joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Veľký grúň

Veľký grúň (; ) je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad obcou Mútne, približne  severozápadne od Námestova a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Ošust. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Zasahuje na územie okresu Námestovo a Powiatu żywieckeho a katastrálne územie obce Mútne a Ujsoły. Najbližšími sídlami sú východne situované Mútne, juhovýchodne ležiaca Novoť a západným smerom poľské osady Zlatna, Glinka a Ujsoły. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.

Opis 
Veľký grúň je súčasťou hlavného hrebeňa medzi sedlom Hlinka () a Mútňanským sedlom. Severným smerom susedí Wilczy Groń () a Polom (), východným Okrúhle (), južným je plytkým sedlom oddelená Hrubá bučina () a Grúniky () a západným Okragla (). Hrebeňom vedie rozvodie Čierneho (na východe) a Baltského mora (na západe); západné svahy odvodňujú prítoky Bystrej do rieky Sola, voda z východnej časti masívu smeruje Zlatným potokom do Mútňanky v povodí Bielej Oravy. Vrcholom vedie značený hrebeňový chodník.

Výhľady 
Vrcholovú časť pokrýva na slovenskej časti súvislý, na západnej poľskej časti nesúvislý lesný porast, umožňujúci obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nízkou vegetáciou je tak možné vidieť okolité vrchy Oravských, Kysuckých, Sliezskych, Žywieckych a Moravsko-sliezskych Beskýd, časť Malej Fatry a Tatier.

Prístup 
 po  modrej značke hlavným hrebeňom:
 od juhu zo sedla Hlinka cez Grúniky
 od severu z rázc. Tri kopce cez Mútňanské sedlo
 po  zelenej značke z Mútneho cez Mútňanské sedlo
 po  žltej značke z osady Glinka (PL) cez Grúniky

Referencie

Pozri aj 
 Ošust
 Zoznam vrcholov v Oravských Beskydách

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Tisícovky na Slovensku
Tisícovky v Poľsku
Vrchy v Oravských Beskydách
Vrchy v okrese Námestovo
Mútne
Vrchy v Żywieckych Beskydách
Cena Emila Belluša

Cenu Emila Belluša od roku 1990 udeľuje Spolok architektov Slovenska a Rada Fondu výtvarných umení za celoživotné dielo v oblasti architektúry. Cena je vytvorená ako vďaka za prínos a význam osobnosti akademika Emila Belluša, popredného slovenského architekta, akademika, pedagóga, vedca a zakladateľa Fakulty architektúry na Slovenskej vysokej škole technickej, s trvalou pripomienkou ďalším generáciám slovenských architektov. Udeľuje sa slovenským architektom za významné celoživotné dielo.

Cena sa udeľuje každoročne a tej istej osobe môže byť udelená iba raz. Predmetom ocenenia sú architektonická tvorba, alebo pedagogická, vedecká a výskumná činnosť.

Laureát Ceny obdrží medailu a oprávnenie užívať titul „Laureát ceny Emila Belluša" spolu s finančnou odmenou vo výške 2 000 Eur z prostriedkov fondu výtvarných umení.

Cena Emila Belluša za celoživotné dielo 
 1990 – Eugen Kramár
 1991 – Vladimír Karfík
 1992 – Ferdinand Milučký, Michal Maximilián Scheer
 1993 – Karol Chudomelka
 1995 – Ivan Matušík
 1996 – Ladislav Foltyn
 1997 – Jozef Chrobák
 1998 – Štefan Svetko
 1999 – Štefan Lukačovič
 2000 – Dušan Kuzma
 2001 – Tibor Alexy
 2002 – Viera Mecková
 2004 – Štefan Šlachta
 2005 – Marián Marcinka
 2006 – Vojtech Vilhan
 2007 – Antonín Stuchl
 2008 – Jaroslv Vítek
 2009 – Jozef Struhař
 2010 – Ladislav Kušnír
 2011 – Rastislav Janák
 2012 – Virgil Droppa
 2013 – Igor Petro
 2014 – Ján Miloslav Bahna
 2015 – Vladimír Dedeček
 2016 – Ferdinand Konček, Iľja Skoček, Ľubomír Titl
 2017 – Alexander Bél
 2018 – Peter Brtko
 2019 – Klára Kubičková (teoretička architektúry)
 2020 – Ivan Gürtler
 2021 – Stanislav Toman

Referencie 
 
 

Architektúra na Slovensku
Ceny za architektúru
Belluš
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2022

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2022 boli 23. MS v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov. Hrali sa od 23. apríla do 1. mája 2022 v nemeckých mestách Landshut a Kaufbeuren.

Základné skupiny 
Kvôli vylúčeniu Ruska a Bieloruska mali skupiny len po štyroch účastníkoch a všetci postúpili do play-off.

Skupina A 

|}

Zápasy

Skupina B 

|}

Zápasy

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Nižšie divízie

I. A divízia 
Turnaj sa hral v Piešťanoch na Slovensku od 11. do 17. apríla 2022.

|}

Zápasy Slovenska

I. B divízia 
Turnaj sa hral v Asiagu v Taliansku od 25. apríla do 1. mája 2022.

|}

II. A divízia 
Turnaj sa hral v Tallinne v Estónsku od 3. do 9. apríla 2022.

|}

II. B divízia 
Turnaj sa hral v Sofii v Bulharsku od 21. do 24. marca 2022.

|}

III. A divízia 
Turnaj sa hral v Istanbule v Turecku od 11. do 17. apríla 2022.

|}

III. B divízia 
Turnaj sa hral v Sarajeve v Bosne a Hercegovine od 17. do 22. apríla 2022.

|}

Referencie 

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov
Ľadový hokej v 2022
Ľadový hokej v Nemecku
Športové podujatia v Nemecku
Gažo

Gažo je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v mestách Trnava, Bratislava a Žilina. V Česku je najčastejšie v Novom Jičíne, Moste a Chomutove.

Známi nositelia 
 Štefan Gažo (17111755), slovenský jezuitský filozof a teológ

Priezviská na Slovensku
Priezviská v Česku
České priezviská
Slovenské priezviská
Ján Podoba

Ján Podoba môže byť: 

 slovenský poľnohospodár a politik (1875-?), pozri Ján Podoba (poľnohospodár), starý otec Jána (lekára)
 slovenský lekár, endokrinológ, pozri Ján Podoba (lekár), vnuk Jána (poľnohospodára)
Viktor Dušek

JUDr. Viktor Dušek (9. január 1876, Trnava – 1. január 1965, Piešťany) bol slovenský právnik, notár, verejný činiteľ a kultúrny pracovník v prvej polovici 20. storočia.

Jeho otec, Karol Dušek, bol vo svojej dobe vychýreným krajčírom cirkevných rúch. Viktor Dušek absolvoval stredoškolské štúdiá v rodnej Trnave, v arcibiskupskom konkvikte. Následne študoval právo na univerzitách v Bratislave, Kluži a v Budapešti. Po promóciách sa stal verejnonotárskym kandidátom a tajomníkom v Bratislave. V roku 1910 bol vymenovaný za verejného notára do Pezinku. 

Po vzniku Československa v roku 1918 sa ihneď prihlásil k službám nového štátu. Stal sa župným radcom v Bratislave. V hektickom povojnovom období v roku 1920 bol ustanovený za mešťanostu (primátora) Bratislavy. Išlo o prvého Slováka v tejto pozícii. Počas jeho približne dvojročného pôsobenia na tejto pozícii sa pomery v pomaďarčenej radnici začali konsolidovať a mesto sa začalo prispôsobovať novej situácii. V roku 1921 bol vymenovaný za verejného notára v Bratislave, preto sa vzdal funkcie mešťanostu.

Ako hlboko presvedčený katolík a Slovák zostal naďalej verejne činným. Stal sa členom Slovenskej ľudovej strany (HSĽS). Po vstupe ľudovej strany do vlády a zavedení krajinského zriadenia bol jedným z kandidátov na post krajinského prezidenta Slovenskej krajiny. V prvých krajinských voľbách v roku 1928 bol zvolený za poslanca za HSĽS a strana ho nominovala aj do krajinského výboru. V komunálnych voľbách v roku 1931 bol zvolený za poslanca zastupiteľstva Bratislavy, kde sa stal členom finančnej komisie. Okrem toho pôsobil aj vo vedúcich pozíciách stavovskej organizácie verejných notárov. Verejne činným bol aj v období Slovenského štátu. V tom čase pôsobil na pozícii predsedu Verejnonotárskej komory. Veľmi aktívnym bol aj v Spolku sv. Vojtecha.

V roku 1945 bol za svoje exponovanie sa v rokoch 1938 – 1945 pozbavený svojho notárskeho úradu. V roku 1948, v rámci akcie B, bol spolu so svojou manželkou vysťahovaný z Bratislavy. Zomrel v roku 1965 v Piešťanoch, kde je aj pochovaný.

Referencie 

Osobnosti z Trnavy
Slovenskí notári
Slovenskí právnici
Slovenskí úradníci
Politici HSĽS
Primátori Bratislavy
Parvulín

Parvulín je najmenší známy proteín s prolylizomerázovou aktivitou. Katalyzuje cis-trans izomerizáciu prolínu v peptidových väzbách. Táto bielkovina má 92 aminokyselín a bola objavená v E. coli v roku 1994. Parvulín nemá žiadnu homológiu s väčšími prolylizomerázami, ako sú cyklofilín a FKBP, ale má spoločné štruktúrne znaky so subdoménami iných proteínov, ktoré sa účastnia prípravy sekretovaných bielkovín pre export z buniek.

Parvulín má porovnateľnú aktivitu s väčšími prolylizomerázami, keď je jeho substrátom krátky peptid, ktorý obsahuje prolín, ale má nižšiu aktivitu s biologickými substrátmi, pravdepodobne pretože väčšie molekuly majú lepšiu schopnosť viazať svoje substráty. Samotný parvulín obsahuje prolín a jeho skladanie sa dá urýchliť prítomnosťou cyklofilínu. Skladanie parvulínu môže byť i autokatalytické.

Eukaryotický homológ parvulínu, známy ako Pin1, je nutný na umožnenie prechodu z G2 fázy do M fázy v bunkovom cykle. Neprítomnosť aktivity Pin1 u ľudí bola spojená so skladaním a spracovaním prekurzorového proteínu amyloidu, ktorého produkt rozkladu je cytotoxický peptid amyloid beta, ktorý súvisí s Alzheimerovou chorobou.

Okrem Pin1 majú vyššie eukaryoty ešte dodatočný gén pre parvulín, ktorého základná sekvencia je veľmi konzervovaná u všetkých testovaných mnohobunkových organizmov, ale chýba u kvasiniek. U ľudí je locus tohto génu na chromozóme Xq13 a kóduje dva proteíny, Par14 a Par17. Par17, ktorý sa exprimuje len u hominidov a u ľudí, je predĺžená N-koncová verzia Par14 a vzniká alternatívnou transkripčnou iniciáciou.

Referencie

Zdroj 

Izomerázy
Javorinky (vrch v Skorušinských vrchoch)

Javorinky () je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad obcou Brezovica, približne  (juho)východne od Tvrdošína.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Zábiedovo a Brezovica. Najbližšími sídlami sú severne ležiaca Brezovica, západne situované Zábiedovo a juhozápadne ležiaca Habovka.

Opis 
Vrch Javorinky sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha severozápadne z masívu Skorušiny (). Severným smerom vedie vetva na Ostrý vrch (), západným pokračuje bočný hrebeň na Košiare (), južne susedí Mikulovka () a Javorková () a východne leží Skorušina, Brezový vrch () a Vajdovka (). Oblasť patrí do povodia rieky Orava a jej čiastkového povodia Oravice, kde vodu zo severných svahov odvádza potok Brezovica a Trsteník a z južných potok Zábiedovčík. Vrcholom vedie značený chodník z Trstenej na Skorušinu.

Výhľady 
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje ucelenejší výhľad. Z miest s riedkou vegetáciou a horských lúk na hrebeni je možné vidieť okolité vrchy Skorušinských vrchov a Západných Tatier, no tiež Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú Fatru a Chočské vrchy.

Prístup 
 po  zelenej značke z Trstenej cez vrchol s pokračovaním na Skorušinu
 po  žltej značke z Brezovice
 po  červenej značke hlavným hrebeňom cez Skorušinu:
 od západu z Oravského Bieleho Potoka cez rázc. Nad Studienkami a Mikulovku
 od východu z Oravíc cez Blatnú

Referencie

Pozri aj 
 Skorušina (podcelok)
 Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Skorušinských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Tvrdošín
Brezovica (okres Tvrdošín)
Zábiedovo
Blatná (vrch v Skorušinských vrchoch)

Blatná () je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad osadou Oravice, približne  východne od Tvrdošína.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Vitanová a mesta Tvrdošín (Oravice). Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí ležiace Oravice, miestna časť Tvrdošína, severným smerom sa nachádza Vitanová, Čimhová, Liesek a Brezovica a západným smerom Zábiedovo a Habovka.

Opis 
Vrch Blatná sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha východným smerom zo Skorušiny (). Východným smerom sa nachádza Krúpová () a Oravická Magura (), severným Vajdovka () a Brezový vrch (), západným Skorušina, Javorinky () a Mikulovka () a južným mohutná Osobitá (). Oblasť patrí do povodia rieky Orava a jej čiastkového povodia Oravice; južnú časť odvodňuje potok Bystrá, severnú Čierny potok. Vrcholom vedie značený chodník z Oravíc na Skorušinu.

Výhľady 
Vrcholovú časť Blatnej pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z miest s riedkou vegetáciou je možné vidieť okolité vrchy Skorušinských vrchov a Západných Tatier, no tiež časť Oravských Beskýd.

Prístup 
 po  červenej značke:
 od západu z rázc. Nad Studienkami hlavným hrebeňom cez Skorušinu
 od východu z blízkych Oravíc
 po  zelenej značke z Trstenej cez Skorušinu
 po  žltej značke z Brezovice cez Skorušinu

Referencie

Pozri aj 
 Skorušina (podcelok)
 Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Skorušinských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Tvrdošín
Tvrdošín
Vitanová
Koenzým B

Koenzým B (HS–CoB alebo CoB) je koenzým, ktorý sa účastní redoxných reakcií u metanogénov. Jeho celý názov je 7-merkaptoheptanoylthreonínfosfát. Táto zlúčenina obsahuje tiolovú skupinu, ktorá je hlavným reakčným miestom.

Koenzým B reaguje s 2-metyltioetánsulfonátom (metylkoenzýmom M, ktorý sa zapisuje ako CH3-S-CoM), čím sa uvoľňuje metán v metanogenéze:.

  + HS–CoB  →    +  CoB–S–S–CoM

Túto reakciu katalyzuje enzým metylkoenzým M reduktáza, ktorá obsahuje kofaktor F430 ako prostetickú skupinu.

Podobná reakcia, ktorá využíva HS-CoB i HS-CoM, je redukcia fumarátu na sukcinát, ktorú katalyzuje fumarátreduktáza:

 HS–CoM + HS–CoB +  − →  −  +  CoB–S–S–CoM

Význam v metanogenéze 
Koenzým B je dôležitou súčasťou posledného kroku biogenézy metánu. Pôsobí ako donor dvoch elektrónov pri redukcii koenzýmu M (metylkoenzýmu) na dve molekuly, a to metán a heterodisulfid. Dva rôzne experimenty boli uskutočnené, jeden s koenzýmom B a druhý bez koenzýmu B, čo naznačilo, že použitie koenzýmu B pred tvorbou metánu má za následok účinnejšiu a konzistentnejšom štiepení väzby.

Referencie

Zdroj 

Kofaktory
Tioly
Amidy
Koenzým M

Koenzým M (HS-CoM alebo CoM) je koenzým, ktorý sa účastní prenosu metylovej skupiny v metabolizme archeálnych metanogénov a v metabolizme iných substrátov u baktérií. Koenzým M je anión, ktorého vzorec je - a nazýva sa i 2-merkaptoetánsulfonát. Jeho katión nie je dôležitý, ale najdostupnejšia je jeho sodná soľ. Koenzým M obsahuje tiolovú skupinu, ktorá je hlavným reakčným miestom, a sulfonátovú skupinu, ktorá umožňuje jeho rozpustnosť vo vodných roztokoch.

Biochemický význam 
Koenzým M je C1 donor v metanogenéze. Premieňa sa na tioéter, metylkoenzým M (-), v predposlednom kroku tvorby metánu. Metylkoenzým M potom reaguje s koenzýmom B, čím vzniká heterodisulfid a metán:

  + HS–CoB →  + CoB–S–S–CoM

Táto reakcia je katalyzovaná enzýmom metylkoenzým M reduktázou, ktorá využíva kofaktor F430 ako prostetickú skupinu.

Referencie

Zdroj 

Tioly
Kofaktory
Sulfonáty
Ortuťovo-mangánová hviezda

Ortuťovo-mangánová hviezda je typ chemicky pekuliárnej hviezdy s výraznou spektrálnou čiarou pri 398,4 nm v dôsledku absorpcie z ionizovanej ortuti. Tieto hviezdy sú spektrálneho typu B8, B9 alebo A0, čo zodpovedá povrchovým teplotám medzi približne 10 000 a 15 000 K, s dvoma charakteristickými vlastnosťami:

 Atmosférický nadbytok prvkov ako fosfor, mangán, gálium, stroncium, ytrium, zirkónium, platina a ortuť.
 Nedostatok silného dipólového magnetického poľa.

Ich rotácia je relatívne pomalá a v dôsledku toho je ich atmosféra relatívne pokojná. Predpokladá sa, ale nebolo to dokázané, že niektoré typy atómov klesajú do vnútra hviezdy pod vplyvom gravitačnej sily, zatiaľ čo iné sú vyzdvihnuté smerom von z hviezdy tlakom žiarenia, čím sa vytvára heterogénna atmosféra.

Zoznam 
Nasledujúca tabuľka obsahuje najjasnejšie ortuťovo-mangánové hviezdy.

Referencie

Zdroj 
 

Hviezdy
Milan Polák (teatrológ)

Milan Polák (* 16. január 1932, Lenartovce – † 15. marec 2022) bol slovenský teatrológ, novinár, spisovateľ, scenárista, dramatik a pedagóg.

Podľa Literárneho informačného centra sa zaoberal „predovšetkým divadelnou kritikou a novšou divadelnou históriou i jej výraznými osobnosťami“.

Životopis 
Po maturite na gymnáziu v Topoľčanoch (v roku 1951) študoval na vojenskej akadémii Litoměřiciach, v rokoch 1962 až 1967 dramaturgiu na Vysokej škole múzických umení v Bratislave a neskôr v rokoch 1969 až 1972 teóriu a dejiny filmu, divadla, rozhlasu a televízie na Masarykovej univerzite v Brne.

O divadle písal od roku 1960. V období rokov 1961 až 1970 pracoval ako redaktor týždenníka Život a denníka Pravda. Neskôr v rokoch 1970 až 1974 pracoval v mesačníku Film a divadlo. Následne bol do roku 1988 pracovníkom Slovkoncertu. Odborným pracovníkom Ústavu umeleckej kritiky a divadelnej dokumentácie bol v rokoch 1988 až 1990. Potom bol bol v období 1990 až 1993 zástupcom šéfredaktora denníka Slovenská republika. Od roku 1995 do roku 1996 bol riaditeľom dramaturgie a programu Slovenskej televízie, následne do roku 1999 odborným pracovníkom Národného divadelného centra v Bratislave. Od roku 1998 bol pedagógom Fakulty masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave.

Dielo 
Bol autorom scenárov televíznych dokumentárnych filmov aj dramatizácií literárnych diel pre rozhlas. Písal pod pseudonymom Marián Petrík.

Medzi jeho knižné diela patrili:
 Divadlo – jeho cesta dejinami
 Mária Kráľovičová – portrét herečky
 Krátke dejiny divadla
 Frontové divadlá slovenskej armády 1943
 Bol raz jeden kabaret – Tatra revue
 Z dejín ochotníckeho divadla na Liptove

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke Literárneho informačného centra

Slovenskí divadelní vedci
Slovenskí dramatici
Slovenskí novinári
Slovenskí autori náučnej literatúry
Slovenskí rozhlasoví scenáristi
Slovenskí scenáristi dokumentárnych filmov
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Pracovníci Slovenskej televízie
Vyučujúci na Fakulte masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave‎
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Lenartoviec
Huriska

Huriska () je v islame a v ľudovej viere moslimov „panna s čiernymi očami, ktorú za odmenu dostanú v raji za manželku mučeníci a bohabojní muži ako súčasť blaženého života“.

V islamskom opise neba „obraz rajských záhrad, plných krásnych plodov, zvlažovaných riekami, v ktorých budú veriaci večne prebývať s nepoškvrnenými ženami, opakuje sa v Koráne až do zunovania.“ V Koráne sa vyskytuje opis hurisiek vyskytuje v  44:54, 52:20, 55:72, 56:22.

Zmyselné vykreslenie hurisiek bolo často využívané na kritiku islamu.

Zdroje

Ďalšia literatúra 
 
 

Islam
Osly

Osly (staršie aj Oslí vrch; ) je vrch v Skorušinských vrchoch. Leží nad obcou Habovka, približne  juhovýchodne od Tvrdošína.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skorušina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Zábiedovo a Habovka. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiaca obec Habovka, severne sa nachádza Zábiedovo a západným smerom Oravský Biely Potok.

Opis 
Vrch Osly sa nachádza v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Skorušinou () a sedlom Biedna. Severne susedí vrch Košiare (), východne Javorinky () a Javorková (), južne Chotár () a Mních () a západne Biedna (). Vrch patrí do povodia rieky Orava; južnú časť hrebeňa odvodňuje Blatná do Studeného potoka, vodu zo severných častí odvádza Zábiedovčík do Oravice. Vrcholovou časťou vedie značený chodník.

Výhľady 
Vrcholovú časť pokrýva lesný porast, na ktorý západným smerom nadväzuje horská lúka. Z odlesnených miest a lokalít s riedkou vegetáciou je vidieť okolité Skorušinské vrchy, no tiež časť Chočských vrchov a Západných Tatier, pri vhodných podmienkach aj Malú Fatru, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy.

Prístup 
 po  červenej značke hlavným hrebeňom:
 od západu z Oravského Bieleho Potoka cez rázc. Nad Studienkami
 od východu z Oravíc cez Skorušinu
 po  modrej značke cez rázc. Nad Studienkami:
 od severu z obce Zábiedovo
 od juhu zo Zuberca cez Habovku

Referencie

Pozri aj 
 Skorušina (podcelok)
 Zoznam vrcholov v Skorušinských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Skorušinských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Tvrdošín
Habovka
Zábiedovo
DragonFly BSD

DragonFly BSD je open-source UNIX-like operačný systém, ktorý bol vytvorený ako fork operačného systému FreeBSD 4.8. Mathew Dillon (na prelome 80. a 90. rokov vývojár Amiga; v rokoch 19942003 vývojár projektu FreeBSD) začal pracovať na DragonFly BSD v júni 2003 a oznámil to na mailing listoch FreeBSD 16. júla 2003.

Dillon začal vyvíjať DragonFly BSD vo viere, že techniky použité na threading a symetrický multiprocesing v operačnom systéme FreeBSD 5 vedú k slabému výkonu a k problémom s údržbou. Tieto možné problémy sa snažil opraviť priamo vo FreeBSD, pre konflikty s ostatnými vývojármi ohľadom implementácie svojich návrhov mu však bolo odobraté právo meniť zdrojový kód FreeBSD. Napriek týmto sporom, projekty DragonFly BSD a FreeBSD stále spolupracujú zdieľaním opráv chýb, aktualizácií ovládačov a iných vylepšení.

Referencie

Zdroj 

BSD
Slobodný softvér
Unix
Softvér z 2004
Ranné správy RTVS

Ranné správy RTVS je spravodajská relácia RTVS, ktorá sa vysiela od 7. septembra 2015 na televíznych staniciach Jednotka, Šport a :24. Relácia trvá približne 55 minút a vysiela sa len cez pracovné dni od pondelka do piatka od 07:30 do 08:25 hod. Moderátormi relácie sú od roku 2015 Miroslav Frindt a Martina Jančeková.

Moderátori

Externé odkazy 
 https://www.program.sk/program/4573861/
 https://tvprogram.sme.sk/p/9746202/ranne-spravy-rtvs

Referencie 

Televízne relácie Slovenskej televízie
Kino Úsmev (Košice)

Kino Úsmev je kino v Košiciach. Nachádza sa v mestskej časti Staré Mesto na Kasárenskom námestí. Je to jediné fungujúce kamenné kino v Košiciach. Kino má jednu sálu s kapacitou 300 miest.

História 
Kino Úsmev existuje od roku 1922. Budova pôvodne slúžila ako kasíno, ktoré sa prestavalo na kino ešte pred prvou svetovou vojnou. Počas druhej svetovej vojny boli Košice súčasťou Maďarska, a kino nieslo názov Veseliareň (). Od roku 1929 v ňom fungovalo kino s názvom Kino Centrál (vo vlastníctve Slovenskofilm), ktoré sa po druhej svetovej vojne premenovalo na Kino Úsmev. V roku 1969 ho zasiahol veľký požiar, ktorý bol dôsledkom odhodenej cigarety v hľadisku počas predstavenia. Od roku 1993 budovu mesto prenajímalo spoločnosti Tatrafilm. Kino bolo v roku 2012 po 83 rokoch zatvorené. Hlavným dôvodom bol nedostatok filmových kópií 35 mm formátu, ktoré sa celosvetovo prestali vyrábať a problém s financovaním kina. V roku 2012 sa občianske združenie Cinefil, o.z. rozhodlo o jeho oživenie. Mestské zastupiteľstvo Košíc v júni 2015 jednohlasne schválilo prenájom Kina Úsmev občianskemu združeniu Cinefil na dobu 15 rokov. Združenie sa zaviazalo do piatich rokov premeniť Kino Úsmev na Centrum audiovizuálnej kultúry s dvoma kinosálami. Po dokončení v roku 2016 bolo Centrum audiovizuálnej kultúry prvé svojho druhu na Slovensku. Prvým filmom, ktorý sa odpremietal po rekonštrukcii v júny 2016, bol film Kinoautomat z roku 1967.

Areál a podujatia 

Okrem kina sa v budove nachádza kaviareň aj bar a pred samotnou budovou sú umiestnené streetfood stánky alebo prívesy. V kino je niekoľko rokov jedným s dejísk medzinárodného filmového festivalo Art Film Fest. Kino hostili aj rôzne iné filmové festivaly, spustilo rezidenčný program pre filmových tvorcov a začalo oživovať Kasárenské námestie dvoma street-foodovými festivalmi.

Architektúra 
V roku 2018 bolo kino nominované medzi 17 projektami na Cenu za architektúru CE•ZA•AR. Exteriér budovy pochádza z architektonickej kancelárie zerozero. Charakteristikou črtou nominovanej bielej rastrovej fasády je 2 000 kusov zatepľovacích hmoždiniek.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Oficiálna stránka Kina Úsmev

Kiná na Slovensku
Budovy v Košiciach
Kultúra v Košiciach
Architektúra z 1922
Krátke správy RTVS

Krátke správy RTVS je spravodajská relácia RTVS, ktorá sa vysiela od 7. septembra 2015 na televíznej stanici Jednotka.
Moderátormi relácie sú od roku 2015 Ľubomír Bajaník, Janette Štefánková a Viliam Stankay.

Moderátori

Externé odkazy 
 https://www.program.sk/program/4620943/
 https://tvprogram.sme.sk/p/9502226/kratke-spravy-rtvs
 https://sledovanietv.sk/epg/event-new?eventId=stv1sk%3A20220121c06bf28035eda01a9173ee66c33eb232&showActions=1

Referencie 

Televízne relácie Slovenskej televízie
JOJ Šport

JOJ Šport je šiesty televízny okruh (program) JOJ.

Vznikol 6. októbra 2021. Športová televízia vysiela 24 hodín denne, programy ako priame prenosy, športové spravodajstvo. Príchodom šiesteho vysielacieho okruhu dostal väčší priestor regionálny šport.

Stanica začala vysielať 6. októbra 2021 o 19:50 hod. Prvým programom bolo privítanie z nového štúdia od Sláva Jurka a následne nasledovala Volejbalová liga majstrov.

Športové podujatia 
 MS v hokeji (ale až od roku 2024 do 2028)
 MS v hokeji U18 1-A Divízia (2021)
 Športové podujatia z Triatlonu
 Športové podujatia z Snowboardingu
 Športové podujatia z Freestyle
 Športové podujatia z Boby
 Športové podujatia z Skeletonu
 Športové podujatia z Curlingu
 Športové podujatia z Halových športov

Športové udalosti 
 Svetový pohár v alpskom lyžovaní
 2.Slovenská futbalová liga
 TIPOS Slovenská hokejová liga

Referencie 

TV JOJ
Televízne stanice na Slovensku
Vzniklo v 2021
SARS-CoV

Koronavírus 1 spôsobujúci ťažký akútny respiračný syndróm (angl. severe acute respiratory syndrome coronavirus 1 – skratka SARS-CoV alebo SARS-CoV-1) je kmeň koronavírusov, ktorý spôsobuje SARS, chorobu dýchacej sústavy zodpovednú za epidémiu SARS v rokoch 2002-2004. Je to obalený vírus a s jednovláknovou RNA pozitívnej polarity, ktorý infikuje bunky epitelu v pľúcach. Tento vírus vstupuje do hostiteľskej bunky naviazaním na Angiotenzín konvertujúci enzým 2. Infikuje ľudí, netopiere a palmové cibetky.

Referencie

Zdroj 

Coronaviridae
Správy bez kravaty

Správy bez kravaty je spravodajská relácia RTVS, ktorá sa vysiela od 5. marca 2021 na televíznej stanici Jednotka a od roku 2022 aj na :24. Moderátormi relácie sú Viliam Hauzer a Jana Košíková.

Moderátori

Externé odkazy 
 
 https://www.xn--lepia-xdb.tv/top_tv/zpravy/spravy-bez-kravaty-online/
 https://tvprogram.idnes.cz/tvprogram.aspx?t=detail&id=61273919

Referencie 

Televízne relácie Slovenskej televízie
Tabonovité

Tabonovité (Megapodiidae) sú čeľaď vtákov z radu kurotvaré (=hrabavce; Galliformes). Všetky rody z tejto čeľade sa po slovensky volajú tabon.

Zástupcovia čeľade na dĺžku merajú 2870 cm a dosahujú hmotnosť až 2,5 kg. Perie väčšinou nie je príliš pestré, no krk a hlava nebývajú operené a holá koža môže byť červená, žltá alebo modrá.

Tabonovité sú vtáky tropických a subtropických dažďových lesov, niektoré druhy využívajú aj otvorenejšia stanovištia. Vyskytujú sa v Austrálii a Novej Guinei, obývajú aj veľké množstvo ostrovov v juhovýchodnej Ázii a v juhovýchodnom Pacifiku (Filipíny, Malé Sundy, Sulawesi a i.). Čiastočne prenikli cez Wallaceovu líniu, no chýbajú v pevninskej juhovýchodnej Ázii aj na veľkých ostrovoch, ako je Borneo alebo Sumatra.

Tabonovité sú známe tým, že vajcia znášajú do pripravených hromád z rastlinného materiálu. Práchnivením vzniká teplo, ktoré pomáha vajcia inkubovať. Tabon morkovitý (Alectura lahtami) vytvára hromady s výškou až 150 cm a priemerom 400 cm, pričom samec nakladenú znášku stráži a reguluje vnútornú teplotu.

Referencie

Iné projekty 

Kurotvaré
Európska liga UEFA 2020/2021

Európska liga UEFA 2020/21 je 50. sezónou Európskej ligy UEFA, medzinárodnej futbalovej súťaže, ktorej sa zúčastňujú tímy z členských asociácií UEFA. Kvôli pandémii COVID-19 sa zápasy kvalifikácii hrali na jeden zápas. Kvalifikácia sa konal od augusta 2020 do októbra 2020. Skupinová fáza začala od 22. októbra 2020 a skončila 10. decembra 2020. 

Víťazom Európskej ligy 2020/21 sa stal španielsky Villareal, ktorý vo finále zdolal Manchester United. Finále sa hralo v Gdansku v Poľsku na štadióne Stadion Miejski.

Účastnícke miesta 
V Európskej lige UEFA 2020/21 sa zúčastnilo celkovo 213 tímov z 55 členských štátov UEFA. Každá krajina mala pridelený počet miest podľa koeficientov UEFA.

 Asociácie na 1. až 51. mieste (okrem Lichtenštajnska) malo po tri tímy
 Asociácie na 52. až 55. mieste malo po dve tímy (platí to od tejto sezóny, keď asociácii na 52. mieste odobrali jedno miesto a asociácii na 55. mieste pridali jedno miesto)
 Lichtenštajnsko malo iba jeden tím v súťaži (Lichtenštajnsko organizuje iba domáci pohár, žiadnu ligu nemá)
 Okrem toho 55 tímov vyradených z Ligy majstrov UEFA 2020/2021 bolo postupne presunutých do Európskej ligy UEFA 2020/21

Rebríček UEFA 
Účastnícke miesta pre Európsku ligu UEFA 2020/21 boli rozdelené podľa koeficientu UEFA z roku 2019, do ktorého boli započítané výsledky klubov danej krajiny v európskych pohárových súťažiach od sezóny 2014/2015 do sezóny 2018/2019 vrátane

Rozdelenie tímov

Termíny

Predkvalifikačné kolo

Kvalifikácia

Prvé predkolo

Zápasy slovenských klubov

Druhé predkolo

Zápasy slovenských klubov

Tretie predkolo

Zápasy slovenských klubov

Štvrté predkolo

Skupinová fáza 
Skupinovú fázu Európskej ligy UEFA 2020/2021 hrá 48 tímov - 21 víťazov zo 4. predkola EL, 9 tímov vyradených v kvalifikácii Ligy majstrov a 18 tímov, ktoré boli zaradené priamo do skupinovej fázy

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Skupina E

Skupina F

Skupina G

Skupina H

Skupina I

Skupina J

Skupina K

Skupina L

Vyraďovacia fáza

1. kolo 
Úvodné zápasy sa odohrali 18. februára, odvety 25. februára.

Osemfinále 
Úvodné zápasy sa odohrali 11. marca, odvety 18. marca

Štvrťfinále 
Úvodné zápasy sa odohrali 8. apríla, odvety 15. apríla

Semifinále 
Úvodné zápasy sa odohrali 29. apríla, odvety 6. mája

Finále 
Finále sa hralo 26. mája na Stadione Mielski v Gdansku.

Pozri aj 

 Liga majstrov UEFA 2020/2021

Externé zdroje 
https://www.uefa.com/uefaeuropaleague/news/0269-1253b4b4e07e-88ac1e1e943d-1000--2020-21-season-in-numbers/

https://www.uefa.com/uefaeuropaleague/news/0262-1084518d0356-6b2988d91fbf-1000--europa-league-fixtures-and-results/

Európska liga UEFA
Futbal v 2020
Futbal v 2021
Metylkobalamín

Metylkobalamín (MeCbl) je kobalamín, forma vitamínu B12. Od kyanokobalamínu sa líši tým, že namiesto kyano skupiny obsahuje metylovú skupinu. Metylkobalamín obsahuje oktahedrálny CoIII a dá sa získať v podobe jasne červených kryštálov. Z pohľadu koordinačnej chémie je metylkobalamín významný, pretože je to vzácna zlúčenina s väzbou alkyl-kov. Takisto bolo navrhnuté, že v poslednom kroku metanogenézy vznikajú intermediáty s väzbou nikel-metyl.

Metylkobalamín je fyziologicky ekvivalentný s vitamínom B12 a dá sa použiť na prevenciu a liečenie príznakov nedostatku vitamínu B12. Metylkobalamín sa používa i na liečenie periférnej neuropatie, diabetickej neuropatie a amyotrofnej laterálnej sklerózy.

Metylkobalamín nie je použiteľný ako kofaktor okamžite po požití, ale najprv sa premieňa na kobalamín s CoII pôsobením MMACHC. Tento kobalamín sa neskôr mení na ostatné dve formy, adenozylkobalamín a metylkobalamín, ktoré sa používajú ako kofaktory. Metylkobalamín sa teda najprv dealkyluje a potom regeneruje.

Podľa jedného autora by sa nedostatok vitamínu B12 mal liečiť hydroxokobalamínom alebo kyanokobalamínom, prípadne kombináciou adenozylkobalamínu a metylkobalamínu, nie iba metylkobalamínom samotným.

Tvorba 

Laboratórne je možné pripraviť metylkobalamín redukciou kyanokobalamínu pomocou tetrahydroboritanu sodného v zásaditom prostredí nasledovanou pridaním metyljodidu.

Funkcie 
Tento vitamér je jeden z dvoch aktívnych koenzýmoch používaných enzýmami, ktoré využívajú vitamín B12, a je konkrétnou formou vitamínu B12, ktorú využíva metionínsyntáza. Všeobecne je známych as tucet enzýmov, ktoré využívajú vitamín B12 ako kofaktor.

Metylkobalamín sa účastní Wood-Ljungdahlovej dráhy, čo je dráha, pomocou ktorej niektoré organizmy využívajú oxid uhličitý ako zdroj organických zlúčenín. V tejto dráhe poskytuje metylkobalamín svoju metylovú skupinu, ktorá sa spája s oxidom uhoľnatým (odvodeným z oxidu uhličitého), vďaka čomu vzniká acetyl-CoA. Acetyl-CoA je derivát kyseliny octovej, ktorý sa potom premieňa na zložitejšie molekuly podľa potreby organizmu.

Metylkobalamín hrá dôležitú úlohu v okolí. Je zodpovedný za biometyláciu niektorých ťažkých kovov, napríklad metylortuť vzniká pôsobením metylkobalamínu. V tomto prípade pôsobí metylkobalamín ako zdroj metylových katiónov (CH3+).

Nedostatok kobalamínu môže viesť k megaloblastickej anémii a subakútnej kombinovanej degenerácii miechy.

Referencie

Zdroj 

Vitamíny
Kofaktory
Organokovové zlúčeniny
Flavínmononukleotid

Flavínmononukleotid (FMN) alebo riboflavín-5'-fosfát, je biomolekula tvorená riboflavínom (vitamínom B2) a fosfátovou skupinou. Napriek tomu, že je v jeho názve slovo "nukleotid", nie je to skutočný nukleotid, pretože väzba medzi cukrom (ribózou) a izoaloxazínom nie je glykozidová. V bunkách sa syntetizuje pomocou enzýmu riboflavínkinázy. FMN funguje ako prostetická skupina rôznych oxidoreduktáz, vrátane NADH dehydrogenázy, i ako kofaktor v biologických fotoreceptoroch na modré svetlo. Počas katalytického cyklu dochádza k reverzibilnej premene medzi oxidovanou formou (FMN), semichinónovou (FMNH•) a redukovanou formou (FMNH2). FMN je silnejší oxidant oproti NAD a je veľmi užitočný, pretože umožňuje jedno- i dvojelektrónové prenosy. 

FMN je hlavná podoba, v ktorej sa riboflavín nachádza v bunkách a tkanivách. Jeho syntéza je energetiky náročnejšia, ale je lepšie rozpustný než riboflavín. V bunkách sa FMN vyskytuje voľne i v niekoľkých kovalentne viazaných formách. Z FMN vzniká FAD pôsobením FAD syntetázy.

Fotoreceptory 
FMN je súčasťou fototropínov, fotoreceptorov reagujúcich na modré svetlo, ktoré sú prítomné napríklad v rastlinách a riasách. Pri svojej úlohe v rámci biologických receptorov je FMN výnimkou oproti ostatným receptorom, ktoré využívajú E/Z izomerizáciu. Namiesto toho vo fototropínoch dochádza k vzniku väzby s blízkym cysteínovým reziduom, takže vzniká väzba flavín-cysteinyl. Tá sa potom rozkladá pôsobením tepla po asi 100 sekundách.

Ako prídavná látka 
FMN sa využíva i ako oranžovo-červené farbivo a je označené E číslom E101a.

Ako E106 sa označuje príbuzná látka, konkrétne sodná soľ riboflavín-5'-fosfátu. Po požití sa rýchlo mení na voľný riboflavín. Nachádza sa hlavne v jedlách pre bábätká a malé deti, ako i v džemoch, mliečnych produktoch a sladkostiach.

Referencie

Zdroj 

Flavíny
Organofosfáty
Farbivá
Oxidoreduktázy
Kofaktory
Vitamíny
Etylová skupina

Ako etylová skupina sa v chémii označuje alkylový substituent odvodený od etánu (C2H6). Jej vzorec je –C2H5, respektíve –CH2CH3, a v názvosloví sa označuje predponou etyl. Táto predpona označuje podľa organického názvoslovia IUPAC nasýtenú dvojuhlíkovú skupinu v molekule, pričom predpona "et-" indikuje prítomnosť dvoch uhlíkov. Vo vzorcoch sa často skracuje na Et.

Etylácia 
Etylácia je tvorba novej zlúčeniny tým, že sa na ňu naviaže etylová skupina. Najčastejší príklad tejto reakcie je etylácia benzénu pomocou etylénu, čím vzniká etylbenzén:

 

Etylbenzén je prekurzorom pre styrén, ktorý je potom prekurzorom pre polystyrén. V roku 1999 bolo vyprodukovaných asi 24,7 miliónu ton etylbenzénu. Mnoho zlúčenín obsahujúcich etylovú skupinu je možné vytvoriť elektrofilnou etyláciou, teda pôsobením zdrojov Et+ na nukleofilov. Jedným z príkladov zdroja Et+ je trietyloxónium tetrafluoroboritan . Pre dobré nukleofily sa používajú menej elektrofilné činidlá, napríklad etylhalogenidy.

Stereochémia 
V nesymetricky etylovaných zlúčeninách sú metylénové protóny etylovej skupiny (teda –CH2CH3) diastereotopické. Chirálne činidlá teda reagujú stereoselektívne s takýmito substituentmi.

Etymológia 
Názov tejto skupiny pohádza z mena Aether, prvorodeného gréckeho boha vzduchu (a vtedy všeobecného názvu pre akúkoľvek prchavú látku) a hyle, teda "hmota". Názov "ethyl" prvýkrát použil v roku 1835 švédsky chemik Jöns Jacob Berzelius. V slovenčine sa táto skupina prepisuje a označuje ako etyl.

Referencie

Zdroj 

Funkčné skupiny
Propylová skupina

Ako propylová skupina sa v chémii označuje trojuhlíkový alkylový substituent, ktorého chemický vzorec je –C3H7 (respektíve –CH2CH2CH3 pre lineárny reťazec). Tento substituent vzniká odštiepením jedného koncového atómu vodíka z propánu. Skrátene sa táto skupina označuje ako propyl a v chemických vzorcoch sa niekedy označuje skratkou Pr (nezamieňať s prvkom prazeodýmom).

Izomérna forma propylovej skupiny vzniká, keď sa namiesto koncového atómu vodíka odštiepi atóm vodíka zo stredného uhlíka v propáne. Táto skupina sa potom označuje ako 1-metyletyl alebo častejšie ako izopropylová skupina (skrátene izopropyl). Jej vzorec je –CH(CH3)2 a v chemických vzorcoch sa niekedy skracuje na i-Pr.

Lineárna propylová skupina sa občas označuje ako normálna a teda sa píše s predponou n- (teda ako n-propyl), keďže bez tejto predpony nie je automaticky jasné, ktorý izomér je prítomný. Ako "propyl" je možné označiť n-propyl i izopropyl.

Okrem toho existuje ešte tretia forma, cyklická, nazývaná cyklopropyl alebo c-propyl. Nie je izomérna s ostatnými, pretože má iný vzorec (–C3H5 oproti –C3H7), nie len iné väzby medzi atómami.

Príklady 

n-Propylacetát je ester, v ktorom je n-propyl naviazaný na kyslíkový atóm octanu.

Medzi ďalšie príklady patrí napríklad izopropylalkohol.

Referencie

Zdroj 

Funkčné skupiny
Sulfitreduktáza

Sulfitreduktázy (EC 1.8. 99.1) sú enzýmy, ktoré vystupujú v metabolizme síry. Katalyzujú redukciu siričitanu na sulfán a vodu. Elektróny pre reakciu sú dodávané z disociovateľnej molekuly, a to NADPH, viazaných flavínov alebo feredoxínu.

 SO32− + donor elektrónov   H2S + oxidovaný donor + 3 H2O

Sulfitreduktázy patria medzi oxidoreduktázy a nachádzajú sa v archeónoch, baktériách, hubách a rastlinách. Delia sa na asimilačné a disimilačné sulfitreduktázy podľa ich funkcie, spektroskopických vlastností a katalytických vlastností. Sulfitreduktáza sa účastní i metabolizmu selenoaminokyselín a asimilácie síry. Obsahuje dva kovalentne viazané kofaktory - železosírny klaster a sirohem - ktoré presúvajú elektróny na substrát.

Referencie

Zdroj 

Oxidoreduktázy
Metabolizmus síry
Milan Kollár

JUDr. Milan Kollár (* 25. december 1965, Zvolen) je slovenský diplomat. Od roku 2018 je veľvyslanec Slovenska v Kazašskej republike a v Kirgizskej republike. V rokoch 20102014 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Kanade.

Životopis 
Študoval na Gymnáziu Piešťany a Gymnáziu Banská Štiavnica, v rokoch 1984 až 1985 na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1985 až 1990 bol študentom na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov. V roku 1991 získal na Právnickej fakulte UK titul JUDr. V rokoch 2006 až 2011 študoval externé doktorandské štúdium na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy.

Diplomatické pôsobenie 
Od roku 1991 bol referentom Federálneho ministerstva zahraničných vecí v Prahe. Od roku 1993 riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky. V období 1994 až 1998 pracoval na veľvyslanectve Slovenska v Ottawe ako 2. tajomník a konzul. Od roku 1998 bol vedúci Oddelenia medzinárodného zmluvného práva na MZV, počas roku 1999 bol poverený generálny riaditeľ sekcie medzinárodnoprávnej a konzulárnej na MZV. V rokoch 1999 až 2000 bol riaditeľom Konzulárneho odboru a v rokoch 2000 až 2001 riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru. V rokoch 2001 až 2004 pracoval na veľvyslanectve Slovenska v Haagu kde bol radcom a zástupcom vedúceho úradu, v roku 2005 tam pracoval ako chargé d’affaires. V rokoch 2005 až 2006 bol vedúci Oddelenia medzinárodného zmluvného práva, následne opäť riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru (20062008). V období 2008 až 2010 bol generálny riaditeľ Sekcie právnej MZV.

V rokoch 2010 až 2014 bol veľvyslanec Slovenska v Kanade a zároveň stály predstaviteľ pri Medzinárodnej organizácii pre civilné letectvo (ICAO). Jeho predchodcom bol Stanislav Opiela a nástupcom Andrej Droba.

Po návrate z Kanady bol v rokoch 2014 až 2018 riaditeľom odboru ľudských práv na MZVaEZ.

Od roku 2018 je veľvyslancom Slovenska v v Kazašskej republike a v Kirgizskej republike. Do tejto funkcie bol vymenovaný 18. apríla 2018. Jeho predchocom bol Peter Juza.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Absolventi Paneurópskej vysokej školy
Slovenskí diplomati
Osobnosti zo Zvolena
Veľvyslanci Slovenska v Kanade
Veľvyslanci Slovenska v Kazachstane
Veľvyslanci Slovenska v Kirgizsku
Gene Kranz

Eugene Francis „Gene“ Kranz (* 17. august 1933, Toledo) je americký letecký inžinier, bývalý stíhací pilot a vyslúžilý letový riaditeľ a manažér NASA. Ako letový riaditeľ riadil misie programov Gemini a Apollo, vrátane Apolla 11, prvej misie, ktorá pristála s ľudskou posádkou na Mesiaci. Najviac je známy tým, že úspešné riadil tím riadiaceho strediska pri záchrane posádky Apolla 13. V roku 1995 bola jeho práca pri záchrane Apolla 13 vykreslená v rovnomennom filme, kde jeho postavu stvárnil Ed Harris. Je tiež známy svojím krátkym účesom a elegantnými vestami rôznych štýlov a materiálov, ktoré mu šila jeho manželka Marta v období, kedy pracoval ako letový riaditeľ.

Je osobným priateľom amerických astronautov tej doby a zostáva prominentnou postavou v americkej histórii prieskumu vesmíru s ľudskou posádkou. Jeho kariéra bol predmetom niekoľkých celovečerných filmov, dokumentárnych filmov, kníh a článkov v časopisoch. Je držiteľom prezidentskej medaily slobody. V roku 2010 sa v prieskume Space Foundation stal najobľúbenejším vesmírnym hrdinom.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Inžinieri USA
Príslušníci United States Air Force
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Osobnosti NASA
Osobnosti z Toleda (Ohio)
Absolventi Saint Louis University
Presidential Medal of Freedom
Vinylová skupina

Vinylová skupina označuje funkčnú skupinu, ktorej vzorec je –HC=C2H. Je to skupina odvodená od molekuly etylénu (eténu), z ktorej bol odštiepený jeden atóm vodíka. Takisto sa označuje ako vinyl alebo etenyl (skratka Vi). Tento názov sa používa i pre zlúčeniny, ktoré obsahujú túto skupinu, teda majú vzorec R−CH=CH2, kde R je nejaká iná skupina atómov.

Jeden z priemyslovo významných príkladov je vinylchlorid, ktorý je prekurzorom pre PVC, plast bežne známy ako vinyl.

Vinylová skupina je jednou z alkénylových funkčných skupín. V uhlíkovej kostre sa sp2-hybridizované uhlíky alebo pozície často označujú ako vinylové. Alyly, akryláty a styrény obsahujú vinylovú skupinu.

Vinylové polyméry 

Vinylové skupiny môžu polymerizovať v prítomnosti radikálových iniciátorov alebo katalyzátorov, čím vznikajú vinylové polyméry. Tieto polyméry neobsahujú vinylové skupiny, namiesto toho sú nastýtené. V tabuľke nižšie sú uvedené príklady niekoľkých vinylových polymérov.

Reaktivita 

Vinylové deriváty sú alkény. Ak sú aktivované susednou skupinou, zvýšená polarizácia väzby spôsobuje charakteristickú reaktivitu:
 V alylových zlúčeninách, kde je najbližší uhlík nasýtený, ale jedenkrát substituovaný, môže prebehnúť alylový prešmyk a sú pozorované príbuzné reakcie.
 Alylové Grignardove činidlá môžu atakovať najprv vinylový koniec.
 Ak je vedľa vinylovej skupiny skupina odťahujúca elektróny, môže prebehnúť konjugovaná adícia (Michaelova adícia).

Vinylové organokovové zlúčeniny, napríklad vinyllítium a vinyltributylcín, sa účastnia párovacích reakcií, napríklad Negišiho párovania.

Etymológia 
Pôvod slova vinyl je v latinskom vinum, "víno", a gréckom hylos, "hmota" alebo "materiál", kvôli jeho vzťahu s etanolom. Názov vinyl prvýkrát použil nemecký chemik Hermann Kolbe v roku 1851.

Referencie 

Funkčné skupiny
Tebe

Tebe je šiesty štúdiový album slovenskej hudobnej skupiny Hex. V roku 2017 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Clockwise.

Album s jedenástimi nahrávkami vyšiel v podobe dizajnovej knižky, ktorej stránky obsahujú fotografie od Braňa Šimončíka, texty skladieb a poviedku od Štefana Chrappu (Pištu Vandala), v ktorej hrajú hlavnú úlohu piesne kapely.

Zoznam skladieb 
„Sonosféra“ - 0:36
„Dievčatá“ - 3:25
„Nezaspím“ - 4:32
„Ľahký song“ - 3:19
„Raz príde deň“ - 4:17
„Poslednýkrát“ - 3:49
„Srdce“ - 3:57
„Tak aspoň chvíľu skús“ - 4:29
„Náš deň je noc“ - 3:24
„Tmou za tebou“ - 3:52
„Láska ťa vždy porazí“ - 4:05

Výroba albumu 
Skupina Hex
 Tomáš "Yxo" Dohňanský – basová gitara, spev
 Peter "Ďuďo" Dudák – spev, vokály, gitara, akustická gitara, klávesové nástroje, perkusie, programovanie
 Martin "Fefe" Žúži – gitara, akustická gitara, vokály
 Tibor "Tybyke" Szabados – bicie nástroje, perkusie, spev
Hostia
 Juraj Burian - akustická gitara (2, 6)
 Robo Grigorov - spev (4)
 Milan Cimfe - vokály (2, 5)
 David Fárek - saxofón (4, 2)
 Peter „Pepe" Huraj - saxofón (4, 8)
 Filip Jelínek - trombón (2, 4, 8)
 Luboš Horák - trombón (4, 8)
 Peter „Peťko" Opet - trúbka (4, 8)
 Petr Harmáček - trúbka (2, 4, 8)
 Jiří Slavík - husle, viola, čelo, kontrabas (6, 8)
 Erik Losos Horák - gitara (3)
Produkcia
 Milan Cimfe - technik nahrávania
 Pavel Karlík - mastering
 Braňo Šimončík, Zuzana Kanisová - fotografovanie, styling

Referencie 

Albumy skupiny Hex
Hudobné albumy z 2017
Hornouhorský maďarský vzdelávací spolok

Hornouhorský maďarský vzdelávací spolok ( alebo Felsőmagyarországi Magyar Közművelődési Egyesület; skratka FMKE alebo FEMKE) bol maďarizačný spolok pôsobiaci na území dnešného Slovenska v rokoch 18831919, ktorého poslaním bolo presadzovať asimilačnú národnostnú politiku voči slovenskému obyvateľstvu prostredníctvom ideológie jednotného maďarského politického národa.

Spolok vznikol 20. novembra 1883 so sídlom v Nitre a pôsobil na území 10 slovenských žúp. Iniciátormi a organizátormi jeho založenia bol Gusztáv Libertiny a Móric Orbók a prvým predsedom spolku bol Gyula Odescalchi. Členmi spolku boli jednotlivci (7 161) aj korporácie, mestské a obecné zastupiteľstvá, štátne, stoličné a cirkevné úrady, školy a kultúrne inštitúcie (2 031). Spolok bol podporovaný uhorskou vládou i cirkvou.

Spolok sa zameriaval na slovenskú mládež s cieľom asimilácie a odnárodňovania. Náplňou spolku bolo zriaďovanie detských opatrovní, kde bola slovenská mládež vzdelávaná v maďarskom jazyku. Medzi akcie Hornouhorského maďarského spolku patrilo umiestňovanie slovenských detí do služby v maďarských župách, čo vyvolalo verejné protesty slovenskej verejnosti. Spolok bol podporovaný uhorskou vládou i cirkvou.

Pozri aj 
 Szlovenszkói Magyar Kultúregyesület (Maďarský kultúrny spolok na Slovensku)

Referencie

Odporúčaná literatúra 
 
 

Dejiny Slovenska
Obličkovec západný

Obličkovec západný (Anacardium occidentale) je tropický stálozelený strom z čeľade obličkovcovité (Anacardiaceae), ktorý plodí akašu.

Akašu sa skladá zo žltého alebo červeného mäsovitého jablka (stopky). Jablko má vysokým obsahom vitamínu C, je jedlé, lisovaním sa z neho vyrába šťava alebo víno. Na konci jablka je semeno v obale (nažka). Semená sú bohaté na proteíny a olej (kyselina olejová). Opražené sa konzumujú ako oriešky kešu. Orechy obsahujú 45 % tuku a 20 % proteínu, železo, horčík, fosfor a zinok. Z botanického hľadiska nejde o orech ale o kôstkovicu.

Strom je malý, košatý, rastúci do 6 až 10 m. Pôvodom je z tropickej časti Ameriky, kde rastie v suchých oblastiach. Korunu má symetrickú, borka je drsná, kmeň je často skrútený. Listy sú široké a hladké. Má malé červenkasté kvety v terminálnych súkvetiach.  

Portugalčania introdukovali obličkovec do Indie v 60. rokoch 16. storočia. Odtiaľ sa rozšíril do ostatných častí Ázie. Na začiatku 20. storočia India, ako prvá, začala s medzinárodným obchodom s jeho orechami.

Listy a borka sa používajú pri bolestiach zubov a ústnej dutiny. Jablko je antiskorbutikum. Miazga sa používa ako fermež alebo hmyzí repelent.

Referencie

Iné projekty 

Obličkovcovité
Najmenej ohrozené druhy
Liečivé rastliny
Tropické ovocie