joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jeff Sessions

Jefferson Beauregard "Jeff" Sessions III (* 24. december, 1946, Selma, Alabama, USA) je 84. generálny prokurátor Spojených štátov amerických. V rokoch 1997 až 2017 bol mladší senátor, reprezentant Alabamy. Do amerického senátu bol zvolený v roku 1996, z funkcie odstúpil 8. februára 2017. Je člen republikánskej strany.

18. novembra 2016 tím zvoleného prezidenta Donalda Trumpa oznámil, že Jeff Sessions by mal v novej administratíve zastávať post Generálneho prokurátora Spojených štátov. Do funkcie bol potvrdený 52 hlasmi, proti nemu hlasovalo 47 senátorov. Prísahu zložil 9. februára 2017.

Životopis 
Jeff Sessions sa narodil v Selme, v štáte Alabama. Na Huntingdon College získal v roku 1969 titul Bachelor of Arts. Potom nastúpil na University of Alabama School of Law, kde získal v roku 1973 právnický titul. V rokoch 1973 až 1986 bol v zálohe americkej armády.

Sessions a jeho žena Mary majú tri dospelé deti, Mary Abigail, Ruth Walk, a Sama, a šesť vnúčat, Jane Ritchie, Jim Beau, Gracie, Alexa, Sophia, a Hannah.

Kariéra 
V rokoch 1981 až 1993 bol prokurátorom južného okresu štátu Alabama. Od roku 1995 do roku 1997 bol generálnym prokurátorom štátu Alabama. 

Od 3. januára 1997 zastupuje Sessions štát Alabama v americkom senáte. Vo funkcii bol znovuzvolený v roku 2002 a 2008. V roku 2014 nemal žiadneho vyzývateľa a vďaka tomu nastúpil už na svoje štvrté volebné obdobie.

Názory 
Alabama je jeden z najkonzervatívnejších štátov USA a aj senátor Sessions bol jedným z najtvrdších konzervatívcov v americkom senáte. Podporoval vojnu v Iraku, je jedným z najväčších oponentov udelenia amnestie nelegálnym imigrantom. Takisto vystupuje proti homosexuálnym manželstvám a potratom. V prezidentskej kampani 2016 podporil republikánskeho kandidáta Donalda Trumpa.

Vo funkcii generálneho prokurátora sa snaží o zastavenie ilegálnej imigrácie a pašovania drog, zasadzuje sa o zvýšenie deportácií a boj proti kriminalite.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sessionsova oficiálna senátna stránka
 Oficiálna osobná stránka
 Životopis

Členovia Republikánskej strany (USA)
Senátori USA
Osobnosti z Alabamy
Prokurátori USA
Právnici USA
Pod Kazbalem

Pod Kazbalem je prírodná pamiatka ev. č. 1971, ktorá sa nachadza západne od obce Uhelná Příbram v okrese Havlíčkův Brod. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.

Ochrana 
Dôvodom ochrany je fragment vlhkých lúk v povodí Hostačovky.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Havlíčkův Brod

Externé odkazy 
 Na stránke dedictvivysociny.cz
 Návrh plánu starostlivosti o pamiatku
 Stručný popis

Zdroj 

Chránené územia v okrese Havlíčkův Brod
Uhelná Příbram
Povodie Hostačovky
Kamenický rybník

Kamenický rybník je prírodná pamiatka neďaleko obcí Kamenice a Herálec v okrese Havlíčkův Brod.

Ochrana 
Predmetom ochrany je biotop oligotrofného rybníka s výskytom významných druhov rastlín a živočíchov viazaných na tento biotop; populácie koleanta útleho (Coleanthus subtilis), tilovky vodnej, hrabavky škvrnitej, kunky červenobruchej

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Havlíčkův Brod

Externé odkazy 
 Na stránke dedictvivysociny.cz

Chránené územia v okrese Havlíčkův Brod
Rybníky v Česku
Územia európskeho významu v Česku
Velké Dářko

Velké Dářko je najväčší rybník na Českomoravskej vrchovine a tiež najväčší v Kraji Vysočina v Česku.  Má rozlohu 206 ha. Rozkladá sa na východe Čiech v nadmorskej výške 610 m, 10 km severne od Žďáru nad Sázavou. Temer celý rybník leží na severe katastrálneho územia obce Polnička, okrajovými časťami však zasahuje i do katastrov susedných obcí Radostín, Vojnův Městec a Karlov. Z rybníka odteká rieka Sázava.

História a využitie 
Rybník vznikol na konci 15. storočia zásluhou Viktorína z Kunštátu.

Rybník je využívaný na rekreačné účely. Slúži na kúpanie, jachting a na člnkovanie. Na rybníku sú miestnym klubom poriadané preteky vo windsurfingu a najväčšie preteky dračích lodí na Vysočině.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Velké Dářko - AKTUÁLNĚ
 Webcam Velké Dářko

Rybníky v Česku
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Povodie Sázavy
Polnička
Karlov (okres Žďár nad Sázavou)
Radostín (okres Žďár nad Sázavou)
Vojnův Městec
Evanjelická cirkev metodistická, Slovenská oblasť

Evanjelická cirkev metodistická, slovenská oblasť je kresťanská protestantská cirkev na Slovensku vyznávajúca metodizmus. Evanjelická cirkev metodistická vznikla  zjednotením dvoch cirkví – Evanjelického spoločenstva a Episkopálnej metodistickej cirkvi. V anglicky hovoriacich krajinách sa nazýva zjednotenou denomináciou United Methodist Church (Zjednotená metodistická cirkev), v mnohých európskych krajinách sa nazýva Evanjelická cirkev metodistická. Pri vzniku hnutia, z ktorého táto cirkev vznikla, bol John Wesley, ktorého inšpiroval v Londýne predhovor výkladu Martina Luthera k listu Rimanom. Cirkev vznikla najskôr v Spojených štátoch amerických a následne iných krajinách sveta. Na Slovensku, resp. vo vtedajšom Československu, vznikla v roku 1924. 

V roku 2022 cirkev začala proces odčlenenia od materskej Zjednotenej metodistickej cirkvi pre progresívne hodnoty vyznávané najmä americkými duchovnými a predstavenými cirkvi a pričlenenia k novovzniknutej Globálnej metodistickej cirkvi. V tom istom čase má cirkev na Slovensku 7 farností a viac než 3,000 veriacich.

Zdroje 
 Evanjelická cirkev metodistická 
 Poriadok ECM
 The History of Methodism Volume The first by John Fletcher Hurst 1902
 The History of Methodism Volume The second by John Fletcher Hurst 1902

Referencie 

Protestantské cirkvi
Obišovský hrad

Obišovský hrad (-normovaný názov; iné názvy: hrad Obišovce, staršie: Zámčisko) je hrad - zrúcanina v pohorí Čiernej hory.

Poloha 
Zvyšky zrúcanín hradu ležia severne od obce Obišovce, v časti Stráža, v nadmorskej výške () na mieste zvanom Zámčisko v katastrálnom území obce Obišovce.

Prístup 
Na hrad sa dostanete priamo z Ličartoviec alebo z Obišoviec od údolia Svinky.

Dejiny 
Obišovský hrad alebo aj Zámčisko, tiež Stráža, leží v nadmorskej výške 360 metrov. Dodnes sa tam zachovali stopy po hradnom vale. Staroveké hradisko Stráža poskytovalo svoje útočisko už v rímskej dobe, v 2. - 3. storočí. Na hradisku Stráža sa našli vzácne archeologické artefakty. Tieto fakty opisuje aj historik Pavel Dvořák, ktorý v svojej práci píše: ... „Doba bronzová je časom revolúcie vojenstva. ... už v mladšej a neskorej bronzovej dobe žili na Slovensku naozajstní profesionálni bojovníci, pravekí rytieri oblečení do bronzového brnenia, ktorí útočili na bojových bronzových vozoch tak ako hrdinovia z homérskych spevov. Bronzové koleso, ktoré sa našlo v Obišovciach (dostalo sa až do anglického Manchestru, kde ho za druhej svetovej vojny zničilo nacistické bombardovanie, má európsky význam,“ ...

Súčasný stav 
Dnešné ruiny Obišovského hradu sú pozostatkom pevnosti postavenej v 13. storočí na mieste starého slovanského hradiska drienovskými pánmi z rodu Abovcov. Obišovský hrad patrí k najstarším a zanikol v 15. storočí v čase tzv. hradoborectva. V súčasnej dobe na hrade prebiehajú konzervačné práce.

Okolie 
Blízke hrady:
 Hrad Bodoň 
Kapušiansky hrad
Kysacký hrad
Lipovský hrad
Šebešský hrad
Šarišský hrad
Soľný hrad

Galéria obrázkov

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.keturist.sk/info/obisovsky-hrad/
 http://obisovce.sk/-historia-obce

Hrady regiónu Šariš
Ruiny na Slovensku
Prešovská hradná cesta
Čierna hora (pohorie na Slovensku)
Hubský

Hubský je prírodná rezervácia ev. č. 1669 neďaleko mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Železné hory.

Ochrana 
Predmetom ochrany sú zrašelinovatelé lúky s mnohými ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov. V nadväznosti na rybník Hubský sa jedná o ucelený ekosystém.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Hubský na mapio.net

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Železné hory
Trhová Kamenice
Lúky v Česku
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Svatomariánské údolí

Svatomariánské údolí je prírodná rezervácia ev. č. 3378 neďaleko mesta Chotěboř v okrese Havlíčkův Brod v nadmorskej výške 394 – 410 metrov. Oblasť spravuje Správa CHKO Železné hory.

Ochrana 
Predmetom ochrany je zachované, prirodzene sa utvárajúce koryto rieky Doubravy s výskytom lužných jaseňových jelšín v nadväzujúcej nive a s výskytom vzácnych a zvlášť chránených druhov rastlín a živočíchov.

Počas vertebratologického prieskumu pred vyhlásením rezervácie tu bolo zaznamenaných 94 druhov stavovcov (9 rýb, 4 obojživelníci, 2 plazy, 64 vtákov a 15 cicavcov). Svojim romnožovacím cyklom je na územie rezervácie viazaných 69 druhov.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Havlíčkův Brod

Externé odkazy  
 Libice nad Doubravou
 Portál kultúrneho a prírodného dedičstva Kraja Vysočina

Zdroj 

Chránené územia v okrese Havlíčkův Brod
Chránená krajinná oblasť Železné hory
Chotěboř
Libice nad Doubravou
Povodie Doubravy
Kysak (hrad)

Kysak (-normovaný názov) alebo Kysacký hrad je miesto, kde sú zvyšky ruín pôvodného hradu v pohorí Čierna hora.

Poloha 
Zvyšky zrúcanín hradu ležia severozápadne od obce Kysak, v časti Hrad, v nadmorskej výške  v katastrálnom území obce Kysak, nad údolím rieky Hornád.

Prístup 
Na hrad sa je možné dostať z Kysaku od miestneho cintorína alebo od budovy polície.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka je z roku 1423. Postaviť si ho dali drienovskí páni. Kysacký hrad zanikol na prelome 15. a 16. storočia.

Súčasný stav
Dnešné ruiny Kysackého hradu sú pozostatkom obrannej pevnosti. Na hrade ešte nebol vykonaný komplexný archeologický výskum.

Okolie 
Blízke hrady:
 Bodoň 
Kapušiansky hrad
Obišovský hrad
Lipovský hrad
Šebeš
Šarišský hrad
Zbojnícky hrad

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 http://www.keturist.sk/info/kysacky-hrad/
 http://www.slovenskehrady.sk/hrad-kysak

Kysak (okres Košice-okolie)
Hrady regiónu Šariš
Strádovka

Strádovka je prírodná rezervácia ev. č. 1670 severne od mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Železné hory.

Ochrana 
Predmetom ochrany sú zrašelinovatelé lúky s mnohými ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov. V nadväznosti na Veľký rohozenský rybník sa jedná o ucelený ekosystém.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Strádovka na mapio.net
 Trošku podrobnejší popis rezervácie
 Na stránke zámku Klokočov

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Železné hory
Trhová Kamenice
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Jakub III. (Škótsko)

Jakub III. Stuart (* 10. júl 1451, Stirling - † 11. jún 1488, Bannockbrunn) bol kráľ Škótska z rodu Stuartovcov v rokoch 14601488.

Život 
Bol synom Jakuba II. (14301460). Bol porazený v bitke pri Bannockbrunne a zabitý na úteku.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biographie
 Site officiel de la monarchie britannique
 Généalogie de la Maison des Stuart

Králi Škótska
Stuartovci
Boušovka

Boušovka je prírodná pamiatka ev. č. 25, ktorá sa nachádza východne od obce Licibořice v okrese Chrudim. Správa CHKO Železné hory.

Ochrana 
Predmetom ochrany je plytký lesný rybníček s výskytom ružovej formy lekna bieleho.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Externé odkazy  
 Boušovka na botany.cz

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Železné hory
Licibořice
Jazerá v Česku
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Pavol Polanský

Pavol Polanský  alebo Paul Polansky rodený ako Pavol Feldman  (* 14. jún 1925, Moravská Ostrava – † 17. marec 2010, Viedeň, Rakúsko) bol slovenský bubeník, dirigent, zakladateľ viacerých orchestrov, nositeľ Krištáľového krídla za celoživotné dielo. Patril medzi zakladajúce osobnosti tanečnej hudby a džezu na Slovensku.

Život 
V rokoch 19451952 študoval na konzervatóriu v Bratislave odbor trúbka. Počas štúdia na konzervatóriu založil v roku 1947 Tanečný orchester bratislavských vysokoškolákov, v ktorom pôsobil do roku 1949. Medzi rokmi 1950 až 1957 pôsobil ako redaktor Česko-slovenského rozhlasu, kde v roku 1953 založil a stal sa dirigentom rozhlasového sláčikového orchestra.

Patril medzi priekopníkov džezu na Slovensku, ktorý presadzoval aj v rozhlasovom vysielaní. Od konca 50. rokov ho aktívne hrával v rôznych formáciách, napr. s Ladislavom Gerhardtom, či v skupine Braňa Hronca, alebo v Tatra revue s pianistom Jurajom Berczellerom.

V roku 1968 po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska emigroval do Rakúska. Vo Viedni po roku 1968 pôsobil ako hudobný redaktor a dramaturg rakúskej rozhlasovej stanice Ö3, kde 21 rokov moderoval reláciu „Musik zum Träumen“ (Hudba na snívanie). Po novembri 1989 začal na slovenskom Rádiu Twist s moderovaním obdoby rakúskej relácie s názvom „Pekná hudba“.

Referencie

Externé odkazy 
 Pavol Polanský na osobnosti.sk
 Pavol Polanský na discogs.com

Slovenskí džezoví hudobníci
Slovenskí džezoví bubeníci
Slovenskí dirigenti
Slovenskí rozhlasoví moderátori
Slovenskí emigranti a exulanti
Držitelia Krištáľového krídla
Dunajsko-nitriansky seniorát

Dunajsko-nitriansky seniorát (v plnom znení Dunajsko-nitriansky seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke DNS) je cirkevnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku na druhom stupni, do ktorej je zahrnutých 32 cirkevných zborov nachádzajúcich sa v Nitrianskom kraji v 6 okresoch a to Komárno (okres) (Kolárovo, Komárno, Nesvady, Pribeta, Svätý Peter, Zemianska Olča – Lipové), Levice (okres) (Bátovce, Bohunice, Čankov, Devičany, Drženice, Farná, Hontianska Vrbica, Jabloňovce, Jur nad Hronom, Kalná nad Hronom, Levice, Plavé Vozokany, Pohronský Ruskov, Pukanec, Tekovské Lužany, Želiezovce, Žemberovce), Nitra (okres) (Nitra, Nové Sady, Svätoplukovo), Nové Zámky (okres) (Gbelce, Nové Zámky, Rastislavice), Šaľa (okres) (Diakovce, Neded) a Zlaté Moravce (okres) (Zlaté Moravce). Seniorát patri do Západného dištriktu. Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora. Vznikol roku 1949.

Seniori 
 1949 - 1951 Julius Dérer (CZ Nové Zámky) - administrátor 
 1951 - Ondrej Kováč (CZ Nové Zámky) 
 1958 Mgr. Pavel Valášek (CZ Nitra) senior osamostaneného Nitrianskeho seniorátu zrušeného roku 1964
 1997 Mgr. Ján Dobák (CZ Levice)
 2012 Mgr. Andrej Kvas (CZ Nové Sady)
 2008 Mgr. Ivan Eľko (CZ Nitra)
 2013 Mgr. Ján Jančo (CZ Kalná n/Hr)

Cirkevné zbory 
Bátovce
Bohunice
Čankov s filiálkami  Brhlovce, Santovka a Bory
Devičany
Diakovce s filiálkami Tešedíkovo, Šaľa a Šaľa-Veča
Drženice
Farná
Gbelce s filiálkou Štúrovo
Hontianska Vrbica s filiálkami  Kukučínov, Sikenica a Zbrojníky 
Jabloňovce
Jur nad Hronom s filiálkami Starý Hrádok, Mýtne Ludany a Šárovce 
Kalná nad Hronom s filiálkami Lok, Malé Kozmálovce, Dolná Seč, Horná Seč, Beša a Nový Tekov 
Kolárovo
Komárno s filiálkou Iža 
Levice s filiálkami Tlmače-Lipník, Horša s diaspórami Čajkov, Hronské Kľačany, Hronské Kosihy, Kozárovce, Krškany, Podlužany, Rybník, Starý Tekov, Veľké Kozmálovce
Neded s filiálkou Žihárec
Nesvady s filiálkou Hurbanovo-Bohatá
Nitra s diaspórou Andač, Báb, Babindol, Bádice, Čakajovce, Čechynce, Dolné Obdokovce, Dolné Krškany, Golianovo, Holotka, Horné Krškany, Hosťová, Ivanka pri Nitre, Jarok, Jelšovce, Klasov, Kolíňany, Lefantovce, Lehota, Ľudovítová, Lužianky, Nitra, Malý Cetín, Malý Lapáš, Mechenice, Nitrianske Hrnčiarovce, Párovské háje, Podhorany, Pohranice, Rišňovce, Rumanová, Sokolníky, Veľké Chyndice, Veľké Zálužie, Veľký Cetín, Veľký Lapáš, Výčapy-Opatovce a Zbehy
Nové Sady s filiálkami Malé Zálužie a Radošina-Bzince 
Nové Zámky s filiálkou Malá Maňa 
Plavé Vozokany
Pohronský Ruskov s filiálkami Čata a Hronovce 
Pribeta s filiálkou Dvory nad Žitavou
Pukanec 
Rastislavice
Svätoplukovo s filiálkou Mojmírovce
Svätý Peter s filiálkami Mudroňovo, Modrany 
Tekovské Lužany
Zemianska Olča − Lipové
Zlaté Moravce
Želiezovce
Žemberovce

Počet členov 
Zo štúdie pre nové usporiadanie mal DNS v Nitrianskom kraji 10 387 členov.

Externé zdroje 
Dunajsko-nitriansky seniorát na ECAV.sk
Ústava ECAV na Slovensku

Referencie 

Evanjelické cirkevné senioráty na Slovensku
Martin Spitzkopf-Urban

Martin Spitzkopf-Urban, Martin Urban-Spitzkopf, Martin Urbans, Urbans Spitzkopf (dátum narodenia a úmrtia nie je známy) bol spišskonemecký mlynár a horský vodca z Novej Lesnej, ktorý vodil klientov na horolezeckých túrach vo Vysokých Tatrách v rokoch 18601880.

Spolu s horským vodcom Jánom Stillom, Jánom Gellhoffom, staviteľom z Veľkej, a dvomi ďalšími neznámymi lovcami kamzíkov v roku 1874 vystúpil na Gerlachovský štít. Dňa 31. júla 1875 bol na Gerlachovskom štíte budapeštiansky prírodovedec Dionýz Desző. Vtedy ho Still údajne informoval, že Gerlach prvý zdolal Martin Spitzkopf - Urban, ktorý koncom 60-tych rokov 19. storočia vyviedol na vrchol neznámeho zákazníka. Still vyhlásil, že na Gerlachovský štít začal vodiť turistov až v roku 1872, keď ho predbehol Martin Spitzkopf - Urban. Desző reprodukoval tento rozhovor v ročenke Uhorského karpatského spolku v roku 1876. Túto informáciu prevzala väčšina autorov, ktorí sa touto históriou zaoberali. Poliaci spochybnili primát Martina Spitzkopfa - Urbana a víťazstvo prisúdili poľským botanikom.

V roku 1874 spoločne s horským vodcom Jánom Rumanom Driečnym ml. sprevádzal Móra Déchyho na Vysokú a s Térym na tretí pokus vystúpil na Pyšný štít a neskôr na Lomnickú vežičku. Zúčastnil sa na druhom, potvrdenom výstupe na Kežmarský štít 14. augusta 1877.

Referencie

Externé odkazy 
Martin Uraban - Spitzkopf
Výstup na Gerlach

Zdroj 
 

Slovenskí horolezci
Osobnosti Vysokých Tatier
Osobnosti z Novej Lesnej
Slovenské osobnosti nemeckého pôvodu
Lichnice - Kaňkovy hory

Národná prírodná rezervácia Lichnice - Kaňkovy hory sa nachádza vo východných Čechách pri meste Třemošnice.

Prírodné pomery 
Rezervácia, ktorá je súčasťou chránenej krajinnej oblasti Železné hory, zaberá rozlohu  a v terajšej podobe bola vyhlásená v roku 1990 (predtým už 1955). Významnou časťou Národnej prírodnej rezervácie Lichnice - Kaňkovy hory je Lovětínská rokle. Táto roklina pretína pásmo Železných hôr za obcou Závratec. Malebnou roklinou preteká Lovětínský potok, prameniaci z tzv. Lovětínského rybníka. Roklina je zovretá zo severnej strany vrchom Krkaňkou (), z juhozápadu svahmi s vrcholom Svetlice so zrúcaninou hradu Lichnice. Romantická niva potoka je zaplnená veľkými balvanmi tzv. železnohorského kryštalinika. Porast strání Lovětínskej rokliny tvorí bukový les. Na svahoch rokliny možno vidieť početné povrchové geomorfologické útvary vzniknuté eróziou, mrazovým zvetrávaním a svahovými pohybmi. Zaujímavým geologickým útvarom je tzv. Kamenná rieka (pás kameňov), ktorá "steká" po svahu Krkaňky smerom do údolia.

Fauna 
Počas výskumu na severozápadnom svahu Lovětínskej rokliny v rokoch 1998 a 1999 bol zistený výskyt 689 druhov motýľov.

Počas vertebratologického prieskumu rezervácie a jej najbližšieho okolia v rokoch 1989-1994 bol zaznamenaný výskyt 135 druhov stavovcov (8 druhov obojživelníkov, 4 druhy plazov, 92 druhov vtákov, 31 druhov cicavcov; ryby nie sú uvádzané kvôli nedostatkom v prieskume).

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy 
 Http://www.mzh.cz/npr/ - internetové stránky NPR Lichnice - Kaňkovy hory
 Http://www.mzh.cz/npr/mapa.htm - mapa NPR
 Fotogalérie z prírodnej rezervácie Lichnice - Kaňkovy hory

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Národné prírodné rezervácie v Česku
Chránená krajinná oblasť Železné hory
Třemošnice
Lesy v Česku
Skalné útvary v Česku
Seč (okres Chrudim)
Míčov-Sušice
Attila Szabó (slovenský kanoista)

Attila Szabó (* 19. február 1966, Komárno) je bývalý slovenský kajakár, reprezentant Česko-Slovenska a Slovenska.

Kariéra
Jeden z najúspešnejších pretekárov v histórii slovenskej i česko-slovenskej rýchlostnej kanoistiky. Na majstrovstvách sveta získal štyri medaily, prvé cenné kovy priviezol z MS 1987 v Duisburgu. V roku 1989 v Plovdive získal titul majstra sveta na 10 kilometrovej trati, v tom istom roku bol vyhlásený za najlepšieho športovca Československa. Szabó získal prvú medailu pre slovenskú kanoistiku v ére samostatnosti.

Zúčastnil sa troch olympiád, debutoval na OH 1988 v Soule, kde sa ako jediný zo všetkých účastníkov kanoistických súťaží prebojoval do dvoch finále, na 500 aj 1 000 metrov. Najlepšie umiestnenie dosiahol v Barcelone 1992, kde obsadil štvrté miesto ako člen štvorkajaku na 1 000 metrov.

Olympijské hry
1988 Soul 
6. K1 500 m
7. K1 1 000 m
1992 Barcelona
4. K4 1 000 m
1996 Atlanta

Majstrovstvá sveta
1985 Mechelen – 6. K2 1 000 m
1986 Montreal – 6. K1 1 000 m
1987 Duisburg 
 K1 500 m
 K1 10 km
1989 Plovdiv 
 K1 10 km
4. – K1 500 m
1990 Poznaň – 4. K1 500 m, 4. K1 10 km
1994 Kodaň –  K1 10 km
1995 Duisburg – 6. K2 1 000 m

Referencie

Pozri aj
Prehľad úspechov slovenskej kanoistiky

Externé odkazy
Attila Szabó na sports-reference.com
Attila Szabó na kajakkomarno.sk

Slovenskí kajakári
Slovenskí olympionici
Česko-slovenskí kajakári
Česko-slovenskí olympionici
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti z Komárna
David Knopfler

David Knopfler (* 27. december 1952, Glasgow, Spojené kráľovstvo) je škótsky spevák, skladateľ, gitarista a klavirista. 

Spolu so svojim bratom Markom založil v roku 1977 skupinu Dire Straits. Kapelu opustil v roku 1980. O tri roky neskôr vydal svoj prvý sólový album nazvaný Release, na ktorom sa podieľali napríklad jeho brat Mark či gitaristi Pino Palladino a John Illsley. Neskôr vydal rad ďalších albumov. 

Jeho manželkou bola spisovateľka Anna Perera, s ktorou má jedného syna.

Diskografia

Sólová 
 1983 - Release
 1985 - Behind the Lines
 1986 - Cut the Wire
 1988 - Lips Against the Steel
 1991 - Lifelines
 1993 - The Giver
 1995 - Small Mercies
 2001 - Wishbones
 2004 - Ship of Dreams
 2006 - Songs for the Siren
 2009 - Anthology 1983-2008 (vydáno v USA)
 2011 - Acoustic
 2015 - Grace

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Ofciálna stránka

Zdroj
 

Škótski rockoví gitaristi
Škótski rockoví klaviristi
Škótski rockoví speváci
Škótski džezoví gitaristi
Škótski džezoví klaviristi
Škótski džezoví speváci
Škótski skladatelia modernej hudby
Škótski speváci-skladatelia
Osobnosti z Glasgowa
Užhorodské memorandum

Užhorodské memorandum je označením dokumentu ako výsledku porady Centrálnej ruskej národnej rady (CRNR) 8. mája 1919, ktorú tento spoločný orgán rusínskych národných rád (užhorodskej, prešovskej a chustskej) aj zástupcov emigrácie vyjadril svoju vôľu stať sa autonómnou súčasťou Česko-slovenskej republiky. Dokument potvrdzoval výsledky plebiscitu politicky aktívnych Rusínov v USA z decembra 1918 a zahŕňal štrnásť bodov, ktoré formuloval podľa amerického vzoru Grigorij Žatkovič.

Pre rusínsku politickú reprezentáciu bolo pripojenie k Česko-Slovensku v tom čase prakticky poslednou alternatívou, lebo z Ruska plynula obava kvôli boľševizmu, Západoukrajinská ľudová republika a ani Ukrajinská ľudová republika už v tom čase neexistovali a konečne maďarsky orientovaní Rusíni stratili po komunistickom prevrate oporu v Budapešti. CRNR vznikla 8. mája 1918 a do 16. mája 1918 prerokovala budúce vzťahy Rusi s Česko-Slovenskom. Rada zároveň navrhla Grigorija Žatkoviča ako budúceho ministra rusínskeho štátu v Česko-Slovensku. CRNR vyslala 23. mája 1919 do Prahy viac ako stočlennú deputáciu, ktorú prijal minister vnútra Antonín Švehla aj prezident republiky Tomáš Garrigue Masaryk.

Význam Užhorodského memoranda spočíval predovšetkým - vedľa decembrového plebiscitu Rusínov v USA - vo vyjadrení skutočnej vôle rusínskej reprezentácie vstúpiť ako autonómny prvok do zväzku s Česko-Slovenskom. Memorandum bolo tiež zaslané ako prejav "želania ľudu Podkarpatska" na mierovú konferenciu do Paríža. Sľúbenú autonómiu však Podkarpatská Rus získala až s účinnosťou od polovice decembra 1938 v súvislosti s ústavným zákonom č. 328/1938 Sb. z. a n.

Referencie

Pozri aj 
 Podkarpatská Rus
 Huculská republika

Zdroj 

Dejiny Česko-Slovenska
Podkarpatská Rus
Utopenec (prírodná pamiatka)

Utopenec je prírodná pamiatka ev. č. 1705 neďaleko obce Studnice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.

Ochrana 
Predmetom ochrany je niva Vortovského potoka od hrádze rybníka Utopenec k Hamerskej priehrade - rašelinové lúky so vzácnou kvetenou v meandrujúcom koryte potoka.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Externé odkazy  
 Utopenec na ochranaprirody.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Povodie Chrudimky
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Studnice (okres Chrudim)
Vortová
Zlámanec (prírodná pamiatka)

Zlámanec je prírodná pamiatka ev. č. 1637 neďaleko obce Vortová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.

Ochrana 
Dôvodom ochrany je uchovanie rašelinovej lúky okolo rybníka s výskytom chránených a ohrozených druhov živočíchov a rastlín.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Externé odkazy  
 Zlámanec na ochranaprirody.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Lúky v Česku
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Vortová
Zadní rybník

Zadní rybník je prírodná pamiatka ev. č. 1703 východne od mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.

Ochrana 
Dôvodom ochrany je biotop zarastajúceho rybníka s cennými spoločenstvami bažinných rastlín a živočíchov.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy  
 Zadní rybník na ochranaprirody.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Trhová Kamenice
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Tadeáš Salva

Tadeáš Salva (* 22. október 1937, Lúčky† 3. január 1995, Bratislava) bol významný slovenský skladateľ, pedagóg a výtvarník.

Biografia 
Salva sa narodil v dolnoliptovskej obci Lúčky okr. Ružomberok. V roku 19531958 absolvoval štúdium hry na akordeóne, violončele a klavíri na Vyššej hudobnej škole v Žiline. Následne pokračoval v štúdiu kompozície u Alexandra Moyzesa a Jána Cikkera na Vysokej škole múzických umení. Po nedorozumeniach so svojimi pedagógmi Salva opúšťa Slovensko a zapísal sa na štúdium na Štátnej vyššej hudobnej škole v Katoviciach, kde sa jeho pedagógom v rokoch 19621965 stal Bolesław Szabelski. Salva taktiež súkromne konzultoval u Witolda Lutosławského vo Varšave. Po ukončení štúdia Salva pôsobil ako vedúci Hudobnej redakcie košického rozhlasu (19651968) dramaturg Hudobnej redakcie Československej televízie v Bratislave (19681977), dramaturg v Slovenskom ľudovom a umeleckom kolektíve (19771988) a ako pedagóg na Katedre hudobnej výchovy na Pedagogickej fakulte v Nitre (19911995). V októbri 1991 na pôde bratislavskej VŠMU habilitoval za docenta v odbore kompozícia. V rokoch 19911995 pôsobil ako predseda Spolku slovenských skladateľov. Zomrel v Bratislave 3. januára 1995 vo veku nedožitých 58 rokov.

Zdroj 
 GODÁROVÁ, Katarína: Tadeáš Salva. In: 100 slovenských skladateľov. Ed. Marián Jurík, Peter Zagar. Bratislava : Národné hudobné centrum, 1998, s. 238.

Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Lúčok (okres Ružomberok)
Farář (prírodná pamiatka)

Farář je prírodná pamiatka pri obci Bítovany (južne od obce) v okrese Chrudim v Pardubickom kraji a súčasne i rybník, ktorý sa nachádza na rovnakom mieste.

Ochrana prírody 
Rybník a okolie je od roku 1990 chránený ako prírodná pamiatka o výmere 8,87 ha. Dôvodom ochrany je kotvica plávajúca, ktorej výskyt, po odbahnení rybníka v roku 1997, bol potvrdený až v roku 2009 a severne nadväzujúca geologická lokalita V syslích so zastúpením zlepencov, ílovitých pieskovcov a kaolinizovanej žuly.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Plán starostlivosti o PP Farář a jeho ochranné pásmo
 Vyhláška Okresného národného výboru v Chrudimi o zriadení chráneného územia
 Geologická lokalita

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Rybníky v Česku
Povodie Novohradky
Bítovany
Prehľad úspechov slovenského vodného slalomu

Prehľad úspechov slovenského vodného slalomu sumarizuje prehľad medailí slovenských vodných slalomárov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, ako aj v reprezentácii Česko-Slovenska.

História
Vodný slalom je najúspešnejším športom v histórii samostatného Slovenska . Na olympijských hrách mal svoju premiéru v roku 1972, kde Zvolenčan Marián Havlíček obsadil 6. miesto. Do programu Hier bol zaradený opäť až po 20 rokoch v Barcelone 1992, liptovský vodák Juraj Ontko skončil ôsmy. Počnúc olympijskými hrami 1996 v Atlante sa slovenskí vodní slalomári nevracali ani z jednej olympiády bez medailového zisku, vôbec prvým olympijským víťazom v ére samostanosti sa stal Michal Martikán, ktorý získal medailu pri všetkých svojich olympijských štartoch, čím sa stal prvým mužom v histórii OH, ktorý stál na stupni víťazov na piatich hrách za sebou v tej istej individuálnej disciplíne. Bratia Peter a Pavol Hochschornerovci dosiahli zlatý hetrik, dve prvenstvá zaznamenala Elena Kaliská.

Slovenskí vodní slalomári v reprezentácii Česko-Slovenska prispeli k zisku viacerých medailí z majstrovstiev sveta, prvým Slovákom s cenným kovom sa stal v roku 1955 Vladimír Cibák v hliadke 3 x K1, prvý titul majstrov sveta vybojovali v roku 1983 v hliadke 3 x C2 deblkanoisti Dušan Zaťko – Ľudovít Tkáč a Milan Kučera – Miroslav Hajdučík. Prvú medailu, bronzovú v ére samostatnosti priviezla hliadka 3 x C2 z MS 1993. Na MS 1995 v Nottinghame odštartoval svoju výnimočnú kariéru ziskom bronzu Michal Martikán. Vo veku 16 rokov sa stal najmladším individuálnym medailistom v histórii MS, o dva roky pridal aj titul najmladšieho svetového šampióna histórie. Od roku 1995 sme z každého šampionátu priviezli minimálne dve medaily, v rokoch 2009 , 2010  a 2011 bolo Slovensko prvé v medailovej bilancii krajín. Tituly majstrov sveta v individuálnych disciplínach získali 4x Michal Martikán, 5x Peter a Pavol Hochschornerovci, 2x Jana Dukátová a Elena Kaliská. Ďalšie zlaté medaily vybojovali hliadky, za pozornosť stojí najmä séria deviatich triumfov v sérii (2009 – 2019) hliadky 3 x C1 v nezmenenom zložení Michal Martikán, Alexander Slafkovský, Matej Beňuš .

Majstrovstvá Európy sa konajú od roku 1996. Slovensko je suverénne vedúcou krajinou v historickom medailovom poradí, viackrát vyhralo medailovú bilanciu na ME. Najúspešnejšie čo do zisku cenných kovov boli pre nás šampionáty na domácej vode. Rekordný počet medailí – 9 (5 zlatých, 2 strieborné a 2 bronzové) sme získali v Čunove v roku 2010 , po štyri tituly sme vybojovali v Čunove 2002 a v Liptovskom Mikuláši 2007.

Medailisti z olympijských hier

Medailisti z majstrovstiev sveta

Medailisti z majstrovstiev Európy

Referencie

Externé odkazy
 Sieň slávy SZKDV
 Vodný slalom výsledky

Úspechy slovenského športu
Vodný slalom
Kusá hora (prírodná pamiatka)

Kusá hora je prírodná pamiatka ev. č. 1772 neďaleko obce Pěšice v okrese Ústí nad Orlicí, územie však leží aj v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

Ochrana 
Dôvodom ochrany je zachovanie lesných biotopov s výskytom čistých bučín a zmiešaných dubohrabových porastov na opukovom podloží so zastúpením jedlí a acidofilných dúbrav, a ďalej botanicky cenných teplomilných druhov rastlín na stráňach nad osadami Štěnec, Domanice a Srbce aj v údolí Řepnického potoka, ako napríklad kokorík mnohokvetý (Polygonatum multiflorum), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon), chochlačka dutá (Corydalis cava), črievičník papučkový (Cypripedium calceolus) a i., z vodných rastlín truskavec obyčajný (Hippuris vulgaris) na rybníku Štěnec a vstavačov vo vlhkých porastoch priľahlých k tomuto rybníku.

Počas botanického prieskumu nelesnej vegetácie bolo zistených 34 nelesných vegetačných typov. Na území prírodnej pamiatky bolo nájdených 68 ohrozených druhov rastlín.

Počas vertebratologického prieskumu prírodnej pamiatky v rokoch 1992-1994 bol zaznamenaný výskyt 170 druhov stavovcov (9 druhov rýb, 10 druhov obojživelníkov, 5 druhov plazov, 109 druhov vtákov, 37 druhov cicavcov).

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Kusá hora na lesycr.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránené územia v okrese Ústí nad Orlicí
Lesy v Česku
Svitavská pahorkatina
Jenišovice (okres Chrudim)
Luže
Řepníky
Les na dolíku

Les na dolíku je prírodná pamiatka ev. č. 1632 neďaleko obce Vysočina v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.

Ochrana 
Predmetom ochrany je meandrujúci potok v lesnom poraste s výskytom soldanelky horskej.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Les na dolíku na ochranaprirody.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Lesy v Česku
Povodie Chrudimky
Vysočina (okres Chrudim)
Ratajské rybníky

Ratajské rybníky sú prírodnou pamiatkou v Česku (kód ÚSOP 1634) a Európsky významnou lokalitou (kód ÚSOP 2972) na katastrálnom území mesta Hlinska v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. Územie prírodnej pamiatky je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Žďárské vrchy, ktorú spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny Českej republiky (AOPK ČR) prostredníctvom Regionálneho pracoviska Správa CHKO Žďárské vrchy.

Ochrana 
Predmetom pre osobitne chránené územie je spoločenstvo troch kaskádovito vybudovaných rybníkov, mokradí a vlhkých slatinných lúk v ich okolí s cenným biotopom chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov.

Prírodné pomery

Vodstvo 
Sústava troch ratajských rybníkov je prietoková, najvyššie položený je Horný Ratajský rybník, do ktorého sa sťahuje voda z mokradí a rašelinových lúk nad ním a tiež ho napája niekoľko bezmenných potokov stekajúcich po svahu vrchu Čertovina ().

V kaskáde pod Horným ratajským rybníkom je zemepisne nepomenovaný a najmenší z rybníkov, ktorý je osadený leknami a priamo pod hrádzou je vyvedený prepad vody z neďalekého vodného zdroja. Voda z neho a z odtoku rybníka napája najnižšie položený Dolný Ratajský rybník. Z územia prírodnej pamiatky Ratajské rybníky odvádza vodu bezmenný vodný tok do zhruba sto metrov vzdialeného Blatenského potoka, ktorý je pravostranným prítokom neďalekej rieky Chrudimky.

Flóra a fauna 
Pobrežné porasty rybníkov s hustými skupinami drevín aj solitérnych stromov prechádzajú do druhovo pestrých rašelinových až slatinných lúk a vytvárajú tak priaznivé stanovištia pre hniezdenie vtáctva, bohatú populáciu obojživelníkov a hmyzu, ktorých život je spätý s vodou. Zo žiab je silne zastúpený skokan hnedý, ktorý sa tu rozmnožuje a v jarných mesiacoch sa objavuje v silnom počte.

Na území prírodnej pamiatky žije aj mnoho druhov motýľov, vyskytuje sa tu modráčik bahniskový aj vzácny motýľ vlhkých lúk modráčik krvavcový.

V trvalo zamokrených priehlbinách sa darí ohrozeným druhom machorastov a v lúčnych porastoch za Horným ratajským rybníkom koncom leta rozkvitá vzácny horec pľúcny. Ide o jedinú lokalitu jeho výskytu v CHKO Žďárské vrchy.

Geomorfologicky je územie prírodnej pamiatky súčasťou Českomoravskej vrchoviny.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Iné projekty

Externé odkazy  
 Ratajské rybníky na ochranaprirody.cz
 Vyhláška ONV Chrudim o zriadení chráneného územia

Zdroj 

Chránené územia v okrese Chrudim
Chránená krajinná oblasť Žďárské vrchy
Hlinsko
Rybníky v Česku
Povodie Chrudimky
Discovery (Daft Punk)

Discovery je druhý štúdiový album francúzskej elektronickej skupiny Daft Punk, vydaný 26. februára 2001 vydavateľstvom Virgin Records. Pri porovnaní so štýlom Chicago house, ktorým boli dovtedy známi, album zmenil charakter na disco, post-disco, garage house a synthpopom-inšpirovaný house. Album sa neskôr stal soundtrackom k animovanému filmu Intertella 5555: The 5tory of the 5ecret 5star 5ystem, ktorý vznikol v spolupráci skupiny Daft Punk a animátora Leiji Matsumota (spoločnosť Toei Animation). Všetky hudobné videá na piesne z albumu sú segmenty z filmu, ktoré sledujú príbeh unesenej mimozemskej skupiny.

Discovery bol v magazínoch New Musical Express a Spin označený za koncepčný album. Jeho skoré verzie obsahovali vernostnú kartu "Daft Club" s kódom, ktorý sprístupnil internetovú hudobnú službu; tá obsahovala nové skladby neskôr zverejnené na albume toho istého mena a album Alive 1997.

Zoznam skladieb

Externé odkazy 
 http://www.allmusic.com/album/discovery-mw0000119560
 http://books.google.com/books?id=qhgIKMHie3kC&pg=PA145#v=onepage&q&f=false
 http://mixonline.com/mag/audio_daft_punk
 http://www.nme.com/news/daft-punk/34231
 http://www.metacritic.com/music/discovery/daft-punk
 http://pitchfork.com/features/staff-lists/5956-the-top-100-albums-of-2000-04-part-one/9/
 http://www.officialcharts.com/artist/25579/daft%20punk/

Albumy skupiny Daft Punk
Hudobné albumy z 2001
Ron Gilbert

Ron Gilbert je americký dizajnér, programátor a producent počítačových hier.

Jeho najznámejšie adventure diela pochádzajú z jeho práce u LucasArts (Maniac Mansion, prvé dva diely série Monkey Island). Gilbert je spoluzakladateľom Humongous Entertainment a sesterskej spoločnosti Cavedog Entertainment. Jeho hry sú zamerané predovšetkým na interaktívny výklad príbehu. Ron Gilbert ďalej založil Hulabee Entertainment, keď odišiel z Humongous Entertainment. V súčasnosti pracuje vo Vancouveri u vývojárskeho štúdia Hothead Games.

Iné projekty

Externé odkazy 
 GrumpyGamer - blog Rona Gilberta
 Rozhovor s Ronom Gilbertom na World of MI
 Rozhovor s Ronom Gilbertom na La Aventura

Zdroj 
 

Programátori počítačových hier
Osobnosti z Oregonu
Rudolf Bechyně

Rudolf Bechyně (* 6. apríl 1881, Nymburk† 1. január 1948, Praha) bol český novinár a publicista, sociálnodemokratický politik a minister.

Životopis

Pred rokom 1918 
Politicky aktívny bol už za Rakúska-Uhorska. Pôvodne pracoval ako strojný zámočník, ale čoskoro sa vypracoval na novinára a politika člena sociálnej demokracie. Nastúpil do redakcie Hlasu lidu v Prostějove.

Už v tridsiatich rokoch sa vo voľbách do ríšskej rady roku 1911 stal poslancom Ríšskej rady (celoštátny parlament), kam bol zvolený za český okrsok Morava 10. Zasadol do poslaneckej frakcie Klub českých sociálnych demokratov. Vo viedenskom parlamente zotrval do zániku monarchie.

Za prvej svetovej vojny v roku 1915 bol zatknutý a obvinený za vlastizradu. Ako radový vojak bol poslaný na front a aj keď vojnu prežil, priniesol si z nej zdravotné problémy. Po návrate z vojny bol v roku 1917 vybraný do vedenia sociálnodemokratickej strany. Koncom prvej svetovej vojny patril v rámci sociálnodemokratickej strany spolu s Luďkom Pikom alebo Gustavom Habrmanom k takzvanej národnej opozícii, ktorá akcentovala český národný a štátoprávny záujem. Jej exponenti vtedy v strane prevládli a potlačili viac internacionalistický a prorakúsky prúd, ktorý reprezentoval Bohumír Šmeral.

Československým politikom 
Jeho politická kariéra vyvrcholila po vzniku Československa. Vo vedení strany zostal až do roku 1939. Bol členom takzvanej Päťky, čo znamená, že bol hlavným zástupcom svojej strany pri vyjednávaní v československej vládnej koalícii.

V rokoch 19181920 zasadal v Revolučnom národnom zhromaždení. V parlamentných voľbách v roku 1920 získal poslanecké kreslo v Národnom zhromaždení. Mandát v parlamentných voľbách v roku 1925 obhájil a do parlamentu sa dostal aj po parlamentných voľbách v roku 1929 a opäť po parlamentných voľbách v roku 1935. Poslanecký post si oficiálne podržal do zrušenia parlamentu roku 1939, pričom krátko predtým ešte v decembri 1938 prestúpil do novovzniknutej Národnej strany práce.

Bol niekoľkokrát menovaný ministrom a po mnoho rokoch bol námestníkom predsedu vlády. V rokoch 19221924 pôsobil ako minister školstva a národnej osvety MŠANO v prvej vláde Antonína Švehlu. V období rokov 19251926 ako minister železníc v druhej vláde Antonína Švehlu. V rokoch 19291932 zastával funkciu ministra pre zásobovanie ľudu v druhej vláde Františka Udržala a potom od roku 1932 až do roku 1938 bol opäť ministrom železníc v prvej, druhej a tretej vláde Jana Malypetra a v prvej, druhej a tretej vláde Milana Hodžu.

Po roku 1939 
V júli 1939 emigroval do Anglicka a tu bol sprvu členom, potom aj predsedom Štátnej rady česko-slovenskej v Londýne (19401941). Po skončení vojny sa vrátil vo veku 64 rokov do vlasti, ale nijako sa už politicky neangažoval..

Referencie

Iné projekty

Literatúra

Externé odkazy 
 Rudolf Bechyně v Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století

Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Českí novinári
Politici ČSSD
Osobnosti z Nymburku
Bitka pri Rozvegove

Bitka pri Rozvegove bol ozbrojený stret zvedený o predmestie Mukačeva na Podkarpatskej Rusi. Išlo o najkrvavejší boj česko-slovenských jednotiek s maďarskými jednotkami a zároveň o ich prvý vzájomný stret v roku 1939. Bitka skončila krátkodobým vytlačením Maďarov z Rozvegova.

Príčiny konfliktu 
2. novembra skončilo Viedenské arbitrážne rokovanie. Vo Viedni bolo rozhodnuté o československých územných ústupkoch Maďarsku. Išlo o značnú časť územia južného a východného Slovenska a tiež juhozápadná časť Podkarpatskej Rusi. Súčasťou odstúpeného územia bolo aj Mukačevo. Rozvegovo ležiace na predmestí Mukačeva na pravom brehu rieky Latorica ale malo naďalej zostať československým územím. Nad rámec Viedenskej arbitráže bolo ale obsadené maďarskou armádou. Niektorí československí dôstojníci okamžite začali zvažovať obsadenie Rozvegova. Čoskoro sa objavila vhodná zámienka. Keď bol v noci z 5 na 6. januára postrelený četník František Dvořák, začali československé jednotky útok.

Bitka 
Rozvegovo obsadzoval 36. peší pluk, ktorý viedol Bohumil Mařík. Prvá zaútočila 1. a 2. rota spolu s niekoľkými družstvami SOS. Rozpútal sa tvrdý pouličný boj. Do boja sa na česko-slovenskej strane zapojili aj tri obrnené vozidlá Tatra OA vz. 30 od motorizovaného prieskumného oddielu 2 a delostrelectvo 5. batérie 12. delostreleckého pluku. Čoskoro sa začala prejavovať početná prevaha na strane Maďarov a Čechoslováci sa teraz museli brániť, ale Rozvegovo sa honvédom už obsadiť nepodarilo. Až popoludní sa podarilo stret utlmiť.

Po bitke 
Po strete bolo rozhodnuté rozkazom z vyšších miest odovzdať Rozvegovo späť Maďarom. Čoskoro po bitke sa maďarské vrchné velenie rozhodlo začať útok na Podkarpatskú Rus. Ten začal 14. marca v údolí rieky Latorica.

Zoznam padlých čechoslovákov

Zoznam ranených čechoslovákov

Poznámky

Pozri aj 
 Maďarská invázia na Podkarpatskú Rus

Referencie

Externé odkazy 
 Bitka pri Rozvegove na kudrnaweb.psm-net.cz
 Bitka pri Rozvegove na ct24.cz
 Bitka pri Rozvegova na vojna.net

Literatúra 
 Ladislav Kudrna: Zapomenutá bitva u Rozvegova z 6. ledna 1939. Fakta & svědectví č. 2/2009.
 Jindřich Marek: Prapor z žižkovského muzea. Přísně tajné č. 2/2004.

Zdroj 

Podkarpatská Rus
Vojny Česko-Slovenska
Vojny Maďarska
Rozvegov
Ibránsko–nagyhalászsky obvod

Ibránsko–nagyhalászsky obvod (maď. Ibrányi kistérség) je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Ibrány.

Sídla 

Obvody v Maďarsku
Sterlitamak

Sterlitamak (, baškirsky Стәрлетамаҡ) je mesto v Rusku, po Ufe druhé najväčšie mesto republiky Baškirsko a centrum Sterlitamackého rajónu. V roku 2019 malo podľa odhadov približne 278-tis. obyvateľov. Nachádza sa 156 km južne od Ufy (po železnici) na úpätí Uralu. Mesto bolo založené v roku 1766 na sútoku riek Belaja a Sterľa. Jeho názov pochádza z názvu rieky Sterľa a baškirského slova „тамаҡ" (ústie), čiže v preklade do slovenčiny „Ústie rieky Sterle". Dnes ide o významné centrum chemického priemyslu.

Sterlitamak bol založený v roku 1781 na mieste niekdajšej poštovej stanice Aškadarskij Jam. Počas ruskej občianskej vojny ho isté obdobie kontrolovali československí legionári. Od roku 1920 sa dostal pod kontrolu Sovietskeho zväzu. Hospodársky rozmach mesta nastal cez druhú svetovú vojnu, keď bolo do Sterlitamaku evakuovaných niekoľko tovární z území na západe ZSSR, ktoré obsadilo Nemecko, a vo veľkom sa začal rozvíjať chemický priemysel, predovšetkým vďaka objaveniu ropných ložísk v okolí.

Referencie

Iné projekty 

Rusko
Baškirsko
Uňadovo

Uňadovo je prírodná rezervácia v Starohorských vrchoch v katastri Podlavíc, mestskej časti Banskej Bystrice.

Polohopis 
Uňadovo sa nachádza na svahu Ostrého vrchu, asi kilometer východne od Košarísk, približne 5 km severozápadne vzdušnou čiarou od Námestia SNP.

Prírodná rezervácia 
Rozloha rezervácie je 35 800 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 4. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1988 Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky výnosom č. 1161/1988-32 z 30. júna 1988. Účelom je ochrana „bohatého výskytu tisu obyčajného (Taxus baccata L.) v porastoch prirodzeného lesa Starohorských vrchov“. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko CHKO Poľana. Podlavické výmole nie sú súčasťou VCHÚ.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Uňadovo
 Poloha na turistickej mape

Prírodné rezervácie v Banskobystrickom kraji
Chránené územia v okrese Banská Bystrica
Starohorské vrchy
Podlavice
Podlavické výmole

Podlavické výmole je chránený areál v Starohorských vrchoch v katastri Podlavíc, mestskej časti Banskej Bystrice.

Polohopis 
Podlavické výmole sa nachádzajú na južnom svahu Žiaru, asi 200 m severne od cesty II/578, približne 4 km severozápadne vzdušnou čiarou od Námestia SNP.

Prírodná rezervácia 
Rozloha rezervácie je 267 700 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 4. Prírodná rezervácia bola vyhlásená v roku 1998 Krajským úradom v Banskej Bystrici Všeobecne záväznou vyhláškou č.7/1998 z 30. novembra 1998. Účelom je ochrana „lesných spoločenstiev s koncentrovaným výskytom rastlinných druhov z čeľade vstavačovitých.“. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko CHKO Poľana. Podlavické výmole nie sú súčasťou VCHÚ.
V 17. a 18. storočí bolo toto územie zdevastované odlesňovaním a následnou premenou lesa na poľnohospodárske pozemky, čo malo za následok obrovskú eróziu pôdy, ktorá ohrozovala nielen obec samotnú, ale aj  obyvateľov tam žijúcich. Eróziou došlo k vzniku veľkých rýh (výmoľov) a jediným riešením bolo opätovné zalesnenie, ktoré bolo náročné a dlho neúspešné. Až neskôr sa na toto územie nazvážala pôda, ktorou sa podarilo lokalitu revitalizovať.
Zalesnovať sa začalo v roku 1896 pričom bolo použitých 252.000ks agátových sadeníc, 31.000ks sadeníc borovice sosny, 138.000ks sadeníc borovice čiernej, 16.000ks sadeníc smrekovca, 1.500ks sadeníc jedle, po 1.000ks sadeníc limby, jaseňa a javora, 4.000ks sadeníc jelše a 5.000ks vŕbových odrezkov. S celého množstva sadeníc sa ujalo len okolo 30%.
Úspešne zalesnenie skončilo až v roku 1908.

Referencie

Externé odkazy 
 Chránený areál Podlavické výmole
 Poloha na turistickej mape

Chránené areály na Slovensku
Chránené územia v okrese Banská Bystrica
Chránené územia bez príslušnosti k VCHÚ
Podlavice
Geografia Banskej Bystrice
Vojenský cintorín Olomouc-Černovír

Vojenský cintorín v Olomouci, miestnej časti Černovír je kultúrna pamiatka v mieste, kde boli pochovávaní vojaci, ktorí zomreli vo vojenskej nemocnici v Kláštornom Hradisku, neskôr aj obete bojov počas vojen. Cintorín bol založený v roku 1869 z bývalého civilného pohrebiska. Cintorín je unikátny v tom, že tu sú na jednom mieste pochovaní vojaci niekoľkých rôznych vyznaní, moslimovia, židia, pravoslávni, a najväčšia časť patrí katolíckym a protestantským kresťanom. Tieto časti cintorína sú od seba oddelené stromami na samostatné polia. Na cintoríne boli postavené dve kaplnky, jedna s kopulou pre kresťanov, druhá v tvare malej mešity pre padlých moslimského vyznania. Vysvätenia kaplnky sa 16. decembra 1917 zúčastnil osobne aj posledný cisár Karol I. Počas prvej svetovej vojny boli vojaci pochovávaní po dvoch do jedného hrobu, bez ohľadu na národnosť, hodnosť a štátnu príslušnosť. Poslední pochovaní tu boli nemeckí vojaci medzi rokmi 1939 - 1945, po tomto roku sa tu pochovávalo už len sporadicky a cintorín spustol. V 50. rokoch 20. storočia boli kríže označujúce hroby vytrhané a postupne rozkradnuté, hroby boli pre ľahšie kosenie trávy zarovnané.

Je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.

Referencie

Externé odkazy 
 Mgr. Jaroslav Hudský Vojenský cintorín Černovír 
 Plk. Dr. Josef Šváb Vojenský cintorín v Černovíře - pamiatkovo chránený objekt?

Zdroj 
 

Cintoríny v Česku
Verejné priestranstvá v Olomouci
Kultúrne pamiatky v okrese Olomouc
Vojenské cintoríny