlo) – tri jednoaktovky z roku 1971, vyznamenané na literárnej súťaži Belartaj Konkursoj

Učebnice 
 Skizo de la Esperanta literatúra (v esperante, preklad Prehľad esperantskej literatúry, Partizánske: Espero, 2004)
 Základy esperanta (3. opravené vydanie, Partizánske: Espero, 1994)

Ďalšie 
 Frenezetaĵoj (pod pseudonymom Vladimír Gazda)
 Ŝercoj 1
 Ŝercoj 2
 Anekdotoj pri famaj homoj
 Aforismoj

Preklady 
Do slovenčiny z esperanta preložil:

 Tempesto super Akonkagvo od Tibora Sekelja
 Ekspedicio Kon Tiki od Thora Heyerdahla
 La travivaĵoj de Guignol (hry pre bábky od L. Moszcynského)

Bol tiež jedným z prekladateľov antológie slovenskej literatúry v esperante Slovaka antologio (red. Magda Šaturová-Seppová), Bratislava: SPN, 1977. Do esperanta potom preložil divadelnú hru Mohajra plejdo (Mohérový pléd, 1966) od Jána Kákoša.

Ďalej prekladal tiež diela Alexyho, Vajanského, Záthureckej ai. Prekladal do angličtiny, nemčiny, esperanta, chorvátčiny, maďarčiny a ruštiny.

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Esperantská literatúra 
 Slovenská literatúra

Externé odkazy 
 Eduard Vladimír Tvarožek na stránke Sto rokov esperanta na Slovensku
 Hrobové miesto na Národnom cintoríne v Martine

Slovenskí prekladatelia
Slovenskí esperantisti
Slovenskí básnici
Osobnosti z Veľkého Ďura
Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine
Veľká Javorina (vrch v Čergove)

Veľká Javorina () je vrch v hlavnom hrebeni pohoria Čergov. Je vzdialený cca 4 kilometre južne od obce Kríže a približne  severozápadne od vrchu Čergov.

Prírodná rezervácia Vlčia 
Na južných svahoch v najvyšších partiách masívu leží Súkromná prírodná rezervácia Vlčia, ktorú od roku 1998 vlastní Lesoochranárske zoskupenie VLK. Od pôvodného majiteľa ho za 3,2 milióna korún kúpila aj vďaka zbierke Kúp si svoj strom., do ktorej sa symbolickou kúpou stromu zapojili občania 18 krajín. V roku 2002 jeden strom stál 1000 korún.

Prístup 
 po  žltej,  zelenej a  modrej značke z osady Majdan
 po  zelenej a  modrej značke z obce Kríže
 po  červenej a  modrej značke hrebeňom z vrchu Čergov

Referencie 

Vrchy v Čergove
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Bardejov
Vrchy v okrese Sabinov
Prievidza (album)

Prievidza je prvý štúdiový album slovenskej kapely Karpina. Vydaný bol roku 2006.

Piesně
Prievidza
Hirošima
jpg.?
Berta
Tsunami
Slovenský národ
Krematórium
Palo László
Ujo Karol
Digitálny Janko
Zlý hnusný boháč
Nekromanca

Referencie 

Debutové albumy
Hudobné albumy z 2006
Albumy skupiny Karpina
Scénografia

Scénografia je v dramatických umeniach „výtvarné a architektonické stvárnenie priestoru, v ktorom sa odohráva dramatická akcia“.

Scénografia existovala už v antickom divadle (scénické maľby pre Aischylosove hry či spis Vitruvia). V stredoveku sa scénografia od antickej odlišovala v tom, že divadlo nemalo stále miesto a teda ani architektonicky uzavreté javiskoodohrávalo sa na námestiach. Renesancia priniesla samostatnú divadelnú architektúru, ktorá umožnovala náročnejšie predstavenia. Začali vznikať kulisy, najprv podľa antického vzoru iba tri druhy: pre tragédie, komédie a pre satirické predstavenia. Ďalšie zmeny umožnilo teláriové javisko, ktoré nasledovalo antické periakty. Barok k scénografii pridal priestorovú hĺbku.

Vzľadom na svoj materiálny charakter je scénografia divadla v stredoveku, renesancii a období baroka.

Referencie

Iné projekty 

Divadlo
Bethesda (Maryland)

Bethesda je mesto (oficiálne iba census-designated place) na východe USA v štáte Maryland v okrese Montgomery (Montgomery County). Je severozápadným predmestím Washingtonu, hlavného mesta USA. Rovnako ako Washington D.C. leží pozdĺž rieky Potomac. Bethesda je obľúbeným miestom na bývanie, v roku 2010 tu žilo 60 858 obyvateľov, v roku 2013 63 374 a v roku 2020 68 056.

Sídli tu National Institute of Health (Národný inštitút zdravia), medzinárodná organizácia na výmenu mládeže Youth for Understanding (YfU), niekoľko významných firiem (napr. Lockheed Martin) a veľkých luxusných hotelov.

Osobnosti mesta 
 Richard Schiff (* 1955), herec
 Daniel Stern (* 1957), herec, režisér a komik
 Richey Reneberg (* 1965), bývalý tenista
 Mike Tyson (* 1966), bývalý boxer
Sean Murray (* 1977), austrálsko-americký herec
 Katie Ledecky (* 1997), plavkyňa

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Greater Bethesda-Chevy Chase Chamber of Commerce
 Bethesda Urban Partnership
  Walter Reed National Military Medical Center
 National Institutes of Health

Zdroj 

 
Mestá v Marylande
Eva Tomkuliaková

Eva Tomkuliaková (* 1982) je slovenská poetka.

Životopis 
Vyštudovala dramaturgiu a scenáristiku na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU. Pracuje ako manažérka pre šírenie slovenskej literatúry v zahraničí v Literárnom informačnom centre v Bratislave.

Tvorba 
Debutovala výrazne rodovo orientovanou konceptuálnou zbierkou básní Sie forma (2014, Drewo a srd). Jej druhá kniha poézie Cudzie slová vyšla v roku 2018.

Ocenenia 
Básne 2012 - finalistka

Dielo 
2014 - Sie forma
2018 - Cudzie slová

Externé odkazy 
Eva Tomkuliaková na stránkach vydavateľstva Drewo a srd

Slovenskí básnici