joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gravesova-Basedowova choroba

Gravesova-Basedowova choroba je autoimunitná choroba štítnej žľazy. Dochádza pri nej k tvorbe stimulačných protilátok a je zvýšená tvorba hormónov tyroxínu a trijódtyronínu. Postihuje najmä ženy v strednom veku, 4 až 5-krát častejšie ako mužov. Gravesova-Basedowova choroba je silne geneticky podmienená.

Vznik 
Štítna žľaza je pre život človeka nevyhnutný orgán. Vytvára hormóny, ktoré ovplyvňujú príjem potravy, energie, stimulujú rast a vývoj. Jej znížená (hypotyreóza) alebo zvýšená (hypertyreóza) činnosť má preto vplyv na celý organizmus. Gravesova-Basedowova choroba sa klinicky prejavuje abnormálne zvýšenou funkciou štítnej žľazy.

Príznaky 
 Trasenie rúk, strata hmotnosti   
 Únava a nespavosť  
 Zvýšené potenie  
 Zvýšený krvný tlak, úzkosť   
 Vyčerpanosť, slabosť  
 Nervozita, svalová slabosť, podráždenosť   
 Neznášanlivosť tepla    
 Búšenie srdca, srdcové arytmie   
 Lámavosť vlasov a nechtov  
 u časti pacientov príznaky endokrinnej orbitopatie: 
 Vyklenutie, vytlačenie oka z očnice, ktoré je spôsobené opuchom tkaniva
 Slzenie, zvýšený vnútroočný tlak a dvojité videnie
 Hrozí trvalá strata zraku

Rizikové faktory vzniku Gravesovej-Basedowovej choroby  
 Vek
 Pohlavie
 Stres
 Dedičnosť

Liečba Gravesovej-Basedowovej choroby 
Liečba prebieha pomocou:
 Tyreostatík – lieky, ktoré normalizujú zvýšenú funkciu štítnej žľazy a vedia znížiť tvorbu hormónov štítnej žľazy
 Rádiojódu – pomocou rádiojódu možno úplne, alebo aspoň čiastočne zničiť štítnu žľazu; rádiojód teda poškodí štítnu žľazu a zníži produkciu hormónov
 tyroidektómia - chirurgické odstránenie

Referencie

Literatúra 
 Jiskra, J. 2011. Poruchy štítné žlázy. Praha: Mladá fronta,ISBN 978-80-204-2456-3
 Zamrazil, V. 2007. Hypotyreóza, Průvodce ošetřujícího lékaře. Praha: Maxdorf,ISBN 80-7345-111-5 – Kn

Pozri aj 
 Štítna žľaza
 Tyroxín
 Trijódtyronín
 Hypertyreóza

Externé odkazy 
 
 
 

Autoimunitné choroby
Jakub Lorencovič

Jakub Lorencovič (* 10. júl 1989, Prešov) je slovenský herec, známy napr. z televízneho seriálu Búrlivé víno, model a víťaz súťaže Muž roka 2011.

Život 
Pochádza z prešovského sídliska Sekčov, má brata-dvojča a dve staršie sestry. Od 15 rokov sa venoval divadlu. Študoval herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave.

Na scéne Slovenského národného divadla hosťoval už pri štúdiách v úlohe ženícha Antonia v hre Georgesa Feydeaua Tak sa na mňa prilepila, od februára 2010 potom alternoval v úlohe Tognina v Goldoniho komédii Vejár.

Už počas štúdia mal tiež skúsenosti s modelingom. Vo svojich 21 rokoch sa v auguste 2011 zúčastnil v českom Náchode finále súťaže Muž roka Česka a Slovenska, z ktorého si odniesol slovenský titul a nomináciu za Slovensko do súťaže Mister International. V decembri toho istého roku odcestoval do thajského Bangkoku, kde sa medzi 53 uchádzačmi o titul Mister International 2011 umiestnil na desiatom mieste.

Od začiatku roku 2013 doplnil obsadenie rodinného seriálu TV Markíza Búrlivé víno v úlohe miestneho plejboja Juraja „Ďura“ Petranského.

V septembri 2013 sa objavil vo vedľajšej úlohe dozorcu Fritza Sowy v česko-slovenskej vojnovej filmovej dráme Colette režiséra Milana Cieslara.

Divadelné úlohy 
 Ray Cooney a Tony Hilton: Ešte jeden do partie (One for the Pot), premiéra 26. marca 2009 na Novej scéne v Bratislave, úloha: hostia
 William Shakespeare: Sen noci svätojánskej (A Midsummer Night's Dream), premiéra 7. februára 2010, nezávislý divadelný súbor Meteorit
 Carlo Goldoni: Vejár (Il Ventaglio), premiéra 20. februára 2010 v Slovenskom národnom divadle Bratislava, úloha: Tognino
 Jean Anouilh: Médeia (Medea), premiéra 30. novembra 2010 v Divadle Lab VŠMU, úloha: stráž
 Alexandr Vasiljevič Suchovo-Kobylin: Smrť Tarelkina (Smerť Tarelkina), premiéra 16. decembra 2010 v Divadle Lab VŠMU, úloha: Kačalašatala
 Peter Zvon: Tanec nad plačom, premiéra 28. marca 2011 v Divadle Lab VŠMU, úloha: Peter
 J. B. P. Molière: Tartúf, premiéra 21. novembra 2011 v Divadle Lab VŠMU, úloha: Kleant
 Alexandr Nikolajevič Ostrovskij: Výnosné miesto, premiéra 2. apríla 2012 v Divadle Lab VŠMU, úloha: Vasilijgrigorij 
 Maxim Gorkij: Letní hostia, premiéra 5. novembra 2012 v Divadle Lab VŠMU, úloha: Nikolaj Petrovič Zamyslov
 Anna Saavedra: Fajčiarky a spasiteľky, premiéra 25. februára 2013 v Divadle Lab VŠMU, role: Baróniek

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Inferno - Peklo

Inferno - Peklo je román Dana Browna vydaný na jar roku 2013 pod názvom Inferno. Do slovenčiny bol preložený a vydaný na jeseň roku 2013. Ide o najočakávanejšie knižné dielo tohto roka.

Dej 

Profesor sa prebúdza zranený v nemocnici, netuší kde je a ako sa sem dostal. V hlave mu znejú slová „Hľadaj a nájdeš! Čas sa kráti“, no nechápe ich zmysel. Vo svojich veciach nachádza podivný predmet a okamžite sa púšťa do pátrania s mladou lekárkou Siennou Brooksovou: pomocou veršov z Danteho temnej epickej básne Peklo musia dešifrovať kódy ukryté v slávnych dielach renesancie – v sochách, obrazoch, budovách. Musia tak vyriešiť záhadu a zabrániť katastrofe hroziacej ľudstvu.

Referencie 

Knihy z 2013
Knihy Dana Browna
Sfilmované knihy
Llyfr Du Caerfyrddin

Llyfr Du Caerfyrddin (, teda Čierna kniha z Carmarthenu) je pravdepodobne najstarší waleský rukopis napísaný vo waleskom jazyku. Pochádza približne z roku 1250 a jeho vznik je spájaný s priorstvom svätých Jána Evanjelistu a Teulyddoga v obci Carmarthen. V súčasnosti je súčasťou zbierok Waleskej národnej knižnice, kde je zaradená pod katalógovým číslom NLW Peniarth MS 1. Kniha obsahuje zbierku básní rôznych kategórií. Sú tu básne s náboženskými motívmi a tiež ódy chvály a smútku.

Zdroj 

Literatúra vo Walese
Stredoveké rukopisy
Diablica (film)

Diablica je americká komédia z roku 1989 natočená podľa románu Fay Weldonovej Život a lásky diablice.

Obsah 
Nie príliš krásna Ruth Patchettová je vydatá a má dve deti. Jedného dňa sa dozvie, že jej muž ju podvádza s krásnou, slávnou a bohatou spisovateľkou Mary Fisherovou. Rozhodne sa mu pomstiť, zničiť mu dom, rodinu, kariéru a život.

Obsadenie 
 Meryl Streepová - Mary Fisherová
 Roseanne Barrová - Ruth Patchettová
 Ed Begley Jr. - Robert "Bob" Patchett
Linda Hunt - Hooperová
 Sylvia Miles - Pani Fisherová
 Elisebeth Peters - Nicolette Patchettová
 Bryan Larkin - Andy Patchett

Zdroj 

Filmové komédie USA
Filmy z 1989
Ján XIX.

Ján XIX. (rodným menom Romanus; * ?, Rím, Pápežský štát - † 20. október 1032, Rím, Pápežský štát) bol 144. pápež rímskokatolíckej cirkvi. Pápežský úrad zastával od 19. apríla 1024 do svojej smrti.

Biografia 
Narodil sa v Ríme v Pápežskom štáte. Ako pápež nastúpil po svojom staršom bratovi Benediktovi VIII. Za jediný deň sa z neho, laika, stal pápež. V prvom roku vlády prijal delegáciu byzantského cisára Bazila II., ktorá sa ho pokúšala presvedčiť k uznaniu Carihradu ako mesta s všeobecnou jurisdikciou. Kvôli veľkým protestom však odmietol. Odvtedy sa pápežovo meno na diptychoch v Carihrade neobjavuje. 26. marca 1027 korunoval v Ríme nemeckého kráľa Konráda II., ktorý ho považoval za osobu, ktorú môže ovládať. Napríklad ho prinútil vydať veľký výnos pre nemeckého arcibiskupa Poppa v Aquilei. Zomrel 20. októbra 1032 v Ríme.

Iné projekty

Zdroj 
 

Úmrtia 20. októbra
Úmrtia v 1032
Talianski pápeži
Romelu Lukaku

Romelu Menama Lukaku Bolingoli (* 13. máj 1993, Antverpy, Belgicko) je belgický futbalový útočník.

Hrá v klube Chelsea FC  a v belgickej reprezentácii. Vďaka postave a štýlu hry je prirovnávaný k Didierovi Drogbovi. Za reprezentáciu začal hrať už od mladého veku.

Klubová kariéra 

Prešiel mládežníckou akadémiou Anderlechtu Brusel. Už vo veku pätnásť rokov začal hrávať za A družstvo Anderlechtu. Tam ho začali oslovovať "Mladý Drogba"., Didier Drogba je jeho dlhoročným vzorom, čo ovplyvnilo jeho prestup do klubu Chelsea FC (za 22 miliónov libier).

Potom nasledovalo hosťovanie vo W.B.A, kde nastrieľal v 35 zápasoch 17 gólov a pridal 7 asistencií. V poslednom zápase sa rozlúčil hetrikom proti Manchestru United. 
Tvrdilo sa, že bude hráčom číslo 1. no tréner José Mourinho ho poslal na jednu sezónu hosťovať do Evertonu. V tomto klube dokázal vstreliť 16 gólov a pridal 8 asistencií. Potom prišiel v r. 2014 trvalý prestup z Chelsea do Evertonu, kde sa okamžite stal hlavným a hlavne svetovým útočníkom. A po sezóne 2016/2017 odmietol podpísať nový kontrakt s Evertonom a rozhodol sa prestúpiť do Manchestru United.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Profil na Transfermarkt.com
 Profil na thetopforward.com 
 Profil na National Football Teams.com 
 Reprezentačné štatistiky
 Profil

Belgickí futbalisti
Hráči Chelsea FC
Osobnosti z Antverp
Belgické osobnosti s pôvodom Konžskej demokratickej republiky
Futbaloví útočníci
Hráči RSC Anderlecht
Hráči West Bromwich Albion FC
Hráči Everton FC
Hráči Manchester United FC
Majstrovstvá Európy v netballe 2014

Majstrovstvá Európy v netballe 2014 boli v poradí 17. Majstrovstvá Európy v netballe žien, ktoré organizuje Európska netballová federácia (Netball Europe). Konali sa v dňoch od 30. mája1. júna 2014 v Cardiffe, vo Walese, za účasti 4 tímov. Wales bolo hostiteľom európskeho šampionátu po piatykrát, predtým hostil turnaje v rokoch 2002, 2004, 2006 a 2010 (vždy v Cardiffe). Hračky Walesu pri neúčasti Anglicka vybojovali svoj tretí európsky titul.

Tento turnaj ME tiež slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Austrálii. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.  sa na turnaji nezúčastnilo; na MS 2015 sa kvalifikovalo priamo na základe umiestnenia vo svetovom rebríčku.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku INF k 2. aprílu 2014.

Výsledky

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 ME 2014 na oficiálnej stránke Netball Europe 
 Oficiálna stránka Waleskej netbalovej federácie 

Netball v 2014
Majstrovstvá Európy v netballe
Netball
2014 v Spojenom kráľovstve
Šport v Cardiffe
Sergius IV.

Sergius IV. (* ?, Rím, Pápežský štát - † 12. máj 1012, Rím, Pápežský štát) bol 142. rímskokatolícky pápež v rokoch 1009 - 1012.

Biografia 
Bol menovaný za pápeža Jánom II. Crescenciom, rímskemu diktátorovi, podobne ako jeho predchodca. Bol v styku s nemeckým kráľom Henrichom II. Nechal vysvätiť katedrálu v Bambergu a potvrdil privilégiá mesta, ktoré mu udelil Ján XVIII. Sergius sa pokúsil zmobilizovať všetkých talianskych mocnárov, aby vyhnali Arabov zo Sicílie kvôli tomu, že kalif al-Hakim zničil 18. októbra 1009 Boží hrob. Sergius umrel počas násilných nepokojov v Ríme 12. mája 1012, s najväčšou pravdepodobnosťou ho zabili. Crescenius zomiera týždeň po smrti Sergia, 18. mája, čím sa aj skončila vláda Cresceniovcov v Ríme. Sergius bol pochovaný v Lateráne. Dodnes je čitateľný epitaf na jeho hrobe plný chvály.

Zdroj

Iné projekty 

Úmrtia v 1012
Úmrtia 12. mája
Talianski pápeži
Cold reading

Cold reading (doslova chladné čítanie) je spôsob, ktorým astrológovia, iluzionisti, jasnovidci, liečitelia, manipulátori a ďalší presviedčajú klienta, že poznajú všetko o jeho osobnosti a problémoch. Ide o súhrn viacerých techník, ktorých príkladom sú vhodne kladené otázky, analýza hovoreného prejavu, čítanie reči tela, posudzovanie vzhľadu klienta (pohlavie, oblečenie, rasy či etnicity, atď), a pomocou ktorých dokáže užívateľ chladného čítania (pre nejednotnosť názvu bude v nasledujúcom texte použitý nepresné označenie „jasnovidec“, či „vykladač“) vzbudiť u svojho náprotivku dojem, že o ňom vie viac, než je v skutočnosti pravda.

Techniky chladného čítania 
Psychológ Ray Hyman uvádza, že pre úspešné použitie chladného čítania je potrebné dodržať nasledujúce „trináctoro“:
 Sebaistota vykladača.
 Využitie aktuálnych štatistických dát.
 Priateľská atmosféra pri sedeniach.
 Kooperácia protistrany.
 Využitie očakávaných propriet (krištáľová guľa, tarotové karty a pod.)
 Vopred pripravené všeobecné frázy.
 Všímanie si detailov.
 Snaha získať od klienta čo najviac informácií.
 Vykladač musí vedieť dobre počúvať.
 Použitie dramatických efektov.
 Vytváranie dojmu, že vykladač vie viac, než hovorí.
 Lichotenie klientovi.
 Hovoriť klientovi to, čo chce počuť.

Vojtěch Mornstein uvádza, že veľa sa dá vyčítať už zo samotného faktu, že sa niekto na jasnovidca obracia, pretože to tak väčšinou býva v určitých životných situáciách. Zdôrazňuje, že je potrebné určiť, čo chce klient počuť a nezabudnúť ho pochváliť.

Štatistiky 
Vykladač vychádza z premisy, že ľudia majú viac spoločného, než odlišného a ich problémy zvyčajne mávajú rovnaký pôvod. Ľudia jasnovidca navštevujú zvyčajne preto, že potrebujú niekoho, kto ich vypočuje.

Vhodne kladené otázky 
Jasnovidec má vopred pripravené frázy, ktorými nenápadne z klienta dostáva informácie o jeho stave. Klient si neuvedomuje, že informácie, ktoré mu vykladač hovorí, sú len prerozprávané odpovede, ktoré mu sám povedal.

Paušálne popisy 
Jasnovidec využíva všeobecne platné paušálne opisy, s ktorými sa ľudia radi stotožňujú. Takými sú skryté lichôtky a veci, ktoré radi ľudia počujú, aj keď nemusia byť pravdivé. Účinné je, keď jasnovidec hovorí klientovi to, čo chce klient počuť. Tým utvrdzuje klienta v jeho presvedčení a vzbudzuje v ňom dojem, že naozaj vie o čom hovorí.

Klam osobnej validácie 
Klient paušálne popisy akceptuje ako individuálne charakteristiky. Preto pri použití takýchto hodnotení klienti ľahko podľahnú dojmu, že jasnovidec, či iný používateľ chladného čítania, vie naozaj aj to, čo by vedieť nemal. Úspešnosť osobnej validácie je tým úspešnejšia, čím viac je vykladač považovaný za kompetentného, metóda za plauzibilnú a náročnú (na informácie, čas a výpočty) a ak je klientovi vsugerované, že ide naozaj o vysoko individualizovaný prístup.

Referencie

Zdroje 
 
 
 

Pseudoveda
Sociálna psychológia
Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 1998

Majstrovstvá Európy UEFS vo futsale mužov 1998 boli v poradí 5. turnaj Majstrovstiev Európy UEFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Európska futsalová únia (UEFS). Konal sa od 9.13. decembra 1998 v Púchove a Považskej Bystrici, na Slovensku, za účasti 8 tímov. Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo Belgicka. Titul získalo , ktoré vo finále zvíťazilo nad . 

Pôvodne sa mal turnaj odohrať v Bratislave a Trnave, ale kvôli finančným problémom hrozilo jeho celkové zrušenie.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej futsalovej únie /

Zdroje 
 ME 1998 na stránke Európskej futsalovej únie /
 sme.sk
 

Futsal v 1998
Muži
Futsal
Oscar Emboaba

Oscar Emboaba (* 9. september 1991) alebo len Oscar je brazílsky futbalista, ktorý je v súčasnosti (December  2016) hráčom čínskeho klubu Shanghai SIPG, reprezentantom  do 21 rokov ako aj seniorov. Do Chelsea prestúpil z brazílskeho klubu Internacional v roku 2012 za 19,35 milióna libier.

Iné projekty 

Brazílski futbalisti
Hráči São Paulo FC
Osobnosti zo São Paulo
Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2005

Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2005 boli v poradí 11. Majstrovstvá Európy v americkom futbale mužov, ktoré organizuje Európska federácia amerického futbalu (EFAF). Konali sa od 28.30. júla 2005 v Malmö, vo Švédsku, za účasti 4 tímov. Historický titul získalo domáce .

Turnaj pozostával iba z play-off systému, v ktorom družstvá odohrali po 2 zápasy. Posledné družstvo zostúpilo do B kategórie majstrovstiev Európy v roku 2009. Turnaj tiež slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2007, ktoré sa uskutočnili v Japonsku. Priamo sa na ne kvalifikoval iba víťaz. Ostatné 2 európske družstvá sa kvalifikovali neskoršie v kontinentálnej kvalifikácii.

Kvalifikácia

Štadióny

Výsledky

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

 Spojené kráľovstvo sa nakoniec kvôli zvýšeniu počtu účastníkov v A kategórii nezúčastnilo B kategórie.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej federácie amerického futbalu 
 Oficiálna stránka Švédskej federácie amerického futbalu

Zdroje  
 ME 2005 na stránke EFAF 
 ME 2005 na stránke blueteam.americanfootballitalia.com 

Majstrovstvá Európy v americkom futbale
Americký futbal v 2005
Americký futbal
2005 vo Švédsku
Šport v Malmö
VAN AIR Europe

VAN AIR Europe, a.s. je letecká spoločnosť, so sídlom na letisku Brno-Tuřany. Prevádzkuje prepravu osôb pod značkami iných spoločností, predovšetkým Citywing (predtým Manx2).

Dejiny 
Spoločnosť VAN AIR Europe a.s. založila v roku 2005 letecká servisná spoločnosť AEROSERVIS, s.r.o. a nemecký nadšenec pre lietadlá Let L-410 Turbolet Jürgen Nappe so svojou leteckou spoločnosťou Antares. Do doby, než obdržali v roku 2006 vlastné osvedčenie leteckého prevádzkovateľa (AOC), lietali krátko v spolupráci s maďarskou spoločnosťou Budapest Aircraft Service. Flotila lietadiel sa postupne rozšírila na 3 stroje Let L-410 Turbolet.

Destinácie 
Spoločnosť prevádzkuje pod značkou Citywing pravidelnú leteckou prepravu osôb medzi letiskom Ballasalla na ostrove Man a blízkymi destináciami v Spojenom kráľovstve, Severnom Írsku a Walese, predovšetkým Blackpoolom, Belfastom a Leedsom, výnimočne aj s Gloucesterom alebo Hawardenom. Pre spoločnosť Aeronorte prevádzkoval VAN AIR Europe spoj z portugalského letiska Bragança cez Vila Real do Lisabonu, s nástupom ekonomickej kríze bola však prevádzka v roku 2008 ukončená.

Flotila

Referencie

Externé odkazy 
 Turbolety VAN AIR Europe na ostrove Man na Jetphotos.net
 Oficiálna stránka spoločnosti
 Informácie o VAN AIR Europe na stránke sesterskej firmy Aeroservis

Zdroj 

Letecké spoločnosti Česka
Podniky založené v 2005
Peter Bažík

Peter Bažík (* 21. jún 1985, Habovka, Slovensko) je slovenský hudobník, multiinštrumentalista a spevák. Hrá na gitaru, husle a klavír. Spieva v slovenčine, angličtine a esperante.

Zo života 
Peter Bažík je rozvedený a z prvého manželstva má dve deti. Po rozvode v novembri 2021 spojil sily s víťazkou šou Hlas Česko-Slovensko a v súčasnosti tvoria najtalentovanejší pár v šoubiznise. .

Vzdelanie 
Vyštudoval konzervatórium v Žiline a Akadémiu umení v Banskej Bystrici.

Hudobná kariéra 
Peter sa zúčastnil viacerých talentových súťaží. V Slovensko hľadá SuperStar 2 postúpil do finále a skončil na 4. mieste. V slovenskej časti súťaže Eurovision Song Contest 2009 spolu so Andreou Súlovskou s piesňou Nebudem stáť postúpil do koncového kola, v ktorom sa umiestnil na 10. mieste . Nasledujúci rok v slovenskej časti Eurovision Song Contest 2010 s piesňou Paradise vs Babylon postúpil do 2. semifinále, v ktorom sa umiestnil na 10. mieste. 

V prvom Česko-Slovenskom X Factor postúpil do finále, ktoré nakoniec vyhral.
V septembri 2016 naspieval v duete s Janais pieseň Blízko. Pieseň vyšla ku kampani 40 dní za život. Autorom hudby aj textu je Janais. K piesni bol natočený aj videoklip .

Diskografia 
 2008: Mosty - , CD, maxisingel 
 2015: Kto som - Volume I - (vyšlo na USB klúči v tvare kreditky)

Kompilácie 
 2007: Hit storočia - Opus 91 2738-2, 2CD, 05. V Slovenských dolinách - cd1
 2013: Výberovka - Desmod - Universal Music 374525-5, 2CD, 05. Kyvadlo (feat. Peter Bažík) - cd2

Filmografia 
 2010 Banditi - hudba k filmu

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - peterbazik.com
 Peter Bažík: Základným cieľom bolo oprášenie môjho mena - zumag.ku.sk 

Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí rockoví huslisti
Slovenskí rockoví klaviristi
Slovenskí hudobní producenti
Slovenskí skladatelia modernej hudby
Esperantská hudba
Osobnosti z Habovky
Múzejný presah

Múzejný presah () je termín, používaný zväčša v anglosaskom prostredí. Prostredníctvom metódy presahu, môže múzeum realizovať a prezentovať svoje služby mimo komunity, v ktorej primárne pôsobí. Patria sem aktivity, ako zapožičanie predmetov školám, múzejný autobus, pohyblivé výstavy, organizovanie aktivít pre širokú vernosť alebo činnosť webovej stránky.   

Hlavným zmyslom týchto aktivít je reagovať na príležitosti múzeí a osloviť širšie obecenstvo mimo stien múzejných budov.

Externé odkazy 
 Museum Basics - Routledge 2012

Muzeológia
Tuanake

Tuanake (pôvodný názov Mata-rua-puna) je atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.

Nachádza sa v strede súostrovia a jeho najbližšími susedmi sú atoly Hiti ( na juhovýchod), Katiu (necelých  na severoseverozápad) a komunitný atol Makemo ( na severovýchod). Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený  smerom na západo-juhozápad.

Geografia atolu 
Atol má oválny tvar, na dĺžku nepresahuje  a na šírku má . Lagúna má celkovú rozlohu , je plytká a dovnútra nevedie žiaden, pre lode splavný prieplav. Podobne ako u mnohých iných atolov v oblasti (Taenga, Makemo, Tahanea, Tuanake, Arutua, Hiti a i.), je jeho južná časť prstenca umiestnená iba tesne na úrovni hladiny oceánu, ale severná je tvorená vyšším a často takmer súvislým pásom súše s väčším zastúpením vegetácie.

Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, na ktorej ležia aj atoly Hiti, Katiu, Makemo a Tepoto.

Dejiny 
Prvý Európan, ktorý atol navštívil a je o tom písomná zmienka, bol 15. júla 1820 Faddej Faddejevič Bellinsgauzen, ktorý mu dal názov „Île Raevski“. Po ňom to bol 20. decembra 1840 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842 a atol pomenoval ako „Reid Island“.

Atol je trvale neobývaný, ale navštevovaný obyvateľmi susedných atolov s cieľom ťažiť kopru. Kvôli výskytu kriticky ohrozeného vtáctva je vstup na atol odmedzený.

Fauna a flóra 
Ostrov je domovom vzácneho trsteniarika atolového (Acrocephalus atyphus) z čeľade trsteniarikovitých a kriticky ohrozeného holubčeka bieloprstého (Alopecoenas erythropterus) z čeľade holubovité (Columbidae).

Administratívne a geografické členenie 
Geograficky patrí atol Tuanake k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Makemo, Katiu, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka.

Administratívne je atol súčasťou komunity Makemo, do ktorej patria ešte atoly Haraiki, Marutea Nord, Nihiru, Katiu, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Taenga.

Referencie

Externé odkazy 
Zoznam pôvodných názvov ostrovov Puamotu
Tuanake na tahitiheritage.pf
Tuamotu reed-warbler
Polynesian Ground Dove

Zdroje 
 Tahiti Heritage
 
 

Atoly Tichého oceánu
Elektronika 60

Elektronika 60 () bol počítač vyrobený v Sovietskom zväze spoločnosťou Elektronika so sídlom v meste Voronež. Bol to klon LSI-11 (vyrobený Digital Equipment Corporation). Prístroj sa stal známy vďaka faktu, že pre neho bola naprogramovaná prvá verzia hry Tetris.

CPU Elektronika 60 bol priamo osadený na doske spolu s 15IE-00-013 terminálom a I/O zariadeniami. Hlavná výpočtová jednotka je umiestnená na M2 CPU doske.

Technické špecifikácie M2 CPU:
 Dĺžka slova: 16 bit
 Adresný priestor: 32K-slov (64KB)
 Veľkosť RAM: 4K-slová (8KB) 
 Počet inštrukcií: 81
 Maximálna rýchlosť: 250 000 operácií za sekundu
 Pretečenie po: 32 bit
 Počet VLSI čipov: 5
 Rozmery dosky: 240 × 280 mm

Originálna verzia Tetrisu bola pre tento počítač vytvorená programátorom Alexejom Pažitnovom. Pretože Elektronika 60 nemala žiadny grafický koprocesor, boli bloky tvorené z textu.

Referencie

Externé odkazy 
 Images of the Electronika 60M 
 Archive software and documentation for Soviet computers UK-NC, DVK and BK0010.

Zdroj 

Domáce počítače
Elektrický rušeň 361

Elektrický rušeň 361 je dvojsystémový rušeň vyrábaný pre Železničnú spoločnosť Slovensko. Ide o komplexnú rekonštrukciu strojov 163 ZSSK v spoločnosti ŽOS Vrútky. V novembri 2009 sa začalo pracovať na prvom prototype  - rekonštrukcií strojov 361.001. Ako základ bol použitý košický stroj 163.053-2, pričom jeho elektrická časť bola v priebehu roku 2009 sčasti použitá pri oprave požiarom poškodenej 362.006 z ktorej vznikol z hľadiska výkonu i riadiacej elektroniky určitý medzistupeň vývoja medzi radami 362/363 a radou 361.

Z pôvodného radu 163 zostane zachovaná len skriňa a upravené podvozky, vrátane trakčných motorov a brzdových jednotiek. Hlavnou výhodou, okrem predĺženia životnosti, je rekonštrukcia jednosystémového HDV pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV na vozidlo dvojsystémové - 3kV js / 25kV 50 Hz. 

Toto HDV vie vyvinúť rýchlosť 140 km/h, ale vďaka počiatočným poruchám sa pristúpilo k vývoju radu 361.1, ktorej maximálna rýchlosť je 160 km/h. Lokomotívy rady 361.0 medzitým prešli úpravou na 160 km/h.

Z dôvodu plánovaného montovania vlakového zabezpečovača ETCS na ďalšie rušne od 361.110 sa číslovanie zmenilo a ďalší rušeň bol prerobený pod číslom 361.120 a tak čísla 361.111 až 361.119 boli vynechané, pravdepodobne pre lepšie rozlišovanie týchto rušňov. V roku 2022 došlo na stroji čísla 361.129-0 k dosadeniu vlakového zabezpečovača ETCS pri hlavnej oprave v ŽOS Vrútky.

Iný projekt

Externý odkaz 
Základné informácie o rušňoch radu 361, na stránkach ŽOS Vrútky

361
361
Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2010

Majstrovstvá Európy v americkom futbale 2010 boli v poradí 12. Majstrovstvá Európy v americkom futbale mužov, ktoré organizuje Európska federácia amerického futbalu (EFAF). Konali sa od 24.31. júla 2010 v troch nemeckých mestách: Frankfurt nad Mohanom, Wetzlar a Wiesbaden (všetky v Hesensku), za účasti 6 tímov. Nemecko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, predtým hostilo turnaj v roku 1989, v Hamburgu. Svoj druhý titul získalo domáce . Vo finále zdolalo , ktoré získalo svoju prvú medailu.

Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa uskutočnili v Rakúsku. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepši družstvá.

Kvalifikácia

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Zdroje 

 ME 2010 na oficiálnej stránke Európskej federácie amerického futbalu 
 ME 2010 v archíve Európskej federácie amerického futbalu 
 Oficiálna stránka Nemeckej federácie amerického futbalu 

Majstrovstvá Európy v americkom futbale
Americký futbal v 2010
Americký futbal
Markéta Vondroušová

Markéta Vondroušová (* 28. jún 1999, Sokolov) je súčasná česká profesionálna tenistka.

Tenisová kariéra 
Markéta začala hrať tenis, keď mala päť rokov. Vo svojich štrnástich rokoch hrala po prvý raz na juniorskom grandslame. Bolo to na antukovom grandslame v Paríži (Roland Garros). Pri svojej premiére sa v dvojhre dostala do semifinále a vo štvorhre s Američankou Catherinou Cartan Bellisovou až do finále. Pri prvom štarte na legendárnom Wimbledone potvrdila česká talentovaná tenistka svoju kvalitu v mladom veku, keď sa prebojovala až do semifinále.

Iné projekty

Externé odkazy 
 WTA Profil
 ITF Profil
 Profil na sieti Facebook

Českí tenisti
Osobnosti zo Sokolova
Železničná trať Čejč – Ždánice

Železničná trať Čejč – Ždánice (trať 256) o dĺžke 25,267 km medzi obcami Čejč a Ždánicami sa začala stavať v roku 1906, od roku 1908 slúžila nákladnej doprave a o rok neskôr aj osobnej. Hlavným dôvodom pre stavbu bola preprava cukrovej repy, osobná doprava bola až druhoradá, zastávky aj stanice preto často vznikali v značnej vzdialenosti od obcí, čo sa stalo trati osudné.

V sedemdesiatych rokoch trať postihli zosuvy pôdy, ale bola opravená. Osobná doprava postupne slabla, až bola roku 1998 zastavená. Nákladná doprava do Ždánice pokračovala do roku 2003, kedy bola ukončená prepravná zmluva tunajšej šrubárni. K 25. októbru 2006 bol koncový úsek Uhřice u Kyjova – Ždánice úradne zrušený.. Z Uhřic prebiehala vozba ropy z neďalekých ložísk, ale po napojení ložísk na ropovod Družba zostáva zvyšok trati bez úžitku.

V júli 2008 rozhodol Drážní úřad na popud SŽDC o fyzickej likvidácii úseku Uhřice – Ždánice, k čomu došlo v júni 2010. Zvyšok trate do stanice Uhřice by mal byť prevedený medzi vlečky.

SŽDC v roku 2010 požiadala o zrušenie trate. 16. decembra 2010 však požiadala o prerušenie konania, pretože MMND a. s. vyjadrila záujem využívať trať na prepravu ropy v cisternových vozidlách. Ministerstvo dopravy 29. decembra 2010 prerušilo konanie na 90 dní. Ku koncu roku 2011 podala obec Terezín u Čejče žiadosť o prevod vlastníctva dráhy. Dňa 13. 6. 2012 prijala vláda ČR uznesenie, ktorým schválila materiál Pravidlá prevodu regionálnych dráh na nových nadobúdateľov, na základe čoho SŽDC, sa ako navrhovateľ správne konanie o zrušení dráhy regionálnej prerušil (23. 7. 2012) a neskôr vzal späť. (15. 9. 2012)

Popis trate 
Na trati sa nachádzali alebo nachádzajú tieto zastávky a stanice:
 Čejč - stanica spoločná s traťou 255 Zaječí – Hodonín
 Terezín u Čejče - zastávka na okraji rovnomennej obce - budova strhnutá
 Krumvíř - obývaná stanica s nákladiskom na okraji rovnomennej obce, zastávka vo veľmi zachovalom stave
 Klobouky u Brna - dopravňa, ďalej do Ždánic sa pokračuje úvraťou
 Bohumilice na Morave - zastávka asi 2 km od obce zrušená v 70. alebo 80. rokoch 20. storočia
 Dambořice - zastávka asi 2,5 km od rovnomennej obce, pôvodný prístrešok bol zničený po ukončení osobnej dopravy
 Uhřice u Kyjova - dopravňa asi 4 km od obce, bližšie sú jej však obce Násedlovice a Žarošice
 Želetice - zastávka s nákladiskom na okraji rovnomennej obce, osud budovy je neistý
 Dražůvky - zastávka na okraji rovnomennej obce, búda tunajšej zastávky zlikvidovaná
 Věteřov - zastávka asi 2 km od obce zrušená v 70. alebo 80. rokoch 20. storočia
 Ždánice - koncová dopravňa asi 1 km od obce, z ktorej pokračuje vlečka do šrubárne. Staničná budova bola strhnutá. Vlečka do šrubárne už vytrhaná

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 O železnici do Uhřice majú záujem už len naftár Hodonínsky denník 4.1.2011
 cejc-zdanice.cz

Čejč - Ždánice
Haïdar el Ali

Haïdar el Ali (* 27. február 1953, Louga, Senegal) je senegalský ekológ a politik, prezident Africkej federácie zelených strán ()

Životopis 
Pôvodne bol inštruktorom potápania. Je aj riaditeľom Oceánia v Dakare.

Bojuje aktívne proti nadmernému rybolovu. Na jeho podnet skupina potápačov čistí oceán pri pobreží Senegalu od 3 000 opustených rybárskych sietí a pascí rýb. Dodnes už bolo odstránených viac ako tretina.

Ako ekológ vzdeláva všetky vrstvy obyvateľstva o potrebe života v harmónii s prírodou. Vďaka jeho aktivitám si obyvatelia Senegalu začali uvedomovať dôležitosť rešpektovania životného prostredia a boja proti nerovnováhe spôsobenej človekom, a to najmä v mangrovoch. V roku 2009 prišiel s myšlienkou, že zasadí 30 miliónov rastlín mangrovníka v Casamanke.

V apríli 2012 bol menovaný ministrom životného prostredia a ochrany prírody.

Externé odkazy 
« Haïdar El Ali, homme politique, plongeur biologiste, spécialiste de l'environnement marin : "Depuis l’avènement de l’Alternance, le Sénégal vit une civilisation du Jiroo" » (article de Mame Aly Konte dans Sud Quotidien, 7 septembre 2007)
« France 3, vu du ciel: rencontre de Yann Arthus Bertrand avec Haïdar El Ali et les défenseurs de l'environnement au Sénégal.»

Zdroj 

Ekológovia
Senegalskí politici
Ján XV.

Ján XV. (rodným menom Ján; * ?, Rím, Pápežský štát - † 1. apríl 996, Rím, Pápežský štát) bol 137. pápež rímskokatolíckej cirkvi. Pápežský úrad zastával od 15. augusta 985 do svojej smrti.

Biografia 
Jána XV. zvolili ako dohodnutého kandidáta šľachty a Jána Crescencia. Ján kanonizoval biskupa z Augsburgu Ulricha, čo bola prvá kanonizácia v histórii pápežom. Ján zasiahol aj proti galikanizmu (pocitu nezávislosti francúzskych biskupov od pápežského stolca), keď zosadil rheimského arcibiskupa Gerberta. Po smrti Jána Crescencia v roku 988 sa vlády v pápežskom štáte chopil jeho brat, ktorý vládol ako tyran. V marci 995 vyhnali Jána za jeho chamtivosť. Vo vyhnanstve požiadal pätnásťročného nemeckého kráľa Ota III., ktorý sa chystal vtrhnúť do Ríma. Keď sa to Crescencius dozvedel, vyzval Jána, aby sa vrátil do Ríma, kde ho opäť inštalovali na pápežský stolec. Oto aj s vojskom vyrazil, ale kým došiel do Ríma, Ján zomrel na prudkú horúčku.

Iné projekty

Zdroj 
 

Úmrtia 1. apríla
Úmrtia v 996
Talianski pápeži
Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2014

Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji 2014 boli v poradí 18. Majstrovstvá sveta IIHF v inline hokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hokejová federácia (IIHF). Konali sa od 1.7. júna 2014 v Pardubiciach, v Česku, za účasti 16 tímov rozdelených do 2 výkonnostných divízií. Česko hostilo svetový šampionát tretíkrát, predtým organizovalo turnaje v rokoch 2000 (v Hradci Královom a Choceni) a 2011 (v Pardubiciach). Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo  , ktoré si vybojovalo postup  na šampionát v európskej kvalifikácii. Víťazom sa štvrtýkrát v histórii stali , ktoré získalo titul po 11 rokoch. Víťazom I. divízii sa stalo , ktoré o rok nahradí vypadávajúce .

Česku bola udelená organizácia MS v júni 2012, kedy sa rozhodlo aj o dejisku MS 2013.

Štadión

Kvalifikácia a nasadenie

Elitná divízia

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutia o umiestnenie

Stretnutie o udržanie sa v Elitnej divízii

Semifinále

Stretnutie o 3.miesto

Finále

I. divízia

Základné skupiny

Skupina C

Skupina D

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutia o umiestnenie (o 13.16. miesto)

Semifinále (o 9.12. miesto)

Stretnutie o 3.miesto (o 11. miesto)

Finále (o 9. miesto)

Štatistiky 

Najproduktívnejší hráči

Návštevnosť podľa družstiev

Konečné poradie tímov

Referencie

Pozri aj 
 Majstrovstvá sveta FIRS v inline hokeji 2014

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2014 /
 MS 2014 na stránke oficiálnej IIHF 

Majstrovstvá sveta v inline hokeji
Inline hokej v 2014
Inline hokej
2014 v Česku
Inline hokej v Česku
Andrej Čipkár

Andrej Čipkár (, * 29. august 1932, Hložany – † 5. október 2009, Nový Sad) bol jedným z uznávaných básnikov a spisovateľov z radov vojvodinských Slovákov.

Životopis 
Andrej Čipkár sa narodil v obci Hložany, v roľníckej rodine. Základnú školu vychodil v rodisku, kedy sa po ukončení zapisuje na Slovenské gymnázium do Báčskeho Petrovca, ktoré končí v roku 1951. Počas školenia na gymnáziu zapája sa do samovzdelávacieho krúžku Sládkovič, kde uverejňuje svoje prvé básne a neskôr sa tu stáva aj predsedom. Ako stredoškolák svoje básne uverejňoval v v Hlase ľudu, Rozhľadoch, Novom živote a Ľudovom kalendári.

Hneď po ukončení gymnázia sa zapisuje na Filozofickú fakultu v Belehrade, kde na odbore Juhoslovanská literatúra a srbochorvátsky jazyk, končí štúdium v roku 1956. Počas štúdia prestal literárne tvoriť, ale to neznamenalo, že navždy.

V septembri roku 1956 sa zamestnal na základnej škole v Kysáči a od roku 1959 pôsobil v Kovačici (najprv na ZŠ a potom na Ekonomickej škole). V tom čase u Andreja Čipkára začína záujem o tvorbu učebníc (ktoré neskôr vypracoval spolu s manželkou Máriou Kardelisovou) a zostavil aj veľký počet vydaní domáceho čítania. Jeho bibliografia počíta vyše tristo jednotiek knižných vydaní. Od roku 1963 žil v Novom Sade, kde dva roky pôsobil ako osvetový poradca v Ústave pre zveľaďovanie všeobecného a odborného vzdelávania a potom bol prijatý do Ústavu pre vydávanie učebníc, kde pracoval najprv ako odborný spolupracovník, potom ako zodpovedný redaktor pre srbochorvátsky jazyk, hlavný a zodpovedný redaktor a nakoniec ako riaditeľ. V dôsledku transformácií Ústavu pre vydávanie učebníc dva roky pôsobil ako hlavný a zodpovedný redaktor Vydavateľstva Znanje a do výslužby odišiel roku 1994 ako pracovník JP Zavoda za udžbenike i nastavna sredstva Beograd, Odeljenje u Novom Sadu.

Spisovateľ Andrej Čipkár zomrel 5. októbra 2009 v Novom Sade, po krátkej a ťažkej chorobe.

Tvorba 
Andrej Čipkár sa venoval krátkej poviedke, ale napísal aj zaujímavý román z nášho dedinského prostredia, ale videný nezvyčajnými autorskými subjektívnymi očami - ponáranie do sna a postáv, ako mimetistické písanie súčasných autorov v 90 rokoch minulého storočia.

Próza
 1976 Návrat do neznáma
 2000 Svet je na tvári miesta
 2009 Namiesto kytice na Ráchelin hrob
 2009 Vŕbový klin

Pre deti a mládež
 2001 Banánový kvet, deti a svet
 2007 Rovné rozprávky (z) roviny
 2009 Prečo???

Literatúra faktu
 2006 Smerovníky k sebe

Odborná literatúra
 1978 Prečo sa rozprávky majú rozprávať

Prekladateľská činnosť
 1968 Rozprávky o tom a onom
 1979 Poslušné písmená
 1979 Za kľúčovou dierkou
 1983 Bosonohé detstvo

Externé odkazy 
 Čipkár

Slovenskí básnici
Slovenskí spisovatelia
Zuzka Šulajová

Zuzka Šulajová (* 12. november 1985, Bratislava) je slovenská spisovateľka.

Život 
Narodila sa v Bratislave 1985, vyštudovala 4-ročné Gymnázium v Bratislave. Neskôr vyštudovala andragogiku a pedagogiku na FiF UK, taktiež v Bratislave. 

Začala písať len sama pre seba v štrnástich rokoch, vďaka jej najlepšej kamarátke, s ktorou sa dohodli, že si dajú na jedny Vianoce nimi vymyslené krátke príbehy z prostredia ich školy. Odvtedy tvorila knižky dobrodružného žánru a nepomyslela na to, že by ich niekedy vydala. Džínsový denník 1 napísala v sedemnástich, ako odozvu na to, že rada čítala denníky. Vtedy existovali len zahraničné knižky denníkového typu a trochu jej vadilo americké prostredie, ich školský systém a príliš častá iracionalita.  Postavy mali afektované vystupovanie, častokrát konali nereálne, tak chcela vyskúšať, či by dokázala niečo podobné napísať v slovenskom štýle tak, aby ju to viacej bavilo čítať. Po dopísaní bol Džínsový denník štyri roky zavretý v zásuvke (písala ručne). Potom si ho prečítala a prvýkrát sa jej páčila nejaká jej "kniha". Poupravila to, prepísala do počítača a bez nejakého očakávania poslala do Slovenského spisovateľa. Zaujímal ju ich názor na jej písanie, nepočítala s tým, že jej vydajú knižku. Nikomu o tom nepovedala, dokonca ani rodičom. No už o dva týždne bolo všetko inak. Stalo sa jej niečo, o čom ani nesnívala. Džínsový denník bol na svete.

Knihy 
 2007 – Džínsový denník
 2008 – Dievča z minulosti
 2009 – Džínsový denník 2
 2010 – Ako z románu
 2012 – Džínsový denník 3
 2013 – Džínsový denník Lukášovými očami
 2014 – Džínsový denník 4
 2015 – Džínsový denník 5
 2016 – Džínsový denník 6
 2019 – Tajomstvá jedného domu
2019 – Magický advent
 2020 – Oheň v srdciach
 2021 – Budem iná
 2022 – Právo krvi a železa (vychádza 30.11.2022)

Referencie 

Slovenskí spisovatelia
Ženy v slovenskej literatúre
Osobnosti z Bratislavy
7 návykov skutočne efektívnych ľudí

7 návykov skutočne efektívnych ľudí (anglicky The 7 Habits of Highly Effective People) je kniha, ktorú napísal Stephen Covey, americký odborník na rozvoj osobnosti, vedenie ľudí a motiváciu. Knihy sa predalo viac než 20 miliónov výtlačkov v 40 svetových jazykoch. Časopis Time ju v roku 2011 zaradil medzi 25 najvplyvnejších kníh o manažmente.

Obsah 
Zmyslom knihy má byť otvorenie ľudského potenciálu čitateľa pomocou nasledujúcej štruktúry:

Paradigmy a princípy 
V prvej časti sa autor zaoberá paradigmami, čo sú podľa neho zjednodušene okuliare, cez ktoré sa pozeráme na svet. Tu uvádza spôsoby, ako sa zbaviť svojich paradigiem, ktoré nie sú v súlade s princípmi. Tieto princípy sú podľa Coveyho určité črty ľudskej povahy - radí medzi ne napr. férovosť, integritu, čestnosť, dôstojnosť, trpezlivosť a službu. Ak človek žije v súlade s nimi, dosiahne maxima svojho potenciálu. Ak ich porušuje, nemôže podľa neho dosiahnuť šťastie a úspech vo všetkých oblastiach života. Pre život v súlade s princípmi treba 7 návykov z titulu knihy.

„Tieto princípy sú súčasťou takmer každého významného náboženstva, sociálnej filozofie alebo etického systému, ktoré prešli skúškou času a pretrvali. Sú natoľko evidentné, že ich existenciu netreba preukazovať.“

Osobné víťazstvo 
V druhej časti sa autor zaoberá osobným víťazstvom. Táto časť pokrýva prvé tri návyky:
 Buďte proaktívní
 Začínajte s myšlienkou na koniec
 To najdôležitejšie dávajte na prvé miesto
Zmyslom tejto časti je previesť človeka od závislosti na druhých (citovej, finančnej, emocionálnej) k nezávislosti. Podľa Coveyho je tento proces základom pre zdravý úspech v živote každého človeka.

Spoločné víťazstvo 
V tretej časti by čitateľ mal prejsť prechodom od nezávislosti ku vzájomnosti. Autor vysvetľuje, že samostatný nezávislý človek došiel iba do polovice cesty a že bez druhých sa ďaleko nedostane. V tejto časti knihy sa autor viac zameriava aj na pracovný život. Do druhej trojice návykov patrí:
 Myslite spôsobom výhra - výhra
 Najskôr sa snažte pochopiť, potom byť pochopení
 Vytvárajte synergiu

Obnova síl 
Vo štvrtej a poslednej kapitole sa autor venuje dlhodobému hľadisku používania návykov a vyrovnanému spôsobu života, ktorý opisuje v poslednom návyku:
 Ostrite pílu
Pomocou posledného návyku a všetkých predchádzajúcich dohromady by mal čitateľ, ktorý tieto princípy naozaj aplikuje, dosiahnuť významného zlepšenia svojho života.

Ohlasy 
Kniha vzbudila od svojho vydania veľké pozitívne ohlasy, zvlášť medzi podnikateľmi a manažérmi. Medzi českých podnikateľov, ktorí boli touto knihou pozitívne ovplyvnení, patrí napríklad Stanislav Bernard, ktorý napísal predslov k dotlače českého vydania (2009). Autorom predhovoru ďalšej dotlače (2012) je popredný český psychológ Vladimír Smékal.

Referencie

Externé odkazy 
CS:
 Recenzia knihy na portáli mitvsehotovo.cz
 Recenzia knihy na portáli aktivnikomunikace.cz
 Oficiálny popis knihy na stránkach vydavateľa
 Česká pobočka firmy založené Stephenom Coveyem
EN:
 Výťah toho najdôležitejšieho z knihy pomocou služby Summaries.com
 Recenzia knihy v angličtine

Zdroj 

Knihy z 1989
Walden alebo život v lese

Walden alebo život v lese (často skrátene Walden) je kniha amerického filozofa Henryho Davida Thoreaua, jedného z hlavných predstaviteľov transcendentalizmu.

Prvýkrát bola vydaná v roku 1854 bostonským nakladateľstvom Ticknor and Fields. Zobrazuje Thoreauov život po dva roky, dva mesiace a dva dni v lese na brehu rybníka Walden, neďaleko jeho priateľov a rodiny v Concordu, Massachusetts. Walden bol napísaný tak, aby vzbudzoval dojem, že pobyt trval jeden rok, s jasne oddelenými ročnými obdobiami. Thoreau nazval svoj pobyt experimentom v prostom žití.

Rybník, pri ktorom Thoreau žil, je turistickou atrakciou a jeho okolie je miestom sporov o to, do akej miery má byť stavebne rozvíjané.

Ukážka 
 Chorému doktori múdro odporúčajú zmenu vzduchu a krajiny. Vďakabohu, tu nie je celý svet. Konský gaštan nerastie v Novom Anglicku a kosa mnohohlasého zriedka tu počuť. Divá hus je viac kozmopolitom než my; raňajkuje v Kanade, na poludnie je v Ohiu a cibrí si na noc perie v ústí riek na juhu. Aj byvol ide do istej miery rovnakým krokom s ročnými obdobiami a spása pasienky coloradské len potiaľ, pokiaľ ho zelenšia a sladšia tráva nečaká v Yellowstone. My však si myslíme, že keď drevené ploty boli strhnuté a kamenné múry vybudované na našich farmách, naďalej sú našim životom vytýčené medze, a náš osud že je spečatený. Ak vás zvolí mestským pisárom, nemôžete ísť tohtoročného leta do Ohňovej zeme: napriek tomu však môžete sa ocitnúť v krajine pekelného ohňa. Vesmír je rozsiahlejší než náš názor o ňom...

Slovenský preklad 
 Walden alebo život v lese. Bratislava: OZ Brak, 2017.

České preklady 
 Walden čili Život v lesích. Praha : Jan Laichter, 1902. Preklad: Zdeněk Franta.
 Walden či Život v lesích. Praha : Knihovna Walden, 1924. Preklad: Miloš Seifert
 Walden či Život v lesích. Praha : J. Otto, společnost s r.o., 1933. Preklad: Miloš Seifert
 Walden čili Život v lesích. Praha : Jan Laichter, 1949. Preklad: Zdeněk Franta. Ilustrace: Rudolf Růžička.
 Walden aneb Život v lesích. Praha : Odeon, 1991. Preklad: Josef Schwarz. ISBN 80-207-0278-4
 Walden aneb Život v lesích. Praha : Paseka, 2006. Preklad: Josef Schwarz. ISBN 80-7185-671-1

Iné projekty 
 Walden – plný anglický text knihy na Wikisource
 Walden – plný anglický text knihy v projekte Gutenberg

Zdroj 

Literatúra v USA
Knihy z 1854
Walden (rybník)

Walden je rybník, ktorý sa nachádza pri americkom meste Concord v štáte Massachusetts. Dosahuje rozlohy  a jeho maximálna hĺbka mierne presahuje . Jeho tvar bol vymodelovaný ustupujúcimi ľadovcami pred 10 až 12 tisíc rokmi.

Rybník Walden preslávil svojím dielom americký spisovateľ a filozof-transcendentalista Henry David Thoreau. Na jeho severnom brehu žil dva roky, počnúc letom 1845. Svoju skúsenosť zo života v úzkom spojení s prírodou vpísal do knihy Walden čiže Život v lesoch.

Pozemok, na ktorom si tu vystaval jednoduchú chatu, vlastnil jeho priateľ, filozof Ralph Waldo Emerson, ktorý ho Thoreauovi k realizácii jeho plánu zapožičal. Posteľ, stoličky a stôl z Thoreauovej chaty sa nachádzajú v zbierke múzea v Concorde.

Citát 
Blízko miesta, kde Thoreau žil, je vo drevenej doske vrytá citácie z jeho knihy:

Galéria

Referencie 

Jazerá v USA
Cro

Carlo Waibel (* 31. január 1990), známy pod umeleckým menom Cro, je nemecký raper, spevák, producent a dizajnér, ktorý pôsobí pod vydavateľstvom Chimperator Productions. Svoju hudbu popisuje ako niečo medzi rapom a popom, čo nazýva "Raop". Známy je svojou panda maskou, ktorou si zakrýva tvár. Predal viac než 1 725 000 nosičov. Medzi jeho najznámejšie single patrí „Easy“, „Du“, „Einmal um die Welt“, „Whatever“.

Biografia 
Carlo sa už od malička sa venoval hudbe. Nahrávať začal v trinástich. Učil sa hrať na klavír a na gitaru. Navštevoval školu Johanna Gutenberga v Stuttgarte. Počas školy používal pseudonym Lyr1c. V roku 2009 vydal svoj prvý mixtape pod názvom "Trash". Neskôr v roku 2011 vydal svoj druhý mixtape "Meine Musik", vďaka čomu si ho všimol nemecký hip-hopový muzikant Kaas. Cez Kaas-a sa zoznámil s riaditeľom nahrávacej spoločnosti Chimperator Productions, pod ktorou dodnes pôsobí. Po tom, ako skončil školu, pracoval istý čas pre Stuttgartské noviny (Stuttgarter Zeitung) ako kariksturista. Od roku 2010 navrhuje pre svoju vlastnú módnu značku Vio-Vio.
V roku 2011 vyšiel aj mixtape "Easy". O rok neskôr vydal štúdiový album RAOP, z ktorého pochádza asi najznámejšia pieseň CRO-a "Einmal um die Welt". Ďalšie single z albumu sú "Du", "Meine Zeit", "King of Raop" a "Ein Teil". V roku 2013 vyšiel mixtape "Sunny" a štúdiový album "RAOP+5", na ktorom sa nachádza tiež singel "Whatever", ktorý bol hitom leta 2013 v Nemecku a Rakúsku. CRO koncertuje so svojou CRO Crew, ktorá sa skladá zo štyroch členov: PSAIKO.DINO (DJ), Tim Schwerdter (gitara) a Flo König (bicie).

Diskografia

Štúdiové albumy 
 2012 – Raop
 2013 – Raop +5
 2014 – Melodie

EP 
 2012 – Einmal um die Welt
 2013 – Whatever

Mixtape 
 2009 – Trash
 2011 – Meine Musik
 2011 – Maop
 2012 – Easy
 2013 – Sunny

Single 
 2012 – Easy
 2012 – Hi Kids
 2012 – Du
 2012 – King of Raop
 2012 – Meine Zeit
 2012 – Einmal um die Welt
 2012 – Ein Teil
 2012 – Nie mehr
 2012 – 1 Million
 2012 – Starting Over
 2013 – Whatever
 2013 – Wie du
 2014 – Traum

Externé odkazy 
 oficiálny profil na Facebooku
 oficiálny profil na Twitteri
 oficiálna webstránka
 Vio Vio

Nemeckí speváci
Michaela Kocianová

Michaela Kocianová (* 29. december 1988, Trenčín) je slovenská topmodelka.

Život 
Michaela patrí k najznámejším slovenským topmodelkám. Meria 179 centimetrov, farba vlasov je svetlo – hnedá a miery má 80 – 60 – 87. Má staršiu sestru a mladšieho brata. Objavili ju v súťaži Kenvelo Elite Model Look Slovakia, kde sa umiestnila na druhom mieste v národnom finále. Vyštudovala hotelovú školu v Trenčíne. Od roku 2009 žije v New Yorku .

Kariéra 
Jej kariéra odštartovala v roku 2004, keď sa zúčastnila súťaže Kenvelo Elite Model Look. Prešla kastingom a v slovenskom kole sa umiestnila na 2. mieste. Na následnom svetovom finále sa umiestnila vo finálovej TOP 15. Jej prvá prehliadka bola pre Vivenne Westwood v Prahe, kde predvádzala šaty, ktoré vážili asi . V roku 2006 odštartovala jej kariéra v New Yorku, keď predvádzala pre značku Rodarte. Pokračovala prehliadkou v Paríži pre značku Rochas. Tam si ju všimli a začala dostávať mnoho ďalších ponúk. V roku 2010 mala možnosť účinkovať v kampani na parfum Dior Homme, ktorú režíroval Guy Ritchie a ocitla sa po boku slávneho herca Jude Law . Ako jediná slovenská modelka dostala v roku 2007 možnosť predvádzať na prestížnej show Victoria's Secret . Objavila sa tiež v Show Jana Krause 13. decembra 2013. Dnes pracuje pre agentúru Elite Model Management, ktorej je ambasádorkou a patrí medzi TOP 15.

Prehliadky: Christian Dior, Bottega Veneta, Alexander McQueen, Giorgio Armani, Dolce & Gabbana, Versace, Ann Demeulemeester, John Galliano, Chanel, Victoria's Secret
Editorály: Vogue, Harper´s Bazzar, Velvet, Elle, Marie Claire, Amica, L'Officiel
Kampane: Christian Dior, Givenchy, Vivienne Westwood, Christian Lacroix, Monique Lhuillier, Piazza Sempione

Referencie

Pozri aj 
 Daniela Peštová
 Adriana Karembeu 
 Adriana Limová

Externé odkazy 
 Michaela Kocianová na Instagrame
 Michaela Kocianová na Elite Model Look
 Michaela Kocianová na Elite Models
 Michaela Kocianová na FMD.com

Slovenské modelky
Osobnosti z Trenčína