joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ústav geografie (Univerzita Pavla Jozefa Šafárika)

Ústav geografie je jedno z najmladších akademických pracovísk Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.

História 
Pokusov vytvoriť geografické pracovisko v Košiciach bolo niekoľko. Jeho predchodcami bol Ústav geografie na pobočke Pedagogickej fakulty Slovenskej univerzity v Košiciach (založený 1949). Viedol ho Matej Papík. Ten sa však zakrátko (v roku 1952) presťahoval do Prešova. Podobný osud postihol aj neskôr vytvorené samostatné geografické pracovisko pod vedením prof. Jána Šišáka, Katedru geografie na Pedagogickom inštitúte v Košiciach. V 80. rokoch zaniklo v Košiciach aj detašované pracovisko Geografického ústavu SAV.

Po rozdelení UPJŠ a vytvorení Prešovskej univerzity v Prešove (1997) vznikli predpoklady na vytvorenie geografického pracoviska na Prírodovedeckej fakulte, kde na rozdiel od ostatných slovenských prírodovedeckých fakúlt, výučba geografie absentovala. Koncom r. 1997 začala príprava otvorenia študijného odboru v rámci učiteľstva všeobecnovzdelávacích predmetov a pracovisko sa stalo formálne prvou pobočkou Katedry teoretickej fyziky a geofyziky. Toto pracovisko pripravilo koncepciu pracoviska a prijímacie konanie prvých študentov. Katedra geografie bola zriadená uznesením akademického senátu PF UPJŠ v roku 1998.

V roku 2004 sa Katedra geografie transformovala na Ústav geografie a začala sa personálne posilňovať. V roku 2013 došlo ku vnútornej reorganizácii pracoviska a boli založené 3 oddelenia - Oddelenie fyzickej geografie, Oddelenie humánnej a regionálnej geografie a Oddelenie geoinformatiky.

Štúdium 
V súčasnosti Ústav geografie poskytuje študijné programy Geografia a Geografia – Učiteľstvo akademických predmetov (kombinácia s iným predmetom) na bakalárskom stupni a magisterskom stupni. Na Ústave geografie je možné absolvovať aj rigorózne konanie (RNDr.).

Vedenie 
 Prof. Mgr. Jaroslav Hofierka, PhD., riaditeľ ústavu
 doc. Ing. Katarína Bónová, PhD., zástupca riaditeľa pre vedecko-výskumnú činnosť a zahraničné vzťahy
 Mgr. Marián Kulla, PhD., zástupca riaditeľa pre pedagogickú činnosť
 Mgr. Ladislav Novotný, PhD., tajomník

Externé odkazy 

 http://geografia.science.upjs.sk/ webová stránka Ústavu geografie prírodovedeckej fakulty UPJŠ 

Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Cena Dominika Tatarku

Cena Dominika Tatarku je výročná literárna cena udeľovaná za dielo, ktoré vyšlo v predchádzajúcom roku. Ocenenie každoročne udeľuje Konzervatívny inštitút Milana Rastislava Štefánika v spolupráci s porotou Ceny Dominika Tatarku a Nadáciou Milana Šimečku „za výnimočné literárne dielo, ktoré napĺňa humanistické tradície slovenskej kultúry a v tomto zmysle nadväzuje na duchovný odkaz Dominika Tatarku“.

Držitelia ceny 
 1994 – Milan Hamada, Sizyfovský údel 
 1995 – Ivan Kadlečík, Hlavolamy
 1996 – Pavel Vilikovský, Krutý strojvodca
 1997 – Ivan Štrpka, Bábky kratšie o hlavu
 1998 – Pavel Hrúz, Hore pupkom, pupkom sveta
 1999 – Ľubomír Lipták, Storočie dlhšie ako sto rokov
 2000 – Dušan Dušek, Pešo do neba
 2001 – František Mikloško, Gabriela Smolíková, Peter Smolík, Zločiny komunizmu na Slovensku 19481989
 2002 – Katalin Vadkerty, Maďarská otázka v Československu 194519482002 – Ján Johanides, Nepriestrelná žena
 2003 – Rudolf Fila, Cestou
 2004 – Stanislav Rakús, Nenapísaný román
 2005 – Tomáš Janovic, Maj ma rád
 2006 – Kornel Földvári, O karikatúre
 2007 – Milan Lasica, Bodka2007 – Jozef Jablonický, Samizdat o disente 
 2008 – Ján Buzássy, Bystruška (zb. básní)2018 – Mikuláš Huba, Ideál – skutočnosť – mýtus. Príbeh bratislavského ochranárstva.
 2009 – Juraj Mojžiš, Voľným okom II
 2010 – Iva Mojžišová, Giacomettiho smiech? 
 2011 – Monogramista T. D, Nie som autor, som metafora 
 2012 – Oleg Pastier, Za ozvenou tichých hlasov II 
 2013 – Martin Bútora, Grigorij Mesežnikov, Zora Bútorová, Miroslav Kollár, za knihu Odkiaľ a Kam2013 – Mila Haugová, za knihy Tvrdé drevo detstva a Cetonia aurata 
 2014 – Ľubomír Longauer, za knihu Vyzliekanie z kroja 
 2015 – Irena Brežná, za knihu Nevďačná cudzinka
 2016 – Alexander Balogh, za knihu Ján Langoš. Strážca pamäti2016 – Ján Štrasser, za knihu František Mikloško : rozhovory o dobe a ľuďoch 
 2017 – Martin M. Šimečka, za knihu Medzi Slovákmi2017 – Bohdan Hroboň, Miloš Lichner, Misha Kapustin, za knihu Žalmy 51 – 75 (Komentáre k Starému zákonu; zv. 5.) 
 2018 – Juraj Šeliga, Karolína Farská, Peter Nagy, Katarína Nagy Pázmány, Veronika Bruncková, Jakub Kratochvíl, Táňa Sedláková, Lukáš Füle, Róbert Martin Hudec, Ján Gálik, Martina Strmeňová, Lea Dobias Hanzelová, Pavol Koprda, Eva Lavríková, Mária Červeňová, Adam Brodanský (organizátorky a organizátori mítingov občianskej iniciatívy Za slušné Slovensko), za knihu My sme tí, na ktorých sme čakali 
 2019 – Milan Šútovec, za encyklopedickú príručku Politické Slovensko: Aktéri, dokumenty, inštitúcie, politické strany, udalosti2019 – Alta Vášová, za knihu Odlety 
 2020 – Daniel Liška, za knihu Jakoby – Retrospektíva 
 2021 – Erik Jakub Groch, za básnickú zbierku viety

Porota Ceny Dominika Tatarku 
Stáli členovia:
 Peter Zajac (predseda)
 Vladimír Petrík
 Martin Porubjak
 Daniel Fischer
 Martin M. Šimečka
 Ján Králik
 Dana Hučková

Ďalším členom poroty je nositeľ ceny za predchádzajúci rok.

Referencie

Externé odkazy 
 Cena Dominika Tatarku na webe Konzervatívneho inštitútu M. R. Štefánika

 
Tatarka
Literatúra na Slovensku
Tatarka
Todd Witsken

Todd Witsken (* 4. november 1963, Indianapolis, Indiana, USA – † 25. máj 1998, Zionsville, Indiana) bol americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 12 turnajov ATP vo štvorhre.

Finálové účasti na turnajoch ATP (22)

Dvojhra - prehry (1)

Štvorhra - výhry (12)

Štvorhra - prehry (9)

Referencie

Externé odkazy  

ITF profil

Tenisti USA
Osobnosti z Indianapolisu
Pavia

Pavia je mesto v talianskom regióne Lombardsko. Leží na rieke Ticino, neďaleko jej sútoku s riekou Pád. Je vzdialená asi 35 km od Milána. 

Mesto Pavia je hlavným mestom rovnomennej provinicie, kde hrá významnú úlohu poľnohospodárstvo, hlavne produkcia vína, ryže, obilnín a mliečnych výrobkov. V meste bola založená známa stredoveká univerzita v roku 1361.

Osobnosti mesta 
 Lanfrank z Pavie (* cca 1005 – † 1089), teológ, arcibiskup v Canterbury
 Giovanni Antonio Amadeo (* 1447 – † 1522), sochár a architekt
 Gerolamo Cardano (* 1501 – † 1576), matematik, filozof a astrológ
 Carlo Dossi (* 1849 – † 1910), spisovateľ a diplomat
 Drupi (* 1947), spevák

Partnerské mestá 
  Besançon, Francúzsko
  Hildesheim, Nemecko

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Mestá v Lombardsku
Bývalé hlavné mestá
Gymnázium Karla Sladkovského

Gymnázium Karla Sladkovského je jedna z najstarších stredných škôl v Prahe sídliacia v novorenesančnej budove na Sladkovského nám. 8 na Žižkove. Výuka na škole začala 20. septembra 1897, keď ešte v provizórnych priestoroch žižkovskej radnice na Havlíčkovom námestí boli otvorené prvé dve triedy reálky Žižkov. O dva roky neskôr bola slávnostne otvorená budova na Sladkovského námestí postavená na náklady obecného úradu za 250 000 zlatých pod vedením architekta Jindřicha Motejla. Počas nasledujúcich rokov sa počet žiakov reálky zvyšoval, až dosiahol plného stavu - 500 žiakov v 14 triedach. Počas prvej i druhej svetovej vojny stratila škola niekoľko svojich žiakov, absolventov i učiteľov – v roku 1943 bola štruktúra školy zmenená zo sedemročnej reálky na osemročné gymnázium. Po komunistickom prevrate v roku 1948 bol status školy niekoľkokrát zmenený, až v roku 1994 prešiel späť k osemročnému režimu.

Z významných osobností na gymnáziu pôsobili napríklad Antonín Svojsík, ktorý tu založil prvý junácky oddiel v Čechách, či neskorší predseda České národní rady v roku 1945 dr. Albert Pražák a ďalší. Práve kvôli vysokej úrovni výuky i množstvu známych absolventov, sa tomuto gymnáziu hovorilo Žižkovská sorbona.

Absolventi 
Medzi absolventov tejto školy patria napríklad:
 Jaroslav Marvan – český herec
 Ondřej Neff – spisovateľ a novinár
 Miroslav Smotlacha – mykológ
 Ivan Vyskočil – herec a moderátor
 Václav Bělohradský – filozof a vysokoškolský pedagóg
 Janek Ledecký – spevák a skladateľ

Externé odkazy 
 oficiálna stránka gymnázia Karla Sladkovského

Stredné školy v Prahe
Gymnáziá v Česku
Žižkov
Gymnázium Českolipská

Gymnázium Českolipská (oficiálne Gymnázium, Praha 9, Českolipská 373) je osemročné a štvorročné gymnázium, ktoré sa nachádza na Praze 9 - Prosek. Vzniklo v roku 1994.  V súčasnosti na ňom študuje okolo 700 študentov. Zriaďovateľom školy je hlavné mesto Praha.

Externé odkazy 
 Webové stránky Gymnázia Českolipská

Stredné školy v Prahe
Gymnáziá v Česku
Christoph Willibald Gluck

Christoph Willibald Gluck (* 2. júl 1714, Erasbach, Nemecko - † 15. november 1787, Viedeň, Rakúsko) bol nemecký hudobný skladateľ a reformátor opernej tvorby.

Gluck bol predstaviteľom raného klasicizmu 1740 až 1770.
Hoci Gluck spočiatku komponoval opery podľa strnulého talianskeho vzoru (do roku 1762 vytvoril asi 100 takýchto diel), napriek tomu však pochopil, ovplyvnený myšlienkami talianskeho libretistu Raniera de Calzabigiho, že hlavným zmyslom opery má byť hudobný výraz, dramatický dej a divadelná akcia, a nielen čisto efektný spev.  Opera Orfeus a Eurydika bolo prvé Gluckovo dielo, v ktorom uskutočnil Calzabigiho podnety.
 
Gluck mal zaujímavý život, ktorý bol spojený aj s českým prostredím. Hoci sa narodil v Nemecku, už od detských liet striedal rôzne miesta pobytu v Čechách podľa toho, na ktorom šľachtickom panstve pôsobil jeho otec ako lesník. Po gymnáziu v Chomutove študoval v Prahe filozofiu a hudbu od Bohuslava Matěja Černohorského. Až roku 1784 sa stal kapelníkom dvornej opery vo Viedni, odkiaľ podnikal umelecké cesty najmä do Talianska, Francúzska a Veľkej Británie. V tom čase už bol Gluck váženou umeleckou osobnosťou. Hoci niekedy komponoval aj balety a sonáty, zostal prevažne operným skladateľom.
 
Orfeovskou operou začatá reforma - a jej pozitívny ohlas vo Viedni a v Paríži - inšpirovala skladateľa ku komponovaniu ďalších opier, v ktorých sa prehĺbil ideál skutočnej hudobnej drámy. Sú to prevažne tragické opery na antické námety: Alceste, Ifigénia v Aulide, Ifigénia v Tauride, Armida, ktoré do značnej miery ovplyvnili budúci vývoj tohto žánru u Mozarta a Wagnera.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Život a dielo
 Životopis
 Stránky Gluckovej spoločnosti

Nemeckí hudobní skladatelia
Operní skladatelia
Klasicistickí skladatelia
Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Depresy

Depresy je slovenská deathmetalová skupina z Trenčína. Hrá temnú atmosférickú deathmetalovú hudbu, ktorú členovia označujú pseudonymom 'mystic occult death'. Ich hudba obsahuje pestrú klávesovú mystiku, technické, temné, melodické a hlavne originálne gitarové a basové pasáže, striedajúci sa growl a scream vokál a dynamické bicie. Literárna sféra skupiny je extra originálna, texty sú prevažne o záležitostiach na rozhraní života a smrti, mágii a temnote.

Všeobecne sú Depresy považovaní za špičku slovenskej undergroundovej hudby v oblasti death metalu a sú známi nielen doma, ale i vo svete. Skupina absolvovala niekoľko turné (napr. so skupinami Vader, Night In Gales, Immured, Krabathor, Root, Consolation a pod.) a zúčastnili sa aj všetkých dôležitých festivalov v Česku a na Slovensku (napr. Brutal Assault, Nuclear Storm, Festering Blood). Skupina dlhodobo nahráva u hudobného vydavateľa Shindy records.

História 
Skupina vznikla okolo roku 1991. Prvé roky fungovania vyformovali pevné jadro kapely a kapela pilne hrala a trénovala skladby, ktoré zaznamenala na troch demách, ktoré vyšli v rokoch 1992, 1993 a 1995. Skladby boli nahrávané v štúdiu Exponent, ktorému ostali verní aj pri nahrávaní Ep-čka a dvoch albumov.

Aktuálna zostava 
 Roman „Dirrt“ Špatný – gitara
 Michael – gitara
 Hoyas Attack – bicie
 Stanislav "Vesper" Derneš – vokály
 Gabriel – basgitara
 Giana – klávesy

Bývalí členovia 
 Roman „Elevo" Lasso 
 Roman „Shimi“ Filo – gitara
 Fear – klávesy
 Drahoš „Dragon“ Gabris – vokály
 Martych – basa
 Oskar Pompa – basa

Diskografia 
 If Dream Will Be Real  1992 (demo)
 In Embrace Of The Dying (demo), 1993
 …And There Came the Tears with Christ (demo), 1995
 A Grand Magnificence (EP), 1998
 Sighting 1999
 Promo 2002 (demo), 2002
 Psychomantium Phenomenon 2003
 Morph - Near Death Experiences 2009

Externé odkazy 
 
 odkaz v Metal Archives

Slovenské deathmetalové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1991
Jan Theuninck

Jan Theuninck (* 7. jún 1954, Zonnebeke, Belgicko) je belgický maliar a básnik.

Iné projekty

Externé odkazy 
  Holokaust  
 Stalag XB 
 Prvá svetová vojna : Poézia 

Belgickí maliari
Belgickí básnici
Jeremy Roenick

Jeremy Roenick (* 17. január 1970, Boston, Massachusetts, USA) je bývalý profesionálny americký hokejista naposledy pôsobiaci ako hráč tímu NHL San José Sharks. 

V NHL odohral vyše tisíc zápasov v drese Chicaga, Philadelphie, Los Angeles a Phoenixu. Nosil číslo 97. Reprezentoval USA na ZOH v rokoch 1998 a 2002.

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Bostonu (Massachusetts)
Hokejoví útočníci USA
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti USA
Hráči San José Sharks
Hráči Chicago Blackhawks
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Los Angeles Kings
Hráči Phoenix Coyotes
Scooby-Doo

Scooby-Doo je populárny americký kreslený seriál. Seriál bol vyprodukovaný Joeom Rubym, Kenom Spearsom (príbeh) a Iwaom Takamotom (design) pre produkciu Hanna-Barbera. 

V seriáli hrajú hlavnú úlohu pes Scooby-doo a štyria teenageri Fred Jones, Daphne Blake, Velma Dinkley a Norville "Shaggy" Rogers. Spolu cestujú vo svojom aute Mystery Machine a riešia rôzne záhady. 

Vďaka úspešnosti seriálu vzniklo aj niekoľko animovaných (17) a štyri hrané filmy. 

Detské filmy a seriály
Kreslené seriály USA
Televízne seriály z roku 1969
Slaný potok (prítok Šemšianskeho potoka)

Slaný potok je potok v regióne Abov, v západnej časti okresu Košice-okolie. Je to pravostranný prítok Šemšianskeho potoka, meria 8 km a je tokom VIII. rádu.

Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na juhojuhovýchodnom svahu vrchu Holička (727,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 590 m n. m. Potok tečie prevažne severojužným smerom, na hornom toku priberá ľavostranný Panský potok a vstupuje do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina. Tu sa nevýrazne vlní, vytvára veľký oblúk prehnutý na východ a zľava priberá najprv prítok prameniaci severozápadne od obce Hodkovce a následne tiež Hodkovský potok. Napokon sa stáča juhojuhovýchodným smerom, koryto potoka sa opätovne vlní a východne od obce Paňovce sa v nadmorskej výške približne 233 m n. m. vlieva do Šemšianskeho potoka.

Potoky na Slovensku
Povodie Bodvy
Vodné toky v okrese Košice-okolie
Eric Staal

Eric Staal (* 29. október 1984, Thunder Bay, Ontário, Kanada) je kanadský hokejový útočník, v súčasnosti hráč klubu NHL Buffalo Sabres, predtým Minnesota Wild a Carolina Hurricanes. 

V drese Hurricanes v roku 2006 získal Stanley Cup. Za Carolinu získal 100 bodov (45+55). Bol aj na majstrovstvách sveta v roku 2007, kde Kanada vyhrala zlatú medailu. Získal 10 bodov (5+5) v 10 zápasoch.

Bol draftovaný v roku 2003 v prvom kole klubom Carolina Hurricanes. Počas lockoutu hral v AHL v drese Lowell Lock Monsters.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 

Kanadskí hokejisti
Hráči Carolina Hurricanes
Víťazi Stanleyho pohára
Kanadskí olympijskí víťazi
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Účastníci MS v hokeji 2007
Účastníci MS v hokeji 2008
Účastníci MS v hokeji 2013
Osobnosti z Thunder Bay
Ray Whitney

Ray Whitney (* 8. máj 1972, Fort Saskatchewan, Alberta) je bývalý kanadský hokejový útočník.

Klubový hokej
Bol draftovaný v roku 1991 v prvom kole klubom San Jose Sharks. Nastúpil už v drese šiestich klubov NHL - San Jose Sharks (1991/92 - 1996/97), Edmonton Oilers (1997/98), Florida Panthers (1997/98 - 2000/01), Columbus Blue Jackets (2000/01 - 2002/03), Detroit Red Wings (2003/04) a Carolina Hurricanes (2005/06 - doteraz). V drese Hurricanes získal v roku 2006 Stanley Cup.

Reprezentácia
Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji v rokoch: 1998, 1999, 2003 a 2010, kedy bol kapitánom národného mužstva.

Externé odkazy 
 Profil na TSN.ca

Kanadskí hokejisti
Hráči San José Sharks
Hráči Edmonton Oilers
Hráči Florida Panthers
Hráči Columbus Blue Jackets
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Carolina Hurricanes
Účastníci MS v hokeji 1998
Účastníci MS v hokeji 1999
Účastníci MS v hokeji 2003
Účastníci MS v hokeji 2010
Osobnosti z Alberty
Teemu Selänne

Teemu Selänne (* 3. júl 1970, Helsinki, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový útočník. Patril k najlepším európskym strelcom NHL v histórii a je držiteľom rekordu v počte gólov (76) nováčika NHL. Po Jarim Kurrim sa stal druhým fínom, ktorý bol menovaný do Hokejovej siene slávy.

Klubový hokej 
Je odchovancom klubu Jokerit Helsinki. Jeho strelecký potenciál a talent si všimli aj skauti NHL a v drafte v roku 1988 patril k jedným z vyhľadávaných hráčov. Nakoniec si ho z 10. miesta vybral Winnipeg Jets. V NHL debutoval v ročníku 1991/92 a okamžite sa presadil, keď dokázal streliť 76 gólov. V Winnipegu hral spolu s Alexejom Žamnovom a Keithom Tkachukom. 7. februára 1996 prestúpil do Anaheimu, kde vytvoril údernú útočnú dvojicu s Paulom Kariyom.

V priebehu ročníka 2000/01 prestúpil do San José Sharks, kde hrával aj ďalšie dve sezóny. Pred nasledujúcou uzavrel kontrakt s Coloradom, kde sa stal opäť spoluhráčom Paula Karyiu, obaja však dostávali pomerne málo priestoru vzhľadom na hviezdnu zostavu tímu. Po ročnom lockoute sa vrátil do Anaheimu. V ročníku 2006/07 strelil v základnej časti 48 gólov, pridal 46 asistencií. Dôležitou súčasťou tímu bol aj v play-off, úspešné účinkovanie klubu bolo zavŕšené prvým ziskom Stanley Cupu v histórii. Selänne po tomto úspechu zvažoval ukončenie kariéry, uvádzal stratu motivácie. Nehral niekoľko mesiacov, koncom januára 2008 opäť posilnil Anaheim Ducks, klub vypadol v prvom kole play-off.

V lete 2009 oznámil, že po konci sezóny 2009/2010 ukončí aktívnu kariéru. Nestalo sa tak, Teemu pokračoval vo svojej kariére v tíme Anaheim Ducks v sezónach 2010/11 a 2011/12.

Reprezentácia 
Reprezentoval Fínsko na MS 1991, 1996, 1999 (striebro), 2003, 2008 (bronz), ZOH 1992, 1998 (bronz), 2002 a ZOH 2006 (striebro).

Ocenenia 
 Fínsky hokejista roku - 1993, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2006, 2012, 2014
 Calder Memorial Trophy - 1993
 Zápas NHL All-stars - 1993, 1997
 Najlepší strelec NHL / Maurice Richard Trophy - 1999 (tiež zhodne v rokoch 1993 a 1998)
 Bill Masterton Memorial Trophy - 2006

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Teemu Selänne na stránke nhlfinns.net

Fínski hokejisti
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Fínski strieborní olympijskí medailisti
Fínski bronzoví olympijskí medailisti
Hráči Winnipeg Jets
Hráči Colorado Avalanche
Hráči San José Sharks
Hráči Anaheim Ducks
Účastníci MS v hokeji 1991
Účastníci MS v hokeji 1996
Účastníci MS v hokeji 1999
Účastníci MS v hokeji 2003
Účastníci MS v hokeji 2008
Osobnosti z Helsínk
Loja (Ekvádor)

Loja je hlavné mesto provincie Loja v Ekvádore. Založil ho Alonso de Mercadillo v roku 1548 a bolo to prvé mestom v krajine, ktoré bolo pripojené na elektrickú sieť napájanú vodnou elektrárňou, ktorá bola dokončená v roku 1896.

Loja je známa tým, že ju navštívil Simón Bolívar v rámci jeho kampane za zjednotenie Veľkej Kolumbie.

V súčasnosti počet obyvateľov dosahuje približne 140 tisíc. Mesto leží na Panamerickej diaľnici.

Loja sa stalo turistickou atrakciou pre peknú architektúru svojho historického centra, s úzkymi uličkami, domami, ktorých fasády sú pomaľované sýtymi farbami, ktoré pútajú pozornosť návštevníkov.

Južne od mesta, ale stále ešte na území provincie, sa vo výške , nachádza dedina Vilcabamba, kde počas celého roka prevládajú teploty od 18 do 22 °C.

Loja je známa ako Capital Musical del Ecuador (Hudobné hlavné mesto Ekvádora) a „Ciudad doblemente universitaria“ (Dvojnásobne univerzitné mesto).

Loja je mestom kultúry. Miestne porekadlo znie: „Ten, kto nehrá na gitaru, môže spievať pieseň; ten, kto nespieva pieseň, môže napísať verš; ten, kto nepíše verše, číta knihu.“

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta

Mestá v Ekvádore
Raahe

Raahe (po švédsky Brahestad) je obec a mesto vo Fínsku. 

Mesto bolo založené v roku 1649 a patrí k historickým dreveným mestečkám vo Fínsku (v súčasnosti je ich 10). Raahe sa nachádza v provincií Oulu  pri Botnickom zálive. Počet obyvateľov je 22 549.

Osobnosti mesta 
 Janne Niinimaa (* 1975), hokejista

Partnerské mestá
  Košice, Slovensko

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Mestá vo Fínsku
Prístavné mestá vo Fínsku
Prístavné mestá Baltského mora
Paul Kariya

Paul Kariya (* 16. október 1974) je bývalý kanadský hokejový reprezentant, naposledy hráč klubu NHL St. Louis Blues.

Bol draftovaný v prvom kole (celkovo štvrtý v poradí) Anaheimom Ducks v roku 1993. V Anaheime odohral významnú časť svojej kariéry, od roku 1996 až do svojho odchodu v roku 2003 bol kapitánom tímu. V drese Anaheimu odohral vyše 600 zápasov v ktorých strelil 300 gólov a je prvým, najproduktívnejším strelcom Anaheimu v histórií. Tu zároveň odohral svoju najlepšiu sezónu, v ktorej ako kapitán po boku Teemu Selänneho dosiahol 108 bodov. 

Po krátkom pôsobení v Colorade Avalanche, Kariya podpísal 5. augusta 2005 zmluvu s klubom Nashville Predators. Tu odohral 2 sezóny, počas ktorých dosahoval priemer bod na zápas. 

Po sezóne 2006-07 sa stal voľným agentom. 1. júla 2007 podpísal Kariya trojročný kontrakt s klubom St. Louis Blues.

V roku 2010 utrpel vážny otras mozgu a nasledujucu sezonu vynechal. Rozhodol sa že už nebude pokračovať a tak ukončil kariéru. V NHL odohral 989 zápasov a získal  spolu 989 bodov.

Ocenenia 
V rokoch 1996 a 1997 získal Lady Bing Trophy. Do tímu All-Stars sa dostal 4-krát (v rokoch 1996, 1997, 1999 a 2000).

Klubové štatistiky

Reprezentácia 
Kariya reprezentoval Kanadu na viacerých vrcholných podujatiach:

 1991 Majstrovstvá sveta juniorov
 1992 Majstrovstvá sveta juniorov (zlatá medaila)
 1994 Zimné olympijské hry (strieborná medaila)
 1994 Majstrovstvá sveta (zlatá medaila)
 1996 Majstrovstvá sveta
 2002 Zimné olympijské hry (zlatá medaila)

Referencie

Externé odkazy 
 
 Kariya United
 magickariya.com - Neoficiálna stránka Paula Kariyu
 Paul Kariya na ESPN.com

Kanadskí hokejisti
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Kanadskí olympijskí víťazi
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Kanadskí strieborní olympijskí medailisti
Hráči Anaheim Ducks
Hráči Colorado Avalanche
Hráči Nashville Predators
Hráči St. Louis Blues
Hokejisti draftovaní klubom Anaheim Ducks
Účastníci MS v hokeji 1993
Účastníci MS v hokeji 1994
Účastníci MS v hokeji 1996
Osobnosti z Vancouveru
Pracovné lekárstvo

Pracovné lekárstvo a toxikológia je jedným zo základných odborov medicíny.

Pozostáva z týchto základnych činností:
1. klinické pracovné lekárstvo a klinická toxikológia
1.1. choroby z povolania
1.2. pracovné zdravotné služby
1.3. priemyselná toxikológia
1.4. klinická toxikológia
2. preventívne pracovné lekárstvo a toxikológia
3. fyziológia a psychológia práce

Medicína
Puerto Francisco de Orellana

Puerto Francisco de Orellana alebo El Coca je mesto ležiace vo východnom Ekvádore. Je hlavným mestom provincie Orellana. Mesto leží v Amazonskom pralese na sútoku riek Coca a Napo. Počet obyvateľov dosahuje 18 171. El Coca je navštevované turistami hodlajúcimi navštíviť Amazonský prales. Z tohto dôvodu má mesto aj letisko

Oficiálny názov mesta je odvodený od mena Francisco de Orellana, ktorý preskúmal sútok riek Coca a Napo.

V meste je umiestnená posádka 19 "NAPO" JUNGLE BRIGADE (ekvádorskej armády), cvičiacej vojenské jednotky ako Selva, Tigres, Reconocimiento de Largo Alcance, Operaciones Rivereñas a Operaciones de Asalto aereo (letecký útok).

Mestá v Ekvádore
San Juan de Ambato

Ambato (plným menom San Juan de Ambato) je mesto v strednom Ekvádore, leží na brehoch rieky Ambato. Je hlavným mestom provincie Tungurahua, leží vo výške  Počet obyvateľov 154,095 (INEC, 2001).

Mesto je vedúcim obchodným a dopravným centrom úrodnej oblasti blízko severného úpätia sopky Tungurahua, ktorá je stále ešte aktívna a vyvrhovala v auguste 2006. V pondelky sa tu organizuje jeden z najväčších trhov ovocia, zeleniny a vyberaného mäsa v celej krajine. Navyše Ambato usporadúva známy "Fiesta de las Flores y de las Frutas" (Festival kvetov a ovocia) vo februári. Aby sa spamätalo z tragického zemetrasenia 5. augusta 1949, začalo Ambato so svojou tradíciou festivalu ovocia a kvetín.  A dodnes to je veľkou turistickou atrakciou  mesta. V tomto čase školy a podniky zatvárajú z dôvodu rozličných pochodov a show a taktiež prebieha voľba  "Queen of Ambato" spomedzi zástupkýň škôl, niektorých úradov vlády a policajných síl. 

Zemetrasenie 5 augusta 1949 zničilo väčšinu mesta a zostalo iba niekoľko budov z koloniálnych čias.

Význačné sú mauzóleum Juan Montalvo, panstvo Juan León Mera a biela katedrála Ambato.

Ambato je tiež miestom, kde 12 novembra 1821, dosiahol Antonio José de Sucre veľké víťazstvo nad španielskou kráľovskou armádou v boji za nezávislosť. Tento deň je teraz oficiálnym sviatkom mesta.

V poslednom čase bolo dobudované nové nákupné stredisko s kinom (2005) nazývané "El Mall de Los Andes".

Významné osobnosti 
 Aníbal Villacís - maliar

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ambato municipality
 Official page of the annual fruits and flower festival
 El Heraldo, Ambato based daily newspaper

Mestá v Ekvádore
Kanálový varný reaktor s uránovo-grafitovým moderátorom

Kanálový varný reaktor s uránovo-grafitovým moderátorom alebo uránovo-grafitový varný reaktor kanálového typu alebo hovorovo reaktor RBMK (z rus. reaktor boľšoj moščnosti kipjaščij (alebo ...kanaľnyj)) je druh jadrového reaktora. Moderátorom je grafit, má ľahkovodné chladenie. Medzi jeho prednosti patrí, že môže pracovať aj s neobohateným uránom, a tak sa môžu ušetriť náklady na drahé procesy obohacovania uránu.

Dnes sa už nevyrába, ale dodnes je v prevádzke v Rusku. 

26. apríla 1986 došlo k havárií práve na tomto druhu jadrového reaktora v Černobyle. Táto havária je dnes známa ako Černobyľská havária. Dnes už sú Černobyľské reaktory odstavené. Práve táto havária ma za následok medzinárodný tlak na Rusko aby tento druh reaktorov odstavilo.

Charakteristika

Reaktor RBMK je kanálový reaktor veľkého výkonu. Je charakteristicky tým, že palivové članky sú uložené v samostatných kanáloch. Do týchto kanálov sa čerpá voda, ktorá sa teplom z jadrovej reakcie premieňa na paru a prúdi do turbín. Po ochladení sa vracia späť do reaktora hnaná čerpadlami. Voda primárne pôsobí ako chladivo a médium na prenos energie, nie ako moderátor jadrovej reakcie. Na to slúžia grafitové obaly - grafitové vnútro reaktora. Na reguláciu výkonu sú použité riadiace tyče (zložené z bóru a uhlíka), ktoré sa do reaktora zasúvajú a pohlcujú neutróny - tým sa znižuje reaktivita. Tento typ reaktora má však pri niektorých špecifických podmienkach kladnú hodnotu reaktivity, čo znamená, že reaktor môže zvyšovať svoj výkon bez zásahu z vonka. Voda sa mení na paru a prestáva pohlcovať neutróny - reakcia sa rozbieha, teplota stúpa, a viac vody sa mení na paru.

Počet palivových kanálov je 1693 a sú spriahnuté do viacerých uzavretých blokov. Toto riešenie však prináša zväčšenie rozmerov reaktora - priemer cca. 12 m a výška cca. 7 m. Rozloženie neutrónového výkonu po priereze môže takto výrazne kolísať. Naopak, výhodou tohto reaktora je, že pri výmene paliva nie je potrebná kompletná odstávka. Vyhorené palivové tyče sa vytiahnu z reaktora a nahradia sa novými. Ďalšia výhoda je, že reaktor je tzv. plodivého typu, čiže pri reakcii vzniká plutónium, ktoré sa z vyhorených tyčí extrahuje. Navyše sa môže ako palivo použiť aj neobohatený urán 238.

Externé odkazy 
Charakteristika reaktora RBMK-1000

Jadrové reaktory
Hrušovský potok

Hrušovský potok môže označovať:

 prítok Myjavy, pozri Hrušovský potok (prítok Myjavy)
 prítok Ondavy, pozri Hrušovský potok (prítok Ondavy)
 prítok Turne, pozri Hrušovský potok (prítok Turne)
Liviu Librescu

Liviu Librescu (* 18. august 1930, Ploješť, Rumunsko – † 16. apríl 2007, Blacksburg, Virgínia, USA) bol rumunský, izraelský a americký vedec. Od roku 1985 prednášal na Virgínskej technickej univerzite (Virginia Polytechnic Institute). Bol zavraždený pri takzvanom Masakre na Virginia Tech, keď bránil svojich študentov.

Publikačná činnosť 
Vybrané knihy, ktorých bol prof. Librescu autorom či spoluautorom:
 Liviu Librescu a Ohseop Song: Thin-walled composite beams: Theory and Application, 2006
 G. Cederbaum, Elishakoff, I., Aboudi, J. and Librescu, L.: Random Vibrations and Reliability of Composite Structures, 1992
 Librescu, Liviu: Elastostatics and Kinetics of Anisotropic and Heterogeneous Shell-Type Structures, 1976
 Librescu, Liviu: Statica şi dinamica structurilor elastice anizotrope şi eterogene, 1969

Referencie

Externé odkazy 
 Liviu Librescu v časopise Times
 'I don't think my teacher got out', The Baltimore Sun
 Complete Coverage: Virginia Tech Shooting, Newsday
 Israeli Professor Tried to Save Students' Lives, CNS News
 Professor Who Helped Students Escape Among Those Killed, Fox News' 
 Heroes in the Midst of Horror: Holocaust Survivor, Students Saved Others by Marcus Baram, ABC News Librescu 'cared only about science' by Judy Siegel-Itzkovich, Jerusalem Post''

Rumunskí vedci
Izraelskí vedci
Vedci USA
Univerzitní profesori USA
Izraelskí univerzitní profesori
Rumunskí univerzitní profesori
Rumunskí autori náučnej literatúry
Izraelskí autori náučnej literatúry
Autori náučnej literatúry USA
Rumunské osobnosti židovského pôvodu
Izraelské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Zastrelené osobnosti
Obete vrážd
Preživší holokaust
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Ploješti
101 (album)

101 je koncertný album a dokumentárny film skupiny Depeche Mode, vydaný v roku 1989. Zaznamenáva ich americké turné k vydanému albumu Music for the Masses z roku 1988 a posledný koncert v Pasadene v Kalifornii na štadióne Rose Bowl. 

Koncert bol 101. v poradí týchto koncertov, zároveň ide k tejto oblasti populárna americká diaľnica s číslom 101. 

Režisérom a producentom filmu bol D.A. Pennebaker.

Zoznam skladieb

LP

Disk 1

Strana A 
 „Pimpf“ – 0:58
 „Behind the Wheel“ – 5:55
 „Strangelove“ – 4:49
 „Something to Do“ – 3:54
 „Blasphemous Rumours“ – 5:09

Strana B 
 „Stripped“ – 6:45
 „Somebody“ – 4:34
 „Things You Said“ – 4:21
 „Black Celebration" – 4:54

Disk 2

Strana C 
 „Shake the Disease“ – 5:10
 „Pleasure Little Treasure“ – 4:38
 „People are People“ – 4:59
 „A Question of Time“ – 4:12

Strana D 
 „Never Let Me Down Again“ – 6:40
 „Master and Servant“ – 4:30
 „Just Can't Get Enough“ – 4:01
 „Everything Counts“ – 6:31

CD

Disk 1 
 „Pimpf“ – 0:58
 „Behind the Wheel“ – 5:55
 „Strangelove“ – 4:49
 „Sacred“ – 5:09
 „Something to Do“ – 3:54
 „Blasphemous Rumours“ – 5:09
 „Stripped“ – 6:45
 „Somebody“ – 4:34
 „Things You Said“ – 4:21

Disk 2 
 „Black Celebration“ – 4:54
 „Shake the Disease“ – 5:10
 „Nothing“ – 4:36
 „Pleasure Little Treasure“ – 4:38
 „People are People“ – 4:59
 „A Question of Time“ – 4:12
 „Never Let Me Down Again“ – 6:40
 „A Question of Lust“ – 4:07
 „Master and Servant“ – 4:30
 „Just Can't Get Enough“ – 4:01
 „Everything Counts“ – 6:31

SACD

Disk 1 
 „Pimpf“ – 0:58
 „Behind the Wheel“ – 5:55
 „Strangelove“ – 4:49
 „Sacred“ – 5:09
 „Something to Do“ – 3:54
 „Blasphemous Rumours“ – 5:09
 „Stripped“ – 6:45
 „Somebody“ – 4:34
 „Things You Said“ – 4:21

Disk 2 
 „Black Celebration“ – 4:54
 „Shake the Disease“ – 5:10
 „Nothing“ – 4:36
 „Pleasure Little Treasure“ – 4:38
 „People are People“ – 4:59
 „A Question of Time“ – 4:12
 „Never Let Me Down Again“ – 6:40
 „A Question of Lust“ – 4:07
 „Master and Servant“ – 4:30
 „Just Can't Get Enough“ – 4:01
 „Everything Counts“ – 6:31
 „Pimpf [Full Version] (multi-channel SACD only)
 Audi stopy sú v troch formátoch: dvojkanálové CD, dvojkanálové SACD, multikanálové SACD

VHS 
 "101 - The Movie" – 117:00

DVD

Disk 1 
 101 - The Movie (obsahuje voliteľný audio komentár)

Disk 2 
 „Master and Servant“
 „Pimpf“
 „Behind the Wheel“
 „Strangelove“
 „Blasphemous Rumours“
 „Stripped“
 „Somebody“
 „Black Celebration“
 „Pleasure Little Treasure“
 „Just Can't Get Enough“
 „Everything Counts“
 „Never Let Me Down Again“
 „Dave Gahan Interview“
 „Martin Gore Interview“
 „Andrew Fletcher Interview“
 „Jonathan Kessler Interview“
 „Daniel Miller Interview“
 „Christopher Hardwick Interview“
 „Oliver Chesler Interview“
 „Jay Serken Interview“
 „Everything Counts“ (music video)
Autorom skladieb je Martin Gore s výnimkou skladby „Just Can't Get Enough“, ktorej autorom je Vince Clarke. Skladby na spieval David Gahan, s výnimkou skladieb „Somebody“, „The Things You Said“, a „A Question of Lust“, ktoré naspieval Martin Gore.

Albumy Depeche Mode
Hudobné albumy z 1988
Koncertné albumy
Dvojalbumy
Stephen Neale

Stephen Roy Albert Neale (* 9. január 1958) je britský filozof, od roku profesor filozofie na Rutgers University, New Jersey.

Dielo 
Neale je odborník na filozofiu jazyka, ktorú chápe široko ako „zmysluplný prienik s generatívnou lingvistikou, filozofiou mysle, kognitívnej vedy, filozofickej logiky, metafyziky, teórie právnej interpretácie a literárnej teórie“. Je jednou z hlavných autorít na prakové argumenty, pragmatické teórie interpretácie a Russellovu teóriu deskripcií.Jeho najznámejšími dielami sú knihy Descriptions a Facing Facts. 
V prípade interpretácie jazyka (vrátane literárnych aj právnych textov) je Neale "intencionalista" aj "pragmatista" a argumentoval v prospech eliminácie formálnych indexov a redukcie úlohy tradičnej kompozičnej sémantiky pri vysvetľovaní toho, ako ľudia používajú jazyk na reprezentácie sveta a komunikáciu. Na Nealovo dielo mali najvýznamnejší vplyv Noam Chomsky, Jerry Fodor, Paul Grice, Bertrand Russell, Dan Sperber and Deirdre Wilson.

Akademická kariéra 
Neale sa stal profesorom filozofie na Rutgers University v roku 1999. Predtým pôsobil ako profesor filozofie na University of California, Berkeley (1990 – 1999), na Birkbeck College, University of London (1996 – 1997), a ako docent filozofie na Princeton University (1988 – 1990). Doktorát z filozofie získa na Stanford University (1988), kde bol jeho školiteľom John Perry. Ako hosťujúci profesor pôsobil na Stanfordskej univerzite, Oxfordskej univerzite, Londýnskej univerzite, Univerzite v Oslo, Stockholmskej univerzite a Islandskej univerzite.

Výberová bibliografia

Knihy 
 Descriptions  MIT Press, 1993.  (Pôvodne vydané v roku 1990.)  ISBN 0-262-64031-7 
 Facing Facts Oxford University Press, 2002.  (Pôvodne vydané v roku 2001.)  ISBN 0-19-924715-3 
 Mind (ed.) Špeciálne číslo k 100. výročiu Russellovej state „On Denoting“ Oxford University Press, 2005

State 
 A Century Later. In Mind 114, 2005, pp. 809-871. 
 This, That, and the Other. In Descriptions and Beyond. Oxford University Press, 2004, pp. 68–182. 
 On Location. In Situating Semantics: Essays in Honour of John Perry. MIT Press 2007, pp. 251–393 
 Pragmatism and Binding. In Semantics versus Pragmatics. Oxford University Press, 2005, pp. 165–286. 
 No Plagiarism Here. Times Literary Supplement. February 9, 2001, pp. 12–13. 
 Logical Form and LF. In Noam Chomsky: Critical Assessments Routledge and Kegan Paul, 1993, pp. 788–838. 
 Term Limits. Philosophical Perspectives 7, 1993, pp. 89-124. 
 Paul Grice and the Philosophy of Language. Linguistics and Philosophy15, 5, 1992, pp. 509–59. 
 Meaning, Grammar, and Indeterminacy. Dialectica 41, 4, 1987, pp. 301–19.

O Nealovom diele 
 Facts, Slingshots and Anti-Representationalism: On Stephen Neale’s Facing Facts Zostavili Gerhard Preyer a Georg Peter, Protosociology, zv. 23

Externé odkazy  
 Neale's CUNY home page
 Volume on Neale's Work
 Rev.Facing Facts, Notre Dame Philosophical Review
Sklerodermia

Sklerodermia patrí medzi vzácne ochorenia spojiva, kde dominujú v klinickom obraze kožné zmeny. Charakterizované sú ložiskami tuhej, neelastickej kože rôznej veľkosti.

Etiológia 
Príčina nie je známa, predpokladá sa, že ide o patologickú aktiváciu imunitného systému.

Patológia 
Lineárna sklerodermia často postihuje hlboké vrstvy kože. Ložiská prebiehajú v podobe pruhov. Na hlave a tvári má ložisko charakter jazvy po seknutí.

Generalizovaná forma postupne vedie k stvrdnutiu ložísk na tele alebo aj na celej koži s kamennou tvárou, neschopnosťou ovládať ústa a ohýbať dlane.

Z vnútorných orgánov sú najčastejšie postihnuté obličky, srdce, dýchací a tráviaci systém.

Terapia  
Nie je uspokojivá a nie je známy dostatočný účinný terapeutický prostriedok. Používajú sa kortikoidy a penicilamín.

Zdroje a referencie 
 Križan S. a kol.: Pediatria, SAP s. r. o, Trnava 2001, ISBN 80-88908-88-4

Choroby
Andrej Kvašňák

Andrej Kvašňák (* 19. máj 1936, Košice – † 18. apríl 2007, Praha) bol legendárny česko-slovenský futbalista. Preslávil sa ako výborný záložník a nebezpečný hlavičkár. Bol vyhlásený za Sparťana storočia.

Bol rozvedený, mal dvoch synov a tri vnúčatá.

Klubová kariéra 
S profesionálnym futbalom začal v roku 1956 na vojenčine v Dukle Pardubice, potom rok pôsobil v slovenskom VSS Košice a následoval prestup do Sparty Praha. S tímom získal dva ligové tituly – v rokoch 1965 a 1967). Odohral celkom 248 ligových zápasov a strelil 83 gólov.

Reprezentácia 
Za reprezentáciu Česko-Slovenska odohral celkom 47 zápasov a vsietil 13 gólov. Dvakrát hral na majstrovstvách sveta, v roku 1962 získal striebro. Z Majstrovstiev Európy 1960 má bronz.

Externé odkazy 

 Reprezentačná štatistika

Slovenskí futbalisti
Česko-slovenskí futbalisti
Osobnosti z Košíc
Ľuľok sladkohorký

Ľuľok sladkohorký (Solanum dulcamara) ľudovo nazývaný aj psí ľuľok, vŕbka je vytrvalý jedovatý poloker z čeľade ľuľkovité (Solanaceae).

Galéria

Zdroj

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ľuľok sladkohorký na www.kvetenacr.cz
 Lilek potměchuť na biolibu
 Ľuľok sladkohorkýna www.botanika.wendys.cz

Ľuľkovité
Liečivé rastliny
Flóra na Slovensku
Rastliny s fialovými kvetmi
Jedovaté rastliny
Binghamton Senators

Binghamton Senators je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Binghampton v americkom štáte New York. Je to farma klubu NHL Ottawa Senators. Klub bol založený v roku 2002. 

V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Jeff Heerema.
Od sezóny 2017/18 tím v súťaži nahradil nový tím Belleville Senators.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Binghamton Senators Oficiálna webstránka
 binghamtonhockey.net - História hokeja v meste Binghamton, New York
 Binghamton Senators na HockeyDB.com

 
Senators
Hokejové kluby USA
Kluby AHL
Organizácie založené v 2002
Azbest

Azbest je technické označenie skupiny 6 jemne vláknitých silikátových minerálov používaných pre svoje vhodné fyzikálne vlastnosti v priemysle. Azbesty vytvárajú dlhé tenké vláknité štruktúry, ktoré sa štiepajú po dĺžke. Oceňovaná je najmä ich vysoká teplota tavenia je okolo 1 100 °C – 1 500 °C. Ide o silikáty s obsahom Fe (železo), Mg (horčík), Ca (vápnik), Al (hliník) a Na (sodík), delia sa na dve skupiny:
 amfibolové azbesty: tvoria ich vláknité odrody amfibolu ako je amozit (Fe7Si8O22(OH)2, hnedý azbest), krokydolit (modrý azbest), tremolit, aktinolit a antofylit
 chryzotilové azbesty: tvoria ich chryzotil (Na2Fe2+3Fe3+2Si8O22(OH)2, biely azbest), antigorit a lizardit

Vlastnosti a použitie 
Jeho typickou vlastnosťou je nehorľavosť a čiastočne žiaruvzdornosť. Azbest je pevný a ohybný, dajú sa z neho tkať tkaniny. Je tiež zlým tepelným vodičom. Je odolný voči kyselinám a zásadám. Azbest nemá charakteristický zápach ani chuť. Jeho vlákna sa dobre viažu s cementom.

Azbest sa používal na výrobu eternitu, potrubia, v chemickom a potravinárskom priemysle ako filtračné plátno. Pre svoju tepelnú odolnosť sa používal na výrobu tkanín určených do horľavého prostredia. Vlákna sa splietajú a vznikajú ohňovzdorné látky a dosky. Ako nehorľavá vláknitá prísada sa používal do cementov, ako nehorľavá nástreková hmota, požiarna izolácia a pod.

Škodlivosť 
Azbest je pre ľudský organizmus vysoko škodlivý. Jeho nebezpečnosť spočíva v malých rozmeroch jeho vlákien. Pri mechanickom poškodení sa ihličky azbestu dostávajú do vzduchu, kde sú schopné vznášať sa. Vdýchnutím sa dostávajú do pľúc, kde sa zabodnú do pľúcnych mechúrikov (ostré ihlice), dráždia ich a časom okolo nich môže vzniknúť rakovinový nádor. Ide o silne karcinogénnu látku. Používanie azbestu je na Slovensku zakázané.

Azbestové materiály a nástreky sa považujú za nebezpečný odpad. Na území Slovenska smie azbestové materiály odstraňovať (napr. starú krytinu) iba oprávnená spoločnosť. Oprávnenie vydáva Úrad verejného zdravotníctva. Odstránený azbest musí byť stabilizovaný a uskladnený na skládke s príslušným povolením.

Produkcia 
V roku 2009 bolo vyprodukovaných po celom svete 2 milióny ton azbestu. Najväčším producentom je Rusko produkujúce asi 50% svetovej ťažby, nasleduje Čína (14%), Kazachstan (10,5%), Kanada (9%) a Brazília (12,5%). Ďalšími významnými producentmi sú USA a Zimbabwe.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 EPA Asbestos
 Úrad verejného zdravotníctva SR

Skupina serpentínu
Karcinogény IARC skupiny 1
Prírodné vlákna
Miloš Štědroň

Prof. PhDr. et MgA. Miloš Štědroň, CSc.  (* 9. február 1942, Brno), je český muzikológ, hudobný skladateľ a univerzitný profesor.

Život a dielo
Vyštudoval muzikológiu a bohemistiku na filozofickej fakulte Univerzity J. E. Purkyně v Brne (terajšia Masarykova univerzita), kde absolvoval v roku 1964. V rokoch 1965-1971 študoval skladbu na Janáčkovej akadémii múzických umění u Aloisa Piňosa, Miloslava Ištvana, Ctirada Kohoutka a Jana Kapra, pokračoval postgraduálnym štúdiom experimentálnej a elektroakustickej hudby a viacerými študijnými pobytmi (Nemecko, USA, Belgicko, Holandsko, Rakúsko). V súčasnosti prednáša na Ústave hudební vědy Masarykovej univerzity a hudobnej fakulte JAMU.

Ja autorom filmovej a scénickej hudby, za svoju prácu dostal viacero ocenení, napr. v Súťaži mladých skladateľov ČSSR za skladby Mistr Machaut v Čechách a Terra; 1. cenu v Prix musical de Radio Brno a 1. cenu v Prix musique folklorique de Radio Bratislava v roku 1975 za skladbu Pláč Růženy Danielové z Hrubé Vrbky nad manželem v Osvětimi (spolu s A. Parschom); cenu medzinárodného festivalu v Santanderi v roku 1980 za hudbu k filmu Balada pro banditu; hlavnú cenu PRIX BOHEMIA 1981 za scénickú hudbu a 2 ceny ministra kultúry ČR.

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 
 Miloš Štědroň na FDb.cz
 Miloš Štědroň na Musica.cz
 Vzpomínka Miloše Štědroně na jeho strýce Bohumíra
 Poznejte ... skladatel Miloš Štědroň - rozhovor

Českí hudobní skladatelia
Českí muzikológovia
Českí hudobní pedagógovia
Českí univerzitní profesori
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne
Absolventi Masarykovej univerzity
Absolventi Janáčkovej akadémie múzických umení
Osobnosti z Brna
Trójsky kôň (história)

Trójsky kôň alebo zastarano trojánsky kôň bola vojnová lesť Grékov v trójskej vojne v podobe daru, ktorým bol drevený kôň. Vymyslel ju Odyseus.

Charakteristika 

Keď trójska vojna trvala už desiatky rokov a Gréci nedokázali dobyť Tróju, Odyseus navrhol, aby postavili mohutnú sochu dreveného koňa. Potom Gréci spálili a opustili svoj tábor. Obrancovia Tróje sa po odchode Grékov šli pozrieť na dreveného koňa. V kríkoch objavili zviazaného muža, ktorý tvrdil, že ho tam nechali Gréci ako obeť. Trójanom prezradil, že Gréci zanechali koňa ako obetný dar bohyni Aténe. Urobili ho takého veľkého, aby ho Trójania nemohli previesť cez hradby do mesta, čím by sa mala splniť veštba, že kým bude kôň v meste, bude nedobytné. Priamovova dcéra a veštkyňa Kassandra varovala svojich rodákov, aby neprijímali tento "danajský dar" od Grékov, pretože im prinesie škodu a záhubu. Aj kňaz Laokoón varoval obyvateľov mesta. Aby dokázal, že je to lesť, hodil oštep do dreveného koňa, z ktorého sa ozvalo rinčanie zbraní. Vtedy sa z mora vynorili dva obrovské hady, ktoré stiahli Laokoónta i s jeho dvomi synmi do morských hlbín. Trójania uverili, že je to znamenie bohov a rozhodli sa dreveného koňa vtiahnuť do svojho mesta. Aby to mohli urobiť, museli zbúrať jednu bránu, ktorú potom provizórne opravili. V noci z brucha dreveného koňa vyskočili ozbrojení Gréci vedení Odyseom, ktorí premohli stráž pri bráne a do Tróje vpustili grécke vojsko, ktoré sa medzitým vrátilo. Tak sa podarilo Tróju po desiatich rokoch dobyť, mužov pozabíjali a zo žien si spravili otrokyne.

Ďalšie významy 

Výraz trójsky kôň sa na základe tejto legendy používa v prenesenom význame lesť (najmä podobného charakteru ako vyššie spomínaný kôň), úskok, zákerná zrada, podraz.

Iné projekty 

Grécka mytológia
Mark Recchi

Mark Recchi (* 1. február 1968, Kamloops, Britská Kolumbia, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, ktorý odohral 22 rokov v NHL. Svoju hráčsku kariéru ukončil v klube NHL Boston Bruins v roku 2011 ziskom svojho tretieho Stanleyho poháru.

Hokejová kariéra
Recchi hral na pozícií pravého krídla a počas svojej bohatej kariéry v 1652 zápasoch v NHL nazbieral 1533 bodov. V drese Pittsburgh Penguins získal v roku 1991 Stanley Cup, tento úspech sa mu podarilo zopakovať ešte v roku 2006, keď vyhral Stanley Cup v drese Carolina Hurricanes, odkiaľ sa vrátil do Pittsburghu. Tam sa mu bodovo nedarilo a tiež z dôvodu nepriazne trénera Michela Therriena ho v priebehu sezóny umiestnili na waiver listinu (prekl. zoznam voľných hráčov) odkiaľ si ho vybrala Atlanta Thrashers. Od leta 2008 bol hráčom tímu NHL Tampa Bay Lightning. 4. marca 2009 bol spoločne s voľbou v 2. kole draftu 2010 vymenený do Boston Bruins za Matta Lashoffa a Martinsa Karsumsa, kde sa v sezóne 2010/2011 po tretí raz v kariére stal držiteľom Stanley Cupu, a tým ukončil svoju dlhoročnú úspešnú hráčsku kariéru.

Ocenenia
 1987-88 - Prvý výber hviezd WHL
 1988-89 - Druhý výber hviezd IHL
 1990-91 - Stretnutie hviezd NHL
 1990-91 - Stanley Cup s tímom Pittsburgh Penguins
 1991-92 - Druhý výber hviezd NHL
 1992-93 - Stretnutie hviezd NHL
 1993-94 - Stretnutie hviezd NHL
 1996-97 - Stretnutie hviezd NHL
 1996-97 - Najužitočnejší hráč Stretnutia hviezd NHL
 1997-98 - Stretnutie hviezd NHL
 1998-99 - Stretnutie hviezd NHL
 1999-00 - Stretnutie hviezd NHL
 2005-06 - Stanley Cup s tímom Carolina Hurricanes
 2010-11 - Stanley Cup s tímom Boston Bruins

Rekordy
 Druhé najdlhšie čakanie na druhý Stanley Cup (1991–2006) - 15 rokov.
 123 kanadských bodov (53 gólov, 70 asistencii) v sezóne 1992/1993, klubový rekord Philadelphia Flyers
 Najstarší hráč s 5 asistenciami v zápase 1. marec, 2009, vo veku 41 rokov a 28 dní.
 13. hráč v histórii NHL s 1500 kanadskými bodmi.
 4. v historickom počte odohratých stretnutí NHL - 1652
 Najstarší hráč, ktorý skóroval vo finále Stanley Cupu, 6. jún 2011, vo veku 43 rokov, 126 dní.
 Druhý najstarší víťaz Stanley Cupu po Chrisovi Cheliosovi.

Klubová štatistika

Základné časti a Play-off

Reprezentácia
Recchi reprezentoval Kanadu na MS v ľadovom hokeji 1993, 1997, kde aj získal zlatú medailu, a na ZOH 1998 v Nagane.

Referencie

Externé odkazy
 

Kanadskí hokejisti
Hráči Pittsburgh Penguins
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Montreal Canadiens
Hráči Carolina Hurricanes
Hokejisti draftovaní klubom Pittsburgh Penguins
Víťazi Stanleyho pohára
Účastníci MS v hokeji 1993
Účastníci MS v hokeji 1997
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Osobnosti z Kamloops
John LeClair

John LeClair (* 5. júl 1969) je bývalý americký hokejista. Naposledy hrával za Pittsburgh Penguins, s ktorým 14. decembra 2006 rozviazal zmluvu. 

Bol draftovaný v roku 1987 Montrealom Canadiens. V Montreale odohral necelých 6 sezón, počas ktorých sa mu podarilo v roku 1993 získať Stanleyho pohár. Počas sezóny 1994/95 ho po 9 odohraných zápasoch vymenili do Philadelphie Flyers. Tu prestúpil spolu s Ericom Desjardinsom a Gilbertom Dionnom vo výmene za Marka Recchiho. Vo Philadelphii odohral 10 sezón, patril k najlepším strelcom mužstva. 15. augusta 2005 podpísal zmluvu s Pittsburghom, kde odohral spolu 94 zápasov.

Reprezentoval  na ZOH v roku 2002, kde získali striebornú medailu.

Štatistiky

Externé odkazy

Iné projekty 

Hokejisti USA
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti USA
Víťazi Stanleyho pohára
Hokejisti draftovaní klubom Montreal Canadiens
Hráči Montreal Canadiens
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Pittsburgh Penguins
Osobnosti z Vermontu
Jack Black

Thomas Jacob „Jack“ Black (* 28. august 1969, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký herec, youtuber, zabávač a hudobník. Hrá v amerických komédiách a vystupuje v hudobno-zábavnej dvojici Tenacious D.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Jack Black na csfd.cz

Filmoví herci USA
Rockoví gitaristi USA
Heavymetaloví gitaristi USA
Rockoví speváci USA
Heavymetaloví speváci USA
Komici USA
Filmoví herci židovského pôvodu
Speváci židovského pôvodu
Gitaristi židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Osobnosti zo Santa Monica