joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien 2014

Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien 2014 boli v poradí 10. Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale žien, ktoré organizuje Juhoamerická softbalová konfederácia (CONSURSA). Konali sa od 2.8. augusta 2014 v Bogote, v Kolumbii, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mala na turnaji predstaviť aj ; nahradilo ju B družstvo Kolumbie. Zápasy sa hrali v športovom komplexe Unidad Deportiva El Salitre. Titul získala Brazília, keď vyhrala všetky stretnutia a vo finále zvíťazila nad domácim družstvom Kolumbie.

Tento turnaj tiež slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2016 či Panamerické hry 2019.

Účastníci

Výsledky

Základná skupina

Play off

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá Juž. Ameriky 2014 na stránke Brazílskej bejzbalovej a softbalovej konfederácie 

Softbal v 2014
Majstrovstvá Južnej Ameriky v softbale
Softbal
Revolution (album)

Revolution je druhý a zároveň posledný album slovenskej skupiny Morhotronic z roku 1998.

Album obsahuje celkovo 13 skladieb, medzi najznámejšie patrí „So Romantic“, ktorá sa udržala v rebríčkoch česko–slovenských hitparád takmer 19 týždňov. Ďalej album obsahuje známe skladby ako „Faster Baby Faster“ alebo „Inside My Soul“.

Zoznam skladieb 
 „Intro“ – 0:41
 „Faster Baby Faster“ – 4:45
 „Inside My Soul“ – 3:40
 „Say Yeah (Club Mix)“ – 4:49
 „Pump This Party“ – 3:03
 „Fire In My Heart“ – 3:58
 „Sounds Good To Me“ – 4:46
 „Revolution“ – 4:55
 „Vibes“ – 5:38
 „Take Me To The Top (New Version)“ – 4:03
 „So Romantic“ – 4:35
 „Satisfy My Love“ – 3:33
 „Outro - Making Of "Fire In My Heart"“ – 1:30

Referencie 

Albumy skupiny Morhotronic
Hudobné albumy z 1998
Nákupné maniačky

Nákupné maniačky je slovenská súťažná televízna relácia. Spočiatku ju vysielala TV WAU, od roku 2014 TV JOJ.

Pravidlá 
Každý týždeň sa stretávajú 4 neznáme ženy, ktorých úlohou je v časovom limite 2 hodiny minúť 400 eur a nakúpiť za ne oblečenie a doplnky, pomocou ktorých vytvoria outfit na zvolenú tému. Napokon sa hodnotia súťažiace nielen navzájom, ale posúdenia sa zúčastňuje aj profesionálny stylista, ktorý môže udeliť aj cenu stylistu. Najvyšší počet bodov určuje víťazku týždňa, ktorá získava nielen celý svoj nákup, ale aj 500 eur v hotovosti.aj všetky ostatné účastníčky dostanú svoj outfit

Stylisti
Marián Hornyak (1. séria - súčasnosť)
Lukáš Kimlička (1. séria - 2. séria)
Maroš Kočišík (1. séria - súčasnosť)
Zuzana Kanisová (3. séria - súčasnosť)

Série

VIP Nákupné maniačky
Okrem obyčajných častí s neznámymi súťažiacimi TV JOJ odvysielala aj dve špeciálne série so známymi celebritami. 

Prvá séria VIP Nákupných maniačok pozostávala zo 4 častí vysielaných od 17. mája do 7. júna 2013. V tejto sérii proti sebe súťažili modelka Ivana Kičikoleva, Playmate Zuzana Plačková, speváčka a herečka Eva Máziková a speváčka Sisa Lelkes Sklovská.

Druhá séria sa vysielala od 14. júna do 5. júla 2013. Tri neznáme nákupné maniačky sa stretli s jednou celebritou, ktorou bola Nora Mojsejová.

Televízne relácie TV JOJ
Zábavné televízne programy
Stano Šimor

Stano Šimor (* 1972, Slovensko) je belgicko–český producent a skladateľ. Pod jeho hudební produkci se prodalo přes 900.000 ks multiplatinových a zlatých hudebních nosičů včetně desítek milionů zhlédnutí videí a streamů. Spolupracuje s nadnárodními vydavateli v České republice, Evropě a Asii.
Další jeho činností je produkce filmové hudby pro společnost NETFLIX.

Biografia 
Do povedomia sa dostal v roku 1992 kedy pracoval na hudobnom projekte Morhotronic, kde vydal niekoľko skladieb ako „Say Yeah!“, „Move Your Body“. V roku 1995 sa zo Slovenska presťahoval do Mostu v Česku a obnovil Morhotronic, kde ďalej vyprodukoval ďalší album Revolution, spoločne s hitmi ako „So Romantic“, „Faster Baby Faster“ alebo „Inside My Soul“.

V priebehu roka 1997 sa zoznámil s kapelou Lunetic, ktorej pomohol v začiatkoch hudobnej kariéry ako producent a tvorca skladieb. Ako producent v Lunetic napísal všetky kľúčové hity a produkoval všetky ich vydané albumy. Skupina dosiahla za roky 1998 až 2002 takmer 500 000 predaných nosičov.

V roku 1999 bol oslovený pripraviť návrat Heleny Vondráčkovej. Z jeho hudobnej produkcie vyšli všetky hity ako „Dlouhá noc“, „Vodopád“, „Hádej“. Taktiež vyprodukoval aj ďalšie jej albumy od roku 1999 až 2003.

V roku 2003 pripravil jeden z najhranejších albumov v Česku pre Karla Gotta pod názvom Pokaždé.

V roku 2004 producentský zostavil ukrajinsko-českú skupinu Touch z ich veľkým hitom „Ljubi menja po francuzky“ či skladbou „Pastoj“.

V roku 2005 vyprodukoval v hudobnej súťaži Slovensko hľadá Superstar duet spevákov z dvoch rôznych štátov. Bola to speváčka Martina Schindlerová  a Patrick Jurdič . Obom taktiež produkoval album, za ktorý Martina Schindlerová vyhrala cenu Aurel 2005.

V roku 2006 produkoval album  Have Some Fun speváčky Tereze Kerndlovej a s rovnakou skladbou potom speváčka vyhrala národne kolo v Eurovízii 2007. Následne reprezentovala Česko vo finále Eurovízie v Belehrade.
 
V roku 2007  vyprodukoval „spievajúce hustlistky“ G-Strinx a Golden Storm, čím sa v Európe tento „žáner“ rozšíril a v roku 2009 zvíťazil spievajúci huslista Alexander Rybak v Eurovízii v Moskve.

V roku 2008 založil zo svojim spoločníkom detskú skupinu 5Angles, ktorá po prvom roku vypredala pražskú Lucernu. Taktiež nahrala duet „Hviezdny ráj“ s Karlom Gottom, ktorú autorsky zložil a vyprodukoval.

V roku 2011 vyprodukoval prvú electro-dance speváčku Mista v Česku a na Slovensku, ktorá za ani nie 2-ročnú kariéru stihla vyprodukovať 4 hity ktoré vysielali celoplošné rádia v Česku, Slovensku, Belgicku, Holandsku, Španielsku, Rumunsku, Nemecku a v Číne, kde absolvovala 3 mesačné turné.

Stano šimor momentálne žije v Belgicku čiastočne aj v Prahe, kde sa stará o niekoľko českých kapiel a spevákov.

Zdroj 

Českí hudobní producenti
Termoelektrický jav

Termoelektrický jav je jav, keď sa teplotné rozdiely premieňajú priamo na elektrickú energiu (Seebeckov jav), alebo sa naopak premieňa elektrická energia na teplotné rozdiely (Peltierov jav). Vzniknuté napätie je rádovo niekoľko mikrovoltov na kelvin.

V mikroskopickom meradle jav spočíva v difúzii nositeľov náboja z oblasti s vyššou teplotou do oblasti s nižšou teplotou.

Na rozdiel od Joulovho tepla nedochádza k priamej premene elektrickej energie na teplo (ani nedochádza k priamej premene tepla na elektrickú energiu, čo by porušovalo druhý termodynamický zákon), ide len o kontrolu vedenia tepla zvyčajne na rozmedzí dvoch materiálov.

Matematický opis
Rovnice pre Seebeckov jav a Peltierov jav sa dajú spojiť do jednej rovnice.

Seebeckov jav generuje elektrickú silu, čo sa dá popísať nasledujúcou rovnicou:
,
kde S je Seebeckov koeficient, V je napätie, T je teplota,  je vodivosť a J je prúd.

Plná termoelektrická rovnica pre akumuláciu energie je:
,
kde  je tepelná vodivosť, a  je akumulácia energie. Prvý člen je Fourierov zákon o tepelnej vodivosti, druhý člen popisuje energiu nesenú nosičmi a tretí člen, , môže popisovať externe pridávané teplo.

V ustálenom stave platí, že  a že . Za týchto predpokladov môžeme spojiť predošlé dve rovnice do rovnice:

Táto rovnica spolu so Seebeckovou rovnicou : popisuje teplotné a napäťové charakteristiky aj v zložitých systémoch.

V prípade, že stavy nie sú ustálené, je výpočet omnoho zložitejší.

Využitie
Využitiu v elektrárňach bráni nízka účinnosť a vysoká cena. Na získavanie elektrickej energie sa používa iba v zvláštnych prípadoch napríklad ak nemôžeme použiť pohyblivé časti. Niekedy sa používajú na využitie zvyškového tepla z rôznych zdrojov. Niekedy sa používajú na využívanie tepla z rádioaktívneho rozpadu materiálov v rádioizotopových termoelektrických generátoroch naprílad vo vesmírnych sondách.

Chladiaci efekt sa dá využiť na vytvorenie chladiacich zariadení bez pohyblivých častí a cirkulujúcich tekutín. Je to menej účinné ako bežné chladničky, ale v niektorých prípadoch je to potrebné, najmä ak treba ešte nižšie teploty (ak ešte netreba tekutý dusík).

Pretože vzniknuté napätie je priamo úmerné teplotnému rozdielu, tento jav sa dá využiť aj na meranie teploty termočlánkami.

Referencie 

Termodynamika
Olga Havlová

Olga Havlová, rodená Šplíchalová (* 11. júl 1933, Praha – †  27. január 1996, Praha), bola prvá manželka česko-slovenského a českého prezidenta Václava Havla, prvá dáma Česko-Slovenska a Česka.

Osobný život 
Narodila sa v Prahe na Žižkove v početnej rodine. Vyučila sa v Baťovej továrni, kde neskôr pracovala. S Václavom Havlom sa spoznala v roku 1953, známosť nadviazali o tri roky neskôr. Vydala sa za neho v roku 1964. V rokoch 1961 až 1969 bola uvádzačkou v Divadle Na Zábradlí, kde v tom čase pôsobil aj Václav Havel. 

Aktívne tiež pôsobila v českom disente. V roku 1979 spoluzaložila Výbor na obranu nespravodlivo stíhaných (VONS). Od toho istého roku viedla samizdatovú edíciu Expedícia. Na začiatku 80. rokov 20. storočia začal jej milostný vzťah s hercom Janom Kašparom, ktorý trval do druhej polovice 80. rokov kedy ho ukončila. V tom čase mal paralelný vzťah s inou ženou aj Václav Havel.

Začiatkom roka 1990 založila Výbor dobré vůle (ako pokračovanie tradície VONS), 23.septembra 1992 bola zaregistrovaná Nadace Olgy Havlové a odvtedy používa nadácia zložený názov Výbor dobré vůle - Nadace Olgy Havlové. Od roku 1991 bola konateľkou spoločnosti Lucerna - Barrandov, ktorú vlastnila napoly so svojou švagrinou Dagmar Havlovou.

Zomrela po dlhej a ťažkej chorobe v roku 1996.

Ocenenia 
V roku 1991 jej nórska organizácia Stiftelsen Arets Budeie udelila za charitatívnu prácu (ako prvej žene bez nórskeho občianstvo) titul Žena roka. V Holandsku prevzala v roku 1995 detskú cenu barónka zo Zeme všetkých čias. V tom istom roku bola ocenená medailou Přemysla Pittra a stala sa Ženou roka 1995 Českej republiky. V roku 1997 jej bol in memoriam prepožičaný Rad Tomáša Garrigua Masaryka za vynikajúce zásluhy o demokraciu a ľudské práva.

V roku 1993 bol o nej nakrútený dokument v rámci cyklu GEN - Galerie elity národa. V roku 2006 - k desiatemu výročiu úmrtia - dokument Pani Olga z cyklu Príbehy slávnych.

Výbor dobré vůle - Nadace Olgy Havlové udeľuje od roku 1995 Cenu Olgy Havlové ľuďom so zdravotným postihnutím, ktorí i cez neho pomáhajú ďalším ľuďom.

Od roku 1996 nesie gymnázium v Ostrave-Porube so súhlasom vtedajšieho prezidenta republiky čestný názov Gymnázium Olgy Havlové. V Prahe je po Olge Havlovej pomenovaná ulica a v Jánských Lázních stacionár.

Referencie

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Olga Havlová – oficiálne stránky Václava Havla
 Olga Havlová – Knižnica Václava Havla

Zdroj 

Českí aktivisti
Prvé dámy Česka
Osobnosti z Prahy
Pochovaní v Prahe
Signatári Charty 77
John Olsen

John Henry Olsen, OBE (* 21. január 1928, Newcastle, Austrália) je austrálsky maliar, nositeľ Archibald Prize z roku 2005. Jeho hlavným zameraním je  maľovanie krajinky.

Životopis 
Narodil  sa v Newcastli v Novom Južnom Walese.  V roku 1935 sa s rodinou sa presťahoval do mestskej časti Bondi Beach, kde sa začala jeho životná fascinácia sydneyským zálivom. Medzi rokmi 1945 - 1953 navštevoval Datillo Rubbo Art School . Študoval Julian Ashton School v Sydney a Auburn School rokoch 1950 – 1956. Umelecký kritik zo Sydney vyzbieral v roku 1957 peniaze, aby mohol ísť John malovať do Anglicka. V roku 1957 študoval v Paríži tlačiarstvo, nasledované dvomi rokmi v Španielsku.

Do Austrálie sa vrátil v roku 1960. Chcel prezentovať svetu austrálsku kultúru bušu v rozdieloch všetkých ročných období. V roku 1968  založil a viedol Bakery Art School a v roku 1972 – 1973 namaľoval Salute to five bells inšpirovaný básňou Kennetha Slessora. Olsenove práce boli poznačené hlbokou väzbou na austrálsku krajinu, kde žil a cestoval. Bol členom v rade Art Gallery of New South Wales a v National Art Gallery. Jeho umelecká práca zahŕňa  série Lake Eyre Golden Summer a  Clarendon. Jedna z jeho najslávnejších nástenných malieb Salute to Five Bells je v Sydney Opera House.
Olsen vyvracia označenie abstraktného umelca prehlásením “Nikdy v živote som nemaľoval abstraktné umenie". Opisuje svoju prácu ako "objavovanie totality krajinky". V roku 1997 vydal svoje denníky pod názvom Drawn From Life. Je známy maľovaním žiab vo svojich prácach. V roku 2013 bola jedna z jeho hlavných prác King Sun umiestnená  v Docklands v Melbourne. Obraz s rozmermi 6 x 8 metrov je poskladaný z 8 panelov. Je to zobrazenie austrálskeho slnka a troch žiab. 

V roku 1977 mu bol udelený Rad britského impéria, v roku 2001 v Deň Austrálie vyznamenanie Order of Australia a 1. januára 2001 medaila Centenary Medal. V roku 2005 vyhral Archibald Prize jeho vlastný portrét Self portrait Janus Faced.

Osobný život
Žije neďaleko mesta Bowral v Novom Južnom Walese. Jeho syn Tim vlastní galériu v Sydney, a dcéra Louise je dizajnérka šperkov.

Referencie

Externé odkazy 
John Olsen v Artabase
National Gallery Victoria John Olsen

Zdroj

Austrálski maliari
Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa

Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa alebo aj Kostol svätého Salvátora môže byť:

 kostol na Slovensku
 v Bratislave, pozri Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Bratislava)
 v Dolnom Smokovci, pozri Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Dolný Smokovec)
 v Hronovciach, pozri Kostol Najsvätejšieho Spasiteľa (Hronovce)
 kostol v Taliansku
 Kostol San Salvador (Benátky)
Břetislav Novák (matematik)

Prof. RNDr. Břetislav Novák, DrSc. (* 2. marec 1938, Pardubice – † 18. august 2003, Praha) bol český matematik a univerzitný pedagóg. Zaoberal sa širokým spektrom oblastí matematickej analýzy, najmä teóriou funkcií komplexnej premennej, ale centrom jeho záujmu bola analytická teória čísel.

Životopis 
Národnú školu a jedenásťročnú stredná školu vyštudoval v Chrudimi (19441956), následne v rokoch 19561961 študoval matematiku na Matematicko-fyzikálnej fakulte (MFF) Karlovej univerzity v Prahe, kde získal titul promovaný matematik. V roku obhájil 1966 kandidátsku prácu Mřížové body v elipsoidech s vahami. Školiteľom jeho diplomovej aj kandidátske práce bol Vojtěch Jarník.

Celú svoju kariéru spojil s MFF Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1962 sa stal docentom, v roku 1972 doktorom vied a v roku 1982 profesorom.

Poznámky

Referencie

Použitá literatúra 
 
 
 

Osobnosti z Pardubíc
Českí matematici
Majstrovstvá Afriky v tchoukballe 2014

Majstrovstvá Afriky v tchoukballe 2014 boli v poradí 3. Majstrovstvá Afriky v tchoukballe mužov, ktoré organizuje Africká tchoukballová konfederácia (CAT). Konali sa v dňoch od 15.17. augusta 2014 v Cotonou, v Benine, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa malo predstaviť až 6 tímov, ale družstvá Ghany a Senegalu sa kvôli riziku nákazu vírusu Ebola na turnaji nezúčastnili. Zvíťazilo družstvo Toga, ktoré obhájilo titul spred 2 rokov. Vo finále zvíťazilo nad domácim Beninom.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FITB v roku 2014.

Výsledky

Základná skupina

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá Afriky 2014 na oficiálnej stránke Medzinárodnej tchoukballovej federácie 

Tchoukball v 2014
Majstrovstvá Afriky v tchoukballe
Tchoukball
Orchestral Manoeuvres in the Dark

Orchestral Manoeuvres in the Dark (OMD) je britská new wave skupina, ktorú v roku 1978 založili Andy McCluskey (vokály, basová gitara) a Paul Humphreys (klávesy, vokály), obaja pôvodom z polostrovu Wirral v Anglicku. Kým sa neustále vyhýbali statusu popových hviezd, v Anglicku sa v rokoch 1978 až 1980 vytvorila ich fanúšikovská skupina. Popularitu si však získali v roku 1980, keď vydali hit „Enola Gay“, ktorý bol úspešný naprieč celou Európou. Skupina bola tiež úspešná vďaka ich experimentálnym nahrávkam, pričom produkovali hudbou s väčšou intelektuálnou hĺbkou ako ostatné skupiny v tom čase.

Členovia
Súčasní
Andy McCluskey – vokály, basová gitara, klávesy (1978–1996; 2005–súčasnosť)
Paul Humphreys – vokály, klávesy (1978–1989; 2005–súčasnosť)
Malcolm Holmes – bicie a perkusie (1978–1989; 2005–súčasnosť)
Martin Cooper – klávesy, saxofón (1980–1989; 2005–súčasnosť)

bývalí
Dave Hughes – klávesy (1979–1980)
Michael Douglas – klávesy (1980–1981)
Neil Weir – plechové dychové nástroje, klávesy, basová gitara (1984–1989)
Graham Weir – gitara, plechové dychové nástroje, klávesy, textár (1984–1989)
Abe Juckes – bicie (1991–1992)
Nigel Ipinson – klávesy (1991–1993)
Phil Coxon – klávesy (1991–1993)
Stuart Kershaw – bicie (1993), klavír (2010)

Časová os

Diskografia

Štúdiové albumy
 Orchestral Manoeuvres in the Dark (1980)
 Organisation (1980)
 Architecture & Morality (1981)
 Dazzle Ships (1983)
 Junk Culture (1984)
 Crush (1985)
 The Pacific Age (1986)
 Sugar Tax (1991)
 Liberator (1993)
 Universal (1996)
 History of Modern (2010)
 English Electric (2013)

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka

Zdroj

Hudobné skupiny z 1978
Anglické elektronické hudobné skupiny
Britské new wave hudobné skupiny
Synthpopové hudobné skupiny
Post-punkové hudobné skupiny
Anglické popové hudobné skupiny
Štefan Kocán

Štefan Kocán (* 17. november 1972, Trnava) je slovenský operný spevák, basista. Vystupuje v najznámejších a najslávnejších operných domoch na svete.

Detstvo a mladosť 
Štefan Kocán vyrástol v malebnej dedinke Dolné Dubové pri Trnave. Navštevoval hodiny klavíra v Ľudovej škole umenia v Trnave a aj vďaka tomu sa stal dedinským organistom už v detskom veku. Popri hraní na organ aj spieval.

Vzdelanie 
Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave (1987-1993, Alžbeta Michálková), Vysokej škole múzických umení v Bratislave (1993-1998, Hana Štolfová-Bandová) a Konzervatóriu vo Viedni (1998-2002, Jevgenij Nesterenko). Úspešne sa zúčastnil na medzinárodných súťažiach A Dvořáka v Karlových Varoch, P. I. Čajkovského v Moskve, Hommage à Lucia Popp v Bratislave a Belvedere vo Viedni.

Hudobná kariéra 
Po ukončení štúdií sa pripojil k opernému súboru Landestheater v rakúskom Linzi. Tu vystupoval v postavách Sarastra v Mozartovej Čarovnej flaute, Raimonda v Donizettiho Lucii di Lammermoor, kráľa Filipa II. vo Verdiho opere Don Carlos a Banca v Macbethovi, Kecala  v Smetanovej Predanej neveste.

V sezóne 2003/2004 získal ocenenie Eberharda Waechtera za postavu Veľkého inkvizítora z Verdiho opery Don Carlos. V tejto úlohe a v úlohe Komtúra v Mozartovom Donovi Giovannim debutoval na scéne Wiener Staatsoper, kde pravidelne hosťuje. Spieva a vystupuje v mnohých známych aj menej známych operných domoch v Európe (La Scala) aj Amerike, vrátane SND v Bratislave.

V roku 2009 debutoval v Metropolitnej opere v New Yorku v úlohe Kráľa vo Verdiho Aide. Od tej doby tu vystupuje pravidelne ako Sparafucile v Rigolettovi, Ferrando v Trubadúrovi, Komtúr v Don Giovannim, Ramfis v Aide, Veľký Inkvizítor v Don Carlosovi. V 2011stom absolvoval v tejto úlohe s Metropolitnou operou turné po Japonsku.

Albumy 
2016Songs of love and death

Repertoár

Iné projekty

Externé odkazy 
  Kocánové predstavenia na Operabase
 http://www.stefankocan.net/

Zdroj 
 Štefan Kocán na Snd
 Štefan Kocán Národní divadlo

Slovenskí operní speváci
Operní speváci
Držitelia Krištáľového krídla
Basisti
Osobnosti z Trnavy
O-Zone

O-Zone je moldavské popové trio, ktoré dosiahlo popularitu najmä ich skladbou „Dragostea Din Tei“ z roku 2004. Členmi skupiny sú Dan Bălan, Radu Sîrbu a Arsenie Todiraș. V roku 2017 Dan, Radu a Arsenie oznámili že skupina bude znovu učinkovať.

Biografia 
Celá skupina vznikla v roku 1998 kedy bola populárna najmä v Rumunsku skladbami ako „Timpul trece fara noi“, „Dar, Unde Esti“. V júni 2000 vydali prvý album pod názvom Dar, Unde Esti'''. Po novej formácii o 2 roky neskôr, im vyšiel druhý album Number 1. Samotná popularita sa dostavila až v roku 2003 vydaným albumom DiscO-Zone ktorý obsahoval singel „Dragostea Din Tei“ (ktorý vzápätí napriek nevyjasneným autorským právam prespievala speváčka Haiducii). Hit bol natoľko úspešný že v rokoch 2003 – 2004 dosahoval rekordné rebríčky v niekoľkých krajinách Európy. Na 3. mieste sa umiestnil v Spojenom kráľovstve. V dôsledku upadajúcej slávy sa v roku 2005 skupina rozpadla a jej členovia sa začali venovať sólovej kariére.

Po rozpade kapely Dan Bălan (zakladateľ kapely) vydal vlastné CD s názvom Power of Shower. Arsenie Todiraş začal vystupovať pod prezývkou Arsenium, kde v roku 2006 vystúpil v súťaži Eurovision 2006 a vydal vlastné CD pod názvom Rumadai. Radu Sîrbu sa pokúšal uspieť s projektom "RadU", ale v súčasnosti hrá v kapele "MR & Ms" so svojou ženou Annou.

 Diskografia  
 Albumy 
 1999 Dar, Unde Eşti...' – Media Services, CD
 2002 Number 1 – Cat Music, CD
 2004 DiscO-Zone'' – Cat Music, CD

Referencie

Zdroj 

Moldavské hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1999
Hudobné skupiny ukončené v roku 2005
Chlapčenské hudobné skupiny
Čukotčina

Čukotčina alebo čukčina (zastarano luoravetlančina) je paleoázijský jazyk patriaci do čukotsko-kamčatskej jazykovej rodiny, spolu s koriačtinou, kerečtinou, aliutorčinou a itelmenčinou. V čukotčine, rovnako ako aj v ostatných jazykoch uvedenej jazykovej rodiny, sa vyskytuje „vokálna harmónia a morfológia je aglutinujúca, prefixálno-afixálna. Vo vete prevláda ergatívna štruktúra. Rozlišujú sa pády a slovesné časovanie je široko rozvinuté. Výraznou črtou týchto jazykov je inkorporácia.“

Čukotčina sa používa na severovýchode Sibíri, najmä v Čukotskom autonómnom okruhu. Podľa sčítania obyvateľstva z roku 2010 čukotsky hovorí 5 100 ľudí, aj keď počet etnických Čukotčanov činí 15 900.

Referencie

Použitá literatúra

Externé odkazy 
 Zdroje k čukotčine v databáze Open Language Archives Community 
 Zdroje k čukotčine v databáze Glottolog 2.3Max Planck Institute for Evolutionary Anthropology 
 Príloha v čukotčine k ruským novinám Krajnij Sever 
 Testovaná čukotská verzia Wikipédie vo Wikimedia Incubator 

Paleoázijské jazyky
National Geographic

National Geographic, predtým National Geographic Magazine je populárno-náučný mesačník, ktorý začala vydávať americká Národná geografická spoločnosť od októbra roku 1888, kedy vyšiel v náklade 200 výtlačkov. Dnes vychádza v náklade viac ako 8,5 milióna výtlačkov (vrátane všetkých cudzojazyčných mutácií). Časopis je známy pre svoje rozsiahle reportáže o svetových problémoch v oboroch geografie, prírody a histórie a je charakteristickým žltým okrajom na prednej obálke a používaním veľkých fotografií vo vnútri čísel.

Jazykové mutácie 
Až do roku 1995 vychádzal časopis výhradne v angličtine, následne pribudla verzia v japončine a potom začali pribúdať ďalšie jazykové mutácie. Ku koncu roka 2013 ich bolo už 40, pričom slovenská verzia, ako jedna z mála európskych, stále chýba.

Referencie

Pozri aj 
 National Geographic Society
 National Geographic Slovakia (Lokálna verzia portálu zameranom na cestovanie a spoznávanie krajín a kultúr.)

Časopisy v USA
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1991

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1991 boli v poradí 27. Majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v Ríme, v Taliansku od 24.29. júna 1991, za účasti 8 tímov. Svoj piaty a zároveň posledný titul získalo družstvo , ktoré ho obhájilo po finálovom víťazstve nad domácim .

Kvalifikácia 

Pozn: Organizátor bol vybraný z kvalifikovaných družstiev až po odohratí samotnej kvalifikácie.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Pozri aj 
 Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1991

Zdroje 
 ME 1991 na oficiálnej stránke FIBA Europe 
 ME 1991 na stránke todor66.com 
 ME 1991 na archívnej stránke FIBA 

Basketbal v 1991
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov
Basketbal
Šport v Ríme
1991 v Taliansku
Ladislav Gábriš

Ladislav Gábriš (* 18. marec, 1981) je slovenský hokejový útočník hrajúci na pozícii obrancu. Je odchovancom klubu Dukla Trenčín.

Klubový hokej 
Ladislav Gábriš začínal s hokejom v klube Dukla Trenčín. V seniorskej kategórii nastúpil po prvýkrát v sezóne 1998/99  ako hráč klubu HK VTJ Piešťany v 1. hokejovej lige. Ďalšiu sezónu ešte odohral v Juniorskej Extralige za klub Dukla Trenčín, od sezóny 2000/01 sa stal členom A mužstva v Extralige. Počas sezóny nastúpil na 49 stretnutí v základnej časti a na ďalších 12 v play-off. V sezóne hral aj v 20 stretnutiach za juniorský tím a nastúpil aj na Majstrovstvách sveta do 20 rokov, ktoré sa konali v Rusku.
V ročníku 2001/02 bol hráčom HK Spartak Dubnica nad Váhom. Za tento klub hrával v 1. hokejovej lige SR a tiež zaň nastúpil aj v troch stretnutiach v Interlige, čo bola medzinárodná súťaž, ktorú v tej sezóne klub hrával.
Od novej sezóny sa stal opäť hráčom Dukly Trenčín, ale len na jednu sezónu.
Ďalšie dve sezóny odohral v Extralige za dva rôzne kluby. Prvú za MHC Martin a nasledujúcu za HKM Nitra. Z Nitry sa vrátil opäť do Dukly Trenčín.

Pred sezónou 2006/07 podpísal prvýkrát zmluvu so zahraničným klubom, konkrétne s Dijon HC Les Ducs, hrajúcim Ligue Magnus čo je najvyššia francúzska súťaž. Po jednej sezóne v zahraničí sa vrátil na Slovensko a podpísal kontrakt s nováčikom Extraligy MHK SkiPark Kežmarok.

V 2008/09 sa vrátil do Dukly Trenčín, kde odohral dve sezóny.

Ročník 2010/11 začal vo VHL v klube Krídla Sovietov Moskva, ale už po jednom zápase sa vrátil do slovenskej Extraligy HC Nitra.

V novej sezóne sa opäť vrátil do Dukly Trenčín.

Sezónu 2012/13 začal v HK 36 Skalica, ale dohral ju v klube Nové Zámky Ice Tigers.

Pred sezónou 2013/14 podpísal zmluvu s klubom Unia Oswiecim v poľskej najvyššiej súťaži.

Štatistiky - Základná časť

Štatistiky - Play-off

Reprezentačná kariéra

Zdroj 
 Ladislav Gábriš na eliteprospects
 Ladislav Gábriš na eurohockey.com

Slovenskí hokejisti
Hráči Dukly Trenčín
Hráči MHK Dubnica nad Váhom
Hráči HK Nitra
Hráči MHC Martin
FA Community Shield

Anglický superpohár alebo známejší ako FA Community Shield je každoročný zápas konajúci sa už od roku 1908/1909 medzi víťazom anglickej FA Premier League a FA Cup na štadióne Wembley. Pokiaľ víťaz FA Premier League vyhral aj FA Cup, jeho súperom je druhý tím z ligy. 

Príjmy z lístkov a predaja zápasového programu je distribuovaný do 124 klubov, ktoré súťažili v prvom kole v FA Cupe, za účelom ďalšieho rozdelenia pre charitatívne organizácie a projekty.

Aktuálnym držiteľom  superpohára je Manchester City ktorý porazil Liverpool (1-1) po penaltách 5-4

Držitelia pohára
Deravá skala

Deravá skala je jaskyňa a prírodná pamiatka, nachádzajúca sa v katastrálnom území obce Plavecký Mikuláš v okrese Malacky na pravej strane Mokrej doliny v Malých Karpatoch (geologicky na ľavej strane doliny - podľa smeru toku) v nadmorskej výške  Má dĺžku 26 a výšku 15 m. Jej priestory sú vytvorené na tektonickej pukline činnosťou podzemných vôd a rozšírené priesakovými vodami obohatenými o oxid uhličitý, ale aj mrazovým zvetrávaním.

Jaskyňa bola osídlená v paleolite, neolite a stredoveku. Najstaršie archeologické nálezy pochádzajú z paleolitu: hroty z mamutieho kla, jaspisové a pazúrikové nožíky, lištové hroty, škrabadlá a kostené hroty mladečského typu. K neolitickým nálezom patria fragmenty keramiky, kostené šidlá, nože a brúsené kamenné sekery, ako aj hrob s detskou kostrou v skrčenej polohe. Jaskyňa je aj významnou paleontologickou lokalitou.

Oproti Deravej skale (cca 130 m, nadmorská výška ) sa nachádza ďalšia významná jaskyňa Tmavá skala.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Deravá skala, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Jaskyne na Slovensku
Jaskyne Malých Karpát
Chránené územia v okrese Malacky
Prírodné pamiatky v Bratislavskom kraji
Plavecký Mikuláš
Let Us Compare Mythologies

Let Us Compare Mythologies je prvá zbierka básní kanadského spisovateľa a hudobníka Leonarda Cohena. Vyšla v máji 1956, krátko potom, ako Cohen dokončil štúdium na McGill University, ako prvá kniha zo série McGill Poetry, ktorú zabezpečoval básnik Louis Dudek. V roku 2007 kniha vyšla v novom náklade (v roku 1956 bolo vytlačených približne iba 500 výtlačkov); v českom alebo slovenskom preklade vydaná nebola nikdy. Na 79 stranách knihy sa nachádza 44 Cohenových básní.

Referencie

Zdroj 

Knihy Leonarda Cohena
Knihy z 1956
Predhovor k evanjeliáru

Predhovor k evanjeliáru alebo Predslov k evanjeliáru je traktát, ktorý Konštantín Filozof napísal ako výklad zámeru a prekladateľských princípov svojej tvorby. Toto dielo bolo pôvodne napísané po grécky a neskôr bolo preložené do staroslovienčiny. Text obhajoval slovanský preklad evanjeliára.

Predhovor k evanjeliáru nezachoval sa celý, úryvky z neho sa našli v tzv. Hilferdingovom macedónskom cyrilskom liste. Rukopis je veľmi porušený, ani jeden riadok pergamenového listu nie je v poriadku. Pochádza zo Severného Macedónska z 11.-12. storočia.

Pôvodne sa pokladal „za výťah z predhovoru Jána Exarchu k prekladu spisov Jána Damascénskeho“. Realita je však iná: Ján Exarcha vo svojom preklade diela Jána z Damasku citoval časť Predhovoru k evanjeliáru, bez toho aby menovite uviedol Konštantína Filozofa ako autora.

Obsah 
Zo zachovaného úryvku nie je jasné, čo bolo na predchádzajúcich stranách. Text „vysvetľuje zásady, podľa ktorých prekladal evanjelium“ … [hlavná požiadavka] „je vystihnúť vlastnými prostriedkami jazyka, do ktorého sa prekladá, všetky významové odtienky pôvodného textu. Preklad teda nemá byť otrocky verným, ale má byť z jazykového hľadiska správny a nesmie posúvať významy originálu“. 

Konštantín poznal preklady evanjelií do východných jazykov, konkrétne spomína sýrsky (nestoriánsky) preklad. Menovite cituje list Cyrila Alexandrijského Eulogiovi.

V Predhovore sa „objavuje niekoľko závažných zhôd s prekladateľskými zásadami Hieronyma, ako ich poznáme z jeho listov a úvodov k prekladom niektorých biblických kníh. Je to najmä zásada prekladania podľa zmyslu…“. Toto tvrdenie podporuje výrokmi sv. Pavla a Dionýziosa Areopagitu.

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 Proglas (báseň)
 evanjeliár

Externé odkazy 
 Sv. Konstantina-Cyrila „Předmluva k slovanskému překladu evangeliáře“ (zlomek)

Literatúra v staroslovienskom jazyku
Literatúra na Veľkej Morave
Majstrovstvá sveta v softbale žien 1986

Majstrovstvá sveta v softbale žien 1986 boli v poradí 6. Majstrovstvá sveta v softbale žien, ktoré organizovala Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Konali sa v Aucklande na Novom Zélande od 18. do 27. januára 1986, za účasti 12 tímov. Po mužskom svetovom šampionáte v roku 1976 to boli druhé MS v softbale, ktoré sa organizovali na Novom Zélande. Titul získalo po finálom víťazstve nad Čínou tretíkrát družstvo USA.

Výsledky

Základná skupina

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Zdroje 
 MS 1986 na oficiálnej stránke ISF 
 MS žien na oficiálnej stránke Novozélandskej softbalovej federácie 

Softbal v 1986
Majstrovstvá sveta v softbale žien
Softbal
1986 na Novom Zélande
Šport v Aucklande
Majstrovstvá sveta v softbale mužov 1984

Majstrovstvá sveta v softbale mužov 1984 boli v poradí 6. Majstrovstvá sveta v softbale mužov, ktoré organizovala Medzinárodná softbalová federácia (ISF). Konali sa v meste Midland, v Texase, v Spojených štátoch od 6.14. júla 1984, za účasti 16 tímov. USA bolo organizátorom mužského softbalového šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1968, v Oklahoma City. Svoj druhý titul získal Nový Zéland, ktorý vo finále zvíťazil nad Kanadou. Domáce družstvo skončilo bronzové.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Zdroj 
 MS 1984 na oficiálnej stránke ISF 

Softbal v 1984
Majstrovstvá sveta v softbale mužov
Softbal
1984 v USA
Midland (Texas)
Šport v Texase
Eva Henychová

Eva Henychová (* 8. september 1974, Zlín) je česká folková pesničkárka, textárka a hudobná skladateľka.

Život 
V roku 1985 hrala v detskom televíznom seriáli My holky z městečka, kde tiež spievala. V rokoch 1991 až 1992 spievala v Zlínskom divadle v muzikálovom predstavení Proč se lidé nemaj rádi. V roku 1991 získala 1. miesto v súťaži na festivale Porta v Plzni, čo bol impulz, ktorý ju podnietil k ďalšiemu verejnému vystupovaniu. V rokoch 1994 až 1999 študovala na pražskom Konzervatóriu Jaroslava Ježka odbor spev a gitara. V roku 1996 vydala svoje prvé CD a potom začala vystupovať aj profesionálne. Spieva často v malých sálach, kluboch a kostoloch, koncertuje aj pre väzňov, chorých a starých ľudí. Vystupovala aj v Bosne a Hercegovine a v českých komunitách v Chorvátsku, Moldavsku, Poľsku, Rumunsku a na Ukrajine.

Diskografia 
 Svítání - vydané vlastným nákladom v roku 1996, CD
 Za stěnou z papíru - vydané vlastným nákladom v roku 2000, CD
 Všechno je jinak - nahrané so skupinou Oboroh, 2004, CD
 Sinaj, 2010, Islet Records, CD

Filmografia 
 1985 My holky z městečka .... Jarka Hlaváčková
 1987 Strašidla z Vikýře .... dievča

Publikácie a dokumenty 
 Zpěvník 2002 - z albumu Za stěnou z papíru
 Jiří Smutný: Síla lásky, Portrét folkovej šanzonierky Evy Henychovej, 2004, ISBN 80-86687-12-0.
 Osudy hvězd, 2007

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálny web
 Národní knihovna ČR

České folkové speváčky
Gitaristky
Českí folkoví gitaristi
Českí skladatelia modernej hudby
Kresťanskí speváci
Kresťanskí hudobníci
Kresťanskí hudobní skladatelia
České televízne herečky
České filmové herečky
Českí textári piesní
Detskí herci
Osobnosti zo Zlína
Jerzy Popiełuszko

Jerzy Aleksander Popiełuszko, nazývaný kňaz Solidarity (* 14. september 1947 Okopy u Suchowola, Podleské vojvodstvo† asi 19. október 1984) bol známy poľský rímskokatolícky kňaz spojený so Solidaritou a zavraždený príslušníkmi komunistickej tajnej polície.

Život 
Za kňaza bol vysvätený v roku 1972, od júna 1980 pôsobil v kostole sv. Stanislava Kostku vo Varšave. Od augusta 1980 spolupracoval s robotníckymi organizáciami a aktívne podporoval Solidaritu. Počas štrajku bol poslaný slúžiť omšu do Huty Warszawa (huť). Za výnimočného stavu organizoval v kostole sv. Stanislava Kostku tzv. Omše za vlasť. Vďaka svojej kritike komunistického systému získal široký ohlas a podporu verejnosti. Bol sledovaný poľskou tajnou políciou (Służba Bezpieczeństwa). V decembri 1983 bol zatknutý, k procesu však nedošlo, pretože v júli 1984 bola vyhlásená amnestia.

Večer 19. októbra 1984 sa vracal do Varšavy zo omše, ktorú slúžil v Bydgoszczi, keď jeho auto zastavili na ceste traja príslušníci zo 4. správy poľského ministerstva vnútra, ktorá sa zaoberala bojom s katolíckou cirkvou. Grzegorz Piotrowski, Waldemar Chmielewski a Leszek Pękala prezlečení za milicionárov duchovného zbili, spútali a vhodili do kufra ich Fiata 125p. Popiełuszkovmu vodičovi Waldemarovi Chrostowskému sa podarilo vyskočiť z milicionárskeho auta a utiecť. Vďaka nemu sa verejnosť o únose dozvedela. Kedy Popiełuszko zomrel, nie je známe. Pravdepodobne bol už mŕtvy, keď mu páchatelia priviazali k telu závažie, s ktorým ho potom vhodili do priehrady na rieke Visla u mesta Włocławek. Telo bolo nájdené 30. októbra 1984 v tak zúboženom stave, že ho rodina spoznala len podľa zvláštnych znamení.

Beatifikácia 
Keď v roku 1987 pápež Ján Pavol II. navštívil rodné Poľsko, snažili sa úrady i prímas Józef Glemp, ktorý podľa svedectva pamätníkov a Inštitútu národnej pamäti spolupracoval s vtedajším komunistickým vedením Poľska, zabrániť tomu, aby sa pápež modlil pri Popiełuszkovom hrobe. Ján Pavol II. tak ale podľa svojho presvedčenia urobil.

V roku 1997, teda 12 rokov po Popiełuszkovej smrti, začala katolícka cirkev proces jeho beatifikácie (blahoslavenia). Stalo sa tak proti vôli kardinála Glempa, ktorý sa ju snažil oddialiť tým, že odmietol podať požadované svedectvo. Tieto skutočnosti boli zverejnené v roku 2009 v súvislosti s premiérou filmu Popiełuszko. Wolność jest w nas, v ktorom kňaza stvárnil Adam Woronowicz. 

19. decembra 2009 pápež Benedikt XVI. prehlásil Jerzyho Popiełuszka za mučeníka. Jeho blahorečenie sa konalo 6. júna 2010 vo Varšave.

Referencie

Externé odkazy 

 Trailer filmu: Popieluszko. Sloboda je v nás.

Zdroj 

Poľskí rímskokatolícki kňazi
Poľskí katolícki blahoslavení
Obete vrážd
Blahorečení Benediktom XVI.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1999

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 1999 boli v poradí 31. Majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v siedmich francúzskych mestách: Paríž, Antibes, Clermont-Ferrand, Dijon, Le Mans, Pau a Toulouse, od 21. júna3. júla 1999, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Česka a Macedónska. Francúzsko bolo organizátorom európskeho šampionátu tretíkrát, keď predtým hostilo turnaj v rokoch 1951 a 1983. Svoj druhý titul v histórii získalo družstvo .

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na basketbalový turnaj LOH 2000, ktoré sa uskutočnili v Sydney. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.  mala ako víťaz MS 1998 olympijskú účasť už dopredu istú.

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Nadstavbové skupiny

Skupina E

Skupina F

Play off 
Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále 

Stretnutie o 3. miesto 

Finále

Konečné poradie

Pozri aj 
 Majstrovstvá Európy v basketbale žien 1999

Externé odkazy

Zdroje 
 ME 1999 na oficiálnej stránke FIBA Europe 
 ME 1999 na stránke todor66.com 
 ME 1999 na archívnej stránke FIBA 

Basketbal v 1999
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov
Basketbal
1999 vo Francúzsku
Ian Wright

Ian Edward Wright, MBE, (* 3. október 1963, Londýn, Spojené kráľovstvo) je bývalý anglický profesionálny futbalista.

Wright bol úspešným hráčom Crystal Palace FC, Arsenalu ale aj ďalších klubov. Najväčšie úspechy dosiahol s Arsenalom, s ktorým vyhral titul v Premier League, oba domáce poháre a taktiež Pohár UEFA.

Klubová kariéra

Crystal Palace 
Wrightov veľký talent neostal bez povšimnutia a preto v auguste 1985 krátko pred svojimi 22 narodeninami podpísal zmluvu s tímom Crystal Palace FC.

Hneď v prvej sezóne si vytvoril meno v klube, keď strelil deväť gólov. Keď prišiel to tímu Mark Bright obaja vytvorili údernú silu tímu.

Wright bol povolaní do reprezentácie Anglicka B v decembri 1989, ale dvakrát zlomená holenná kosť spomalila strieľanie gólov v lige. Ale, po rekonvalescencii odohral veľmi dobrý zápas vo finále FA Cupu v roku 1990 proti Manchestru United.

V ďalšej sezóne dosiahol stí gól za Crystal Palace FC. Stal sa obávaným strelcom.

Arsenal 
Wright podpísal zmluvu s Arsenalom v septembri 1991 za čiastku £2 500 000, ktorá sa tak stala v tom čase rekordom klubu. Pri svojom debute v ligovom pohári skóroval proti Leicesteru City, a hneď v ďalšom ligovom zápase proti Southamptonu sa blysol 3 gólmi. V tej istej sezóne vyhral zlatú kopačku za najviac strelených gólov v sezóne s počtom 29.

Wright sa stal 6 sezón po sebe najlepším strelcom klubu. Okrem iných úspechov priviedol Arsenal k zisku Pohára UEFA v roku 1994, napriek tomu že v ňom nehral kvôli trestu.

Keď sa v septembri 1996 stal trénerom Arsène Wenger, Ian mal už 33 rokov. No napriek tejto skutočnosti bol plnohodnotným hráčom. V tej istej sezóne sa stal druhým najlepším strelcom ligy s 23 gólmi.

Jeho posledným gólom na štadióne Highbury bol gól proti Barnsley F.C.  4. októbra 1997 a bol to jeho gól číslo 300 v kariére. Posledný gól vo farbách Gunners zaznamenal 6. januára 1998 proti West Hamu.

Reprezentačná kariéra 
Wright si odbil debut za Anglicko vo februári 1991 pri víťazstve 2:0 proti Kamerunu.

Ian pokračoval v pomoci Anglicku sa kvalifikovať na MS 98, keď dvakrát skóroval proti Moldavsku.

Na MS 98 bol už hráčom West Hamu. V kvalifikácii na ME 2000 bol náhradníkom proti Luxembursku. Svoj posledný zápas v reprezentácii odohral o mesiac neskôr v priateľskom zápase proti Česku vo Wembley.

Referencie 

                  
        

Hráči Arsenal FC
Hráči Crystal Palace F.C.
Anglickí futbalisti
Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2014

Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2014 boli v poradí 6. Majstrovstvá sveta v bejzbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Konali sa v meste Mijazaki, v prefektúre Mijazaki, v Japonsku od 1.7. septembra 2014, za účasti 8 tímov. Formát turnaj sa oproti minulým turnajom MS zmenil, vďaka čomu všetkých 8 družstiev odohralo rovnaký počet6 zápasov. Japonsko bolo organizátorom ženského svetového šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 2008, v meste Macujama. Dejiskom zápasov boli 2 štadióny v Mijazake. Titul obhájilo domáce Japonsko, ktoré vyhralo vo všetkých zápasoch a vo finále zvíťazilo nad USA. Bronzová Austrália získala svoju druhú medailu na MS.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva aktuálne umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IBAF v roku 2014.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Nadstavbové skupiny

Skupina C (o 1.4. miesto)

Skupina D (o 5.8. miesto)

Play off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 MS 2014 na oficiálnej stránke IBAF /
 Neoficiálna stránka MS 2014 
 MS 2014 na oficiálnej stránke Japonskej bejzbalovej federácie 

Bejzbal v 2014
Majstrovstvá sveta v bejzbale žien
Bejzbal
2014 v Japonsku
Alena Kožíková

Alena Kožíková (* 14. máj 1941, Praha) je česká divadelná dramaturgička, teatrologička a prekladateľka z francúzštiny.

Pochádza z rodiny spisovateľa Františka Kožíka a herečky Zdeňky Švabíkovej (sestry herečky Jarmily Švabíkovej, vydatej za herca Josefa Grussa).

Život 
Po maturite na jedenásťročke bola prijatá na Divadelnú fakultu Akadémie múzických umení v Prahe, odbor réžia a dramaturgia. K jej profesorom patril napr. Ota Ornest, Miloš Nedbal a Aleš Podhorský. Ešte pred absolutóriom na DAMU v roku 1961 nastúpila do Juhočeského divadla v Českých Budějoviciach. Jej diplomovou prácou na DAMU boli dejiny Juhočeského divadla. V roku 1968 absolvovala stáž vo Francúzsku, kde ju zastihla telefonická ponuka riaditeľa MDP Ota Ornesta na angažmán vo funkcii dramaturgičky v Mestských divadlách pražských. Miesto prijala a v MDP potom pôsobila v rokoch 1968 - 1995.

V roku 1996 ju angažovala do Vinohradského divadla riaditeľka Jiřina Jirásková. Tu potom pôsobila ako dramaturgička až do roku 2007, kedy činnosť zakončila ako redaktorka publikácie k stému výročiu založenia Divadla na Vinohradoch.

Je vydatá za vysokoškolského pedagóga Ladislava Mertla, s ktorým má dvoch synov (Jan a Jakub).

Je prekladateľkou z francúzštiny. V súčasnej dobe vypomáha ako dramaturgička pre zájazdové predstavenia. Publikuje odborné články napr. Divadelních novinách. Je autorkou alebo spoluautorkou niekoľkých kníh, okrem iného knihy o svojom otcovi, nazvanej František Kožík – Tisíc slov o lásce (vydal Petrklíč, Praha, 1998).

Divadelné dramaturgie, výber 
 1968 Jean-Paul Sartre: Mouchy, Komorní divadlo, réžia Ladislav Vymětal
 1997 Molière: Misantrop, Vinohradské divadlo, réžia Zdeněk Kaloč
 1998 Ingmar Bergman: Scény z manželského života, Vinohradské divadlo, réžia Karel Kříž j. h.
 1998 John Ford: Škoda, že byla děvka, Vinohradské divadlo, réžia Vladimír Strnisko j. h.
 1999 Bengt Ahlfors: Divadelní komedie, Vinohradské divadlo, réžia Vladimír Strnisko j. h.
 1999 Friedrich Schiller: Valdštejnova smrt, Vinohradské divadlo, réžia Petr Kracík j. h.
 2000 Václav Havel: Rodinný večer, Vernisáž, Vinohradské divadlo, réžia Jan Burian j. h.
 2000 Jan Drda: Hrátky s čertem, Vinohradské divadlo, réžia Jiří Menzel
 2001 Friedrich Dürrenmatt: Král Jan, Vinohradské divadlo, réžia Jiří Menzel
 2002 J. N. Nestroy: Talisman, Vinohradské divadlo, réžia Petr Novotný j. h.
 2003 Molière: Don Juan, Vinohradské divadlo, réžia Jiří Menzel
 2004 Brian Friel: Lásky paní Katty, Vinohradské divadlo, réžia Vladimír Strnisko j. h.
 2007 Ivan Klíma: Ukradený spis 139/7 Odd.C (z diela a o diele Karla Čapka), Vinohradské divadlo, réžia Jan Novák

Referencie

Externé odkazy 
 obecprekladatelu.cz
 pozitivni-noviny.cz
 Alena Kožíková v databáze Národní knihovny ČR

Českí prekladatelia
Českí divadelní dramaturgovia
Osobnosti z Prahy
Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2008

Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2008 boli v poradí 3. Majstrovstvá sveta v bejzbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Konali sa v meste Macujama, v prefektúre Ehime, v Japonsku od 24.29. augusta 2008, za účasti 8 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Indie a Kórejskej republiky. Dejiskom zápasov boli štadióny Botchan Stadium a Madonna Stadium. Titul získalo domáce družstvo Japonska, ktoré vo finále zvíťazilo nad Kanadou.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

2. fáza 
Skupina o 1.4. miesto

Play off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej bejzbalovej federácie /

Zdroje 
 MS 2008 na stránke baseball-reference.com 
 MS 2008 na stránke USA Baseball 

Bejzbal v 2008
Majstrovstvá sveta v bejzbale žien
Bejzbal
2008 v Japonsku
Nicolas Gorosito

Nicolas Ezequiel Gorosito (* 17. august 1988, Santa Fe, Argentína) je argentínsky futbalový obranca, v súčasnosti pôsobiaci v klube ŠK Slovan Bratislava.

Futbalová kariéra 
Svoju futbalovú kariéru začal tento talentovaný obranca v Independiente de Tandil, odkiaľ sa cez Club Sportivo Ben Hur, Sportivo Belgrano dostal do Atlético de Rafaela. V zimnpm prestupovom období ročníka 2010/11 odišiel na polročné hosťovanie do Senice, kam následne prestúpil. Pred sezónou 2012/13 podpísal kontrakt so Slovanom Bratislava.

V sezóne 2012/13 získal so Slovanom Bratislava "double", tzn. ligový titul a triumf v domácom pohári. V sezóne 2013/14 ligový titul so Slovanom obhájil.

Referencie

Externé odkazy 
Profil hráča na stránke ŠK Slovan Bratislava

Argentínski futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči Atlético de Rafaela
Hráči FK Senica
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Majstrovstvá Európy v póle mužov 2014

Majstrovstvá Európy v póle mužov 2014 boli v poradí 10. majstrovstvá Európy v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 4.14. septembra 2014 v Chantilly, v regióne Pikardia, vo Francúzsku, za účasti 8 tímov. Všetky zápasy sa hrali v areáli Polo Club du Domaine de Chantilly. Francúzsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, keď hostilo turnaj v roku 1999, rovnako v Chantilly. Svoj šiesty titul získalo Anglicko, ktoré vo finále zvíťazilo nad Írskom.

Účastníci

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ME 2014 
 ME 2014 na oficiálnej stránke FIP 
 ME 2014 na stránke klubu Polo Club Chantilly 
 ME 2014 na stránke klubu Polo Club Chantilly 
 ME 2014 na stránke poloplus10.com 
 Oficiálna stránka Francúzskej federácie póla 

Šport v 2014
Majstrovstvá Európy v póle
Športové podujatia vo Francúzsku
2014 vo Francúzsku
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 1998

Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov 1998 boli v poradí 33. Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov, ktoré organizovala Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Konali sa v jedenástich talianskych mestách: Bologna, Florencia, Messina, Miláno, Modena, Nettuno, Palermo, Parma, Rimini, Rím a Vicenza, od 21. júla2. augusta 1998, za účasti 16 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Číny a Ruska. Taliansko bolo organizátorom svetového šampionátu tretíkrát, keď predtým hostilo turnaj v rokoch 1978 a 1988. Titul obhájilo družstvo Kuby, ktoré vo finále zvíťazilo nad Kórejskou republikou. Pre Kubu to bol už 22. titul, z toho šiesty za sebou.

Prvýkrát sa mohli turnaja zúčastniť aj profesionálni hráči.

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
* Oficiálna stránka Medzinárodnej bejzbalovej federácie /

Zdroje 
 MS 1998 na stránke IBAF (archive.org) 
 MS 1998 na stránke baseball-reference.com 
 MS 1998 na stránke home.online.nl 

Bejzbal v 1998
Majstrovstvá sveta v bejzbale mužov
Bejzbal