Snina

Snina (, rusín. Снина) je mesto ležiace v Prešovskom kraji neďaleko hraníc s Ukrajinou.

Polohopis 
Je to najvýchodnejšie zemplínske mesto, nachádzajúce sa na sútoku riek Pčolinka a Cirocha. Je obkolesené pohoriami Laborecká vrchovina, Bukovské vrchy a Vihorlatské vrchy. Na západe sa otvára do Cirošskej doliny. Je východiskom do Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat, ktorá je sopečného pôvodu, a do Národného parku Poloniny, ktorý je od roku 1993 spolu s priľahlými územiami Ukrajiny a Poľska súčasťou medzinárodnej biosférickej rezervácie Východné Karpaty vyhlásenej organizáciou UNESCO na ochranu pralesovitých spoločenstiev. Mesto Snina je hospodárskym a správnym centrom regiónu, v ktorom spolu s ďalšími 33 obcami žije na rozlohe  37 451 obyvateľov.

Mestom vedie železničná trať Humenné – Stakčín, ako aj cesta I/74, ktorú tu križuje II/567 na Medzilaborce. Humenné je vzdialené  západne, Medzilaborce  severne a na hraničný prechod Ubľa je to  juhovýchodným smerom.

Časti mesta 
Bramhora, Brehy, Centrum, Daľkov, Majer, Mier, Sídl. Komenského, Sídlisko I, Sídlisko II, Tabla

Symboly obce 
Mestský erb je prevzatý z historickej pečate z 19. storočia a znázorňuje hámor, t. j. žľab, vodné koleso s konštrukciou, kladivo a nákovu. Farby erbu sú: štít zelený, koleso s konštrukciou zlaté, žľab, nákova a kladivo strieborné. Vzácnosťou schváleného erbu mesta Snina je skutočnosť, že takýto zamestnanecký symbol je medzi mestskými erbami ojedinelý a je cenným obohatením doterajšieho celoštátneho súpisu mestských erbov. Autorom grafického návrhu mestského erbu je Dezider Barta.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1317. Druhá písomná zmienka pochádza z roku 1343, kde sa Snina spomína ako súčasť majetku Drugetovcov. Ďalšou písomnosťou bola darovacia listina uhorského kráľa Ľudovíta Veľkého zo 7. januára 1347. V 15. storočí sa Snina rozrástla a dosiahla určité mestské výsady. V tom čase malo mesto okolo 130 obyvateľov, čo na vtedajšie pomery bolo dosť veľa. V roku 1487 sa v nej spomína kláštor baziliánov. V 16. storočí Snina vystupovala ako oppidum. Po smrti Žigmunda II. Drugeta sninské panstvo pripadlo jeho dcére Kláre, vydatej za grófa Petra Zichyho. Koncom 18. storočia sa vlastníkom panstva stala grófka Terézia Wan Dernáthová a jej piati synovia. V roku 1781 dala postaviť nový murovaný kaštieľ namiesto starého dreveného.

V roku 1799 jej synovia predali veľkostatok podnikateľovi Jozefovi Rhollovi zo známej holandskej rodiny, ktorá už od 16. storočia podnikala v baníctve a hutníctve na Gemeri a Spiši. V roku 1809 objavil v Jozefovej doline (pomenovaná pravdepodobne po ňom) na upätí Vihorlatského pohoria ložiská železnej rudy a založil železiarsky závod, kde spracovával aj dovážanú rudu. V roku 1840 je Rholl známy ako majiteľ jednej vysokej pece, troch skujňovacích vyhní a niekoľkých hámrov na výrobu železiarskych polotovarov. V roku 1841 postavil aj zlievareň, kde bola uliata socha Herkula, ktorá sa dodnes nachádza na nádvorí kaštieľa v Snine.

V roku 1873 železiareň zaniká a zamestnanci sa preorientovali na pálenie dreveného uhlia z okolitých bukových lesov. Posledné drevené uhlie sa tu vypálilo v roku 1946. Jozef Rholl založil aj usadlosť Rhollove Hámre, ktorá sa neskoršie volala Sninské Hámre (dnešná obec Zemplínske Hámre). Po Rhollovcoch ostala v Snine ešte kaplnka na sninskom cintoríne.

Výpis z monografie bývalej Zemplínskej župy (1903 – 1905). Snina (str. 112, maď. Szinna): „Malá obec v dolinke Cirochy. Je sídlom Sninského okresu, obvodného notariátu a toho času aj sídlom humenského rímskokatolíckeho dekanského obvodu. Má 507 domov a 2750 vo väčšine rím.-katolíckych obyvateľov. Má vlastný poštový úrad a telegrafický úrad, železničnú stanicu v Humennom. Kaštieľ, v ktorom býva zať terajšieho majiteľa gróf Schaumburg-Lippe, je zriadený s veľkopanským pohodlím a stojí v krásnom parku, ku ktorému patrí aj zoologická obora (vadaskert). V parku pred kaštieľom nad vodometom stojí zo železa uliata socha Herkula, ktorého v roku 1841 zhotovili v železiarni v Jozefovej doline, patriacej k tejto obci. Tunajší rímsko-kat. kostol bol postavený v roku 1736. V obci, ktorá je sídlom hlavného slúžneho, je štátna škola, žandárska a finančná kasáreň, úverové družstvo a parný mlyn. V katastrálnom území chotára je mohutný skalný útvar Sninský kameň, ktorý zďaleka vyzerá ako mohutný hrad.“

V rokoch 1909 až 1912 bola postavená železničná trať Humenné – Snina – Stakčín. Veľká bieda vyhnala veľa obyvateľov do cudziny, najmä do Ameriky. Snina mala v roku 1910 pri sčítaní ľudu 2 939 obyvateľov, pričom v cudzine žilo 466 vysťahovalcov. V roku 1912 bola v Snine postavená drevená píla, ktorá zamestnala 140 pracovníkov. Prvá svetová vojna ešte viac prehĺbila úpadok mesta. Obrat nastal počas Československej republiky (1918 – 1938), keď sa podarilo podstatne znížiť negramotnosť obyvateľstva. V roku 1926 však Sninu postihla rozsiahla povodeň na riečke Pčolinka, ktorá strhla železničný most. Celá vtedajšia obývaná časť (okrem časti Daľkov) bola zaplavená do úrovni okien domov. V roku 1932 Červený kríž zriadil v Snine poradňu pre matky s deťmi.

Politika

Primátor 

 1928 - 1931: Tomáš Grecko
 1934 - 1938: Ján Savka
 1938 - 1939: Jozef Marinič
 1990 – 2002: Ing. Štefan Miľovčík (NEKA)
 2002 – 2006: Ing. Marián Kníž (NEKA)
 2006 – 2018: Ing. Štefan Miľovčík (NEKA)
 2018 – súčasnosť: Ing. Daniela Galandová (NEKA)

Obyvateľstvo 
V roku 1567 vznikol najstarší súpis port zo Sniny. Napočítalo sa 22 a pol porty, z toho na majetkoch Štefana, Mikuláša a Gašpara Drugeta 19 port a na majetkoch Františka Drugeta 3 a pol porty.

 1598 – 75 domov
 1785 – 1 430 obyvateľov, 195 domov
 1903 – 2 750 obyvateľov, 507 domov
 1910 – 2 939 obyvateľov, 568 domov
 1942 – 4 746 obyvateľov
 1949 – 4 054 obyvateľov
 1974 – 11 600 obyvateľov, 1 772 domov, 2 664 bytov
 1991 – 19 159 obyvateľov, 2 077 domov (1 718 rodinných), 5 755 bytov
 1993 – 20 062 obyvateľov
 2001 – 21 328 obyvateľov
 2005 – 21 326 obyvateľov
 2010 – 20 998 obyvateľov
 2011 – 20 452 obyvateľov

Náboženské zloženie obyvateľstva:

Kultúra a zaujímavosti 
 Významnou súčasťou kultúrneho diania v meste Snina je Galéria Miro (premenovaná na Galéria Andrej Smolák), ktorá je známa v Berlíne, Prahe a Bratislave. Jej zakladateľom je Dr. Miroslav Smolák. Pri príležitosti jej prvého výročia založili bratia Smolákovci v Snine tradíciu medzinárodného výtvarného festivalu. Jeho spoluorganizátormi sú mesto Snina a Umelecká beseda Slovenska. Festival sa počas piatich rokov výrazne zapísal do spoločenského života tohto regiónu a mimoriadnu pozornosť mu venuje mediálna sféra.
 Výchovno-vzdelávaciu, záujmovú a rekreačnú činnosť detí a mládeže zabezpečoval Dom pionierov a mládeže v Snine a jeho činnosť po roku 1989 prevzalo Centrum voľného času. Organizačná štruktúra centra zahŕňa oddelenia, záujmové útvary a kluby, ktorých činnosť sa zameriava na oblasti prírodných vied, turistiky, vedy a techniky, kultúry a umenia, telesnej výchovy a športu, spoločenských vied, etiky a cudzích jazykov.
 Ku kultúrnemu životu mesta v súčasnosti prispieva aj divadelný súbor HRB, ktorý pôsobí pri Gymnáziu v Snine. Má približne dvadsať členov – študentov. Uviedol už tri vlastné hry, a to Ozajstná bolesť neexistuje, Mama, videl som anjela a Sme tolerantní.
 Príťažlivý program má aj skupina historického šermu Vikomt, ktorá vznikla v Snine v roku 1983. Svoj program predvádzajú na jarmokoch, pri výročiach mesta či na kultúrnych podujatiach na hradoch a zámkoch po celom Slovensku.
 V oblasti záujmovoumeleckej činnosti pôsobí Spoločnosť historických a country tancov Merlin, združujúca záujemcov o hudbu a tanec, mažoretky Maršalky, ľudová hudba Borovka, detský folklórny súbor Šiňavka, dievčenská spevácka skupina Jarabinka.
 V Snine pôsobí už viac ako 50 rokov aj folklórny súbor Vihorlat s tradičnými tancami, ktorý dosiahol mnoho úspechov aj v zahraničí.

Stavby a pamiatky 

 Sninský kaštieľ so sochou Herkula na nádvorí
 Kaplnka na sninskom cintoríne postavená v roku 1847, je dvojpodlažná, v spodnej časti krypta, ktorá slúžila aj ako rodinná hrobka Rhollovcov.
 Pomník vojakom, ktorí padli počas II. svetovej vojny, v parku pri rímskokatolíckom kostole

Šport 
Športové kluby
Športová činnosť v meste Snina sa rozvíja individuálne aj účelovo, pričom tu funguje mnoho športových klubov organizujúcich športovcov, napr. futbalový MFK Snina, hokejový, tenisový, turistický, jazdecký, šermiarsky, stolnotenisový, šachový, lyžiarsky, 2 zápasnícke a 3 volejbalové.

Športoviská
Na území mesta a v RO Sninské rybníky sa nachádzajú tieto športové zariadenia:
 2 športové haly
 10 telocviční
 2 cvičebne pri základných a stredných školách
 9 ihrísk
 4 basketbalové ihriská
 7 tenisových kurtov
 2 fitnescentrá
 1 futbalový štadión
 1 hipocvičisko

Milovníci zimných športov môžu využiť lyžiarske vleky v Parihuzovciach ( od Sniny) alebo vlek v Uliči ( od Sniny).

Hospodárstvo a infraštruktúra 
V okrese Snina sa nachádza vodná nádrž Starina, ktorá zásobuje vodou viacero miest východného Slovenska.

Dôležité firmy 
 Vihorlat, a. s., Snina

Školstvo 
V súčasnosti sa v Snine nachádza 6 základných a 5 stredných škôl.

 Gymnázium Snina
 SPŠ Snina
 SOŠ Snina
 CSŠ sv. Cyrila a Metoda, Snina
 SŠI Snina
 Základná škola P. O. Hviezdoslava
 Základná škola, Ul. Komenského
 Elokované pracovisko ZŠ POH, 1. mája
 Základná škola, Ul. Študentská
 Základná škola, Ul. Budovateľská

Osobnosti 

 Samuel Andrejčík – paralympionik boccia, BC4, reprezentant Slovenska, paralympijský víťaz 2016
 Vladyka Milan Chautur – biskup Košickej gréckokatolíckej eparchie
 Ondrej Duda – futbalista Hertha BSC, reprezentant Slovenska
 Pavol Diňa – futbalista, člen Klubu ligových kanonierov
 František Hanc – futbalista
 Milan Marinič – volejbalista, hrajúci za vicemajstra slovenska
 Milan „Junior“ Zimnýkoval, slovenský televízny a rozhlasový moderátor
 Martin Leginus - dirigent
 Július Selčan - dirigent

Partnerské mestá 
  Chust, Ukrajina
  Kremenčuk, Ukrajina
  Boguchwała, Poľsko
  Lesko, Poľsko
  Žarošice, Česko
  Seferihisar, Turecko

Galéria

Panoráma

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam kultúrnych pamiatok v Snine

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.snina.sk
 http://www.sninaonline.sk

 
Okres Snina
Mestá na Slovensku