Ján Poničan

Ján Poničan (pseudonymy Ján Rob Poničan, rob a i.) (* 15. jún 1902, Očová  † 25. február 1978, Bratislava) bol slovenský básnik, prozaik, dramatik, prekladateľ a publicista.

Rodina 
 otec: Ondrej Poničan
 adoptívny otec: Pavol Poničan
 matka: Mária rod. Holíková
 manželka: Alžbeta Poničanová rod. Kindernayová , Valéria rod. Gajarská

Životopis 
Narodil sa v roľníckej rodine, no po predčasnej smrti rodičov ho vychovávali príbuzní. Vzdelanie získaval v Banskej Bystrici (na maďarskom klasickom gymnáziu) a Lučenci (reálne gymnázium, maturita). Neskôr pokračoval na vysokej škole technickej v Prahe, no po dvoch rokoch prestúpil na právo, ktoré ukončil v roku 1927. V roku 1924 vstúpil do KSČ. Príslušník skupiny ľavicovo orientovaných intelektuálov DAV. Pracoval v Bratislave ako koncipient, krátko i vo Zvolene.  Po prednáškach o ZSSR, kde bol ako vedúci delegácie Medzinárodnej červenej pomoci navštívil Moskvu a Sibír (1931), bol v Banskej Bystrici odsúdený a väznený (1931). V roku 1932 bol advokátskym koncipientom u V. Clementisa, o rok neskôr si otvoril vlastnú advokátsku prax. Zastupoval najmä robotníkov a komunistov. Advokátsku prax vykonával do roku 1947, neskôr bol tajomníkom Advokátskej komory, verejným a štátnym notárom. Po roku 1945 bol tajomníkom a podpredsedom Spolku slovenských spisovateľov v rokoch 1958 – 1959 vedúcim maďarskej redakcie Slovenského vydavateľstva krásnej literatúry, neskôr potom až do roku 1964, kedy odišiel do dôchodku, bol riaditeľom tohto vydavateľstva.

Tvorba 
Svoje prvé verše uverejňoval vo viacerých časopisoch (Svojeť, Mladé Slovensko, Pravda chudoby, Hlas ľudu a i.). Spolu s A. Siráckym, D. Okálim a V. Clementisom založil v roku 1924 časopis DAV. Vo svojich básniach vyjadroval svoje politické názory, revolučné a proletárske nadšenie, no tiež vlastný nepokoj, erotické a ľúbostné motívy, mestské zážitky (napr. z Paríža), ale tiež sociálne témy. Využíva melodickosť obrazov, poetické hľadanie rýmov. Okrem poézie, prózy a drámy tiež prekladal diela svetových dramatikov a ruských autorov (Sergej Alexandrovič Jesenin, Vladimír Vladimírovič Majakovskij), maďarských autorov (Endre Ady, Sándor Petőfi), ale tiež diela z bulharského jazyka.

Dielo

Poézia 
 1923 – Som, myslím, cítim a vidím, milujem všetko, len temno nenávidím, básnická zbierka, prvá zbierka slovenskej proletárskej poézie
 1929 – Demontáž, básnická zbierka
 1932 – Večerné svetlá, básnická zbierka
 1934 – Angara, zbierka básní (zážitky z cesty po Sibíri)
 1937 – Póly, zbierka básní
 1941 – Divný Janko, poéma (v časopise Elán vyšla už v roku 1940)
 1942 – Sen na medzi
 1946 – Ivan Klas
 1946 – Povstanie, cyklická báseň
 1947 – Mesto, báseň o minulosti a prítomnosti Bratislavy
 1949 – Na tepne čias, zbierka básní
 1954 – Básne, výber veršov
 1958 – Riava neutícha, zbierka básní
 1962 – Ohne nad riekou, výber veršov
 1967 – Držím sa zeme, drží ma zem, lyrické komentáre z ciest po vlasti i zahraničí
 1972 – Špirála ľúbosť, výber vešov
 1973 – Hĺbky a diaľky, zbierka básní

Próza 
 1935 – Stroje sa pohli, román
 1945 – Sám, zbierka poviedok
 1945 – Pavučina (koncipovaný už v roku 1935), voľné pokračovanie románu Stroje sa pohli
 1945 – Hôrny kvet, ľúbostná romanca
 1946 – Treba žiť, román
 1949 – Z čias-nečias, zbierka historický noviel
 1959 – Po horách-dolinách, obraz prírodnej krásy Slovenska
 1960 – A svet sa hýbe
 1964 – Červená sedma, výber prózy
 1973 – Jánošíkovci
 1975 – Búrlivá mladosť
 1979 – Dobyvateľ

Dráma 
 1924 – Dva svety (predtým vychádzala na pokračovanie v Proletárskej nedeli)
 1935 – Iskry bez ohňa
 1936 – Bačov žart, rozhlasová veršovaná hra
 1936 – Vzbura na rozkaz
 1941 – Jánošík
 1944 – Básnik a kráľ, veršovaná rozhlasová hra
 1945 – Vzbura žien, rozhlasová veselohra
 1949 – Čistá hra
 1958 – Štyria
 1962 – Všetkostroj, utopistická veršovaná hra (napísaná v 30. rokoch, vydaná až vo výbere z diela)
 Máje, libreto, ktoré zhudobnil Bartolomej Urbanec

Tvorba pre deti a mládež 
 1953 – Deti, deti, pozrite, zbierka básní pre deti
 1979 – Skaza hradu, historický román pre mládež (vydaný posmrtne)

Preklady 
 Jean-Baptiste Poquelin Moliére: Mizantrop, Lakomec, Tartuffe
 Alexander Sergejevič Puškin: Kamenný most, Mozart a Saliéri, Skúpy rytier
 Friedrich Schiller: Viliam Tell
 Pedro Calderón de la Barca: Dáma škriatok
 Carl Maria von Weber: Čarostrelec (preklad libreta)

Ocenenie 
 1962 – Rad práce
 1971 – národný umelec

Pamiatky 
 rodný dom v Očovej; náhrobník v urnovom háji na cintoríne v Slávičom údolí
 časť literárnej pozostalosti, korešpondencie a obrazová dokumentácia v LAMS

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Davisti
Narodenia v 1902
Úmrtia v 1978
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí básnici
Slovenskí prozaici
Slovenskí dramatici
Slovenskí prekladatelia
Česko-slovenskí národní umelci
Osobnosti z Očovej