joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dietylamid kyseliny lysergovej

Dietylamid kyseliny lysergovej (skrátene LSD; z ; slangové názvy: micro dots, dots, trip, twenty five, papier, známka, kyselina, acid, papierik), presnejšie dietylamid kyseliny D-lysergovej je polosyntetický alkaloid a halucinogén radiaci sa pod sérotonergické psychedeliká.

História 
Syntetizoval ho v roku 1938 švajčiarsky chemik Albert Hofmann vo firme Sandoz Laboratories v Bazileji (Švajčiarsko) ako súčasť veľkého výskumného programu na hľadanie medicínsky užitočných derivátov ergotových alkaloidov.

Využitie 
V 50. rokoch 20. storočia sa začal masívny výskum účinkov LSD na ľudský organizmus. Priekopnícke práce v oblasti jej využitia publikoval anglický psychiater Humphry Osmond. Skúmal jej vplyv na schizofrenických pacientov a úspešne experimentoval s jej použitím pri liečbe alkoholizmu. V 60. rokoch sa začala užívať masovejšie ako podpora tvorivosti a na rozšírenie vedomia v mnohých pracovných odvetviach, hlavne umeleckých. LSD sa postupne stávalo drogou Hippies.

Užívanie 
LSD sa užíva vo veľmi malých dávkach (20 – 200 mikrogramov), najčastejšie na tabletkách, na kockách cukru, vo forme drobných, pestrofarebných tabliet (micros) alebo sa kvapká na pijavé papieriky či kúsky vaty. Dávky 40 – 70 mikrogramov vyvolávajú poruchy vnímania. Intoxikácia sa prejavuje najskôr ľahkými závratmi, potom ospalosťou. Pri pravidelnom užívaní LSD sa zvyšuje tolerancia, ktorá pri abstinencii rýchlo klesá. Abstinenčné príznaky nie sú známe a LSD sa považuje za nenávykové. Dlhodobé užívanie LSD spôsobuje apatiu, stratu záujmov o iné činnosti, neschopnosť plánovať budúcnosť, odmietanie spoločenských noriem, existuje tiež závažné riziko vzniku psychózy.

Účinky

Mechanizmus 
Účinky LSD sú sprostredkované pôsobením na väčšinu typov serotonínových receptorov, okrem  5-HT3 a 5-HT4. Ide predovšetkým o receptory 5-HT2A and 5-HT2C, spolu s dopamínovým receptorom D2.

Fyzické účinky 
Fyzické účinky LSD sú oproti psychickým v podstate zanedbateľné. Dochádza však ku zvýšeniu krvného tlaku, srdcovej frekvencie, môže prísť k zvýšeniu telesnej teploty, prípadne k poteniu a suchu v ústach.

Psychické účinky 
LSD začína účinkovať 20 až 30 minút po použití. Účinok vrcholí približne po troch až štyroch hodinách od požitia a môže trvať až 12 hodín. Prejavuje sa vizuálnymi pseudohalucináciami a ilúziami, zmenami vnímania reality, priestoru a času. Môže sa vyskytnúť aj synestézia, tzn. prelínanie zmyslov.

Referencie

Iné projekty 

Alkaloidy
Drogy
Amidy
Buran (raketoplán)

Buran () bol prvý sovietsky raketoplán. Program stavby raketoplánov začal v roku 1976 ako odpoveď na americký kozmický program. Bol to najväčší a najdrahší program sovietskej kozmonautiky. V rámci programu boli okrem raketoplánu vyvinuté aj nosná raketa Energija a lietadlo Antonov An-225 schopné prepravovať Energiu aj samotný raketoplán. V roku 1988 sa uskutočnil prvý (a posledný) kozmický let raketoplánu. Program bol ukončený v roku 1993 Borisom Jeľcinom pre nedostatok financií a kvôli zložitej politickej situácii.

Technické parametre 
Buran mal dĺžku 36 m, výšku 16 m, priemer trupu 5,6 m, objem kabíny mal 73 m3. Štartovacia hmotnosť bola 105 t, pristávacia 82 t. Plánovaná životnosť bola 100 štartov. Tepelnú ochranu tvorilo 38-tisíc doštičiek. Pri svojom jedinom lete pristával pri rýchlosti 310 km/h.

Prototypy a testovacie modely 
Bolo vyrobených 8 prototypov a testovacích modelov na rôzne účely. Ich dnešné využitie je rôzne - slúžia ako múzejný exponát, reštaurácia alebo len tak stoja kdesi v hangároch. Medzi múzejné exponáty môžeme zaradiť OK-2M (označovaný aj OK-GLI), ktorý sa dnes nachádza v leteckom múzeu v Speyeri v Nemecku. Tento exponát má za sebou rádovo cca 2 desiatky testovacích letov.

Buran (Raketoplán 1.01) 
Bol vyrobený v roku 1986. Jeho prvý štart sa mal uskutočniť 29. októbra 1988, ale 51 sekúnd pred spustením odpočtu bol odvolaný. Štart sa uskutočnil 15. novembra 1988. Na jeho palube nebola posádka, ani nebola nainštalovaná podpora života, let bol plne automatický. Po dvoch obletoch Zeme pristál na pristávacej dráhe na kozmodróme Bajkonur. Pre prípad zlého počasia bola pripravená záložná dráha vo vojenskom priestore Ralsko v Česko-Slovensku.

V roku 1989 sa ešte na chrbáte lietadla Antonov An-225 ukázal na aeroshow v Paríži, ale ďalšieho letu sa už nedočkal. Spolu s novou nosnou raketou Energia bol uložený v hangári na kozmodróme Bajkonur.

13. mája 2002 sa po veternej smršti prepadla strecha hangáru. Zomrelo pritom  8 ľudí a raketoplán spolu s nosnou raketou bol zničený.

Ďalšie exempláre 
Raketoplán 1.02 (Ptička) bol vyrobený v roku 1988 a to vrátane podpory života. Plánovaný štart s posádkou v roku 1992 bol zrušený. Po rozpade Sovietskeho zväzu tiež prešiel do vlastníctva Kazachstanu a dodnes je kdesi na kozmodróme Bajkonur.

Raketoplán 2.01 novej série sa začal stavať začiatkom 90-tych rokov a v roku zrušenia programu (1993) bol asi z polovice hotový.  

Raketoplán 2.02 bol v roku 1993 hotový asi len z desatiny. Bol rozobratý a rozpredaný aj cez internet.

Raketoplán 2.03 (OK 2.03) sa len začal stavať a po skončení programu bol rozobratý.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Oficiálne stránky NPO Molniya, výrobca  a 
 Ďalšie ruské stránky o raketopláne  a 
 Stránka venovaná projektu Buran a iným projektom raketoplánov prevažne 
 Encyklopédia SME: Raketoplán Buran
 Stránka s videosúbormi
 Jak skončily sovětské raketoplány

Kozmické raketoplány
František Krištof Frankopan

František Krištof Frankopan alebo tiež Frangapan, Frangipani, Fran Krsto Frankopan (* 4. marec 1643, Karlovac – † 30. apríl 1671, Viedenské Nové Mesto) bol chorvátsky gróf a lyrik.

Gróf z Tersatzu. Stál spolu s palatínom Františkom Vešelénim, Františkom II. Nádašdym a jeho švagrom Petrom Zrínskym na čele sprisahania proti cisárovi Leopoldovi I., ktoré bolo prezradené a všetci boli odsúdení na smrť a vo Viedenskom Novom meste popravení.

Iné projekty 

Chorvátski básnici
Popravené osobnosti
Jozef Adamovič

Jozef Adamovič (* 23. apríl 1939, Trnava – † 2. august 2013, Košice) bol slovenský divadelný i filmový herec, pedagóg a režisér.

Životopis 
V roku 1960 absolvoval herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. 
V tom istom roku sa stal členom činohry Slovenského národného divadla, v ktorom pôsobil až do roku 1991. Spočiatku stvárňoval romantické postavy, neskôr mali jeho role skôr realistický až tragický charakter. 

Jeho manželkou bola slovenská herečka Božidara Turzonovová.

Zomrel 2. augusta 2013 po dlhodobejších zdravotných ťažkostiach. Pochovaný je na Martinskom cintoríne v Bratislave.

Filmografia 
 1955: Štvorylka (gavalier)
 1959: Skaly  a ľudia (študent)
 1960: Valčík pro milión (Franta)
 1961: Most na tú stranu  (Milan)
 1963: Prosím, nebudit! (Pepík)
 1963: Ikarie  XB 1 (Zdeněk Lorenc)
 1964: Archimedov zákon (účtovník)
 1965: Synovia Veľkej medvedice (Die Söhne der Grossen Bärin)
 1966: Majster kat (Buran)
 1967: Vrah zo záhrobia (Mikuš)
 1967: Rok na dedine (Martin Chvojka)
 1968: Traja svedkovia (učiteľ Marek Blaho)
 1971: Hry lásky šálivé (Riccardo)
 1971: Zlozor (Zlozor)
 1972: Tie malé výlety (Ivan Taraba)
 1975: Vivat, Beňovský! (Móric Beňovský; TV seriál)
 1975: Stretnutie (Kuzma)
 1975: Šepkajúci fantóm (Berco Mikuš)
 1977: Advokátka (letec Michal  Fedor)
 1977: Zlatá réva (traktorista Pavol Dian)
 1978: Nie (Štefan)
 1979: Choď a nelúč sa (Talský)
 1980: Odveta (Kučera)
 1981: Temné slunce (Dan)
 1981: Člny proti prúdu (komisár Múčka)
 1981: Noční jazdci (Imro Jakubec)
 1981: Súdim ťa láskou (Daniak)
 1990: Šípková Ruženka (kráľ Leopold)
 1997: Pták Ohnivák (vyslanec)
 2010: Kráska a netvor 1950 (vyšetrovateľ)

Referencie

Iné projekty 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti z Trnavy
Laureáti Pribinovho kríža II. triedy
Banát

Banát, prípadne po slovansky bánovina, môže označovať:
pôvodne niektorú uhorskú pohraničnú provinciu v južnej Karpatskej kotline spravovanú bánom (Dalmácia, Slavónia, Bosna, Chorvátsko, Mačva, Olténsko a Severin), ktorá spravidla zanikla po roku 1526, pozri bán
historické územie prevažne v dnešnom Rumunsku a Srbsku, oficiálne vytvorené ako provincia roku 1718, pozri Banát (Rumunsko a Srbsko)
juhoslovanskú administratívnu jednotku v 20. storočí, pozri bánovina
Ronald Petrovický

Ronald Petrovický (* 15. február 1977, Žilina) je bývalý slovenský reprezentant v ľadovom hokeji.

Ronald Petrovický je ženatý. S manželkou Ashley majú syna Reifa a dcéru Riannon. Jeho brat Róbert Petrovický bol takisto reprezentantom Slovenska v ľadovom hokeji.

Klubový hokej 
Ronald Petrovický je útočník hrajúci na pravom krídle. Je 182 cm vysoký a váži 88 kg (údaj z roku 2006). Je odchovancom Dukly Trenčín. Z juniorky sa dostal do extraligového mužstva už ako 17-ročný v sezóne 1993/94 na jediný zápas. Už v nasledujúcej sezóne zamieril za more. Na svoju príležitosť v NHL však musel veľmi trpezlivo čakať. Calgary Flames ho síce draftovali v úvodnom drafte NHL v roku 1996 v 9. kole ako 228. hráča v poradí, ale kým vykorčuľoval na ľad NHL, musel najskôr stráviť 7 dlhých sezón v nižších súťažiach. Konečne v sezóne 2000/01 sa dočkal svojich prvých zápasov v NHL v drese Calgary Flames. Ďalšiu sezónu odohral tak isto v Calgary a sezónu 2002/03 na opačnej strane kontinentu - v New Yorku za tím New York Rangers. Nasledujúcu sezónu 2003/04 opäť menil klub. Odohral ju v životnej forme za Atlantu Thrashers. Za jedinú sezónu dal viac gólov ako za predchádzajúce tri dohromady. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 odohral 34 zápasov za MsHK Žilina v slovenskej hokejovej extralige a 10 zápasov za Brynäs IF Gävle vo švédskej Elitserien. Na sezónu 2005/06 mal podpísanú zmluvu s Atlantou, ktorá mu zaručovala príjem 589 tisíc USD za rok. Pred nasledujúcou sezónou podpísal ročný kontrakt s Pittsburghom Penguins.

Míľniky 
 5. október 2000 - 1. zápas v NHL: Calgary Flames - Detroit Red Wings. Utrpel vážne zranenie zápästia a vynechal ďalších 49 zápasov.
 26. február 2001 - 1. gól a zároveň bod v NHL: Calgary Flames : Dallas Stars
 1. marec 2001 - 1. prihrávka na gól v NHL: Columbus Blue Jackets : Calgary Flames 
 25. marec 2002 - 100. zápas v NHL: Calgary Flames : Columbus Blue Jackets
 9. december 2005 - 1. hetrik v NHL: Atlanta Thrashers - Columbus Blue Jackets 5:2

Klubová štatistika

Reprezentácia 
Ronald Petrovický reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta v rokoch 2000 (striebro) a 2004 a na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Nosí reprezentačný dres číslo 28.

Štatistika na MS

Zimné olympijské hry 2006 
Slovensko skončilo na Zimných olympijských hrách 2006 na piatom mieste. Po výborných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Ronald Petrovický bol pôvodne nominovaný na olympiádu ako náhradník, po zranení Jozefa Stümpela ho tréner Hossa dopísal na súpisku. Nastupoval vo štvrtom útoku a dobrými výkonmi mu pomohol udržať čisté konto. Mal stopercentnú účinnosť streľby, keď z jedinej strely na bránu dal gól.

Štatistika na ZOH

Externé odkazy 
 
 
 Ronald Petrovický na stránke Atlanta Thrashers

Narodenia v 1977
Slovenskí hokejisti
Hráči Calgary Flames
Hráči New York Rangers
Hráči Atlanta Thrashers
Hráči Pittsburgh Penguins
Súrodenci v ľadovom hokeji
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Hokejisti draftovaní klubom Calgary Flames
Vilma Jamnická

Vilma Jamnická (rod. Březinová; * 13. november 1906, Barchov – † 12. august 2008, Bratislava) bola slovenská herečka, astrologička a spisovateľka; manželka slovenského herca a divadelného režiséra Jána Jamnického.

V rokoch 1925-1926 študovala na Lekárskej fakulte UK. V roku 1929 absolvovala štúdium herectva na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. V rokoch 1929-1969 bola členkou činohry SND, od roku 1969 bola na dôchodku. Autorka knihy spomienok Letá a zimy s Jánom Jamnickým (1985).

Filmografia 

 1954 - Drevená dedina
 1958 - V hodine dvanástej
 1962/1963 - Jánošík I-II (slepá babka) 
 1971 - Keby som mal pušku (Marina)
 1971 - Páni sa zabávajú (Deminová)
 1974 - Kto odchádza v daždi... (Križanová)
 1977 - Biela stužka v tvojich vlasoch (Kucková)
 1979 - Kamarátky (babička)
 1979 - Postav dom, zasaď strom (babka Haňa)
 1984 - Na druhom brehu sloboda (Kocianka)
 1985 - Fontána pre Zuzanu (Cilka)
 1985 - Kára plná bolesti (Kráľovná)
 1987 - Hody (Magduša)
 1987 - Vojna volov - (TV seriál)
 1987 - Strašidla z vikýře (Koutná)
 1988 - Vlakári (babka)
 1992 - Lepšie byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý (Margita)
 1994 - Díky za každé nové ráno (Slavková)
 1997 - Nejasná zpráva o konci světa (richtárova babka)
 2007 - Ordinácia v  ružovej záhrade

Literatúra 

 1980 - Vilma Jamnická: Letá a zimy s Jánom Jamnickým, biografia o jej manželovi 
 2001 - Vilma Jamnická: Sny a videnia, ISBN 80-551-0181-7 
 2005 - Vilma Jamnická - Marika Studeničová: Elixír môjho života, ISBN 80-551-1094-8  
 2007 - Vilma Jamnická - Marika Studeničová: Muž môjho života, ISBN 978-80-551-1636-5

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk
 Žena, ktorá si odžila celé storočie
 czsk.net

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenskí astrológovia
Slovenské osobnosti českého pôvodu
Storoční ľudia
Soňa Norisová

Soňa Norisová (* 27. august 1973, Malacky) je slovenská herečka a speváčka, sestra herečky a speváčky Zuzany Norisovej. Venuje sa úspešne aj dabingu.
Soňa Norisová je členkou skupiny Fragile.

Filmografia 
 1995: Dobrá správa
 1996: Modrá ruža
 1996: Čierna ovca
 2000: Ticho po búrke (Simona)
 2001: Rebelové (Alžběta)
 20022005: Sue Thomas: F.B.Eye (dabing Sue Thomas)
 2006: V poli
 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
 2007: Vázlav (Lída)
 2008: Mesto tieňov (npor. Jana Holíková)
 20112021: Policie Modrava (Jana Vinická)
 2015: V.I.P. vraždy (Klaudie Wolfová)
 20202021: Červené pásky
 2022 súčasnosť: Priznanie (Kristína)
 2022: V lete ti poviem, ako sa mám (Věra)

Predstavenia v Radošinskom naivnom divadle 
 Materské znamienko
 Štedrý divadelný večer - v rôznych postavách
 Jááánošííík (po tridsiatich rokoch) - Anička, Madam I
 Generál - Giuliana Benzoniová
 Hra o láske - Marta, Jozefova matka, Matka Marty
 Stvorenie sveta - Diabol

Diskografia

Diskografia s Fragile 
 2007 Voice Mail - Musica Tyrnaviensis EAN 8 588003 396082, CD
 2009 Vianoce - Fragile - , CD

Kompilácie (výber) 
 2000 Soľ nad zlato - Rozprávky s Markízou - Forza Music 
 2007 Veľkí herci spievajú malým deťom - Kniha s CD - Enigma, ISBN 978-80-969830-0-1 (na CD spievajú: Milan Lasica, Maroš Kramár, Marián Labuda ml., Boris Farkaš, Zuzana Kronerová, Ondrej Kovaľ, Zuzana Tlučková, Soňa Norisová, František Kovár, Helena Krajčiová)

Referencie

Externé odkazy 
 ČSFD.cz - Soňa Norisová (česky)
 ČFN.cz - Soňa Norisová (česky)

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenské popové speváčky
Slovenské džezové speváčky
Slovenské gospelové speváčky
Radošinské naivné divadlo
Osobnosti z Malaciek
IBM

International Business Machines Corporation (IBM, prezývaná tiež Big Blue čiže Veľká modrá), je popredná svetová spoločnosť podnikajúca v odbore informačných technológií. Spoločnosť vznikla v roku 1888 a akciovou spoločnosťou je od 15. júna 1911. Medzi jej hlavné činnosti patrila výroba a predaj počítačového hardvéru a softvéru. Aktuálne sa IBM špecializuje na poskytovanie služieb v oblasti Hybrid Cloud. Sídlom spoločnosti je Armonk v štáte New York, USA.

S približne 282 tisíc zamestnancami a výnosmi 54 miliárd amerických dolárov ročne (údaj z roku 2021) je IBM jednou z najväčších spoločností v odbore informačných technológií na svete a jedna z mála, ktorej dejiny sa datujú do 19. storočia. Inžinieri a konzultanti spoločnosti pracujú vo vyše 170 krajinách, vývojové laboratóriá firmy sú rozmiestnené po celom svete a portfólio spoločnosti je diverzifikované do všetkých segmentov počítačovej vedy a informačných technológií.

Spoločnosť IBM je priekopníkom v mnohých oblastiach počítačového priemyslu, od mainframe počítačov po nanotechnológie. Zamestnanci IBM tiež získali päť Nobelových cien.

Referencie 

 
Podniky v USA
Softvérové podniky
Výrobcovia počítačových súčiastok
Podniky založené v 1888
Nadnárodné podniky
Výrobcovia polovodičov
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2004

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2004 boli 68. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa konali v Ostrave a Prahe v Česku v dňoch 24. apríl - 9. máj 2004. Majstrom sveta sa stala Kanada, Slovensko skončilo na 4. mieste.

Štadióny

Konečné poradie

Play-off

Výsledky Slovenska 
 základná skupina: Slovensko - Ukrajina 2:0, Slovensko – USA 3:3, Slovensko - Fínsko 5:2
 kvalifikačné kolo: Slovensko – Rusko 2:0, Slovensko - Dánsko 8:0, Slovensko - Švédsko 0:0
 štvrťfinále: Slovensko - Švajčiarsko 3:1
 semifinále: Slovensko – Kanada 1:2
 zápas o 3. miesto: Slovensko – USA 0:1sn

Zostava Slovenska

Brankári 
Ján Lašák, Karol Križan, Rastislav Staňa

Obrancovia 
Richard Lintner, Zdeno Chára, Martin Štrbák, Ladislav Čierny, Andrej Meszároš, Dominik Graňák, Branislav Mezei, Ivan Majeský, Roman Kukumberg

Útočníci 
Miroslav Šatan, Pavol Demitra, Marián Gáborík, Marián Hossa, Jozef Stümpel, Ľuboš Bartečko, Vladimír Országh, Rastislav Pavlikovský, Ronald Petrovický, Richard Kapuš, Juraj Kolník, Juraj Štefanka

Tréneri 
František Hossa, Róbert Švehla (asistent), Ľubomír Pokovič (asistent)

Externé odkazy 
 MS 2004 na stránkach SME

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji
Ľadový hokej v 2004
Ľadový hokej v Česku
Športové podujatia v Prahe
Športové podujatia v Ostrave
2004 v Česku
Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre súdy a väzenstvo.

Pôsobnosť ministerstva 
 Ministerstvo spravodlivosti SR pripravuje právnu úpravu v oblasti ústavného práva, trestného práva, občianskeho práva, obchodného práva, rodinného práva, konkurzného práva a medzinárodného práva súkromného.
 Ministerstvo spravodlivosti SR vykonáva štátny dohľad nad činnosťou Slovenskej komory exekútorov, nad činnosťou Notárskej komory SR, v zákonom ustanovenom rozsahu nad činnosťou súdnych exekútorov a nad činnosťou notárov.
 Ministerstvo spravodlivosti SR zabezpečuje výkon znaleckej činnosti, prekladateľskej činnosti a tlmočníckej činnosti a vydávanie Zbierky zákonov Slovenskej republiky a Obchodného vestníka.
 Ministerstvo spravodlivosti SR zabezpečuje zastupovanie Slovenska na Európskom súde pre ľudské práva a zastupovanie Slovenska v konaní pred Súdnym dvorom Európskych spoločenstiev a Súdom prvého stupňa Európskych spoločenstiev.
 Ministerstvo spravodlivosti SR zabezpečuje plnenie úloh súvisiacich s členstvom Slovenskej republiky v Eurojuste.

Minister spravodlivosti 

Ministerstvo spravodlivosti riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister spravodlivosti, ktorého vymenúva prezident SR na návrh predsedu vlády SR.

Súčasným ministrom spravodlivosti je Viliam Karas.

Štátny tajomník ministerstva spravodlivosti 
Ministra spravodlivosti v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra spravodlivosti. 

Súčasným štátnym tajomníkom Ministerstva spravodlivosti je Ondrej Dostál.

Externé zdroje 
 oficiálna stránka MS

 
Spravodlivosti
Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky

Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre tvorbu a ochranu životného prostredia. Sídli v budove Lafranconiho paláca na rohu Námestia Ľ. Štúra a Vajanského nábrežia v Bratislave.

Ministerstvo bolo zriadené zákonom č. 96/1990 Zbierky zákonov pod pôvodným názvom Slovenská komisia pre životné prostredie. Zákonom č. 453/1992 Zbierky zákonov bolo premenované na súčasný názov.

Pôsobnosť ministerstva 
 ochrana prírody a krajiny, 
 vodné hospodárstvo, ochrana pred povodňami, ochrana akosti a množstva vôd a ich racionálne využívanie a rybárstvo s výnimkou akvakultúry a morského rybolovu, 
 ochrana ovzdušia, ozónovej vrstvy a klimatického systému Zeme, 
 ekologické aspekty územného plánovania, 
 odpadové hospodárstvo, 
 posudzovanie vplyvov na životné prostredie, 
 zabezpečovanie jednotného informačného systému o životnom prostredí a plošného monitoringu, 
 geologický výskum a prieskum, 
 ochrana a regulácia obchodu s ohrozenými druhmi voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín, 
 geneticky modifikované organizmy.

Minister životného prostredia 

Ministerstvo životného prostredia riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister životného prostredia, ktorého vymenúva prezident Slovenska na návrh predsedu vlády Slovenska.

Súčasným ministrom životného prostredia je Ján Budaj (OĽANO).

Časová os ministrov životného prostredia Slovenskej republiky

Štátny tajomník ministerstva životného prostredia 
Ministra životného prostredia v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra životného prostredia. 

Súčasným štátnym tajomníkom je Juraj Smatana (za stranu Zmena zdola, Demokratická únia Slovenska na kandidátke OĽANO).

História 
Ministerstvo životného prostredia bolo k 1. júlu 2010 zrušené zákonom č. 37/2010 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov. Agenda ministerstva bola presunutá pod Ministerstvo pôdohospodárstva, životného prostredia a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky, kterého názov bol pri tejto príležitosti zmenený. K zrušeniu resp. spojeniu ministerstva malo dôjsť v dôsledku šetrenia štátnych výdavkov, ktoré plánovala vláda Roberta Fica. 

Vláda Ivety Radičovej rozhodla 21. júla 2010 o jeho obnovení. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky bolo znova zriadené k 1. novembru 2010 zákonom č. 372/2010 Z. z.

Referencie

Externé zdroje 
 Oficiálna stránka MŽP

 
Životného prostredia
Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky

Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre školstvo a vzdelávanie.

Pôsobnosť ministerstva 
 základné školy, stredné školy, vysoké školy, 
 školské zariadenia, 
 celoživotné vzdelávanie, 
 veda a technika, 
 štátna starostlivosť o mládež a šport.

Minister školstva 

Ministerstvo školstva riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister školstva, ktorého vymenúva prezident Slovenska na návrh predsedu vlády Slovenska. Momentálne je na čele ministerstva Ján Horecký.

Časová os ministrov školstva Slovenskej republiky

Štátny tajomník ministerstva školstva 
Ministra školstva v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra školstva.

Referencie

Externé zdroje 
 Oficiálna stránka MŠ

 
Školstva, vedy, výskumu a športu
Vzdelávanie na Slovensku
Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky

Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky (medzi 1. júlom 2010 a 31. októbrom 2010 Ministerstvo kultúry a cestovného ruchu Slovenskej republiky) je ústredným orgánom štátnej správy Slovenskej republiky pre oblasť kultúry.

Pôsobnosť ministerstva 
 štátny jazyk, 
 ochrana pamiatkového fondu, kultúrne dedičstvo a knihovníctvo, 
 umenie, 
 autorské právo a práva súvisiace s autorským právom, 
 osvetová činnosť a ľudová umelecká výroba, 
 podpora kultúry národnostných menšín, 
 podpora kultúry Slovákov žijúcich v zahraničí, 
 prezentácia slovenskej kultúry v zahraničí
 vzťahy s cirkvami a náboženskými spoločnosťami, 
 médiá a audiovízia.

Minister kultúry 

Ministerstvo kultúry riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister kultúry, ktorého vymenúva prezident Slovenska na návrh predsedu vlády Slovenska.

Súčasnou ministerkou kultúry je od 21.3.2020 Natália Milanová.

Štátny tajomník ministerstva kultúry 
Ministra kultúry v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra kultúry. 

Po parlamentných voľbách v roku 2020 pôsobili na ministerstve dvaja štátni tajomníci, Radoslav Kutaš (bez polit. príslušnosti) a Vladimír Dolinay (nominant strany ZA ĽUDÍ). Štátny tajomník Dolinay, ktorý pôsobil v úrade od 1. júla 2020, 25. júla 2020 tragicky zahynul pri dopravnej nehode. Na jeho miesto od 21. októbra 2020 nastúpila Zuzana Kumanová (ZA ĽUDÍ), ktorá sa chce venovať kultúre národnostných menšín.

História 
Od 1. júla 2010 podľa zákona č. 37/2010 Z. z., ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 575/2001 Z. z. o organizácii činnosti vlády a organizácii ústrednej štátnej správy v znení neskorších predpisov prešli kompetencie v oblasti cestovného ruchu z Ministerstva hospodárstva SR na nový ústredný orgán štátnej správy pre oblasť cestovného ruchu a to Ministerstvo kultúry a cestovného ruchu SR.

Referencie

Externé zdroje 
 Oficiálna stránka MK

 
Kultúry
Kultúra na Slovensku
Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky

Ministerstvo zdravotníctva Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre oblasť zdravotníctva.

Pôsobnosť ministerstva 
 zdravotná starostlivosť, 
 ochrana zdravia, 
 verejné zdravotné poistenie, 
 ďalšie vzdelávanie zdravotníckych pracovníkov, 
 prírodné liečebné kúpele, prírodné liečivé zdroje, prírodné minerálne vody, 
 cenová politika v oblasti cien výrobkov, služieb a výkonov v zdravotníctve a v oblasti cien nájmu nebytových priestorov v zdravotníckych zariadeniach.

Minister zdravotníctva 

Ministerstvo zdravotníctva riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister zdravotníctva, ktorého vymenúva prezident SR na návrh predsedu vlády.

Súčasným ministrom zdravotníctva je od 1. apríla 2021 Vladimír Lengvarský.

Štátny tajomník ministerstva zdravotníctva 
Ministra zdravotníctva v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra zdravotníctva. V odôvodnených prípadoch môže vláda určiť, že na ministerstve pôsobia dvaja štátni tajomníci – to je aj prípad ministerstva zdravotníctva. Minister určí, v ktorých otázkach a v akom poradí ho štátni tajomníci zastupujú.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MZ

 
Zdravotníctva
Zdravotníctvo na Slovensku
Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky

Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky (skr. MPSVR SR) je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre oblasť sociálnych vecí.

Pôsobnosť ministerstva 
 pracovnoprávne vzťahy, právne vzťahy pri výkone práce vo verejnom záujme a právne vzťahy volených funkcionárov orgánov územnej samosprávy,
 bezpečnosť a ochrana zdravia pri práci,
 inšpekcia práce,
 stratégia zamestnanosti, koordinácia jej tvorby a realizácie a politika trhu práce,
 sociálne poistenie, starobné dôchodkové sporenie a doplnkové dôchodkové poistenie,
 štátne sociálne dávky, sociálna pomoc a pomoc v hmotnej núdzi,
 sociálnoprávna ochrana detí a koordinácia štátnej rodinnej politiky,
 štátny dozor nad vykonávaním sociálneho poistenia, činnosťou doplnkových dôchodkových poisťovní a nad poskytovaním sociálnych služieb.

Minister práce, sociálnych vecí a rodiny 

Ministerstvo práce, sociálnych vecí a rodiny riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister práce, sociálnych vecí a rodiny, ktorého vymenúva prezident na návrh predsedu vlády.

Súčasný minister práce, sociálnych vecí a rodiny je Milan Krajniak.

Štátny tajomník ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny 
Ministra práce, sociálnych vecí a rodiny v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra práce, sociálnych vecí a rodiny. V súčasnosti má ministerstvo dvoch štátnych tajomníkov: Juraja Káčera a PhDr. Soňu Gaborčákovú.

Externé zdroje 
 Oficiálna stránka MPSVR SR

 
Práce, sociálnych vecí a rodiny
Gálium

Gálium (lat. Gallium) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Ga a protónové číslo 31. Je to vzácny mäkký strieborný kov, krehký, pevný len pri nízkych teplotách. Po ortuti má najnižšiu teplotu topenia.

Výskyt 
Gálium je rozptýlené v nerastoch, ktoré obsahujú hliník, najmä v bauxitoch, v kremičitane turmalíne, vo sfaleritoch a v popole uhlia. Jeho nerasty gallit a germanit sa vyskytujú zriedkavo v niekoľkých baniach Južnej Afriky.

Použitie 
 Pretože nie je jedovaté, z jeho zliatin s cínom a bizmutom sa robia zubné plomby namiesto amalgámu.
 Používa sa aj ako náplň teplomerov na meranie vysokých teplôt.
 Pokovovaním skla alebo porcelánu sa vyrábajú vysokokvalitné zrkadlá.
 Gálium ako prísada veľmi znižuje teplotu tavenia zliatin, ktoré sa používajú na výrobu uzáverov automatických požiarnych prístrojov.
 Veľmi čisté gálium sa používa na výrobu polovodičových elektronických prvkov.
 V množstve do 2% sa používa ako prísada do spájok.

Zlúčeniny 
 Gáliumarzenid (GaAs) sa používa na výrobu LED diód, mikrovlnných diód a integrovaných obvodov.
 Zliatina gália, india a cínu s bodom tavenia (pri ochladzovaní tuhnutia) -20 °C sa používa pod obchodným názvom Galinstan ako náhrada ortuti v medicínskych teplomeroch.
 Predpokladá sa použitie tekutej zliatiny Ga-Sn ako chladiaceho média namiesto vody vo vodou chladených čipoch superpočítačov. Táto zliatina má 65 krát väčšiu tepelnú vodivosť ako voda.

Iné projekty 

 
Kovy
Kostol Svätej rodiny (Bratislava)

Kostol Svätej rodiny je nový rímskokatolícky farský kostol v Bratislave, v mestskej časti Petržalka. Kostol pre svoje bohoslužby využíva aj gréckokatolícka, farnosť Bratislava – Petržalka.

Výstavba 
 Plocha cirkevného areálu: 
 Z toho: 1. stavba - farská časť (kostol, farská správa a pastoračné centrum, ihriská, parkoviská): 
 Zastavaná plocha: 
 Úžitková plocha - prízemie: 
 Úžitková plocha - poschodie: 
 Počet miest na sedenie v kostole: 528 osôb
 Začiatok výstavby: júl 2001
 Kostol bol dokončený v roku 2003, posvätený v roku 2005
 Autorom architektonického návrhu je architekt Ivan Kolenič

Poloha 
Kostol sa nachádza pri Chorvátskom ramene, v blízkosti komplexu budov Technopol. Nachádza sa na priestranstve, na ktorom pápež Ján Pavol II. odslúžil svätú omšu v roku 2003 a toto priestranstvo sa volá Námestie Jána Pavla II.

Významné udalosti 
V roku 2003 kostol navštívil Ján Pavol II., ktorý odslúžil omšu pod holým nebom na priestranstve pred kostolom. Omše sa zúčastnilo vyše 250 tis. veriacich zo Slovenska i z okolitých krajín.

V roku 2005 sa na tom istom mieste konalo vyvrcholenie Tretieho celoslovenského eucharistického kongresu, svätú omšu celebroval kardinál Jozef Tomko.

30. septembra 2017 Angelo kardinál Amato SDB na priestranstve pred kostolom v mene pápeža Františka blahorečil don Titusa Zemana.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Farnosť Svätej Rodiny
 stránka miništrantov farnosti Svätej Rodiny
 Odhalili sochu pápeža Jána Pavla II.

Petržalka
Svätá Rodina
Bratislava
Luna 1

Luna 1 bola kozmická sonda určená na výskum Mesiaca. Ako prvé umelé kozmické teleso dosiahla 2. kozmickú rýchlosť.

Zemský povrch opustila 2. januára 1959.  ťažké guľové teleso 4. januára 1959 preletelo  od Mesiaca. Pôvodne sa tak stať nemalo. Mala na povrch Mesiaca dopadnúť, ale nosná raketa letela rýchlejšie, ako bolo vypočítané. Vo svojich útrobách skrývala protónové lapače, piezoelektrické detektory, magnetometer a iné elektronické vybavenie. Vnútri bol dokonca  sodíka, ktorý bol vo výške  nad Zemou rozptýlený a vytvoril umelú kométu pozorovanú pozemskými observatóriami. Tento experiment tak pomohol určiť hustotu medziplanetárneho prostredia. Luna 1 pracovala 62 hodín a spojenie bolo prerušené až vo vzdialenosti . Teraz obieha okolo Slnka ako prvá umelá planétka.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sonda v encyklopédii Space 40 (po česky)

Program Luna
Mesačné sondy
Kozmonautika v 1959
Neaktívne sondy
Papaverín

Papaverín je alkaloid z maku siateho (Papaver somniferum). Patrí do skupiny ópiových alkaloidov - opiátov.

Jeho sumárny vzorec je C20H21NO4

Je to kryštalická látka horkej chuti nerozpustná vo vode, dobre rozpustná v chloroforme. Papaverín pôsobí slabo narkoticky a pre protikŕčové účinky sa používa ako spazmolytikum. Vyskytuje sa v šťave nezrelých makovíc maku siateho (papaver somniferum).

Externé odkazy 

 Horst Josef Koch, Christoph Raschka: Toxikologie des vasodilatierenden Alkaloids Papaverin, In: Die Österreichische Apothekerzeitung, Ausgabe 8/2003. 

Alkaloidy
Opiáty
ATC A03AD – Papaverín a jeho deriváty
Daniel Dangl

Daniel „Dano“ Dangl (* 5. február 1975, Bratislava) je slovenský režisér, scenárista a herec.

Po skončení štúdií na Strednom odbornom učilišti polygrafickom ho prijali na Vysokú školu múzických umení v Bratislave. Po skončení vysokej školy v roku 1997 pôsobil dva roky v Košiciach. Má slobodné povolanie, živí sa najmä dabingom, účinkuje v bratislavských divadlách GUnaGU a LUDUS. 

V STV účinkoval v humoristickej relácii S.O.S. Okrem iného účinkoval v zábavnej relácii Partička (v Markíze od 4. okt. 2009 do 31. dec. 2012), ktorá sa v Česku pod názvom Partička.cz vysiela od marca 2011 s jednou prestávkou doteraz. 

Je ženatý, má syna Olivera a dve dcéry Lauru a Siennu, s rodinou žije v Ivanke pri Dunaji.

Filmografia 
 2000: Krajinka
2003: Milionár – kvízová show – súťažiaci
 2004: S.O.S. – humoristická show
2007: Môj najmilší hit – spevácka show – porotca
 2008: Áno, miláčik! – seriál
 2009: Partička – slovenská zábavná relácia
 2010: Tacho – český film (D. Landa)
 2011: Partička – česká zábavná relácia
 2013: Haló – humoristická šou
 2013: Milujem Slovensko – zábavná rodinná šou o Slovensku
 2014: Kukátko – prvý slovenský improvizovaný sitkom
 2014: Kredenc – sketch show – scenár a réžia
 2015: Chart show – hudobná show o piesňach – herec
 2018: 2 na 1 – zábavná show – moderátor

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí televízni scenáristi
Slovenskí televízni režiséri
Slovenskí humoristi
Osobnosti z Bratislavy
Ján Gallovič

Mgr. art. Ján Gallovič (* 22. november 1960, Poprad - Spišská Sobota) je slovenský herec.

Detstvo a mladosť prežil v Poprade. Na gymnáziu, kde úspešne zmaturoval v roku 1979 sa zároveň zoznámil s divadlom v súbore OKO. Po absolvovaní štúdia na Divadelnej fakulte VŠMU pod vedením profesora Karola L. Zachara sa z neho stáva profesionálny herec. V rokoch 1983 - 1985 bol sólista spevohry Novej scény v Bratislave. V rokoch 19851988 bol členom Divadla Andreja Bagara v Nitre. Na Novej scéne pôsobil najmä v oblasti muzikálu v rokoch 19881996. V tom istom roku odišiel do činohry SND, kde pôsobí v stálom angažmán až dodnes. Popri divadle spolupracuje aj so Slovenským rozhlasom, Rádiom Twist, dabingovými štúdiami. Na Divadelnej fakulte VŠMU prednáša umelecký prednes.

Filmografia
2022 – Priznanie (šéf polície) (TV seriál)
2009 – Smrť ministra (TV film)
2008 – Kutyil s.r.o. (TV seriál)
2007 – Ordinácia v ružovej záhrade (TV seriál)
2002 – Na konci hry (TV film)
2001 – Zlatý chléb (TV film)
1996 – Ženský vtip (TV film)
1995 – O kráľovi Fiškusovi (TV seriál)
1994 – Zlatohláska (TV film)
1993 – Domovníkov syn (TV film)
1993 – Jakubov rebrík (TV film)
1993 – Mátohy rárohaté (TV film)
1993 – Zurvalec (TV film)
1992 – Evanjelium o Márii
1992 – Romulus Veľký (TV film)
1992 – Zrkadlo (TV film)
1990 – Čarovné kresadlo (TV film)
1990 – Rieka Sumida (TV film)
1989 – Jablonka (TV film)
1989 – Modrá katedrála (TV film)
1989 – Núraddín Ali a Anísaldžalísa (TV film)
1989 – Staroružová dráma (TV film)
1989 – Tanec nad plačom (TV film)
1988 – Čertovo vrece (TV film)
1988 – Dunajské rozprávky (TV film)
1988 – Rýchliková rozprávka (TV film)
1987 – Hľadanie šťastnej chvíle (TV film)
1987 – Noc pred Kračúnom (TV film)
1987 – Vidiecka lady Mackbeth (TV film)
1987 – Zbojnícke fašiangy (TV film)
1983 – Magma (TV film)
1983 – V službách zákona (TV seriál)
1982 – Dievčatko z predmestia (TV film)
1982 – Najkrajší kvet (TV film)
1982 – Predčasné leto
1981 – Katera (TV film)
1980 – Hodina zažíhania sviec (TV film)

 1994 - O smelom Plavčíkovi a krásnej Julienke (Plavčík)

 2010 - Aladín a čarodejná lampa (rozprávač)

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk - Ján Gallovič 
 ČSFD.cz - Ján Gallovič 
 IMDb.com - Ján Gallovič  

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí televízni herci
Absolventi Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti zo Spišskej Soboty
Členovia Divadla Andreja Bagara
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Marián Geišberg

Marián Geišberg (* 23. december 1953, Piešťany – † 10. november 2018, Bratislava) bol slovenský herec, pesničkár, spisovateľ a humorista. Brat herečky Jany Oľhovej.

Životopis 
Vyrastal na Myjave. Vyštudoval herectvo na VŠMU v Bratislave, absolvoval v roku 1979. Najskôr pôsobil v Divadle Jonáša Záborského v Prešove (19791984), potom v Divadle SNP v Martine a od roku 1988 v Trnavskom divadle. Od roku 1992 bol členom Činohry SND. Od začiatku svojej divadelnej kariéry hrával charakterové úlohy v dramaticky vypätých situáciách. Bratislavskí diváci ho poznajú ako hosťa Divadla a.ha. Okrem toho účinkoval v niekoľkých filmoch a viacerých televíznych inscenáciách.

Bol známy aj ako folkový pesničkár – autor aj interpret. Okrem CD Nápoky a Neladí – nevadí mu vyšli zbierky poviedok Ono ma to poje a Prejsť prahom a zavrieť dvere.

Účinkoval aj ako glosátor v humoristickej relácii Sedem s r.o. v TV Markíza.

Bol ženatý, má synov Martina a Mareka. S rodinou žil vo Vlčkovciach pri Trnave.

Ocenenia

Filmografia 
 1982: Na konci diaľnice (Cyro)
 1982: Pásla kone na betóne (Feri Dyha)
 1985: Kára plná bolesti (Jakub Hryzoň)
 1986: Alžbetin dvor
 1987: Úsmev diabla (Dušan Kriško)
 1989: Rabaka (Omego)
 1996: Suzanne (Chappi)
 2005: Konečná stanica (Timur)
 2006: Jak se krotí krokodýli (poštár)
 2008: Muzika
 2010: Mafstory (Milan Šoóš)
 2013: Revival
 2014: Tři bratři
 2016: Rudý kapitán (detektív Eduard Burger)
 2016: Hlas pro římského krále – TV film (Balduin Lucemburský)
 2018: Čertovské pero (Špilka)

Diskografia 
 1998 Nápoky
 2002 Neladí – nevadí, Slovak Radio Records EAN 8585014 222782, CD
 2003 Aha live: Marián Geišberg a Daniela Danišková...
 2010 Piate ročné obdobie

Kompilácie 
 2008 – Veľkí herci spievajú malým deťom 2 – Kniha s CD – Enigma, ISBN 978-80-969830-1-8, Texty: Peter Konečný – Alena Michalidesová – Oľga Záblacká – Svetozár Sprušanský, Hudba: Sisa Michalidesová, (na CD spievajú: Stano Dančiak, Marián Labuda, Marián Geišberg, Martin Huba, Monika Hilmerová, Robert Roth, Petra Polnišová, Ladislav Kerata, Oľga Belešová, Alexander Bárta, Ivo Gogál a Gabriela Dzuríková

Knižná tvorba

Próza

Poézia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Marián Geišberg – Literárne informačné centrum
 Marián Geišberg – Hudobné centrum

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí folkoví speváci
Slovenskí speváci-skladatelia
Slovenskí humoristi
Slovenskí spisovatelia
Členovia Slovenského komorného divadla
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Súrodenci v herectve
Osobnosti z Piešťan
Katarína Hasprová

Katarína Hasprová (* 10. september 1972, Bratislava) je slovenská speváčka a herečka.

Zo života 
Narodila sa v rodine režiséra Pavla Haspru a herečky Sone Valentovej. Študovala na Janáčkovej akadémii muzických umení v Brne, odbor muzikál. Už počas štúdia účinkovala v muzikáli A. L. Webbera a T. Ricea Jozef a jeho zázračný farebný plášť v divadle Nová scéna v Bratislave, kde pod réžijným vedením Jozefa Bednárika stvárnila hlavnú ženskú rolu rozprávačky. 

Po absolvovaní JAMU odišla do Prahy, kde stvárnila dvojrolu kňažny Adriany a Sandry v muzikáli Drakula. Potom prišla úloha Anity v klasickom muzikáli West Side Story v Brne a hlavná ženská úloha v rockovom muzikáli Vlasy, opäť v Prahe. V roku 1997 víťazstvom na medzinárodnom festivale populárnej piesne Bratislavská lýra odštartovala svoju sólovú spevácku kariéru. Okrem Zlatej lýry získala s piesňou J. Lehotského a K. Peteraja Jedno zbohom aj cenu novinárov. Na základe tohto víťazstva reprezentovala Slovensko v roku 1998 na prestížnej súťaži Eurovízie v Birminghame s piesňou „Modlitba“. V roku 1999 vyšiel jej prvý sólový album pod názvom Katarína Hasprová. Popritom naďalej účinkuje v muzikáloch ako: Kráľ Dávid (hlavná úloha kráľovny Betsabé), Pomáda (úloha Rizzo), Cigáni idú do neba (hlavná úloha cigánky Rady), aj v slávnej Bernsteinovej Omši. V roku 2002 vydala v poradí druhý sólový albumu s názvom Chvíľu so mnou leť.

V jubilejnom 25. ročníku udeľovania českých cen Thálie získala cenu Thálie za postavu pani Danversovej v muzikáli Rebecca, ktorý mal premiéru 9. marca 2017 v ostravskom Národnom divadle moravskosliezskom.

Externé odkazy 

 Oficiálne stránky - www.hasprova.sk
 Osobnosti.sk

Slovenské popové speváčky
Slovenské herečky divadelných muzikálov
Osobnosti z Bratislavy
Jozef Žarnay

Jozef Žarnay (* 14. február 1944, Humenné) je slovenský autor vedeckej fantastiky pre deti.

Životopis 

Vzdelanie získaval v rokoch 1961 – 1964 na Pedagogickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Prešove, kde  študoval odbor dejepis – ruština. V rokoch 1964 – 1971 pracoval ako učiteľ v Kluknave, v rokoch 1971 – 1979 v Radaticiach, v roku 1980 pracoval v Stavoprojekte a od roku 1981 je učiteľom a výchovným poradcom v Prešove.

Tvorba 

Prvé literárne dielo uverejnil v roku 1969 v časopise pre mládež Kamarát, knižne debutoval v roku 1973 románom Tajomstvo Dračej steny, kde opisuje dobrodružstvá troch žiakov základnej školy z Atómovej Lehoty, Fera, Vila a Stana, ktorí objavia v skalách neďaleko ich rodnej obce ukrytú mimozemskú kozmickú loď, pomocou ktorej sa dostanú na dve cudzie planéty. Vo voľnom pokračovaní románu s názvom Prekliata planéta zase objavia v horách ukryté transportné zariadenie inej mimozemskej civilizácie, čo ich privedie na planétu zničenú ekologickou katastrofou. Sci-fi románom ostal verný i v ďalšej tvorbe, keď mu v roku 1983 vyšiel román Kolumbovia zo základne Ganymedes, v ktorom sa vinou zásahu meteoru neprebudí posádka z umelého spánku. Prebudí sa len niekoľko detí, ktoré sú po pristátí na planéte zničenej atómovou vojnou odkázané len na svoju šikovnosť a spoluprácu. V roku 1991 vydal román Časolet. Okrem písania románov publikuje i sci-fi poviedky v rôznych časopisoch a zaoberá sa historiografiou vedeckej fantastiky. O svetovej science-fiction a staršej slovenskej fantastike vydával na pokračovanie seriály v časopisoch Zenit pionierov, Zenit a Elektrón. Taktiež spolupracuje s rozhlasom a televíziou.

Dielo

Próza pre deti a mládež 

1973 – Tajomstvo Dračej steny, sci-fi
1977 – Prekliata planéta, román, voľné pokračovanie románu Tajomstvo Dračej steny
1983 – Kolumbovia zo základne Ganymedes, dobrodružný román
1990 – Časolet, román
 2012 – Signály ľadového sveta, román
 2015 – Vesmírne prípady, zbierka poviedok

Televízna a filmová tvorba 

1980 – Tajomstvo Dračej steny, televízna inscenácia
1983 – Volanie ľadového vetra (Volanie ľadového sveta), televízna inscenácia
1985 – Tretí šarkan, film ktorého scenár bol inšpirovaný románmi Tajomstvo Dračej steny a Prekliata planéta

Externé odkazy 
 SFDr. Jozef Žarnay a science-fiction
 Jozef Žarnay, Personálna bibliografia. Zuzana Babicová - Terézia Hajduková. (MS Word .doc)
 Jozef Žarnay : osobnosti.sk : životopisy, diela, tvorba, články, linky:

Narodenia v 1944
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí spisovatelia science-fiction
Slovenskí spisovatelia románov
Aspartám

Aspartám alebo aspartam je umelé sladidlo, ktoré je asi 180× sladšie ako cukor. Na trhu sa objavuje pod rôznymi obchodnými značkami (napríklad NutraSweet). Tento dipeptid je zložený z dvoch aminokyselín (L-aspartátu a L-fenylalanínu), ktoré sa bežne vyskytujú v prírode, a jeho tretia zložka je metanol. V tele sa metabolizuje na tieto tri zložky. Je tepelne nestály, preto sa nemôže používať na pečenie. Jeho kalorická hodnota je prakticky nulová.

Použitie 
Jeho použitie bolo pôvodne povolené v žuvačkách, v ktorých sa nachádza naďalej, než bolo rozšírené na iné potraviny. Nachádza sa napríklad v liekoch Septofort a Tantum verde. Toto náhradné sladidlo sa v súčasnej dobe používa vo väčšine „light“ nápojov a v potravinách. Takisto sa používa v cereáliách, niektorých práškových potravinách (instantná káva a čaj, želatína, puding a iné). Na potravinách je toto náhradné sladidlo označované ako aspartám alebo E 951.

Škodlivosť 
Aspartám je jedným z najviac testovaných potravinových doplnkov a celkom bolo vydaných viac ako 100 štúdií o jeho bezpečnosti. Žiadna štúdia nepreukázala jeho závadnosť, takže jeho použitie je bezpečné pre všetkých (okrem ľudí trpiacich fenylketonúriou). 

Od roku 2002 Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) udržiaval bezpečnosť aspartámu pravidelne a jeho vedecké pracovné skupiny vydali niekoľko stanovísk o štúdiách týkajúcich sa tohto sladidla. V súčasnosti za túto prácu zodpovedá Vedecký panel pre prídavné látky a arómy (FAF). EFSA potvrdila Akceptovatelnú dennú dávku (ADI) pre aspartám a jej hodnota je 40 mg/kg telesnej hmotnosti na deň.

Aspartám nespôsobuje zvýšenie telesnej hmotnosti, pretože je nízkokalorický. Podľa štúdií môže byť náhrada cukru aspartámom užitočná na zabránenie budúcemu prírastku hmotnosti.

Štúdie 
Štúdia z roku 2005 poukázala na možnosť, že veľmi vysoké dávky aspartámu môžu spôsobiť lymfóm a leukémiu u potkanov. Po preskúmaní štúdie však americká Správa potravín a liečiv (FDA) identifikovala mnohé nedostatky a nezmenila svoj predchádzajúci záver, že aspartam je bezpečný. V roku 2005 Národný toxikologický program v USA uviedol, že expozícia aspartámu nespôsobuje nádory ani neovplyvňuje prežitie dvoch typov geneticky modifikovaných myší. V roku 2006 Národný Onkologický Ústav v USA skúmal údaje o ľuďoch z veľkej štúdie NIH-AARP ktorej sa zúčastnilo viac ako pol milióna dôchodcov. Rastúca spotreba nápojov obsahujúcich aspartám nebola spojená s rozvojom lymfómu, leukémie alebo rakoviny mozgu. Revízia epidemiologických dôkazov z roku 2013 tiež nezistila konzistentnú súvislosť medzi používaním aspartámu a rizikom rakoviny. V decembri 2013 vydal Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (EFSA) svoje prvé úplné hodnotenie rizík aspartámu. V stanovisku sa dospelo k záveru, že aspartám a jeho rozkladné produkty sú pre celú populáciu (vrátane dojčiat, detí a tehotných žien) bezpečné. Výnimkou sú jedinci trpiaci fenylketonúriou (PKU).

Referencie

Externé odkazy 

 

Organické zlúčeniny
0951
Náhradné sladidlá