joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Übersbach

Übersbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.

Žije tu 1 151 obyvateľov (31. 12. 2010).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky obce Übersbach

Obce okresu Hartberg-Fürstenfeld
Ungerdorf

Ungerdorf je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Weiz.

Žije tu 691 obyvateľov (1.1.2007).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky obce Ungerdorf

Obce okresu Weiz
Unterauersbach

Unterauersbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Südoststeiermark.

Žije tu 486 obyvateľov (1.1.2007).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce okresu Südoststeiermark
Unterbergla

Unterbergla bola do 31. decembra 2014 samostatná obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Deutschlandsberg. 1. januára 2015 bola obec Unterbergla spojená s trhovou obcou Groß Sankt Florian. Spojená trhová obec má názov Groß Sankt Florian.

Obec mala rozlohu  a 1. januára 2014 v nej žilo 1 338 obyvateľov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Groß Sankt Florian
Bývalé obce v Štajersku
Vornholz

Vornholz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.

Žije tu 729 obyvateľov (31. 12. 2010).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce okresu Hartberg-Fürstenfeld
Waisenegg

Waisenegg je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Weiz.

Žije tu 1138 obyvateľov (1.1.2007).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky obce Waisenegg

Obce okresu Weiz
Weinburg am Saßbach

Weinburg am Saßbach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v  okrese Südoststeiermark. 

Žije tu  obyvateľov ().

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky obce Weinburg am Saßbach

Obce okresu Südoststeiermark
Weißenbach an der Enns

Weißenbach an der Enns bola do 31. decembra 2014 samostatná trhová obec () v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Liezen. 1. januára 2015 bola trhová obec Weißenbach an der Enns spojená s trhovou obcou Sankt Gallen. Spojená trhová obec má názov Sankt Gallen.

Obec mala rozlohu  a 1. januára 2014 v nej žilo 483 obyvateľov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Sankt Gallen (Štajersko)
Bývalé obce v Štajersku
Winklern bei Oberwölz

Winklern bei Oberwölz je obec v Rakúsku v spolkovej krajineŠtajersko v okrese Murau.

Žije tu  obyvateľov ().

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky obce Winklern bei Oberwölz

Obce okresu Murau
Wörth an der Lafnitz

Wörth an der Lafnitz je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Hartberg-Fürstenfeld.

Žije tu 379 obyvateľov (31. 12. 2010).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce okresu Hartberg-Fürstenfeld
Zettling

Zettling je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Graz-okolie.

Žije tu 1 494 obyvateľov (31. 12. 2010).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce okresu Graz-okolie
Zeutschach

Zeutschach je obec v Rakúsku v spolkovej krajine Štajersko v okrese Murau.

Žije tu  obyvateľov ().

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce okresu Murau
Svietivosť (fyzika)

Svietivosť je základná fotometrická veličina. Vyjadruje množstvo svetelného toku vyslaného zdrojom do jednotkového priestorového uhla.  

 Označenie: I 

 Jednotkou je kandela (cd). 
 Vzorec na výpočet: I = Φv / Ω kde  Φv je svetelný tok a Ω je priestorový uhol.  

Tento článok týkajúci sa fyziky je zatiaľ „výhonok“. Pomôž Wikipédii tým, že ho doplníš a rozšíriš. 

Fyzikálne veličiny
Perlička domáca

Perlička domáca (lat. Numida meleagris domesticus) je domestikovaná perlička bodkovaná (=perlička obyčajná, ?perlička štetcovitá; Numida meleagris). Je to hydina, ktorá sa chová najmä na mäso a lahodné vajcia. Považuje sa však vo väčšine prípadov za okrasne chovanú hydinu a to pre jej krásny zvesený chvost skladajúci sa zo 16 pier a krátkej širokej hlave. Ale jej tmavohnedé oči a oranžovočervený zobák ju robia ešte zaujímavejšou. Má červené laloky s bielymi škvrnami ktoré sa u kohútov vyskytujú výraznejšie a väčšie. Niektorí ľudia ju však nemajú radi pre jej rušivé kotkodákanie. Kohút váži 1,6 až  sliepka 1,8 až . 

Nie sú známe žiadne domáce plemená perličiek, ale delia sa ich podľa farebných rázov, a to na:
 modré
 perleťovo šedé
 levanduľové
 šamot
 biele
 fialové
 azúrovo modré
 levanduľové zo zmenšenou perlivosťou
 šamot zo zmenšenou perlivosťou

Hydina
Perličkovité
Chichinautzin

Chichinautzin je vulkanický masív v Mexiku, tiahnúci sa v celkovej dĺžke asi  východno-západným smerom, ležiaci južne od Mexiko City. Masív sa rozkladá východne od úpätia stratovulkánu Nevado de Toluca až k západnému okraju stratovulkánu Iztaccíhuatl a je tvorené približne dvestodvadstiatimi prekrývajúcimi sa štítovými sopkami, troskovými kužeľmi a lávovými prúdmi. Najmladší člen komplexu je troskový kužeľ Xitle, nachádza sa severovýchodne od najvyššieho člena – Volcán Ajusco (). Produkty poslednej erupcie Xitla pokrývajú polia, ako aj obydlia predkolumbovského centra Cuicuilco. Južná časť Mexiko City, ako aj Mexická Národná Univerzita ležia na okraji  lávového prúdu, pochádzajúceho z Xitle.

Zoznam vulkanických foriem poľa Chichinautzin 
 Štítové vulkány
 Cerro Chichinautzin – 
 Cuautzin – 
 Dos Cerros
 Ocusacayo
 Volcán Pelado – 
 Volcán Teuhtli – 
 Volcán Tlaloc – 
 Troskové kužele
 Boludo – 
 Caballito
 Cadenita
 Capulín
 Cerro Ayaqueme – 
 Cerro Chinconquiat – 
 Cerro Xoyatán – 
 Cerro Zoceyuca – 
 Cerro de la Caldera – 
 Cerro de la Estrella – 
 Cerro del Agua
 Cerro el Guarda – 
 Cerro el Marques
 Cerro el Santiago
 Cerro el Teziolo – 
 Cerro el Tezoyo – 
 Cerro Escobeta – 
 Cerro Huiztomayo – 
 Cerro la Joya – 
 Cerro Loreto – 
 Cerro Pelagatos – 
 Cerro Sochol – 
 Cerro Tapeixte – 
 Cerro Tenayo – 
 Cerro Tetépetl- 
 Cerro Tlacuayol – 
 Cerro Tres Cruces
 Cerro Tres Cumbres – 
 Coaxusco
 Coyoltepec
 Cuauatl – 
 El Calvario – 
 El Molcajete – 
 El Negro – 
 Herradura
 Hijo del Cuauhtzin
 Huilote
 Huilotito
 Chalchihuites
 Chapultepec – 
 Jumento
 La Mesa – 
 La Silva – 
 Las Ratas – 
 Lomas Huihuilanco – 
 Los Cardos
 Manteca
 Mazatepec
 Metepec
 Oclayuca
 Ololica
 Palamito
 Pehualtepec – 
 Penón de los Banos – 
 Penón del Marques – 
 San Nicolas
 Suchioc Chico
 Suchios Grande
 Tabaquillo
 Teconto
 Tepecingo
 Tepetl
 Tepetlapán
 Tepezingo – 
 Tetecon
 Tetequillo
 Texontepec – 
 Tezontle – 
 Tilapa – 
 Tioca
 Tioquitas
 Tlacotepec
 Tlacuallcli
 Tlamacasco
 Tomasquillo
 Tres Cruces – 
 Tuxtepec – 
 Tzempoli
 Xaltepec – 
 Xicomulco
 Xicontle
 Xitle – 
 Xoxocol
 Volcán Aholo – 
 Volcán Ahuayatepetl – 
 Volcán Amoloc – 
 Volcán Atlacorra – 
 Volcán Couhuazalo – 
 Volcán Cuatepetl – 
 Volcán Holotepec – 
 Volcán Huehuel – 
 Volcán Huehuelcon – 
 Volcán Huipilo – 
 Volcán Ocoxusco – 
 Volcán Tlapexcua – 
 Volcán Yoyolica – 
 Volcán Zoyazal – 
 Lávové dómy
 Cerro Quepil – 
 El Cerro de Santiago
 Volcán Ajusco –

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – vulkanické pole Chichinautzin de Bravo na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Troskové kužele
Trojtisícovky v Mexiku
Papayo

Papayo je vulkanický dóm nachádzajúci sa v Mexiku, asi 50 km juhovýchodne od hlavného mesta a 15  severne od stratovulkánu Iztaccíhuatl. Masív dómu je tvorený prevažne dacitmi, v jeho okolí sa nachádzajú mohutné lávové prúdy, pokrývajúce plochu cez 84 km2. Najmladšie lávy prekrývajú morény posledného štvrtohorného zaľadnenia, čo indikuje ich pomerne mladý vek (menej ako 12 000 rokov).

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - lávový dóm Papayo na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Lávové dómy
Trojtisícovky v Mexiku
Náučný chodník

Náučné chodníky sú v krajine rôznou formou vyznačené turistické a exkurzné trasy rôznej dĺžky a zamerania, ktoré sú vytvorené v prírodne, krajinársky, ale aj kultúrne či historicky zaujímavých alebo typických územiach.

V rámci týchto trás sú niektoré vybrané objekty, fenomény alebo zaujímavosti osobitne vysvetlené, väčšinou na informačných paneloch, ktoré sú postavené na trase náučného chodníka. Náučné chodníky sú súčasťou informačného systému, ktorý okrem nich zahrňuje aj náučné lokality, historické cesty a múzeá v prírode.

Zdroj 
Náučné chodníky Slovenska

Externé odkazy 
Náučné chodníky a náučné lokality v chránených územiach Slovenska,  Slovenská agentúra životného prostredia
Timothy McVeigh

Timothy James McVeigh (* 23. apríl 1968, Lockport, New York, USA – † 11. jún 2001, Terre Haute, Indiana) bol bývalý americký vojak, odsúdený a popravený za účasť na bombovom útoku na budovu v Oklahoma City v roku 1995, pri ktorom zomrelo 168 ľudí. Do 11. septembra 2001 to bol počtom obetí najväčší teroristický útok na území USA.

Biografia
Narodil sa v malom meste Lockport v štáte New York ako druhé z troch detí, rodičia sa rozviedli, keď mal 10 rokov. Po ukončení strednej školy v máji 1988 vstúpil do armády, zúčastnil sa vojny v Perzskom zálive v roku 1991, následne ako veterán pôsobil ako člen security guard.

Bombový útok v Oklahoma City

19. apríla 1995 o 9:02 hod. na parkovisku pred federálnou budovou v Oklahoma City explodovala dodávka s výbušninami. Silu výbuchu bolo možné prirovnať k dvom tonám trhaviny. Tlaková sila budovu prelomila a strhla niekoľko poschodí. Pri výbuchu zahynulo 168 ľudí vrátane mnohých detí, nakoľko na druhom poschodí budovy bola detská škôlka. Necelé dve hodiny po výbuchu zastavila dopravná polícia za prekročenie rýchlosti automobil Mercury, ročník 1977 na diaľnici blízko mesta Perry. Vodič bol ozbrojený a bol vzatý do väzby, následne bol identifikovaný ako Timothy McVeigh a na základe svedectva muža, ktorý mu požičal dodávku, ktorá explodovala, sa stal hlavným podozrivým.

Motivácia k bombovému útoku 
McVeigh pri výsluchu uviedol, že bombový útok na federálnu budovu bol odplatou za útok na farmu sekty Davidiánov vo Waco v štáte Texas v roku 1993. Tiež hovoril o incidente v Ruby Ridge v roku 1992. Bol presvedčený, že sa jednalo o ďalšie dôkazy miešania sa federálnej vlády do života občanov. McVeigh bol stúpencom krajne pravicových združení ako Hnutie kresťanskej identity.

Odsúdenie a poprava
Timothy McVeigh  bol 20. októbra 1995 odsúdený na trest smrti, po sérií odvolaní mu bol trest potvrdený 13. júna 1997. Nakoľko pri bombovom útoku zahynuli viacerí federálni zamestnanci, bol súdený na federálnej úrovni. Popravený bol 11. júna 2001 smrtiacou injekciou.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 "Bad Day Dawning" 
 Timothy McVeigh's April 27, 2001 letter to reporter Rita Cosby
 Timothy McVeigh's Prison Dossier 
 The Timothy McVeigh Story: The Oklahoma Bomber 
Voices of Oklahoma interview with Stephen Jones 
 Ted Kaczynski's letter to the writers of the book, American Terrorist 
 Execution of Timothy McVeigh - USA Today

Vrahovia USA
Teroristi
Masoví vrahovia
Odsúdení na trest smrti
Popravené osobnosti
Osobnosti z Lockportu (New York)
Popravení smrtiacou injekciou
Malcolm X

Malcolm X (* 19. máj 1925, Omaha, Nebraska, USA – † 21. február 1965, New York, New York, USA) bol významný predstaviteľ čiernych moslimov v USA, hovorca hnutia Národ Islamu, bojovník za práva černochov.

Narodil sa ako Malcolm Little v Omahe, po konvertovaní na moslimskú vieru prijal meno Malcolm X a pripojil sa k Národu islamu. Toto hnutie bolo kombináciou africkej hrdosti a nepriateľstva voči belochom, zároveň členovia odmietali integráciu do väčšinovej "belošskej spoločnosti". V marci 1964 sa stal ortodoxným moslimom, prijal meno  El-Hajj Malik El-Shabazza a z hnutia vystúpil, následne založil organizáciu Moslimská mešita a Organizáciu africko-americkej jednoty. Začal spolupracovať s bielymi liberálmi, ktorí podporovali občianske práva černochov. Traja čierni moslimovia ho pre odpadlíctvo 21. februára 1965 zastrelili počas prejavu v newyorskom Harleme.

V roku 1992 o ňom natočil režisér Spike Lee biografický film v hlavnej úlohe s Denzelom Washingtonom.

Špeciálny záznam CNN: Witnessed: The Assassination of Malcolm X, bol odvysielaný 17. februára 2015. Obsahoval rozhovory s ľuďmi, ktorí s ním blízko spolupracovali, vrátane A. Petra Baileyho a Earla Granta, ako dcéry Malcolma X, Ilyasah Shabazz.

Malcolm X bol označený za jedného z najvplyvnejších afroameričanov v histórii. Pripisujú sa mu zásluhy za zvýšenie sebavedomia černochov v Amerike a opätovné prepojenie s ich africkými koreňmi. Je zodpovedný za rozšírenie Islamu v černošských komunitách v Spojených Štátoch. Mnohí afroameričania, najmä tí, ktorí žili v mestách v severnej a západnej časti Spojených Štátov, mali pocit, že Malcom X vyjadril ich problémy o nerovnosti lepšie než Hnutie za občianske práva. Jeden biograf napísal, že vyjadrením ich frustrácie Malcolm X "objasnil cenu, ktorú by mala biela Amerika platiť, ak by nepristúpila k legitímnym požiadavkám černochov žijúcich v Amerike."

Na konci 60. rokov černošskí aktivisti zakladali hnutia z veľkej časti na Malcolmovi X, ako napríklad Black Arts Movement.

V roku 1963 začal Malcolm X spolupracovať s Alexom Haleyim na knihe o jeho živote The Autobiography of Malcolm X. Pri príprave mu povedal, "Ak budem nažive, keď sa táto kniha vydá, bude to zázrak." Haley dokončil a vydal knihu niekoľko mesiacov po útoku.

Na konci 80. a začiatkom 90. rokov nastalo vzkriesenie záujmu o jeho osobu medzi mladými ľuďmi. Hip-hopové skupiny ako Public Enemy prevzali Malcoma X ako svoju ikonu a jeho fotografia bola vystavená v tisícoch domov, kanceláriách a na školách. Táto vlna vyvrcholila v roku 1992, kedy sa začal premietať film Malcolm X, adaptácia knihy The Autobiography of Malcolm X.

V roku 1998, TIME zaradil The Autobiography of Malcolm X medzi jednu z 10 najvplyvnejších nebeletristických kníh 20. storočia.

Iné projekty 

Politici USA
Aktivisti USA
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Omahy
Vladimír Růžička

Vladimír Růžička (* 6. jún 1963, Most) je český hokejista a hokejový tréner.

Je jednou z najväčších postáv českého hokeja. Ako hráč a tréner získal mnoho trofejí. V súčasnosti (máj 2008) pôsobí ako spolumajiteľ, generálny manažér a hlavný tréner hokejového klubu HC Slavia Praha. Získal dve zlaté medaily, jednu zo zimných olympijských hier 1998, ktorú získal ako kapitán mužstva a k druhej priviedol svojich zverencov ako tréner vo Viedni.

Hokej začal hrať ako päťročný v prípravke v litvínovskom klube ChZ (dnes HC Chemopetrol). V severočeskom meste prešiel všetkými mládežnickymi kategóriami a nastúpil za toto mesto aj pri svojom debute v prvej lige.

Kariéra 
 1979 – 1987 HC Litvínov
 1987 – 1989 Dukla Trenčín
 1989 – 1990 HC Litvínov
 1989 – 1990 Edmonton (NHL)
 1991 – 1993 Boston (NHL)
 1993 – 1994 Ottawa (NHL)
 1993 – 1994 ZUG (Švajčiarsko)
 1994 – 2000 HC SLAVIA Praha
 2001 – 2003 Generálny manažér a hlavný tréner HC SLAVIA Praha
 2003 – Majster extraligy ČR, tréner tímu Česka

Úspechy na majstrovstvách sveta 
 1985 (zlato)
 1983 (striebro)
 1987 (bronz)
 1989 (bronz)

Úspechy na olympijských hrách 
 1998 (zlato – turnaj storočia) – kapitán
 1984 (striebro)

Individuálne trofeje 
 2x Zlatá hokejka 1986, 1988
 4x Najproduktívnejší hráč ligy 1983/84, 1985/86, 1988/89, 1995/96
 4x Najlepší strelec ligy 1984/85, 1985/86, 1987/88, 1988/89
 1x Najlepší nahrávač ligy 1995/96

Súhrn štatistík 
 Extraliga: 17 sezón, 680 zápasov – 431 gólov + 435 asistencií = 866 bodov
 NHL: 5 sezón, 233 zápasov – 82 gólov + 85 asistencií = 167 bodov
 Stanley Cup: 30 zápasov – 4 góly + 14 asistencií = 18 bodov
 Reprezentácia: 200 zápasov – 112 gólov

Referencie

Externé odkazy 
 

Českí hokejisti
Česko-slovenskí hokejisti
Hráči Boston Bruins
Hráči Edmonton Oilers
Hráči Ottawa Senators
Hráči HC Litvínov
Hráči HC Dukla Jihlava
Hráči HC Slavia Praha
Českí hokejoví tréneri
Českí olympijskí víťazi
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Česko-slovenskí strieborní olympijskí medailisti
Víťazi Stanleyho pohára
Účastníci MS v hokeji 1985
Účastníci MS v hokeji 1986
Účastníci MS v hokeji 1987
Účastníci MS v hokeji 1989
Osobnosti z Mostu
Martin Filko

Mgr. Ing. Martin Filko, PhD., MSc. (* 11. november 1980, Nižná, Česko-Slovensko – † 28. marec 2016, Bratislava) bol slovenský ekonóm, aktívny vo verejnej politike. V druhej vláde Roberta Fica zastával funkciu hlavného ekonóma Ministerstva financií SR a riaditeľa Inštitútu finančnej politiky.

V novembri 2006 uverejnil časopis Trend jeho článok Bieda slovenskej ekonómie, v ktorom kritizoval kvalitu slovenského ekonomického vzdelávania (najmä Ekonomickej univerzity v Bratislave), vedy a verejnej diskusie.

Inicioval vznik skupinového blogu Radostná veda, ktorý vo februári 2008 poukázal na plagiátorstvo na Ekonomickej univerzite v Bratislave.

V rokoch 20082010 bol poradcom ministra financií SR Jána Počiatka, kedy zrealizoval zníženie cien liekov na Slovensku ich porovnávaním so zahraničím. Neskôr bol poradcom premiérky Ivety Radičovej.

Dňa 28. marca splavoval Martin Filko so spolujazdcom Dunaj v Bratislave. Medzi mostmi Apollo a Prístavným mostom sa dvojkanoe prevrátilo. Spolujazdca sa podarilo zachrániť, nasledujúce dni pokračovalo pátranie po nezvestnom Martinovi Filkovi. Jeho telo našla záchranná služba dňa 13. apríla 2016 počas cvičenia na Dunaji pri obci Dobrohošť.

Na prvé výročie Filkovej smrti Slovenská ekonomická spoločnosť oznámila vytvorenie Ceny Martina Filka za prínos k rozvoju ekonómie na Slovensku. Bude udeľovaná osobám pod 40 rokov, prvýkrát v roku 2018.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Martin Filko na LinkedIn
 Šéf Inštitútu finančnej politiky: Byť nezamestnaný v Bratislave je ťažšie ako vo Svidníku – rozhovor na aktualne.sk

Osobnosti z Nižnej (okres Tvrdošín)
Slovenskí ekonómovia
Slovenskí publicisti
Laureáti Novinárskej ceny
Úmrtia utopením
Legenda (svätí)

Legenda (z lat. legendum - má sa čítať) - je stredoveký epický žáner s náboženskou tematikou. Obsahovala životné príbehy svätcov so zázračnými a fantastickými prvkami a motívmi. Opisuje zväčša reálnu historickú udalosť, ktorú obohacuje o fantazíjne prvky.

 Legenda Aurea (zlatá legenda) – latinská legenda, ktorá obsahuje celý súbor ďalších legiend
 princíp novodobej literatúry – legenda o Cypriánovi a Justíne
 Maurova legenda (O sv.Svoradovi a Benediktovi) – latinská legenda, ktorá sa viaže na Slovensko
 Moravsko-panónske legendy (Život Konštantínov a Život Metodov) – v staroslovenčine

Literárne žánre
Stredoveká literatúra
Matrix

Matrix (slovo je mužského rodu; z lat. "matrika/maternica" ) môže byť:
 v bunke:
 v bunkovom jadre: hyalonéma (= základná pôda, materská pôda)
 v mitochondrii: skrátene mitochondriálny matrix
 skrátene plazmový matrix
 celá hmota bunky, pozri bunka
 extracelulárny matrix:
 v zoológii: komplexná sieť secernovaných bielkovín a uhľohydrátov vypĺňajúca priestor medzi bunkami stavovcov, pozri matrix (medzibunková hmota)
 v botanike: bunková stena
 pri bunkových kultúrach: živná pôda alebo podložka, na ktorej ležia bunky v bunkovej kultúre
 germinálny matrix:
 zóna rastu alebo zárodočná vrstva, lôžko, napr. nechtové lôžko
 časť mozgu, pozri germinálny matrix (mozog)
 pri biochemických postupoch:
 pri imobilizácii: nosná látka, pozri pod imobilizácia (biochémia)
 pri výmennej chromatografii: nerozpustná nosná látka, pozri pod výmenná chromatografia
 pri gélovej filtrácii: skrátene gélový matrix
 v pedológii: skrátene pôdny matrix
 v geológii: mikrokryštalická výplň hornín, pozri matrix (základná hmota)
 americký film, pozri Matrix (film)
 Hyundai Matrix – malé MPV firmy Hyundai
 drum and bassový hudobník a DJ Matrix (hudobník)

Pozri aj 
 matrica
 matica
Rezanie závitov

Rezanie závitu je technologický proces vytvorenia závitu na valcovej ploche súčiastky. Z hľadiska technológie výroby sa závity delia na vonkajšie (skrutka) a vnútorné (matica). V praxi sa najčastejšie požívajú - podľa profilu - závity metrické, whitworthové a lichobežníkové.

Vonkajšie závity sa režú závitovými čeľusťami. Svojim tvarom pripomínajú kalenú maticu, v ktorej je vytvorených 3 až 5 drážok kruhového tvaru. Závitové čeľuste pre ručné rezanie môžu byť kruhové alebo radiálne. Závitové čeľuste sa upínajú do vratidla.

Vnútorné závity sa režú závitníkmi. Závitníky sú mnohorezné nástroje, ktorých tvar je prispôsobený postupnému odoberaniu triesok pri vyhotovaní závitu. 
Závitníky sa vyrábajú ako:
 ručné /ukončené štvorhranom/
 strojové /s upínacou stopkou/

Postup pri ručnom rezaní závitu 
 
1. upnutie materiálu – materiál sa najčastejšie upína do zveráka
2. vŕtanie otvoru – priemer vrtáku sa volí podľa priemeru závitu, pre vonkajší závit je priemer drieku o niečo menší, pre vnútorný závit naopak. Odporúčané priemery vrtákov sú uvedené v tabuľkách
3. rezanie závitu – nástroj sa upevní do vratidla, priloží k materiálu a pomaly sa ním začne otáčať. Poloha vratidla s nástrojom musí byť kolmá k materiálu, kontrola kolmosti sa robí uholníkom. Po zarezaní nástroja do materiálu sa pomaly otáča s vratidlom, pričom sa vyvíja primeraný tlak v smere osi nástroja. Po niekoľkých otáčkach sa s vratidlom potočí v opačnom smere, čím sa zabezpečí odvod triesok z miesta rezania. Pri rezaní nástroje mažeme, čím sa šetria nástroje a zároveň sa získa kvalitnejší povrch
4. kontrola závitu je zameraná na kontrolu veľkého a stredného priemeru závitu a stúpania. Na kontrolu závitu sa požívajú závitové šablóny alebo mikrometer so súpravou presných drôtikov

Pozri aj 
 Závitník
 Závitová čeľusť

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rezanie závitov - domácídílna.cz (česky)
 Rezanie vnútorných závitov - domácídílna.cz (česky)
Vŕtačka (náradie)

Vŕtačka je ručné náradie, ktoré sa používa na vŕtanie dier do dreva, kovu či iných materiálov, pomocou vloženého otáčajúceho sa nástroja - vrtáka. Vŕtačka pracuje na princípe súčasného rotačného (obvykle motorového) a prítlačného (osového, obvykle tlakom ruky) pohybu. Na upevnenie vrtáka k výstupnému rotoru vŕtačky slúži tzv. skľučovadlo.
Ručná vŕtačka je obrábací stroj pre operácie vŕtanie konštruovaný do prenosného kompaktného tvaru, ovládaný rukou.

Rozdelenie

Podľa druhu pohonu vretena 
Mechanická ručná vŕtačka s upnutým vrtákom sa ručne pritláča k vŕtanému materiálu. Okrem svidríka, ktorý sa používa na diery do priemeru 2 mm, patrí k nim aj kolovrátok, ktorý je vhodný na vŕtanie dier v mäkkom materiáli a na zrážanie hrán dier. Výhodnejšie sú vŕtačky s ozubeným prevodom, ktorým možno vŕtať diery až do priemeru 10 mm. Pohonom vŕtačky je ľudská sila.  
Elektrická ručná vŕtačka pre zabezpečenie výstupného rotačného pohybu používa elektromotor a teda elektrickú energiu. Napájanie je obvykle na šatandardnú energetickú sieť 220V, alebo so zabudovaného akumulátora. Používajú sa na vŕtanie dier do cca priemeru 25 mm v plnej oceli. Vreteno so skľučovadlom poháňa vstavaný elektromotor cez ozubený prevod umožňujúci efektívnejšie využitie sily elektromotora. Štandardnou výbavou elektrickej vŕtačky je možnosť zmeny smeru otáčania a elektronická regulácia rýchlosti otáčania. Niektoré vŕtačky sú vybavené vypínateľným príklepom (zariadenie generujúce údery v smere osi vrtáka) pre nenáročné vŕtanie do betónu. Zvláštnou kategóriou je vŕtacie kladivo, kedy sa rotačný pohyb elektromotora vŕtačky používa okrem pohonu vrtáka aj na pohon pneumatického mechanizmu, ktorý tlakom vzduchu vyvolá pohyb kladivka narážajúceho na vrták. Kladivá sa používajú na vŕtanie do kameňa a betónu až do priemeru cca 35 mm.
Pneumatická vŕtačka sa podobá elektrickej vŕtačke, líšia sa len použitým motorom. Menšie typy vŕtačiek majú otáčavý pneumatický motor s lopatkovým rotorom, väčšie typy majú piestový motor.

Pozri aj 
 vŕtačka (obrábací stroj)

Iné projekty  
 

Ručné náradie
Archangelika lekárska

Archangelika lekárska (iné názvy pozri nižšie; lat. Angelica archangelica alebo Archangelica officinalis) je rastlina z čeľade mrkvovité/zelerovité (Apiaceae).

Slovenské názvy 
Slovenské názvy tejto rastliny sú:
 odborne: archangelika lekárska ; staršie: angelika lekárska, angelika pravá; zastarano: výboleň lekársky, [u Reussa:] vybolen léční, angelika väčšia (iné zápisy: anjelika vätšia, angelika vetšia) 
 mimo taxonómie alebo ľudovo: angeli(č)ka (staršie: andeli(č)ka, anjeli(č)ka), archangelika
ľudovo alebo zastarano: litvor (staršie: litver),  prsohoj, anjelský koreň, janoklík (staršie janoklika), svätodušný koreň, vybolen (staršie: výbolen), dehyl (staršie déhyl, dengel, dzengel)  
Názvy angeli(č)ka, vybolen, dehyl, janoklík (a ich varianty) a dávnejšie prípadne aj prsohoj, svätodušný koreň a anjelský koreň sa môžu vzťahovať aj na druh angelika lesná (Angelica silvestris) . V dávnejšej minulosti sa druhy angelika lesná a archangelika lekárska viac-menej považovali za jeden druh.

Charakteristika 
Archangelika lekárska je dvojročná bylina statného vzrastu s tmavým, repovitým podzemkom a mohutným koreňmi. V prvom roku rastlina vytvára ružicu prízemných listov, v druhom roku silnú, ryhovanú, rozkonárenú stonku, z ktorej striedavo vyrastajú pošvovité, blanité listy. Na vrcholoch stoniek vznikajú zložené okolíky so zelenkastými kvetmi. Celá rastlina aromaticky vonia. Rastie v rozsiahlom areáli Európy a Ázie a vyskytuje sa predovšetkým vo vyšších polohách. Archangelika lekárska sa pestuje aj v záhradách a na poliach.

Liečivé účinky archangeliky lekárskej boli známe už v ďalekej minulosti a pre mnohých z nich je využívaná dodnes. Táto bylina napríklad podporuje trávenie a tlmí nadúvanie, zároveň pôsobí kladne pri nechutenstve aj žalúdočnej neuróze. Navyše pomáha organizmu s látkovou premenou (metabolizmus) a dokáže stimulovať nervovú sústavu. Okrem toho môže pomôcť s nadmierou stresu a s komplikáciami dýchacích ciest. A užívaná býva tiež pre svoje potopudné a močopudné účinky.

Zdroje

Iné projekty 

Liečivé rastliny
Flóra na Slovensku
Zelerovité
Serdán-Oriental

Serdán-Oriental je vulkanické pole, nachádzajúce sa v mexickom štáte Puebla. Pole je tvorené ryolitovými lávovými dómami, maarmi a troskovými kužeľmi neskoro pleistocénneho až holocénneho veku. Vek poslednej erupcie nie je známy.

Zoznam vulkanických foriem poľa Serdán-Oriental 
 Štítové vulkány
 Cerro el Brujo  - 2 900 m
 Troskové kužele
 Alchichica - 2 500 m
 Cerro Ahuatepec - 2 820 m
 Cerro Tepexitl - 2 600 m
 Cerro Xalapasco - 2 720 m
 Maary
 Aljojuca - 2 520 m
 La Preciosa - 2 380 m
 Laguna Atexcac - 2 600 m
 Ocotenco - 2 660 m
 Quechulac - 2 360 m
 Tecuitlapa - 2 460 m
 Xalapasquillo - 2 380 m
 Lávové dómy
 Las Derrumbadas - 3 485 m
 Cerro Pinto - 3 100 m
 Cerro Pizarro - 3 100 m

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Serdán-Oriental na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Troskové kužele
Maary
Lávové dómy
Widelands

Widelands je pomaly plynúca strategická hra v reálnom čase šírená pod licenciou GPL. Je nápadne podobná a preberá mnoho nápadov z hry Settlers II, na rozdiel od ktorej ide o open-source projekt v aktívnom vývoji.

Vývoj hry je stále nutný hlavne v grafike a oprave chýb.

Rysy hry 

Widelands ponúka hru jedného hráča (proti umelej inteligencii), ako aj hru viacerých hráčov cez lokálnu sieť alebo Internet. Hráči hrajú za jeden z troch kmeňov – Atlantíďanov, barbarov alebo Rímsku ríšu, ktoré sa líšia ekonomikou a slabými či silnými stránkami.

Do hry je možné importovať mapy z hry Settlers II. Widelands bola lokalizovaná do mnohých jazykov vrátane slovenčiny a češtiny. Hru je možné spustiť na niekoľkých operačných systémoch ako je GNU/Linux, BSD, Mac OS X a Windows.

Zdroj

Externé odkazy 
 Stránky projektu

Počítačové hry
Slobodný softvér
Strategické počítačové hry
Hry pre Linux
Zoznam obcí v Slovinsku

Toto je zoznam obcí v Slovinsku v roku 2006.

Pozri aj 
 Zoznam miest v Slovinsku

 
Slovinské zoznamy
Huambo (sopka)

Huambo je v súčasnosti neaktívne vulkanické pole, nachádzajúce sa v Peru, západne od stratovulkánu Sabancaya. Pole je tvorené niekoľkými troskovými kužeľmi a s nimi asociovanými lávovými prúdmi. Vek poľa sa odhaduje na neskorý holocén, najmladší člen komplexu je osamotene stojaci troskový kužeľ Cerro Keyocc, vek poslednej erupcie je stanovený na 700 rokov pred Kristom (± 50 rokov).

Zoznam vulkanických foriem poľa Huambo 
 Troskové kužele
 Cerro Keyocc
 Cerro Marbas Grande
 Chico Marbas
 Marbas

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – vulkanické pole Huambo na Global Volcanism Program 

Sopky Peru
Troskové kužele
Štvortisícovky v Peru
Cerro Nicholson

Cerro Nicholson je osamotene stojaci troskový kužeľ, nachádzajúci v Peru, juhozápadne od stratovulkánu Nevado Chachani a severozápadne od stratovulkánu El Misti. Vek poslednej erupcie nie je známy.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – troskový kužeľ Cerro Nicholson na Global Volcanism Program 

Sopky Peru
Troskové kužele
Los Atlixcos

Los Atlixcos (alebo Cerro el Abra) je v súčasnosti neaktívny štítový vulkán, nachádzajúci sa v mexickom federálnom štáte Veracruz neďaleko pobrežia Mexického zálivu. Na vrchole vulkánu sa nachádzajú dva mlado vyzerajúce troskové kužele a niekoľko lávových prúdov bazaltového zloženia. Vek troskových kužeľov sa odhaduje na holocén.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – štítový vulkán Los Atlixcos na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Štítové vulkány
Naolinco (sopka)

Naolinco je v súčasnosti neaktívne vulkanické pole, nachádzajúce sa v mexickom štáte Veracruz. Pole pozostáva z štvrtohorných troskových kužeľov a s nimi asociovaných bazaltových lávových prúdov. Geologicky najmladšie vulkanity na nachádzajú v západnej časti poľa, ich vek je niečo cez 3 000 rokov.

Zoznam vulkanických foriem poľa Naolinco 
 Troskové kužele
 Cerro Acatlán - 2 000 m
 Cerro el Cerrito - 1 780 m
 Cerro el Hoyo - 1 680 m
 Cerro Gordo - 1 780 m
 Cerro Gordo - 980 m
 Cerro la Bolsa - 1 000 m
 Cerro Liborio - 1 230 m
 Cerro Pastores - 1 140 m

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Naolinco na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Troskové kužele
Pico de Orizaba

Pico de Orizaba (alebo Citlaltépetl) je masívny, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Mexiku, na hranici federálnych štátov Puebla a Veracruz. S výškou 5 675 m je to najvyšší vrch Mexika a zároveň tretí najvyšší vrch Severnej Ameriky. Pri dobrej viditeľnosti je zhliadnuteľný až v 110 km vzdialenom prístavnom meste Veracruz. Je to jeden z troch štítov Mexika (popri sopkách Popocatépetl a Iztaccíhuatl), ktorého vrchol je trvalo zaľadnený.

Vývoj masívu Pico de Orizaba mal tri fázy. Prvotná fáza zahŕňala vznik vulkánov Torrecillas a Espolón de Oro, s miernym oneskorením aj stratovulkánu Sierra Negra. Počas druhej fázy nastal kolaps sprevádzaný uvoľnením obrovského množstva kamenných lavín a lahárov. Súčasný tvar sopky sa vyvinul koncom pleistocénu a začiatkom holocénu. Tento vývoj sprevádzali exzplozívne erupcie dacitov a andezitov. Posledná aktivita sa odohrala v polovici 19. storočia.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Pico de Orizaba na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Stratovulkány
Najvyššie vrchy štátov
Päťtisícovky v Mexiku
San Martín (sopka)

San Martín je v súčasnosti neaktívny štítový vulkán, nachádzajúci sa v mexickom spolkovom štáte Veracruz, neďaleko pobrežia Mexického zálivu. Masív 1 650 m vysokého vulkánu je porastený tropickým pralesom a jeho vrchol je ukončený 1 km širokým kráterom. Od čias kolonizácie Ameriky boli zaznamenané tri erupcie - v rokoch 1664, 1793 a 1794 - 1796. Erupcia z marca 1793 bola najmohutnejšia - objem vyvrhnutej tefry bol cez 10 km3.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - štítový vulkán San Martín na Global Volcanism Program 

Sopky Mexika
Štítové vulkány
Christiaan Barnard

Christiaan Neethling Barnard (* 8. november 1922, Beaufort West, Afrika – † 2. september 2001, Pafos, Cyprus) bol juhoafrický kardiochirurg, ktorý v roku 1967 uskutočnil prvú transplantáciu srdca.

Narodil sa v afrikánskej rodine, mal troch bratov, jeho otec bol kalvínsky kazateľ. V detstve sa venoval hudbe a športu. Počas štúdia na univerzite v  Kapskom Meste býval u staršieho brata. Štúdium bolo v angličtine, ktorú vtedy ešte plynulo neovládal.

Referencie

Externé odkazy 
 Christiaan Barnard: jeho prvé transplantácie a ich dopad na koncepty smrti 
 Prvá ľudská transplantácia srdca 
 Oficiálne múzeum transplantácie srdca 

Afrikánci
Juhoafrickí lekári
Juhoafrické osobnosti afrikánskeho pôvodu
Jango Fett

Jango Fett je fiktívna postava zo sveta Hviezdnych vojen. Je to nájomný lovec, ktorý sa prvýkrát objaví vo filme Star Wars: Epizóda II – Klonovaní útočia.

Jeho vybavenie tvoria dve blasterové pištole, Jetpack, plameňomet, skrytá čepeľ, harpúna a Mandalorianské brnenie. Je predloha pre klonovaných vojakov na planéte Kamino.
Odtiaľ tiež pochádza jeho klon, braný v podstate ako jeho syn Boba Fett, ktorý neskôr toto remeslo po otcovi prevezme.

V druhej epizóde sa s Jangom na začiatku stretne aj Anakin Skywalker spolu s jeho majstrom Obi-wanom, následne na to Obi-Wan pátra na planete Kamino kde s ním príde do konfliktu.

Jangovi sa podarí Obi-Wana premôcť a zhodiť z plošiny, na ktorej kotví jeho hviezdna loď Slave I. Boba Fett, vtedy ešte malý chlapec mu výrazne pomôže spustením mohutnej paľby z Jangovej lode na Obi-Wana.

Neskôr, ešte v epizóde II, ho počas boja v koloseu zabije majster Jedi Mace Windu.

Externé odkazy 
 Jango Fett na starwars.wikia.com

Postavy Hviezdnych vojen

de:Figuren aus Star Wars#Jango Fett
Tlstá

Tlstá môže byť:

vrch () v pohorí Čierna hora, pozri Tlstá (vrch v Čiernej hore)
vrch () v Nízkych Tatrách, pozri Tlstá (vrch v Nízkych Tatrách)
vrch () vo Veľkej Fatre, pozri Tlstá (vrch vo Veľkej Fatre)
chránené územie v Národnom parku Veľká Fatra, pozri Tlstá (národná prírodná rezervácia)
Ivan Konstantinovič Ajvazovskij

Ivan Konstantinovič Ajvazovskij (; * 29. júl 1817, Feodosija, cárske Rusko – † 5. máj 1900, tamže) bol ruský maliar arménskeho pôvodu. Bol známy svojimi maľbami morských scenérií, ktoré tvoria viac ako polovicu jeho tvorby.

Životopis 
Narodil sa v meste Feodosija na Kryme v chudobnej arménskej rodine. Jeho otec Konstantin bol arménsky obchodník, ktorý sa usadil vo Feodosii na začiatku 19. storočia, jeho matka Ripsime bola tiež pôvodom z Arménska. Mali päť detí (dvoch chlapcov a tri dievčatá). Niektoré z jeho diel obsahujú jeho podpis v arménskom písme „Hovhannes Aivazian“ (Յովհաննէս Այվազեան). Vďaka svojmu talentu mohol študovať na školách v Simferopole a neskôr aj na akadémií umenia v Petrohrade. Učili ho M. N. Vorobjov, F. Tanner a V. E. Rajev. Žil na Kryme (1838-1840) a v Itálii (1840-1844), navštívil Anglicko, Nemecko, neskôr cestoval v Rusku, Blízkom Východe, Afrike a Amerike. Po úspechu v maľbe krajiniek a morských scenérii Ajvazovskij maľoval sériu portrétov krymských prímorských miest. Počas svojej cesty po Európe maľoval viacero obrazov, jeho diela námorných scén mu zaručili dlhotrvajúci obdiv v ruskom vojnovom loďstve.

V roku 1839 namaľoval obraz na žiadosť veliteľa kaukazského pobrežného pásma generála Nikolaja Rajevského obraz Výsadok jednotky v údolí Subaš. 

V roku 1845 prijal pozvanie sultána Abdülmecida I. na priíchod do Istanbulu. Počas rokov 1845-1890 cestoval do tohto mesta ešte osemkrát. Počas jeho dlhého pobytu tu namaľoval viacero obrazov ako dvorný maliar osmanských sultánov Abdülmecida I., Abdülaziza a Abdülhamida II. 30 z nich je vystavených v Osmanskom kráľovskom múzeu, múzeu Dolmabahçe a iných tureckých múzeí.

Dedičstvo 
Kvôli celoživotnému venovaniu sa maľovaniu sa stal jedným z najvyprofilovanejších ruských maliarov. Ajvazovskij počas svojho života namaľoval celkovo vyše 6000 obrazov. S peniazmi, ktoré za ne získal si otvoril školu umenia v jeho rodnom meste Feodosija.

K roku 2006 nadobudli jeho diela po dražbách hodnotu približne 3,2 milióna dolárov a jeho medzinárodná reputácia rastie. 14. júna 2007 bol jeho obraz „Američan naloďujúci sa v Gibraltáre“ predaný za 2,7 milióna libier, čo bola najvyššia cena na dražbe pre jeho obraz vôbec. Jeho diela patria tiež k najviac falšovaným obrazom.

Je po ňom pomenovaná planétka 3787 Aivazovskij, odkaz na neho sa vyskytuje aj v tragikomédií A. P. Čechova Ujo Váňa.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ajvazovského biografia na stránke Russianpaintings.net

Zdroj 

Ruskí maliari
Ruské osobnosti arménskeho pôvodu
Osobnosti na bankovkách
Zemetrasenie v S’-čchuane v roku 2008

Zemetrasenie v S’-čchuane v roku 2008 bolo silné zemetrasenie, ktoré 12. mája 2008 o 06:28:04 UTC (14:28:04 hod. miestneho času) zasiahlo čínsku provinciu S’-čchuan s epicentrom asi 1 550 km juhozápadne od Pekingu. Otrasy boli citeľné až v Pekingu, Šanghaji, Hanoji a Bangkoku. Zahynulo pri ňom viac ako 68 000 ľudí. 

Zemetrasenie malo silu 7,8 až 7,9 stupňa Richterovej stupnice. Pod jeho ničivý účinok sa podpísala nielen sila otrasov, ale aj výnimočne dlhý čas, počas ktorého otrasy trvali - 2 až 3 minúty hlavná séria a počas nasledujúcich 72 hodín 52 menších otrasov.

Tektonika 
Zemetrasenie sa odohralo na Lung-men-šanskom zlome. Tento zlom oddeľuje S’-čchuanskú panvu od pohoria Lung-men Šan. Lung-men Šan je (podobne ako Himaláje či Tibetská náhorná plošina) typ terénu, ktorý bol vyzdvihnutý do výšky vplyvom narážania Indického subkontinentu na Euroázijskú tektonickú platňu. Jeho viditeľným protikladom je rovinatý a nízko položený terén S’-čchuanskej panvy. Tá predstavuje typ terénu, ktorý sa s narážaním Indickej tektonickej platne musí zatiaľ ešte len vysporiadúvať. Zemetrasenie sa odohralo v časti zlomu dlhej asi 240 km. Pohorie Lu-men Šan po zemetrasení zvýšilo nadmorskú výšinu svojich terénov miestami až o tri metre. Horizontálne posuny dosiahli v niektorých úsekoch až 9-metrovú dĺžku.

Ohlas 
Zemetrasenie bolo závažnou udalosťou nielen pre Čínu, ale aj pre zvyšok sveta. Táto katastrofa bola v strede pozornosti svetových médií súčasne s katastrofou spôsobenou cyklónom Nargis v Mjanmarsku, ktorá sa odohrala približne v tom istom období. Čínska politická administratíva na rozdiel od predchádzajúcich blokačných zásahov pri informovaní o katastrofách, tentoraz umožnila širšie a otvorenejšie mediálne pokrytie. Zvyšok Číny a aj sveta mohol takto okamžite reagovať a prispieť humanitárnou pomocou postihnutým oblastiam. Tento prístup zjavne kontrastoval s priebehom humanitárnej pomoci cyklónom postihnutému Mjanmarsku. Mjanmarská vojenská chunta blokovala informačné toky a navyše aj úmyselne spomaľovala prísun zahraničnej humanitárnej pomoci.

Referencie

Iné projekty 

Zemetrasenia
Čína
2008 v Číne
Michal David

Michal David, vlastným menom Vladimír Štancl (* 14. júl 1960 Praha) je český spevák, skladateľ a hudobný podnikateľ.

Život 
Študoval na pražskom hudobnom konzervatóriu. V roku 1976 založil jazzové kvarteto „Čtyři“ a získal ocenenie „Hudobník roku“  na Pražských hudobných dňoch. Pripojil sa k skupine Kroky Františka Janečka,
 
kde hral a spieval s Janou Kratochvílovou. Na hudobnom festivale Intertalent zvíťazil s piesňou Nenapovídej. Prvý sólový album vydal v roku 1980. Jeho hudbu možno počuť v divácky úspešných filmoch Vítr v kapse, Láska z pasáže, Discopříběh. Celkom vydal 16 sólových albumov. Okrem spievania a skladania populárnej hudby začal v 90. rokoch 20. storočia produkovať muzikály a skladať k nim hudbu. V divadlách ešte pracuje na dramaturgii.

Dielo

Muzikály 
 Kleopatra – (texty: Zdeněk Borovec, Lucie Stropnická a Lou Fanánek Hagen) – premiéra v roku 2002 
 Tři mušketýři – (autor hudby Michal David a Bryan Adams, texty Lou Fanánek Hagen) – premiéra v novembri 2004 
 Angelika – (texty: Lou Fanánek Hagen) – premiéra v marci 2007 
 Mona Lisa – (autor hudby Bohouš Josef a Michal David – producent, texty: Lou Fanánek Hagen) premiéra vo februári 2009

Piesňová tvorba

Diskografia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.michaldavid.cz

Zdroj 

 
Českí popoví speváci
Českí džezoví speváci
Českí popoví klávesisti
Českí džezoví klávesisti
Českí skladatelia modernej hudby
Muzikáloví skladatelia
Autori a interpreti detskej hudby
Osobnosti z Prahy
Jiřina Fikejzová

Jiřina Fikejzová, rod.  Jiřina Henzlová (* 13. apríl 1927, Lom – † 2. september 2020) bola česká textárka, hudobná scenáristka a športovkyňa.

Životopis 
Študovala psychológiu a sociológiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a súkromne sa učila hrať na husle a na klavír.  V 50. rokoch 20. storočia bola úspešnou šprintérkou československej národnej reprezentácie.

Po ukončení štúdia v roku 1950 pracovala do roku 1953 v odbornom učilišti v ČKD, potom na odbore zahraničných vzťahov v hudobnom vydavateľstve Supraphon, kde pôsobila ako dramaturgička pri vydávaní zahraničných licenčných albumov. Už od stredoškolských štúdií sa venovala písaniu piesňových textov. Profesionálne začala spolupracovať s Vladimírom Dvořákom, neskôr s Orchestrom Karla Vlacha a Tanečným orchestrom Československého rozhlasu. Vytvorila približne 240 piesňových textov, napísala tiež niekoľko scenárov pre pražské Divadlo hudby, ale aj pre Československú televíziu a Československý rozhlas. Za svoju textársku prácu získala celý rad českých ocenení. Pracovala ako členka textových komisií vydavateľstva Supraphon a Pensylvánie a v prijímacích komisiách Ochranného zväzu autorského. Pôsobila aj ako členka odborných porôt rôznych domácich i zahraničných hudobných festivalov (Česko: Intertalent, Porta, Zlatý palcát; v zahraničí: Atény, Sopot, Split). Jej syn Dan Fikejz je hudobník.

Diskografia 

 E 14 (LP Karla Gotta, vydal Supraphon 1985)
 To mám tak ráda (CD, rôzni interpreti, Supraphon 2002)
 Chvíli můj a chvíli svůj (LP, Monitor Records 1992)
 Den jako malovaný (CD, music centrum, 1997)

Texty piesní

Výber z najznámejších textov 
 „Easter Parade“ / „Půvabná a svěží“ (Sbor Lubomíra Pánka)
 „Akropolis adieu“ (Judita Čeřovská)
 „Jen ty a já“ (Yvetta Simonová)
 „Písnička o base“ (Milan Chladil)
 „Za rok se vrátím“ (Milan Chladil)
 „Já do hry dávám více“ (Eva Pilarová)
 „Malý vůz“ (Judita Čeřovská)
 „Sedm dostavníků“ (Waldemar Matuška)
 „Co dál“ (Judita Čeřovská)
 „Dominiku“ (Judita Čeřovská)
 „Řekni, kde ty kytky jsou“ (Judita Čeřovská)
 „Sám pod svou hvězdou“ (Judita Čeřovská)
 „Jak málo zmůže čas“ (Marie Rottrová)
 „Mama“ (Marie Rottrová)
 „Markétka“ (Marie Rottrová)
 „To mám tak ráda“ (Marie Rottrová)
 „Pusť mě už dál“ (Petra Janů)
 „Můj ideál“ (Hana Hegerová, Judita Čeřovská)
 „Dingy dou“  (Petr Kotvald a Stanislav Hložek)
 „Děvče, smůlu máš, je můj“ (Helena Vondráčková)
 „Celou noc“ (Václav Neckář)
 „E 14“ (Karel Gott)

Referencie

Literatúra 
 Jiřina Fikejzová: Povolání textařka, Academia, 1999, ISBN 80-200-0738-5 (autobiografia)

Externé odkazy 
 Český hudobný slovník
 Rozhovor
 Šport

Zdroj 

Českí textári piesní
Česko-slovenskí bežci
Českí bežci
Osobnosti z okresu Most
Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
III Veže

III Veže (písané aj ako Tri Veže) je komplex obytných budov v Bratislave v mestskej časti Nové Mesto na Bajkalskej ulici.

Komplex tvoria tri rovnaké výškové budovy elipsovitého pôdorysu, ktoré sú posadené na spoločnom parteri. Výška jednotlivých budov je 74 metrov a obsahuje 24 poschodí. Vo vežiach sa nachádzajú byty, v parteri služby. V komplexe sa nachádza 633 bytov, po 211 v každej veži, 24 mezonetových apartmánov, 1 podzemné podlažie, 837 parkovacích miest, výstavba prebehla od roku 2006 do roku 2010.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Domovská stránka projektu
 Stránka budúceho správcu objektu

Výškové budovy v Bratislave
Architektúra z 2009
Včelárstvo

Včelárstvo je (amatérsky alebo profesionálny) chov včelích kolónií, prípadne aj príslušná výroba medu a vosku a prípadne aj náuka o chove včelích kolónií a výrobu medu a vosku (niečo podobné je apidológia). Chovateľ včiel alebo odborník na včelárstvo sa nazýva včelár.

Včelári sa starajú o včely na účely zberu medu a včelieho vosku, s cieľom opeľovať plodiny, alebo na odchov včiel pre ďalších včelárov.

Je dosť ťažko jednoznačne povedať k čomu má včelárstvo bližšie – či k záľubám – koníčkom,  poľnohospodárstvu alebo entomológii. Môžeme vo všeobecnosti povedať, že ku všetkému spomínanému má dosť blízko.

Včelie produkty 
 Med  
 Propolis  
 Materská kašička 
 Peľ  
 Vosk

Významní včelári na Slovensku 
 Rudolf Bednárik (1903–1975)
 Juraj Fándly (1750–1811)
 Ján Gašperík (1876–1949)
 Miloš Halaša (1923–2002)
 Ján Hanko (1929–1995)
 Jan Hejtmánek (1905–1978)
 Juraj Jančí (1918–1999)
 Ladislav Kepeňa (1932–2002)
 Rudolf Klučka (1901–1970)
 Vojtech Križan (1908–1976)
 František Kulich (1899–1981)
 Eugen Malý (1912–1984)
 Rudolf Mičieta (1909–1991)
 Ján Milla (1920–1986)
 Ján Natšin (1886–1954)
 Koloman Novacký (1897–1970)
 Štefan Závodník (1812-1885)

Literatúra 
 NOVACKÝ, Koloman: Včelárstvo, Slovenské vydavateľstvo pôdohospodárskej literatúry, 1955, edícia: Rastlinná vyroba
 ČAVOJSKÝ Valent  a kolektív: Oldřich Haragsim, Ľudmila Haragsimová, Milan Kresák, Michal Mačička: Včelárstvo, Príroda, 1981
 REJNIČ, Jozef; HARAGSIM, Oldřich; REKOŠ, Jozef:  Včelárstvo, 1990, Príroda, 2. vydanie, ISBN 80-07-00329-0
 VESELÝ, Vladimír. Včelařství, Brázda,  Praha, 2003. ISBN 80-209-0320-8.
 GUSTIN, Y. Ilustrované včelařství, GplusG, Praha, 2010; ISBN 978-80-87060-27-8
 LINHART, Roman. Myslet jako včela: včelaření bez rojů a varroázy, Mladá fronta, Praha, 2018; ISBN 978-80-204-4996-2
 TOPORČÁK, Juraj; CHLEBO, Róbert: Veterinárna a produkčná prax vo včelárstve, Združenie Slovenský zväz včelárov, Bratislava, 2018, ISBN 9788097272531
 GERSTMEIER, David; MILTENBERGER, Tobias. Ekologické včelaření: včely na prvním místě, Grada Publishing, Praha, 2020; ISBN 978-80-271-2015-4 
 GASPER, Jaroslav: Včelárske prikázania, Polymedia, Nitra, 2020, ISBN 9788097076474
 URBAN, Miroslav: Včelárenie od jari do zimy, Grada Slovakia, Bratislava, 2021, ISBN 9788080901509

Iné projekty

Externé odkazy 
 Včelárstvo
 Slovenská včelárska stránka
 najväčší včelársky skanzen v strednej Európe Včelárska paseka
 Medzinárodná federácia včelárskych organizácií Apimondia so sídlom v Ríme
 Medzinárodný včelársky žurnál Apidológia
 
Entomológia
Poľnohospodárstvo
Nicola Romeo

Nicola Romeo (* 28. apríl 1876, Sant'Antimo pri Neapole – † 15. august 1938, Magreglio pri jazere Como) bol taliansky konštruktér, priemyselník a neskôr majiteľ automobilky Alfa Romeo.

Život 
V roku 1900 ukončil Romeo vysokoškolské štúdium techniky v Neapole. Získal aj titul inžiniera elektrotechniky v belgickom Liège, potom pracoval niekoľko rokov v zahraničí. Do Talianska sa vrátil roku 1911 a založil firmu Ing. Nicola Romeo e Co., ktorá vyrábala stroje a vybavenie pre banský priemysel.

Vďaka dodávkam pre taliansku armádu počas prvej svetovej vojny sa spoločnosť rozvíjala. V roku 1915 získal Romeo väčšinový podiel a vedúcu pozíciu vo firme A.L.F.A. v milánskom Portelle. Firma A.L.F.A., založená pred piatimi rokmi, mala v dôsledku vojny finančné problémy. Romeo presunul do Portella veľkú časť zbrojnej výroby, okrem iného výrobu leteckých motorov a firma sa tak znovu postavila na nohy. 

V roku 1918 prevzal celú firmu a jeho podniky sa premenovali na „Società Anonima Italiana Ing. Nicola Romeo“. A.L.F.A. sa v roku 1920 premenovala na súčasný názov Alfa Romeo.

Po vojne sa Alfa Romeo opäť začala venovať výrobe automobilov. S pomocou Vittoria Jana, ktorý prišiel od Fiatu v roku 1923 a bol zodpovedný za technický vývoj, začala výroba nových športových vozidiel pre náročných zákazníkov. 

V automobilových pretekoch jej vozidlá dosahovali mnohé úspechy a značka si upevnila pozíciu výrobcu exkluzívnych vozidiel. Romeo opustil firmu v roku 1928.

Po krachu na burze v New Yorku v roku 1929 bola firma znova vo finančných problémoch a zachránil ju až zásah talianskeho štátneho Úradu pre obnovu priemyslu (IRI). 

Romeo sa do svojej smrti finančne podieľal na iných priemyslových a dopravných aktivitách, angažoval sa aj v politike.

Externé odkazy 
 Nicola Romeo klub 

Narodenia v 1876
Úmrtia v 1938
Priekopníci automobilizmu
Konštruktéri