joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ignác Gessay

Ignác Gessay (* 17. apríl 1874, Tvrdošín† 12. august 1928 Bratislava) bol slovenský novinár v amerických krajanských novinách, spoluzakladateľ Slovenskej ligy v Amerike.

Životopis
Narodil sa v roľníckej rodine na Orave. Jeho otec bol Jozef Gessay a matka Sofia rodená Feránčiková. Študoval na gymnáziu v Trstenej, Učiteľskom ústave v Spišskom Podhradí, štúdia dokončil v Egri. Pôsobil ako učiteľ na Zemplíne a na Orave, kde získal povesť pansláva a úradne mu zakázali prispievať do slovenských novín. Vtedy sa rozhodol odísť do USA. V USA pracoval ako učiteľ slovenčiny. Roku 1900 sa stal redaktorom Amerikánsko-slovenských novín, v ktorých pôsobil desať rokov, pracoval aj v:
Slovenský denník (1903-1919), 9 rokov ako hlavný redaktor
Národné noviny od roku 1911, orgán Národného slovenského spolku
New-Yorský denník, šéfredaktor

Od roku 1915 pôsobil v Clevelande kde s J. Pankuchom založil Denný hlas, tam redigoval aj časopis pre slovenských študentov Mládež. Roku 1918 založil Nové Slovensko, orgán Slovenskej ligy v Amerike, zredigoval aj sedem ročníkov Národného kalendára. Pracoval v Združení slovenských novinárov, po vytvorení Zväzu slovenských novinárov v Amerike sa stal jeho predsedom. Pracoval aj v krajanských spolkoch. V roku 1907 bol spoluzakladateľom Slovenskej ligy v Amerike. Aktívne sa zúčastnil československého zahraničného odboja, zúčastnil sa prípravy Clevelandskej dohody, bol signatárom Pittsburskej dohody, bol členom Odbočky Československej národnej rady v USA. Ako člen česko-slovenskej delegácie sa zúčastnil na mierovej konferencii v Paríži. 
Od roku 1920 až do svojej do smrti pôsobil na Slovensku ako predstaviteľ americkej Slovenskej ligy, založil Slovenskú ligu na Slovensku. Ako signatár Pittsburskej dohody presadzoval jej realizáciu, aj preto sa pridal k slovenskému autonomizmu. 

Ignác Gessay významne prispel k vzniku Česko-Slovenska. V bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná ulica a v rodnom Tvrdošíne stredná priemyselná škola. V minulosti bola po ňom pomenovaná obec Gessayov, dnes Zálesie.

Je pochovaný na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 48 - farnosť Tvrdošín

Slovenskí politici
Slovenskí novinári
Osobnosti z Tvrdošína
Signatári Pittsburskej dohody
Pochovaní na Ondrejskom cintoríne
Fedor Houdek

Fedor Houdek (* 5. január 1877, Ružomberok – † 26. február 1953, Bratislava) bol slovenský podnikateľ, národohospodár a politik.

Životopis 
Jeho otec bol Jozef Houdek a matka Ružena Makovická. Jeho otec pochádzal z Čiech, na Slovensko sa priženil do slovenskej obchodníckej rodiny Makovických v Ružomberku.

Začal chodiť do gymnázia v Ružomberku a v Rožňave, štúdium neukončil a začal sa učiť v otcovom obchode. Na popud strýka Dušana Makovického, osobného lekára L. N. Tolstého začal znovu študovať a v r. 189497 navštevoval Československú obchodnú akadémiu v Prahe. V slovenskom akademickom spolku Detvan sa zoznámil s mnohými slovenskými študentmi, ktorí neskôr pôsobili v politike. Cez Vavra Šrobára sa začal stretávať s T. G. Masarykom.

Po ukončení štúdií pracoval ako úradník firmy Makovický a v Úverovej banke v Ružomberku. S Vavrom Šrobárom a P. Blahom začali vydávať časopis Hlas. Houdek v Hlase publikoval hlavne národohospodárske články. V roku 1900 odišiel do Brém, kde v bankovej a dopravnej firme Karesch a Stotzky získal ďalšie praktické odborné skúsenosti. Po návrate do Ružomberka so spoločníkom A. Čajkom prevzal veľkoobchod Makovický a od roku 1911 pôsobil samostatne ako veľkoobchodník. Písal pre Slovenský týždenník, Ľudové noviny a Národné noviny. Vydával miestne Liptovsko-Oravské noviny. Bol spoluzakladateľom Ľudovej banky, Ústredného družstva pre hospodárstvo a obchod v Budapešti. V roku 1913 vypracoval pre Slovenskú národnú stranu roľnícky program. Bol členom československej delegácie na mierovej konferencii v Paríži, pretože bol znalcom slovensko-maďarských hraníc. V rokoch 19181920 bol členom Revolučného národného zhromaždenia. V Tusarovej vláde bol ministrom zásobovania, v marci 1920 sa zo zdravotných dôvodov funkcie vzdal. V r. 1921 ho zvolili za predsedu Ústredného družstva. Bol predsedom správnej rady slovenskej pobočky Národnej banky a Slovenskej všeobecnej úverovej banky, predsedom Slovenského vlastivedného múzea v Bratislave, podpredsedom celoštátnej muzeálnej rady, funkcionárom Matice slovenskej a Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Učenej spoločnosti Šafárikovej, Zemedelskej akadémie československej. Po roku 1945 bol predsedom Ústredného družstva, blízkeho Demokratickej strane. Odmietol spolupracovať s Ústrednou radou družstiev, ktorá bola založená na popud KSS. Po prevrate po násilnom zjednotení družstevníctva odišiel v roku 1949 do dôchodku. Je pochovaný v Bratislave na Martinskom cintoríne. V roku 1992 mu bol in memoriam udelený Rad T. G. Masaryka II. triedy.

Referencie

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 16 - v matrike pokrstený ako Joannes "Fedor" Theodorus Houdek

Slovenskí ekonómovia
Slovenskí politici
Signatári Martinskej deklarácie
Osobnosti z Ružomberka
Slovenskí podnikatelia
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Románsky

Románsky môže označovať

 umelecký sloh, pozri románske umenie
 skupinu národov hovoriacu románskymi jazykmi, pozri Románi
R

R je osemnáste písmeno latinskej abecedy.

Kódovanie vo výpočtovej technike

V Unicode veľké R je  U+0052 a malé r je U+0072.

V ASCII veľké R je 82 a malé r je 114, binárne 01010010 and 01110010.

V EBCDIC veľké R je 217 a malé r je 153.

Iné projekty 

Písmená latinskej abecedy
Vrbovský potok (prítok Popradu)

Vrbovský potok je potok na Spiši, preteká územím okresu Kežmarok. Je to pravostranný prítok Popradu a má dĺžku 11 km. Na hornom toku, západne od obce Vlková, sa na krátkom úseku rozvetvuje na dve ramená. Na strednom toku napája sústavu troch Vrbovských rybníkov, za obcou Vrbov meandruje. Na dolnom toku boli vybudované dve vodné nádrže: vodná nádrž Žakovce a vodná nádrž Kežmarok.

Prameň: vo Vrbovskej pahorkatine v lokalite Stodolisko, západne od obce Abrahámovce, v nadmorskej výške okolo 735 m n. m.

Smer toku: prevažne na sever

Geomorfologické celky: Podtatranská kotlina, podcelok Popradská kotlina, časť Vrbovská pahorkatina

Prítoky: sprava Vlková (ústi do tretieho Vrbovského rybníka), Horný potok, zľava z oblasti osady Úsvit, Žakovský potok (ústi do vodnej nádrže Žakovce)

Ústie: do Popradu na území mesta Kežmarok v nadmorskej výške cca 619 m n. m.

Obce:iba Vrbov

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v Popradskej kotline
Vodné toky v okrese Kežmarok
Ľubica (prítok Popradu)

Ľubica je vodný tok na Spiši, preteká územím okresu Kežmarok. Je to významný pravostranný prítok Popradu a má dĺžku 24,5 km. Na hornom toku preteká Zadnou dolinou.

Prameň: v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vysočina, na juhozápadných svahoch Javora (1 206,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 120 m n. m.

Smer toku: na hornom toku na západ, potom sa stáča na juh, následne tečie viac-menej na západ, pričom vytvára veľký oblúk prehnutý na juh, za obcou Ľubica na sever

Geomorfologické celky: 1.Levočské vrchy, podcelok Levočská vysočina, na strednom toku oddeľuje tento podcelok od podcelku Levočská vrchovina na západe, časti Ľubické predhorie, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Popradská kotlina, časť Vrbovská pahorkatina

Prítoky: sprava spod Derežovej (1 213,6 m n. m.), Sosnovský potok (673,5 m n. m.), Dúbravský potok (652,3 m n. m.), Ľubička, zľava Kamenný potok, Retník, Kúpeľný potok, Lieskovský potok, Ľubický potok, Ostrý potok, Ruskinovský potok a Tvarožniansky potok (622,0 m n. m.)

Ústie: do Popradu na území mesta Kežmarok v nadmorskej výške približne 615 m n. m.

Obce: Ľubické Kúpele, osada Záľubica, Ľubica a mesto Kežmarok

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Malý Lipník (potok)

Malý Lipník je potok na území okresu Stará Ľubovňa, je to ľavostranný prítok Popradu s dĺžkou 8,5 km. 

Pramení v Ľubovnianskej vrchovine v lokalite Metiská v nadmorskej výške okolo  Tečie prevažne juhojuhovýchodným smerom cez bradlové pásmo, ktorým sa prerezáva a vytvára kaňonovitú dolinu, tzv. Jarabinský prielom. Potok tu utvoril päť kaskád s krútňavovými hrncami s priemerom až 6 m a hĺbkou 3 m. Následne vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubovnianska kotlina, a preteká obcou Jarabina, na území ktorej priberá svoj najvýznamnejší prítok, zľava spod sedla Vabec (). Do Popradu ústi na území mesta Stará Ľubovňa v nadmorskej výške okolo 

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Dobšinský potok

Dobšinský potok je potok v hornom Gemeri, na území okresu Rožňava. Je to ľavostranný prítok Slanej, má dĺžku , zaberá povodie s plochou  a je tokom IV. rádu.

Prameň: v Stolických vrchoch na severovýchodnom úpätí vrchu Buchvald () v nadmorskej výške cca 

Smer toku: najprv na východ, od sútoku s potokom pritekajúcim spod Cúdeniska () na juhovýchod až k osade Vyšná Maša, ďalej prevažne na východ, od sútoku s Kruhovským potokom na juh

Geomorfologické celky: 1.Stolické vrchy, podcelok Stolica, 2.Volovské vrchy, podcelok Havranie vrchy, 3.Revúcka vrchovina, podcelok Dobšinské predhorie

Prítoky: zľava z doliny Šindľová, spod Cúdeniska (), Šafárka, Lániho potok, prítok z oblasti Breziniek, Vlčia, Kruhovský potok, Tešnárka a Suchý potok; sprava dva prítoky spod kóty , prítok zo severného svahu Fridvaldu (), dva prítoky zo západných svahov Končistej () a prítok z oblasti Beluša

Ústie: do Slanej južne od Dobšinej, pri osade Zábava, v nadmorskej výške približne 

Obce: mesto Dobšiná a jeho osady Vyšná Maša, Vyšný Hámor a Zábava

Potoky na Slovensku
Povodie Slanej
Vodné toky v okrese Rožňava
Železný potok (prítok Hnilca)

Železný potok je potok na Spiši, na území okresov Spišská Nová Ves a Gelnica. Je to ľavostranný prítok Hnilca, má dĺžku 15,5 km a je tokom VI. rádu.

Prameň  
Pramení vo Volovských vrchoch, v geomorfologickom podcelku Knola, na VSV svahu Veľkej Knoly (1 265,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 180 m n. m.

Opis toku  
Od prameňa tečie najprv smerom na severovýchod, po pribratí prítoku spod Muráňa sa stáča smerom na východ a podteká cestu II. triedy č. 533. Na strednom a dolnom toku koryto tečie súbežne s cestou II. triedy č. 546, sprava priberá Hliniskový potok a na strednom toku sa stáča juhovýchodným smerom, pričom preteká obcou Hnilčík, kde priberá pravostrannú Ráztoku. Na dolnom toku, pod obcou Hnilčík, tečie najprv východným smerom, sprava priberá Čiernohorský potok a zľava Borsučí potok, definitívne sa stáča na juhovýchod a preteká intravilánom obce Nálepkovo, kde sa vlieva do Hnilca.

Geomorfologické celky  
Volovské vrchy, geomorfologický podcelok Knola

Prítoky  
Pravostranné: krátky prítok od osady Štolvek, Hliniskový potok, Ráztoka, krátky prítok prameniaci JJV od centra Hnilčíka, Čiernohorský potok 
Ľavostranné: prítok z východného svahu Muráňa (1 260 m n. m.), Borsučí potok

Ústie  
Do Hnilca ústi na území obce Nálepkovo (JJV od jej centra) v nadmorskej výške približne 517 m n. m.

Obce  
osada Cechy
osada Zimná dolina 
obec Hnilčík 
obec Nálepkovo

Iné projekty 

Potoky na Slovensku
Povodie Hnilca
Vodné toky vo Volovských vrchoch
Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Vodné toky v okrese Gelnica
Smolník (prítok Hnilca)

Smolník je vodný tok na Spiši, preteká územím okresu Gelnica. Je to významný pravostranný prítok Hnilca, má dĺžku 19,7 km a je tokom VI. rádu. Na hornom toku napája údolnú vodnú nádrž Úhorná. Údolie Smolníka je starou baníckou oblasťou, ťažbu rúd tu pripomínajú viaceré haldy a opustené štôlne.

Prameň: vo Volovských vrchoch, v podcelku Pipitka, na juhovýchodnej stráni Úhornianskeho sedla () v nadmorskej výške okolo 

Smer toku: najprv na krátkom úseku na východ, potom po obec Smolník na severovýchod, odtiaľ k ústiu viac na severoseverovýchod

Geomorfologické celky: Volovské vrchy, v pramennej oblasti podcelok Pipitka, potom oddeľuje podcelky Zlatý stôl na západe a Kojšovská hoľa na východe

Prítoky: sprava zo severozápadného svahu Pipitky (), zo severozápadného svahu Medvedieho vrchu (), Zimná voda, Veľkokotlinský potok, tri kratšie prítoky spod Štóskeho sedla (), Hajdovský potok, Holecký potok, Smolnícky potok, Zbojnícky potok, tri kratšie prítoky zo západných strání Hutnej hole (); zľava dva prítoky spod Skalky (), z južného svahu Hekerovej (), Starý potok, potok z východného svahu Malej Hekerovej (, je spojený Priechodným kanálom s korytom Bystrého potoka), potok z východného svahu Vtáčieho vrchu (), potok z Hajdovej doliny, Mlynovec, prítok spod kóty 850,1 m, prítok z juhovýchodného svahu Košarísk () a dva prítoky spod kóty 795,7 m v oblasti Nad krížom

Ústie: do Hnilca na území obce Mníšek nad Hnilcom v nadmorskej výške okolo 

Obce: Úhorná, Smolník, Smolnícka Huta, osada Smolnícka Píla a Mníšek nad Hnilcom

Iné projekty 

Potoky na Slovensku
Povodie Hnilca
Vodné toky v okrese Gelnica
Lodina

Lodina je potok na strednom Spiši, preteká územím okreso Levoča a Spišská Nová Ves. Je to ľavostranný prítok Hornádu a má dĺžku 19 km.

Prameň: v Levočských vrchoch, v podcelku Levočské planiny, na južných svahoch Zimnej hôrky (952,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 815 m n. m.

Smer toku: od prameňa na juh, východne od Levoče sa stáča na juhovýchod, od sútoku s Dolianskym potokm po obec Domaňovce opäť severojužným smerom, potom k ústiu na juhovýchod

Geomorfologické celky: 1.Levočské vrchy, podcelok Levočské planiny, časť Levočské úbočie, 2.Hornádska kotlina, podcelky Medvedie chrbty, Podhradská kotlina a Hornádske podoli

Prítoky: sprava prítok (446,8 m n. m.) spod Medvedích vrchov, zľava prítok z oblasti obce Uloža (664,0 m n. m.), potok z Roškoviec, Doliansky potok, Hrušov

Ústie: do Hornádu na území obce Vítkovce v nadmorskej výške približne 339 m n. m.

Obce: Spišský Hrhov, Domaňovce (okrajom), Spišský Hrušov (okrajom) a Vítkovce

Potoky na Slovensku
Povodie Hornádu
Vodné toky v okrese Levoča
Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Vrece kostí

Vrece kostí () je kniha od Stephena Kinga.

Hlavnou postavou je spisovateľ Michael Noonan, ktorému náhle zomiera manzelka. Až po pitve sa dozvedá, že jeho žena čakala dieťa, dcérku, po ktorej dlho túžili. Po tejto udalosti Michael stráca schopnosť písať a postihujú ho desivé sny, v ktorých sa vracia na svoje letné sídlo k jazeru Dark Score, do zrubu Sara Laughs. Keď nočné mory neustávajú, Michael sa rozhodne, že strávi na chate leto, vypátra príčinu svojich snov a možno začne opäť písať. V oblasti menom TR-90, ktorá leží pri jazere a je to skôr osídlenie ako mestečko, sa stretáva s Mattie, mladou vdovou, ktorá sama vychováva dcérku Kyru. Jej svokor bohatý Max Devore, jej chce dieťa odobrať, ale Michael sa rozhodne Mattie pomôcť a najme jej právnika.

Po dlhých útrapách sa Michaelovi podarí rozlúštiť záhadu zrubu Sara Laughs aj hrozivú silu, ktorá núti obyvateľov TR-90, aby už dlhé roky prinášali obety pomstychtivému duchovi. Michael sa vzdáva kariéry spisovateľa a rozhodne sa osvojiť si Kyru, ktorú len zázrakom zachránil z pazúrov zla.

Knihy z 1998
Knihy Stephena Kinga
Sfilmované knihy
Präsident (automobilová značka)

Präsident (1897) bol prvý automobil postavený v Kopřivnici a jeden z prvých automobilov na svete vôbec, ktorý radí Tatru na tretie miesto medzi najstaršími existujúcimi automobilkami – za firmami Daimler-Benz a Peugeot.

Pri konštrukcii automobilu Präsident boli jeho tvorcovia inšpirovaní sčasti automobilom Benz „Instructor“, v Kopřivnici však do konštrukcie vniesli viacero originálnych prvkov a vylepšení, takže vznikol úplne odlišný automobil.

Podvozok Präsidenta, aj karoséria typu Phaeton, vychádzali z osvedčeného kopřivnického kočiara Mylord. V zadnej časti – v priestore, ktorý u kočiarov slúžil pre batožinu - bol umiestnený dvojvalcový ležatý motor Benz o obsahu 2,714 l a výkonu približne 5 kW (6,6k) pri 600 ot/min (vŕtanie aj zdvih 120mm). Palivová nádrž obsahu 23 l sa nachádzala pod prednými sedadlami. Pôvodné indukčné zapaľovanie bolo nahradené magnetovým. Mazanie bolo stratové, kvapkacie, ovládané centrálnym mazacím systémom. Chladenie motora bolo otvorené vodné, odparovacie, čiastočne stratové. Prevodovka bola dvojstupňová, remeňová. Prevodové stupne sa radili naklápaním stĺpiku riadenia. Zadná hnacia náprava bola poháňaná dvomi nezávislými reťazami od predlohového hriadeľa, ktorý mal už diferenciál. Stĺpik riadenia umiestnený pred pravým predným sedadlom mal riadidlá a pohyb z neho sa prenášal reťazou na prednú nápravu.

Vozidlo využívalo dva brzdové systémy – nožnú pásovú prevodovú brzdu a ručne ovládanú treciu brzdu pôsobiacu na gumené obloženie kolies.

Zaujímavosťou vozidla bol aj okrasne tvarovaný nárazník, vôbec prvýkrát použitý u automobilu.
Toto vozidlo obsadené 4 pasažiermi absolvovalo v dňoch 21.-22. mája 1898 propagačnú jazdu na výstavu do Viedne, pričom trasu dlhú 328 kilometrov absolvovalo za 24,5 hodín, z toho bolo 14,4 hodiny čistého času jazdy s priemernou rýchlosťou 22,62 km/h.

Präsident bol po ukončení výstavy vo Viedni určitý čas používaný v rámci rakúskeho autoklubu na zácvik vodičov. Neskôr sa stal súčasťou zbierok česko-slovenského technického múzea v Prahe na Letné, kde sa nachádza dodnes ako jeden z najcennejších exponátov.

Podľa pôvodnej technickej dokumentácie bola v roku 1977 v závode Tatra postavená plne funkčná replika prvého automobilu, ktorá sa dnes nachádza v zbierkach podnikového múzea v Kopřivnici.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.tatraklub.sk Tatra Auto Klub Slovakia
 http://www.tatra.cz Tatra A.S, oficiálna stránka
 http://www.tatraportal.sk

Automobily Tatra
Národ (spolok)

Národ bol slovenský akademický spolok vo Viedni. Založili ho v roku 1892 Pavel Blaho a J. Wagner po zastavení činnosti spolku Tatran.

Okrem študentov sa v spolku schádzali aj mladí remeselníci a robotníci.

Slovenské akademické spolky
Frico Kafenda

Frico Kafenda (* 2. november 1883, Mošovce – † 3. september 1963, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ a pedagóg. Medzi jeho žiakov klavírnej hry a skladby patril aj slávny skladateľ Eugen Suchoň. Ďalšími významnými žiakmi v klavírnej hre boli Michal Knechtsberger Karin, Eva Fischerová–Martvoňová, Jela Hodžová−Medvecká.

Životopis 
Narodil sa v rodine Fridricha Kafendu a jeho manželky Cecílie rodenej Jergovej. Po štúdiách Kafenda pôsobil v Nemecku ako dirigent, no po prvej svetovej vojne sa vrátil na Slovensko. Pokúsil sa napísať slovenskú národnú operu, ale kvôli vypuknutiu druhej svetovej vojny zostalo jeho dielo nedokončené. Narukoval a padol do ruského zajatia, kde skicoval budúce Sláčikové kvarteto G dur, ktoré je zobrazením jeho osobných zážitkov zo zajateckého života. Po prvej svetovej vojne sa vrátil na Slovensko a stal sa jednou z vedúcich osobností hudobného života. Bol riaditeľom a pedagógom klavírnej hry i kompozície na Hudobnej a dramatickej akadémii pre Slovensko v Bratislave, neskôr Štátneho konzervatória vymenovali ho za lektora hudby na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Vyučoval aj na Vysokej škole múzických umení. Zložil cyklus Tri mužské zbory (Išli hudci horou, Sedemdesiat sukieň mala. Posledná z jeho piesní je Pieseň vďaky na slová Plávku, kde vyjadruje pocity radosti nad víťazným skončením vojny. Zomrel v roku 1963 v Bratislave. Pochovaný je na cintoríne Slávičie údolie.

Iné projekty

Externé odkazy 

 Záznam o narodení a krste v matrike - indexovaný záznam; pokrstený ako Fredericus Karolus Emericus Kaffenda

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí hudobní pedagógovia
Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenskí dirigenti
Osobnosti z Mošoviec
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Blatnická dolina

Blatnická dolina je krasová dolina na západnej strane Veľkej Fatry. 

Tiahne sa východo-západným smerom v dĺžke 8 km. Dolina je lemovaná vápencovými a dolomitovými útvarmi, ktoré sú porastené vápencovými bučinami a borovicou. Preteká ňou Blatnický potok a vedie ňou zeleno značkovaný chodník z Blatnice na Kráľovu studňu. 

Dolinou prechádza šotolinová cesta (so zákazom vjazdu motorových vozidiel) a modro-značená cyklotrasa. Odbočujú z nej značkované chodníky cez Juriašovu dolinu na Ostrú () a cez Rakytovskú dolinu na Drieňok ().

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informácie
 Mapa a fotografie
 Poloha na turistickej mape

Doliny Veľkej Fatry
Turiec (región)
Blatnica
Štefan Boleslav Roman

Štefan Boleslav Roman (* 17. apríl 1921, Veľký Ruskov – † 23. marec 1988, Toronto, Kanada), bol kanadský priemyselník slovenského pôvodu, v rokoch 1971 – 1988 prvý predseda a zakladateľ Svetového kongresu Slovákov. 

Do Kanady emigroval v roku 1937. Vo vojne už bojoval ako kanadský vojak. V roku 1945 začal organizovať banskú spoločnosť. Začiatkom päťdesiatych rokov založil spoločnosť Denison Mines Limited, ktorá sa časom stala vlastníkom najväčších uránových baní na svete.

Rímsky pápež Pavol VI. ho menoval za laického delegáta na Druhom vatikánskom koncile.

Š. B. Roman bol hrdým a uvedomelým gréckokatolíkom. Aj vďaka jeho úsiliu vznikla v roku 1980 Eparchia svätých Cyrila a Metoda pre slovenských gréckokatolíkov v Kanade. Z väčšej časti financoval aj výstavbu jej katedrály - Katedrály Premenenia Pána v Markhame, ktorá bola postavená podľa vzoru cerkvi v jeho rodnej dedine Veľký Ruskov.

Celý život podporoval boj Slovákov za slobodu a štátnu samostatnosť. Dostal viacero vyznamenaní:
 Pápežské vyznamenanie: Rad veliteľa rytierov svätého Gregora Veľkého. 
 Kanada: Vyznamenanie kanadskej vlády - Rad Kanady. Čestný doktorát troch kanadských univerzít. 
 Nemecko: Cena Karola IV. 
 Slovensko: Slovenské vyznamenania dostal Š. B. Roman až posmrtne. V roku 1990 mu predsedníctvo SNR udelilo Národnú cenu SR in memoriam. V roku 1995 prezident SR, Michal Kováč, udelil Š. B. Romanovi najvyššie štátne vyznamenanie, Rad Bieleho dvojkríža I. triedy in memoriam.

V bratislavskej Petržalke je po ňom pomenovaná ulica a takisto v martinskom Záturčí je po ňom pomenovaná ulica. V Trebišove je po ňom pomenované námestie.

Literatúra a zdroje 
 Slovenskí rodáci svetu, Ctibor Greguš, Spolok svätého Vojtecha, Trnava, 1999, ISBN 80-7162-292-3
 František Dancák: ROMAN, Štefan Boleslav na zoe.sk
 Daniel Fekete: Rodáci: Š. B. Roman

Slovenskí podnikatelia
Kanadskí podnikatelia
Kanadské osobnosti slovenského pôvodu
Osobnosti z Nového Ruskova
Laureáti Radu Bieleho dvojkríža I. triedy
Slovenskí emigranti a exulanti
Kolačkovský potok

Kolačkovský potok je potok na hornom Spiši, preteká územím okresov Kežmarok a Stará Ľubovňa. Je to ľavostranný prítok Jakubianky, má dĺžku 12,5 km a je tokom V. rádu. 

Pramení v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vysočina, na severnom svahu Čiernej hory (1 289,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 230 m n. m. Tečie na sever, zľava priberá najvýznamnejší prítok, Lomnickú rieku, a preteká obcou Kolačkov. Vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Jakubianska brázda, a stáča sa na východ. Zľava priberá Zimné, sprava Siglianku a na území obce Nová Ľubovňa sa vlieva do Jakubianky v nadmorskej výške cca 559 m n. m.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Lipník (prítok Popradu)

Lipník je potok na území okresu Stará Ľubovňa, je to ľavostranný prítok Popradu, má dĺžku 8,3 km a je tokom IV. rádu. 

Pramení v Ľubovnianskej vrchovine na južnom úpätí Širokého vrchu (884,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 770 m n. m. Najprv tečie na juhovýchod cez obec Matysová, potom sa stáča na severovýchod a pokračuje cez obec Malý Lipník, neďaleko ktorej ústi do Popradu v nadmorskej výške okolo 437 m n. m. Zľava priberá Blízky potok, sprava Závršský potok.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Rieka (prítok Popradu)

Rieka je potok na území okresu Stará Ľubovňa, je to ľavostranný prítok Popradu a má dĺžku 7,5 km. 

Pramení v Spišskej Magure, v podcelku Veterný vrch, na východných svahoch Veterného vrchu (1 101,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca  Tečie viac-menej severojužným smerom cez obec Vyšné Ružbachy, tu sprava priberá Zálažný potok. Potom preteká obcou Nižné Ružbachy, kde sa esovito stáča a v priestore Ružbašskej brány ústi do Popradu v nadmorskej výške približne 

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Holumnický potok

Holumnický potok je potok na severnom Spiši, preteká územím okresu Kežmarok. Je to pravostranný prítok Popradu a má dĺžku 15,5 km. Na dolnom toku medzi obcou Holumnica a ústím meandruje.

Prameň: v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vysočina, na západných svahoch Derežovej (1 213,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 010 m n. m.

Smer toku: po obec Ihľany západoseverozápadným smerom, odtiaľ viac-menej na sever

Geomorfologické celky: 1.Levočské vrchy, podcelky Levočská vysočina a Levočská vrchovina, časť Ľubické predhorie, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Popradská kotlina

Prítoky: sprava Peklo, Kobylí potok, Ihla, Líščí potok, Kamenec, zľava potok spod Kozieho chrbta

Ústie: do Popradu na južnom okraji mesta Podolínec v nadmorskej výške približne 565 m n. m.

Obce: Ihľany, Jurské a Holumnica

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Branisko

Branisko môže označovať:

 pohorie na Slovensku, pozri Branisko (pohorie)
 priesmyk a vrch v tomto pohorí, pozri Branisko (priesmyk)
 potok na Spiši, prítok Hornádu, pozri Branisko (prítok Hornádu)
 potok v Šariši, prítok Tople, pozri Branisko (prítok Tople)
 diaľničný tunel na Slovensku, pozri Tunel Branisko
Branisko (prítok Hornádu)

Branisko je potok na Spiši, na území okresov Levoča a Spišská Nová Ves. Je to ľavostranný prítok Hornádu a má dĺžku 15,5 km. 

Pramení v juhovýchodnom cípe Levočských vrchov, v podcelku Levočské planiny, v časti Oľšavická planina, na južnom úpätí Petrušky (859,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 795 m n. m. Po obec Korytné tečie severojužným smerom, odtiaľ k sútoku s Margeciankou juhojuhozápadným smerom cez Hornádsku kotlinu, podcelok Medvedie chrbty. Tu preteká cez obce Poľanovce, Korytné, Beharovce, Granč-Petrovce a Žehra. Sprava priberá Pongrácovský potok, zľava Žehricu. Následne priberá pri osade Dobrá Voľa svoj najvýznamnejší prítok, Margecianku zľava, stáča sa juhojuhovýchodným smerom a preteká mestom Spišské Vlachy. Na okraji mesta ústi v nadmorskej výške cca 377 m n. m. do Hornádu.

Iné projekty 

Potoky na Slovensku
Povodie Hornádu
Vodné toky v okrese Levoča
Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Klčovský potok

Klčovský potok je potok na Spiši, preteká územím okresov Levoča a Spišská Nová Ves. Je to ľavostranný prítok Hornádu a má dĺžku 18 km. Na hornom toku, severne od obce Klčov, bola vybudovaná malá vodná nádrž.

Prameň: v Levočských vrchoch, v podcelku Levočské planiny, v lokalite Homôlka juhovýchodne od obce Uloža v nadmorskej výške okolo 715 m n. m.

Smer toku: po obec Klčov na juh, potom sa oblúkom stáča na východ, v blízkosti Spišského Podhradia mení smer toku opäť na juh až po obec Bystrany, odtiaľ k ústiu na juhovýchod

Geomorfologické celky: 1.Levočské vrchy, podcelok Levočské planiny, časť Levočské úbočie, 2.Hornádska kotlina, podcelky Podhradská kotlina, Medvedie chrbty a Hornádske podolie

Prítoky: sprava Lúčny potok, Katúnsky potok, zľava Kapustnica a potok z oblasti Sivej Brady.

Ústie: do Hornádu na území mesta Spišské Vlachy v nadmorskej výške približne 379 m n. m.

Obce: Klčov, Nemešany, Baldovce, Bystrany a Spišské Vlachy

Potoky na Slovensku
Povodie Hornádu
Vodné toky v okrese Levoča
Vodné toky v okrese Spišská Nová Ves
Koloman Gögh

Koloman Gögh (* 7. január 1948, Kladno – † 11. november 1995, Gattendorf, Rakúsko) bol česko-slovenský futbalový reprezentant, majster Európy 1976, 3. na ME 1980. 

V rokoch 19631966 sa učil za zámočníka, v rokoch 19771979 študoval na chemickej priemyslovke v Bratislave, v rokoch 19771980 študoval na Vysokej škole telesnej výchovy v Bratislave, kde získal diplom futbalového trénera.

V Kolárove začal svoju hráčsku kariéru, FK Kolárovo pomenoval po ňom futbalový štadión Štadion Kolomana Gögha .

Hráčska kariéra 
Najlepšie roky strávil v Slovane. Tu získal dva tituly majstra Česko-Slovenska v rokoch 1974 a 1975, dvakrát získal so Slovanom česko-slovenský pohár. Za Slovan odohral 225 zápasov. Vrcholom jeho kariéry bol zisk titulu Majstra Európy v Belehrade v roku 1976, v semifinále aj vo finále hral plných 120 minút. Po štyroch rokoch bol na Majstrovstvách Európy bronzový. Za Česko-Slovensko hral 55-krát a dal jeden gól.

 Družstevník Kolárovo (19561963) 
 Spartak Komárno (19631967)
 Dukla Holešov (19671969)
 Vagónka Poprad (19691970)
 ŠK Slovan Bratislava (19701980)
 VÖEST Linz (19801982)
 DAC Dunajská Streda (19821984)

Trénerská kariéra 
Trénerskú kariéru začal Gögh v Dunajskej Strede. Bol asistentom trénera v Slovane a potom hráč a tréner v Gols v Rakúsku. Tragicky zahynul pri autonehode.

 DAC Dunajská Streda (19821984) – tréner a hráč
 FK Slovan Bratislava (19841986) – asistent trénera
 SV Gols (19861995) – tréner a hráč

Externé odkazy 
Reprezentačná štatistika
Gögh na Slovane Bratislava

Česko-slovenskí futbalisti
Slovenskí futbalisti
Slovenskí futbaloví tréneri
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 1976
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 1980
Majstri Európy vo futbale
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Obete dopravných nehôd
Osobnosti z Kladna
Jozef Nodžák

Jozef Nodžák (* 19. marec 1946, Slanica† 28. august 2017, Trstená) bol slovenský herec, moderátor a detský zabávač.

Zo života 
V 80. rokoch 20. storočia pôsobil ako redaktor hlavnej redakcie vzdelávacích programov v bratislavskom štúdiu Česko-slovenskej televízie. Spolupodieľal sa na úspešnej výchovno-vzdelávacej detskej relácii Detektív Karol.

V 90. rokoch sa stal známym pod pseudonymom Majster N. V detskej relácii Slovenskej televízie Crn-crn vystupoval ako detský zabávač. Hravou formou realizoval rôzne fyzikálne pokusy. Neskôr uvádzal svoju samostatnú reláciu.

Komunistická tajná služba ŠtB ho evidovala ako svojho agenta s krycími menami Orava a Rómeo. 

Jozef Nodžák zomrel vo veku 71 rokov po ťažkej chorobe.

Relácie 
 IQ
 Detektív Karol
 Crn Crn
 Objavy Majstra N

Diskografia 
 1998: Disco Show Majster N (MC-CD)
 2002: Prekvapenie - Melódia a Majster N - , CD
 2003: Hity Majstra N - (MC-CD)

Referencie

Iné projekty 

Slovenskí televízni herci
Slovenskí moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Slovenskí humoristi
Osobnosti zo Slanice
Jana Dukátová

Jana Dukátová (* 13. jún 1983, Bratislava) je slovenská kajakárka. Majsterka sveta vo vodnom slalome z roku 2006 a historicky prvá majsterka sveta v kategórii canoe ženy z roku 2010.

Víťazka seriálu svetového pohára 2009, 2010, 2011, 2013, trojnásobná majsterka Európy do 23 rokov, akademická majsterka sveta. Na olympijskych hrách v Londýne 2012 skončila na 6. mieste. Na OH v Rio de Janeiro skončila na 4. mieste. Od roku 2004 je pravidelnou členkou reprezentačného družstva vodných slalomárov SR. Zároveň je členkou olympijského "Top tímu" Slovenska a pôsobí vo vrcholovom strediskuNárodné športové centrum. Jana Dukátová je zverenkyňa trénera Roberta Orokockého, pod vedením ktorého trénuje od roku 2001. Jej rodiskom je Bratislava a domovským tréningovým centrom areál s divokou vodou v Čunove. Na majstrovstvách Európy 2010 v Čunove sa jej podarilo získať medailu v každej kategórii, ktorej sa zúčastnilazlato v K1, striebro v C1 a bronz v hliadkach 3 x K1. V rokoch 2014 a 2015 skončila v seriáli svetového pohára na druhom mieste a v rokoch 2016 a 2017 na 3. mieste. 

Jana Dukátová bola v roku 2006 ocenená Cenou Ondreja Nepelu udeľovanej Slovenským olympijským výborom športovcom mladším ako 23 rokov s výraznou športovou perspektívou.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jana Dukátová - oficiálne webové sídlo

Slovenskí kajakári
Slovenskí kanoisti
Slovenskí olympionici
Slovenskí vodní slalomári
Osobnosti z Bratislavy
D

D je štvrté písmeno latinskej abecedy alebo 7. písmeno slovenskej abecedy.

Rôzne významy D 
D môže  byť:
 v Informatike:
 programovací jazyk D
 v matematike:
 symbol operátoru derivácie (d)
 symbol parciálneho diferenciálu (∂)
 označenie priemeru, napr. kružnice (d) 
 v štvoruholníku je d strana medzi vrcholmi D a A 
 rímska číslica 500 (D)
 vo fyzike:
 značka jednotky dipólového momentu debye (D)
 značka jednotky optickej mohutnosti dioptrie (D)
 značka difúzneho koeficientu (D)
 v chémii:
 značka izotopu vodíka deutéria (D)
 v sústave SI:
 značka vedľajšej jednotky času dňa (d)
 značka predpony SI pre 1/10 deci (d)
 v astronómii:
 jeden zo spektrálnych typov hviezd (D)
 vo výžive:
 vitamín D (kalciferol)
 v doprave:
 označenie diaľnic na Slovensku a Česku (D1, D2 atď.)
 označenie služobného alebo batožinového železničného vozňa alebo oddielu (D)
 v účtovníctve:
 skratka pre dal, pravú stranu účtu
 v hudbe:
 druhá nota stupnice C dur (D)
 názov albumu skupiny Big Bang, pozri D (album, Big Bang)

Iné projekty 

Písmená latinskej abecedy
Cryolophosaurus

Cryolophosaurus bol veľký dravý dinosaurus dosahujúci dĺžku okolo 6 až 8 metrov. Známy je z nekompletnej kostry a ďalších ešte neopísaných pozostatkov. Žil pred 190 až 185 miliónmi rokov na území dnešnej Antarktídy. Jediný druh je Cryolophosaurus ellioti.

Opis 
Išlo o pomerne pevne stavaného dravca vybaveného dlhými zadnými končatinami, krátkymi, no silnými prednými končatinami s troma prstami opatrenými silnými pazúrmi a veľkou, vysokou lebkou s rozľahlými odľahčovacími otvormi. Kostený hrebeň, tiahnúci sa od očníc smerom k nozdrám, typický pre neskoršie karnosaury, nebol vyvinutý. Namiesto neho disponoval unikátnym kosteným hrebeňom, ktorý ho odlišoval od ostatných dravých dinosaurov už na prvý pohľad. Vyrastal z priestoru medzi očami a týčil sa smerom do hora. Kvôli podobnosti tohto hrebeňa s účesom typickým pre Elvisa Presleyho bol tento dinosaurus neformálne známy ako „Elvisaurus“.

Spôsob života 
Kryolofosaurus obýval pobrežné lesy Antarktídy spolu s veľkými prosauropódmi podobnými plateosaurovi, inými teropódmi a pterosaurami. Začiatkom jury prevládala síce teplejšia klíma než dnes a aj samotná Antarktída bola o niečo bližšie k rovníku, teploty však boli vysoké. Podľa nových štúdií dolná hranica teploty v pobrežných oblastiach zasahovala pod bod mrazu, pričom ešte väčšie zimy panovali vo vnútrozemí. Dinosaury tak boli schopné existovať aj v nízkych teplotách zahŕňajúcich dokonca aj prítomnosť snehu. 

Kryolofosaurus lovil pravdepodobne pestrú škálu živočíchov, možno zahŕňajúcu aj veľké prosauropódy (rod Glacialisaurus).

Kostený hrebeň bol pomerne krehký, nevhodný pre účel zbrane a používanie v súbojoch. Slúžil pravdepodobne na lákanie pozornosti samíc, pričom mohol byť pestro sfarbený.

Systematika 
Klasifikácia rodu Cryolophosaurus je obťažná. Vyznačoval sa totiž zmesou vyspelých a archaických znakov. Pôvodne bol radený do skupiny Ceratosauria, neskôr ho začala väčšina odborníkov považovať za jedného z najstarších zástupcov skupiny Tetanurae. Tento názor dnes zastáva väčšina odborníkov. Objavil sa však tiež názor, podľa ktorého predstavoval kryolofosaurus vývojovo primitívneho teropóda zo skupiny Coelophysoidea, blízkeho rodu Dilophosaurus.

V kultúre 
Kryolofosaurus sa objavuje v prvej epizóde amerického televízneho dokumentu Dinosaur Revolution z roku 2011.

Galéria 

Theropoda
Jurské dinosaury
Dinosaury z Antarktídy
Tfilin

Tfilin (hebr. תפלין), po grécky nesprávne fylaktéria, sú remienky, ktoré používajú židia pri rannej modlitbe. Každý žid používa dva druhy tfilin: tfilin šel roš, ktoré sa nasadzujú na hlavu, a tfilin šel jad, ktoré sa obväzujú okolo ruky. Oba druhy pozostávajú z čiernej škatuľky (bejt ha-tfilin), v ktorej sú uložené verše z Tóry (Exodus 13,1-10 a 11-16; Deuteronómium 6,4-9 a 11,13-21) a kožených remienkov, ktoré sú k nim pripevnené. 

Výraz fylaktéria považujú židia za urážlivý, pretože v preklade znamená „ochranné amulety“. Obe slová - tfilin aj fylaktéria - sa v slovenčine používajú ako pomnožné podstatné mená.

Použitie tfilin 
Každý žid mužského pohlavia starší ako 13 rokov je povinný nasadzovať si tfilin pri rannej modlitbe. Na šabat a vo sviatok sa tefilin nenasadzujú. Na Tiša be-av sa tfilin nasadzujú pri popoludňajšej modlitbe. Ženy nie sú povinné nasadzovať si tfilin. Niektoré rané tradície to síce umožňovali (pozri traktát Eruvin 96a v Babylonskom Talmude) a existovali legendy o ženách, ktoré si tfilin nasadzovali (napr. Rašiho dcéry, alebo Saulova dcéra a Dávidova manželka Michol), všeobecne sa však od tejto praxe odrádzalo. Neskoršie autority, predovšetkým aškenázske, dokonca nasadzovanie tfilin ženám výslovne zakázali. Moderné prúdy v judaizme uznávajú, že nasadzovanie tfilin ženami je prípustné a niektoré to dokonca výslovne podporujú.

Postup nasadzovania tfilin 
Najprv sa nasadzujú tfilin šel jad. Škatuľka má byť umiestnená na vnútornej strane ľavého ramena, nad lakťom, v úrovni srdca (nad piatym rebrom). Aj keď sa ruka uvoľní, tfilin musí ostať blízko srdca. Ľaváci (u aškenázskych Židov definovaní ako osoby, ktoré píšu ľavou rukou; u Sefardov zasa ako osoby, ktoré viac používajú ľavú ruku pri práci), si tfilin nasadzujú na pravé rameno. Ľudia, ktorí majú iba jednu ruku, si tfilin nasadzujú na ňu.

Tfilin sa pripevnia na holé rameno a remienok sa sedemkrát obtočí okolo predlaktia. Potom sa nasadzujú tfilin šel roš, bejt ha-tfilin sa umiestni doprostred čela medzi oči, nesmie byť pod úrovňou vlasov, uzol na remienkoch sa urobí vzadu a ich konce sa prehodia dopredu cez rameno.

Nakoniec sa remienky obtočia okolo zápästia do tvaru hebrejského písmena ש (v spojení s tvarmi ostatných uzlov vznikne slovo שדי - Šaddaj - jedno z Božích mien) a trikrát okolo prostredníka. 

Nasadzovanie tfilin sprevádza nasledujúce požehnanie: ''„Požehnaný si Hospodine, Bože náš, kráľ sveta, za to, že si nás posvätil svojimi príkazmi a nariadil si nám nasadzovať si tfilin.“

Iné projekty

Externé odkazy 
 Tfilin na stránkach Jewish Virtual Library (angl.)
 Ako si správne nasadzovať tfilin (angl.)

Judaizmus
Marek Mintál

Marek Mintál (* 2. september 1977, Bytčica) je bývalý slovenský futbalista. V súčasnosti pôsobí ako asistent hlavného trénera nemeckého klubu 1. FC Norimberg.

Mintál hrával v strede pola, ako podporný útočník, alebo ako útočník. Počas svojej kariéry dosiahol viacero úspechov, je obľúbený u fanúšikov, avšak dlhú dobu bol zranený.

Klubová kariéra 
Svoju kariéru začal v klube MŠK Žilina, v drese ktorej v lige debutoval v roku 1996, keď mal 19 rokov. Nasledujúcu sezónu bol siedmy najlepší strelec ligy a s klubom dosiahol štvrté miesto. V sezóne 2001/02 sa stal s 21 gólmi najlepší strelec a zároveň so Žilinou získal majstrovský titul. Nasledujú sezónu bol s dvadsiatimi gólmi spolu s Martinom Fabušom opäť najlepším strelcom a Žilina svoj úspech tiež zopakovala. V Žiline na drese nosieval číslo 9.

V lete 2003 prestúpil za 100 000 eur do nemeckého klubu 1. FC Norimberg, ktorý v tom čase hrával druhú najvyššiu súťaž. Podpísal dvojročnú zmluvu a v drese Norimbergu debutoval 5. júla v prípravnom zápase proti ASV Neumarkt.

Hneď vo svojej prvej sezóne dosiahol s Norimbergom postup do Bundesligy. 28. augusta 2004 strelil v ligovom zápase proti Hamburgu hetrik, pričom sa stal prvým Slovákom v Bundeslige, ktorému sa to podarilo. Počas svojej prvej sezóny v Bundeslige sa stal najlepším strelcom celej súťaže.

Po štyroch sezónach však klub zostúpil do druhej ligy. V druhej lige sa počas sezóny 2008/09 Mintálovi vrátila forma, stal sa najlepším strelcom a v hlasovaní  fanúšikov sa stal najlepším hráčom druhej bundesligy. Norimberg v tejto sezóne dosiahol tretie miesto a po baráži postúpil do najvyššej Bundesligy. 

21. júla 2012 nastúpil na svoj posledný  zápas proti Dortmundu. Rozlúčiť sa prišlo 30 000 fanúšikov. Marek v tomto zápase strelil v 44. minúte gól. Norimberg nakoniec vyhral 4 : 2.

Reprezentácia 
Na svoj prvý reprezentačný zápas nastúpil 6. februára 2002. V máji 2009 oznámil koniec reprezentačnej kariéry.

Trénerská kariéra

1. FC Norimberg "A"
23. apríla 2014 odvolalo vedenie 1. FC Norimberg holandského trénera Gertjana Verbeeka. Tri kolá pred koncom najvyššej nemeckej futbalovej súťaže, vymenovalo za hlavného trénera Rogera Prinzena a za jeho asistenta Mareka Mintála. Tréneri sa mali pokúsiť udržať pre Norimberg prvoligovú príslušnosť.

Ligové štatistiky 
 Prvý ligový gól: MŠK ŽilinaSpartak Trnava 2:3, 4. 4. 1997
 Prvý ligový hetrik: 1. FC KošiceMŠK Žilina 0:4, 20. 10. 2001
 Prvý gól v Bundeslige: HSV Hamburg1. FC Norimberg 4:3, 28. 8. 2004 
 Hetriky v Bundeslige: 
HSV Hamburg1. FC Norimberg 4:3, 28. 8. 2004
1. FC NorimbergVfL Wolfsburg 4:0, 6. 11. 2004
 Stý ligový gól: 1. FC NorimbergMainz 1:2, 21. 5. 2005
 Najviac gólov v jednej sezóne: 24, 1. FC Norimberg, 2004/2005

Úspechy 
Klubové
 Majster Slovenska: 2002, 2003
 Slovenský superpohár: 2003
 Nemecký pohár: 2007

Individuálne 
Futbalista roka 2004,
Futbalista roka 2005
 Najlepší strelec Corgoň ligy: 2001/02, 2002/03
 Najlepší strelec Bundesligy: 2004/05
 Najlepší strelec 2. Bundesligy: 2003/04, 2008/09

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Profil hráča na NTF 

Slovenskí futbalisti
Hráči AFC Nové Mesto nad Váhom
Hráči MŠK Žilina
Hráči 1. FC Nürnberg
Ulteo

Ulteo je linuxová distribúcia, ktorú tvorí Gaël Duval, tvorca distribúcie Mandrake, dnes nazývanej Mandriva Linux. Ulteo je podľa Duvala „užívateľsky prístupný open source operačný systém, ktorý by mal zmeniť spôsob, akým ľudia používajú počítače“. Súčasná vývojová verzia Ulteo je postavená na distribúciách Kubuntu/Debian. Prvá alfa verzia (Ulteo Sirius Alpha1) vyšla 6. decembra 2006.

Externé odkazy 

 ulteo.com - oficiálne stránky projektu

Distribúcie Linuxu
Slobodný softvér
Barón

Barón je stredný šľachtický titul, ktorý sa udeľoval na území takmer celej Európy. V hierarchii sa umiestňuje pod rytierom a nad vikomtom.

Šľachtické tituly
Šindeľ

Šindeľ je strešná krytina. V minulosti bol často používaný drevený (pôvodný) variant, ktorý sa skladal z vyrezávaných, do seba zapadajúcich latiek. Jednotlivá takáto latka sa tiež nazýva šindeľ. V súčasnosti sa používajú šindle z rôznych materiálov a s rozdielnou montážou. Rozšírený je najmä šindeľ jednoduchých tvarov z asfaltových pásov s povrchovým posypom, ktorý sa pribíja na strechu do plného debnenia.

Výhodou šindľa je menšia hmotnosť a tým nižšie zaťaženie na konštrukciu krovu.

Druhy 
Rozlišujeme dva druhy dreveného šindľa podľa spôsobu výroby:

 štiepaný šindeľ, ktorý sa vyrába ručne. Drevo sa naseká na trojhranné latky, len o málo väčšie ako budúci šindeľ a dopracuje sa oberučným nožom do želanej formy. Takýto šindeľ má vyššie výrobné náklady, ale aj vyššiu trvácnosť.
 rezaný šindeľ, ktorý je robený strojovo. Je lacnejší, no má o niečo menšiu životnosť, pretože pri rezaní sa narúša štruktúra dreva (vlas).
 Šindle sa vyrábajú najmä z dreva pomalyrastúcich ihličnatých stromov (smrekovec, jedľa, smrek), ale aj z tvrdého listnatého dreva (jasan, dub), ktoré má vyššiu životnosť, ale je o niečo ťažšie. Borovica nie je z tohoto pohľadu vhodná pre vysoký obsah živice a hrčkovitosť.

Charakteristika 
Šindeľ bol hlavne v minulosti často používanou strešnou krytinou. Jednotlivé kusy do seba zapadajú na spôsob perodrážky. Neveľké rozmery umožňujú veľkú variabilitu a široké použitie aj na zložitých tvaroch striech ľudovej architektúry. Hrebeň strechy sa riešil tak, že na náveternej strane domu sa najvrchnejší rad šindľov vysunul o niečo vyššie.

V súčasnosti sa používajú aj šindle z plastu, ktoré sú lacnejšie, avšak nie také kvalitné ako drevené. Šindle z plastu však nevyžadujú pravidelnú údržbu a čas potrebný na montáž je výrazne kratší. Výhodou je aj menšia hmotnosť. V minulosti bol často čierny, dodnes sa na dosiahnutie nenasiakavosti používajú asfaltové prípravky. Tradičnú hnedú je možno vidieť len zriedka.

Externé odkazy 
 drevený šindeľ na www.lidova-architektura.cz 

Strešná konštrukcia
Ľudová architektúra
Drevená architektúra
Stavebné výrobky
Výrobky z dreva
Slnečné hodiny

Slnečné hodiny sú prastarým prostriedkom na meranie času za pomoci rotácie Zeme a tým spôsobeného zdanlivého pohybu Slnka po oblohe. Pohybujúce sa Slnko vrhá rovnako pohyblivý tieň, ktorý potom za pomoci tienidla a stupnice ukazuje čas.

História 

Najstaršie pramene hovoria o používaní hodín v Číne a Egypte v období okolo roku 1500 pred Kr. V Grécku zostrojil prvé slnečné hodiny Alexander Lakedaimonský asi v prvej polovici 5. storočia pred Kr.  Antické hodiny boli zložené z pologuľovej misy so zvislým polomerom, ktorý slúžil ako os. Koniec tyče zapadal do stredu gule a vodorovného kruhu, ktorý bol okrajom pologule. Polkruh v mise bol delený na 12 rovnakých dielov a tyč vrhala v priebehu dňa na polkruh svoj tieň. Do Ríma priniesol slnečné hodiny konzul Manlius Valerius Massala zo Sicílie v roku 263 pred Kr.

Prvé slnečné hodiny s gnómonom kolmým na zemský povrch boli nepresné. Ich podstatné zlepšenie nastalo, keď sa gnómon umiestnil tak, že koniec tyče smeroval do polohy svetového pólu a bol tak rovnobežný so zemskou osou. Pri takejto úprave sa nemerala dĺžka vrhnutého tieňa, ale smer. Okrem pevných slnečných hodín sa od stredoveku používali aj prenosné slnečné hodiny. Z niektorých slnečných hodín sa dali zistiť rôzne kalendárne údaje, sviatky, hodiny východu a západu Slnka a pod.

O zdokonalenie stredovekej gnomoniky sa zaslúžili Arabi, v 13. storočí to bol najmä Abú Hasan Alí. V Európe sa slnečné hodiny objavili najskôr v nemeckých krajinách, približne okolo roku 1450. Medzi známych výrobcov slnečných hodín patrili Hans Dorn, Ján Pretorius, Erazmus Habermel a ďalší.

Referencie

Pozri aj 
 Gnómon
 Hodiny

Iné projekty

Externé odkazy 
 Databáza slnečných hodín v Česku a na Slovensku 

Hodiny
Neslušanka

Neslušanka je potok na dolných Kysuciach, preteká západnou časťou okresu Kysucké Nové Mesto. Je to pravostranný prítok Kysuce, má dĺžku 13,1 km a je tokom IV. rádu. Na dolnom toku bol vybudovaný Neslušanský rybník.

Prameň
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, pod hlavným hrebeňom pohoria na západnom svahu vrchu Vrchrieka (861 m n. m.) v nadmorskej výške približne 730 m n. m.

Smer toku
Potok smeruje najprv na juhovýchod, obcou Nesluša preteká severojužným smerom, potom sa opäť stáča na juhovýchod, pri obci Rudina už tečie na juh.

Geomorfologické celky 
Javorníky, geomorfologické podcelky:
Vysoké Javorníky
Nízke Javorníky

Prítoky
Pravostranné: prítok spod Žiaru (869,2 m n. m.), Rudinský potok
Ľavostranné: prítok spod Kýčerky (724,6 m n. m.), Súľkov potok

Ústie
Do Kysuce ústi východne od obce Rudinka v nadmorskej výške cca 335 m n. m.

Obce
Nesluša
Rudina

Potoky na Slovensku
Povodie Kysuce
Vodné toky v Javorníkoch
Vodné toky v okrese Kysucké Nové Mesto
Rudinský potok

Rudinský potok je potok na dolných Kysuciach, tečie v západnej časti okresu Kysucké Nové Mesto. Je to najvýznamnejší, pravostranný prítok Neslušanky, má dĺžku 11,6 km a je tokom V. rádu.

Prameň
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na južných svahoch Jakubovského vrchu v nadmorskej výške cca 710 m n. m.

Opis toku
Od prameňa tečie sprvu na juh, približne od osady Dobošovci následne viac na juhojuhovýchod. Na hornom toku preteká iba riedko zaľudneným kopaničiarskym územím a priberá niekoľko krátkych prítokov. Na strednom toku vstupuje do intravilánu obce Rudinská, pod obcou priberá svoj najdlhší prítok, pravostranný spod Starej lúky. Na dolnom toku sa stáča na juhovýchod, preteká intravilánom obce Rudina a ústi do Neslušanky.

Geomorfologické celky 
Javorníky, geomorfologické podcelky: 
Vysoké Javorníky
Nízke Javorníky

Prítoky 
Pravostranné: prítok zo severného svahu Kazíckej Kýčery (910,4 m n. m.), Štefánkov potok, krátky potok tečúci v blízkosti osady Greňovci, prítok prameniaci na východnom svahu Ráztoky (866 m n. m.), dva prítoky prameniace na juhovýchodných svahoch Ráztoky, Čierniková, krátky prítok tečúci severne od osady Tabarovci, prítok spod Starej lúky (716,4 m n. m.), prítok prameniaci východne od vrchu Janušovo (562 m n. m.)
Ľavostranné: prítok prameniaci južne od osady Tabačkovci, dva prítoky od osady Urbanovci (jeden vzniká severne, druhý južne od osady), prítok ústiaci pri osade Mihalovci, dva prítoky z južných svahov Žiaru (869,2 m n. m.), prítok prameniaci východne od osady Kopanica

Ústie
Do Neslušanky sa vlieva na okraji obce Rudina (VJV od jej stredu) v nadmorskej výške približne 342 m n. m.

Obce
Rudinská
Rudina

Potoky na Slovensku
Povodie Kysuce
Vodné toky v Javorníkoch
Vodné toky v okrese Kysucké Nové Mesto