joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Maľba

Maľba je jednotlivé maliarske dielo, voľné i viazané s architektúrou, ale aj maliarstvo ako druh výtvarného prejavu, maliarska tvorba, rozlične rozlišovaná podla svojho zásadného poňatia (abstraktná a zobrazujúca, intímna a monumentálna), podľa námetu (figurálna, portrétna, žánrová, krajinomaľba, zátišie, mytologická, cirkevná a svetská), podľa funkcie (voľná a
užitá), podla materiálu a techniky (nástenná, ku ktorej patrí mozaika a maľba na skle, maľba závesných obrazov, maľba na dosku, plátno, miniatúra, freska, maľba al secco (nasucho), olejomaľba, tempera, gvaš, pastel, akvarel) a pod.

Technika a štýly 

Počas svojej histórie maľovanie zaznamenalo niekoľko dôležitých foriem vrátane typických techník. Techniky príznačné pre kreslenie sú základom pre maľovanie, okrem najnovších avantgardných foriem. Freska, ktoré dosiahlo svoj vrchol počas neskorého stredoveku a počas renesancie, je aplikácia maľby na vlhkú, prípadne suchú omietku.

Knižná maľba 

všeobecný názov celkovej úpravy rukou písaných zvitkov a viazaných kníh (kódexov), pozostávajúca z veľkých iniciál, okrajovej a medzitextovej ornamentálnej alebo rastlinnej ozdoby a z miniatúr ilustrovaných charakteru. Maliara, ktorý zhotovil knižnú maľbu, od 11. storočia nazývali iluminátorom, na rozdiel od pisára textu knihy, ktorého pomenovali skriptom alebo rubrikátorom. Skriptor písal bežný text knihy, usporiadaný do jedného, dvoch alebo viacerých stĺpcov na jednej strane. Rubrikátor zhotovil červené nadpisy jednotlivých kapitol (odsekov textu).

Externé odkazy 
 

Umenie
Nástenná maľba

Nástenná maľba je farebná dekorácia steny alebo klenby realizovaná buď na suchú omietku (al secco), do čerstvej omietky (al fresco, freska), alebo zmiešanou technikou (frescosecco). Niekedy sa k nástennej maľbe rátajú aj sgrafito a mozaiku, ktoré predstavujú v podstate iné druhy monumentálnej nástennej výzdoby.

Nástenné maľby paleolitu patria k najstarším známym výtvarným prejavom.

Iné projekty

Externé odkazy 
 How to prepare a mural wall and protect the mural
 Calpams
 Murals.trompe-l-oeil.info French and European gate of murals
 The National Society of Mural Painters 
 Ancient Maya Art
 Ancient Prehispanic Murals
 Roman wall paintings
 griechische und römische Wandmalerei, Technik, Entwicklung, Systeme
 Restaurierung und Konservierung von historischer Wandmalerei
 Historisches Farbdiaarchiv zur Wand- und Deckenmalerei 
Al fresco - In Rom erleben alte Techniken ihre Wiedergeburt
 Mural Conservancy of Los Angeles 
 Political Murals in Ireland

Zdroj 
 

Umenie
Kultúrno-historická metóda

Metóda kultúrno-historická je syntetizovanie rôznych stránok spoločenského života pomocou pojmu kultúry ako vedomia, ktoré vzniká živelne a bezprostredne preniká do materiálnych vzťahov, prejavuje sa v spôsobe života ľudu, v podmienkach života, kolektívnosti. Kultúrno-historickú metódu predložil Karl Lamprecht.

Externé odkazy 
 

Kultúra
Manifestácia

Manifestácia je prejavenie sa (zmyslom alebo vo vedomí).

Zdroj 
 

Terminológia
Mantra

Mantra (-hlavný zaužívaný slovenský tvar, zároveň sanskritský kmeň) alebo mantram (-sanskritský nominatív) je (podľa hinduizmu) hymnus alebo časť textu, najmä z Véd odriekaný alebo intonovaný ako zariekanie alebo modlitba. Slovná formula slúžiaca na zvukovú vibráciu, napr. aum. Máva rozsah niekoľkých písmen až niekoľko viet (väčšinou ide o božie meno), ktoré sa poväčšine mnohokrát opakujú. Nachádzame ju hlavne v hinduizme, ale časom prenikla aj do budhizmu a ďalších ázijských náboženstiev.

V hinduizme tak existuje presvedčenie o totožnosti mena a toho, čo je tým menom označené, preto opakovanie mena niečoho sprítomňuje označované. Už v najstarších indických spisoch (Jadžurvéda) sa objavuje mantra óm (písaná väčšinou a-u-m), ktorá je stotožňovaná so všetkými veľkými bohmi. Dlhú dobu sa mantry netešili takej popularite ako dnes a boli používané len pri rituáloch. Impulzom k nárastu popularity mantier bolo rozšírenie tantrizmu (od zač. letopočtu), ktorý poukazoval na to, že pomocou mantry je možné dosiahnuť spásu (mókšu).

Väčšina hinduistických mantier sú úryvky z rôznych posvätných textov (väčšinou Védy alebo Upanišády). Niektoré vyložene tantrické mantry ale nemusia dávať vôbec žiaden zmysel: hrím, hrám, hrúm, phat atď. – hlavná je tu zvuková hodnota. Dokonca existujú i názory, podľa ktorých je mantra účinná i keď ten, kto ju opakuje, vôbec nevie, čo znamená. Účelom väčšiny mantier je dosiahnuť vyslobodenie (mókša). Okrem toho však často slúžia i k získaniu zdravia, odvráteniu nepriateľov a pod. Podmienkou úspechu je len zopakovať mantru dostatočne často (väčšinou desaťtisíckrát).

Mantru je možné odriekavať štyrmi spôsobmi:

1. vaikhari – jasne nahlas

2. nadhjama – potichu (aby ju ostatní nepočuli)

3. pašjanti – v myšlienkach

4. para – mantra sa tu javí ako prazvuk, základ všetkých ostatních zvukov, ktorý je nevysloviteľný

V ezoterických smeroch tantrizmu a jogy sa mantra najskôr musí „prebudiť“. Tuto používaná mantra väčšinou nemala žiaden zmysel, ale v meditácii sa mohol jej význam vyjaviť. Tým sa prebudila a ten, kto to dosiahol, získal moc mantry.

Zvláštnou podobou mantier sú dhárání – „zariekania“ (tento termín sa ale väčšinou používa dosť voľne, takže môže tiež splývať s termínom „mantra“). Ide poväčšine o dlhšie úseky, ktoré svojím obsahom jasne ukazujú svoj magický účel.

Externé odkazy 
 

Hinduizmus
Manžel

Manžel je ženatý muž vo vzťahu k žene (manželke) alebo mužovi, s ktorou/ktorým sa zosobášil (pozri sobáš, manželstvo rovnakého pohlavia).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Rodina
Manželka

Manželka je vydatá žena vo vzťahu k mužovi (manželovi) alebo žene, s ktorým/ktorou sa zosobášila (pozri sobáš, manželstvo rovnakého pohlavia).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Rodina
Manželstvo
Maoizmus

Maoizmus je učenie, ktoré vychádza z diela Mao Ce-tunga a ktoré aplikuje zásady marxizmu-leninizmu na potreby rozvojových krajín. Učenie marxizmu-leninizmu upravuje v tom zmysle, že namiesto orientácie na mestský proletariát sa orientuje na vrstvu roľníkov. 

Maoizmus ponúka model, ktorý zdôrazňuje nezávislosť národa, roľníctvo a rovnomerne sa rozvíjajúci ľahký priemysel.

Externé odkazy 
Guiding thought of revolution: the heart of Maoism international project
Marx2Mao.org Mao Internet Library
The Encyclopedia of Marxism  Mao Zedong Thought.
The Encyclopedia of Marxism  Mao's life.
Monthly Review January 2005 Text of the leaflets distributed by the Zhengzhou Four.
World Revolution Media Maoist revolutionary film, music, and art archive
 Batchelor, J. Maoism and Classical Marxism, Clio History Journal, 2009.

 
Formy vlády
Nadstavba (marxizmus)

Nadstavba je v marxizme základný prvok štruktúry spoločensko-ekonomickej formácie zahrnujúci duchovné výtvory ľudí a ideologické vzťahy medzi nimi.

Opakom je základňa.

Externé odkazy 
 

Marxizmus
História
John Naisbitt

John Naisbitt (* 15. január 1929, Salt Lake City, Utah, USA† 8. apríl 2021, Velden am Wörther See, Rakúsko) bol americký prognostik, futurológ, spisovateľ, poradca a manažér.

Kariéra  
Bol zakladateľom a vedúcim poradenskej firmy Megatrends, Ltd. Pôsobil ako riaditeľ IBM, Eastman Kodak. Pôsobil ako hosťujúci profesor Harvard University a tiež ako poradca a prednášateľ, radil politikom a svetovým korporáciam. 

S manželkou Doris žil vo Viedni, Tiencine a Veldene am Wörther See.

Dielo 
Je autorom mnohých kníh, z ktorých niektoré napísal so svojou dnes už bývalou manželkou Patriciou Aburdeneovou, so svojou dcérou Nanou Naisbittovou alebo s japonskými kolegami. Niektoré knihy vydal iba v japonskom jazyku.
 Naisbitt, John: Global Paradox. The Bigger the World Economy, the More Powerful Its Smallest Players (1994) 
 Naisbitt, John: Megatrends Asia. Eight Asian Megatrends That Are Reshaping Our World  (1996)
 Naisbitt, John: Megatrends. Ten New Directions Transforming Our Lives. Warner Books, Inc., New York, NY 1982, ISBN 0-446-32922-3 
 Naisbitt, John, Aburdene, Patricia: Reinventing the Corporation. Transforming Your Job and Your Company for the New Information Society. 1985 
 Naisbitt, John: Year Ahead: 1986. Powerful Trends Shaping Your Future (1985)
 Naisbitt, John: Megachoices: Options for Tomorrow´s World (1985)
 Naisbitt, John: Year Ahead: 1987 (1986)
 Naisbitt, John, Aburdene, Patricia: Megatrends 2000. Ten New Directions for the 1990´s. William Morrow and Company, Inc., New York, NY 1990, ISBN 0-688-07224-0
 Naisbitt, John: Global Paradox. The Bigger the World Economy, the More Powerful Its Smallest Players (1994) 
 Naisbitt, John: Global Paradox. The Bigger the World Economy, the More Powerful Its Smallest Players. 1994, Avon Books, New York, New York 1995, ISBN 0-380-72489-8
 Naisbitt, John: Megatrends Asia. Eight Asian Megatrends That Are Reshaping Our World (1996)
 Naisbitt, John: Megatrends Asia. Eight Asian Megatrends That Are Reshaping Our World. 1996, A Touchstone Book, New York, NY 1997, ISBN 0-684-82706-9 
 Naisbitt, John with Naisbitt, Nana and Philips, Douglas: High Tech - High Touch. Technology and Our Search for Meaning. Broadway Books, New York, NY 1999, ISBN 0-7679-0383-8
 Naisbitt, John: Mind Set ! Reset Your Thinking and See the Future. Collins, New York, NY 2006, ISBN 0-06-113688-3
 Naisbitt, John: China's Megatrends: The 8 Pillars of a New Society. HarperCollins, 2010.

Knihy v slovenskom jazyku 
 Naisbitt, John, Aburdeneová, Patricia: Megatrendy 2000. Desať nových smerov na deväťdesiate roky. Bradlo, Bratislava 1992

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Naisbitt China Institute
 USA Today: "Naisbitt turns lust for life into mega book career"

Spisovatelia USA
Futurológovia
Informačná spoločnosť
Osobnosti zo Salt Lake City
Absolventi Harvard University
Absolventi Cornell University
Absolventi University of Utah
Márnomyseľnosť

Márnomyseľnosť (iné názvy: márnivosť, namyslenosť, samoľúbosť, domýšľavosť; nespisovne ješitnosť; zriedkavo vysokomyseľnosť, primadonskosť; najmä v spojení s pohŕdaním inými pýcha, velikášstvo, expresívne nadutosť, nafúkanosť, horedžanosť, horenososť, napuchrenosť, bohorovnosť; najmä v spojení s dávaním to pocítiť iným povýšenosť, povýšeneckosť, povznesenosť, nadradenosť, superiórnosť, suverénnosť, suverenita, vystatovačnosť, vypínavosť, panština; v spojení s bezočivosťou spupnosť, arogancia, arogantnosť) je preceňovanie svojich schopností (vnímané ako záporná vlastnosť); vlastnosť človeka, ktorý sa preceňuje.

Opakom pýchy je pokora.

Pýcha v náboženstve 
U kresťanov jedna z nerestí, je na prvom mieste zo siedmich hlavných hriechov.

V Starom zákone pýchou označovali niečo čo sa vzdúva, prekypuje, v prenesenom zmysle slova všetko, čo je drzé, namyslené, naduté; v prípade človeka, ktorý sa robí väčším, významnejším, než v skutočnosti je.

Apoštol Pavol videl pýchu ("vychvaľovanie sa" znalosťou Zákona a skutky spravodlivosti) ako charakteristický rys judaizmu a najvlastnejší skutok nevery Židov. Písal, že Evanjelium vylučuje pýchu (Rim 3, 27), lebo učí, že všetci ľudia sú hriešni, preto nemôžu dosiahnuť spravodlivosť vlastnými silami - to musí človek hľadať u Krista a prijímať ju ako dar skrz vieru v neho.

Pýcha je podľa kresťanských teológov priamou vzburou proti Božej svätosti a jeho zvrchovanosti. Význačným rysom biblickej zbožnosti je názor o pýche ako o koreni hriechu. Neposlušnosť a pýcha, ktoré si prisvojujú slávu a česť, ktorá prináleží jedine Bohu, je podstatou hriechu.

 U katolíkov: Sebadôvera vedie k pýche (Mt 26, 35) - preto: nie sebadôvera, ale dôvera v Boha...
 V iných náboženských, či etických systémoch nič podobného nenachádzame:

Filozofia 
 Grécke učenie považuje pokoru za cnosť a pýchu odsudzuje.
 Aristotelov vysokozmýšľajúci človek vedel oceniť svoje vlastné kvality, ináč by ho považovali za slaboduchého. 
 Podobne stoickí filozofi hlásali vlastnú mravnú nezávislosť a rovnosť s Diom.
 Lao-c’: Bohatstvo a postavenie plodia pýchu, pýcha vyvoláva pohromu.

Referencie

Pozri aj 
 Arogancia
 Dunningov-Krugerov efekt
 Hybris (pýcha)
 Narcizmus
 Sedem hlavných hriechov

Iné projekty

Externé odkazy 
 Katechizmus.sk - pýcha 
 Egoismus a pýcha sú choroby - Radio Vatikan
 Trojica.sk/hriechy/pycha
 Farskylist.sk
 Hlavné hriechy

Sedem hlavných hriechov
Hriechy
Psychológia
Mikroelektronika

Mikroelektronika (gr.) je pododbor elektroniky, ktorý sa zaoberá fyzikálnymi a technologickými otázkami minitaurizácie elektronickych obvodov.

Externé odkazy 
 

Elektronika
Anton Marty

Anton Marty (* 18. október 1847 Schwyz, Švajčiarsko – † 1. október 1914 Praha) bol švajčiarsky filozof jazyka, predstaviteľ rakúskej filozofie, profesor na Karlovej univerzite v Prahe, teoretik v oblasti filozofie jazyka.

Predmetom Martyho filozofie jazyka (v jeho terminológii všeobecnej semaziológie) boli najmä všeobecné a normatívne fenomény a v tomto zmysle sa pokladá za predchodcu glosématickej koncepcie L. Hjelmsleva vychádzajúceho ako Marty z apriórnych noriem alebo noriem vyvodených deduktívnym spôsobom.

Marty vyčleňoval matériu, ktorú v jazyku predstavujú významy, a formu vonkajšiu (zvuková stránka jazyka) a vnútornú (súbor vzťahov jestvujúcich medzi výrazom a významom).

Vnútorná forma môže byť obrazná, zosobňujúca výsledok metaforizácie, a konštruktívna, spočívajúca v zjednodušení jazykových znakov.

Publikácie 
Z jeho prác sú známe:
 Untersuchungen zur Sprachphilosophie und Grammatik (1908)
 Zur Sprachphilosophie (1910)

V náväznosti na Franze Brentana rozdelil Marty všetky kategorematické jazykové výrazy do troch kategórií podľa mentálnych aktov, ktoré k im patria: 
 pomenovanie  
 tvrdenie   
 emotívne výrazy alebo emotivy
Emotivy sú výrazy, ktorých funkciou je vyvolať v poslucháčovi určitú reakciu. Emotivy sú tak základom rôznej illokučnej funkcie spojené s danou výpoveďou ako napr. zvolanie, otázka a podobne.

Externé odkazy 
 
 Anton Marty (po nemecky)

Švajčiarski jazykovedci
Mikhajel Nalbandjan

Mikhajel Nalbandjan, armén. Միքայել Նալբանդյան, alebo Michael Ghazarian Nalbandian, niekde tiež Mikael Lazarevič Nalbanďan (* 14. november/2. november 1829 Rostov nad Donom - † 12. apríl/31. marec 1866, Kamyšin) bol arménsky spisovateľ a filozof, predstaviteľ materializmu.

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1829
Úmrtia v 1866
Arménski filozofi
Arménski spisovatelia
Úmrtia na tuberkulózu
Naldžorpa

Naldžorpa (tib. rnal 'byor pa) je tibetské slovo pre sanskritský pojem yogi, u nás jogín. 

Naldžorpa je askéta, ktorý sa naplno oddal praktizovaniu meditácie. Je to definícia podľa tibetsko-anglického slovníka Tibetan-english dictionary by Sarat Chandra Das (vydalo BOOK FAITH INDIA v Dillí v Indii pod ISBN 81-7303-009-X)

V rámci budhistickej tradície sa za jogína, alebo Naldžorpu (ak je to žena, tak Naldžorma) považuje človek, ktorý už má skúsenosť hlbšej podstaty mysle, teda existencie. Iným slovom má priamu skúsenosť fungovania zákona príčiny a následku (skt. karma) a vzájomnej závislej existencie všetkého, čo existuje (tib. tendrel). Je to stav, v ktorom jedinec cíti neoddelenosť od všetkého ostatného, od všetkých cítiacich bytostí a preto koná tak, aby zažívali šťastie a nezažívali nešťastie. Nevidí rozdiel medzi sebou a druhými, vďaka čomu v ňom voči ostatným vzniká skutočná a obrovská láska a súcit.

Externé odkazy 
http://www.tarab-institute.org/gb/nearness.htm
http://www.tarab-institute.org/gb/congressreport.htm
http://www.thebuddhadharma.com/issues/2005/winter/dharma_dictionary.html

Budhizmus
Nara (Nara)

Nara () je mesto na juhu ostrova Honšú v Japonsku; v rokoch 710 - 794 hlavné mesto Japonska. Mesto má rozlohu 276,84 km² a žije tu 373 189 obyvateľov (ku koncu roka 2005). V súčasnosti je to hlavné mesto prefektúry Nara.

Sesterské mestá 
  Canberra, Austrália
  Kjongdžu, Južná Kórea
  Si-an, Čína 
  Toledo, Španielsko
  Versailles, Francúzsko

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Mestá v Japonsku
Hlavné mestá japonských prefektúr
Bývalé hlavné mestá
Nara (prefektúra)
Masochizmus

Masochizmus (podľa rakúskeho spisovateľa Sacher-Masocha (1836-1895), ktorý túto aberáciu románovo opisoval) je forma sadomasochizmu (F65.5 podľa MKCH-10), pri ktorej sa daná osoba (masochista) ukája tým, že je partnerom/partnerkou ponižovaný a týraný. U jednotlivca dochádza k sexuálnemu uspokojeniu iba vtedy, keď je týraný. U masochistu sa združuje vzrušenie s bolesťou duševnou alebo telesnou.

Širšie je masochizmus aj vlastnosť, keď jednotlivec znáša bolesť, ktorej sa môže vyhnúť, alebo sám trýznenie v živote vyhľadáva.

Pozri aj 
 sadizmus

Iné projekty 

F65 Poruchy voľby sexuálneho objektu
Narcizmus

Narcizmus alebo sebaláska (príslušná osoba sa volá narcis alebo narcista) je patologický stav charakterizovaný nadmerným záujmom o vlastnú osobu; nazvaný podľa Narcisa. V psychoanalýze stav, v ktorom sa Ja stalo vlastným sexuálnym objektom; u E. Fromma obranný mechanizmus proti strate sebaúcty; v súčasnej psychiatrii druh psychopatie u človeka, ktorý vníma len seba a svoje záujmy.

Formy podľa Millona 

Millon rozlišuje tieto formy:

 Normálny narcistický človek – prejavuje sa úspešne, kompetetívne, sebaisto
 Bezcharakterný narcizmus – prejavuje sa klamlivo, využívavo, bez škrupúľ, často úspešný neraz dostavájúci sa do konfliktu so zákonom
 Amorózny narciszmus – prejavuje sa zvodne a exibicionistický, bez záujmu o hlbšie vzťahy
 Kompenzantoristický narcizmus – prejavuje sa s grandióznym vystupovaním, ale v podstate ide o pochybnosti, pocity menejcennosti a hanby
 Elitárny narcizmus – prejavuje sa zvýšenou sebadôverou, vystatovačný, zameriavajúci sa len na seba, baží po sociálnom úspechu a obdive
 Fanatický narcizmus – s paranoidnými prvkami, ktorý svoje pocity menejcennosti kompenzuje s ilúziami omnipotentnosti

Pozri aj 
 Arogancia
 Dunningov-Krugerov efekt
 Hybris (pýcha)
 Márnomyseľnosť

Externé odkazy

Zdroje 

Duševné poruchy
Mimika

Mimika je citlivé modelovanie vnútorných psychických stavov výrazmi tváre. Výrazom tváre potom svoje duševné stavy, emócie a zámery oznamujeme druhým ľuďom. Mimika je forma neverbálnej komunikácie.

Mimiku tváre tvoria výrazy úst (úsmev) a očí (pohľad); výrazy a pohyby obočia, očných viečok, lícnych svalov a čela.

Externé odkazy 
 

Psychológia
Neverbálna komunikácia
Jozef Mistrík

Prof. PhDr. Jozef Mistrík, DrSc. (* 2. február 1921, Špania Dolina – † 14. júl 2000, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, literárny vedec, vysokoškolský pedagóg a súdny grafológ. Venoval sa hlavne štylistike a morfológii.

Životopis 
V rokoch 1937 – 1941 študoval na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, 1952 – 1956 popri zamestnaní vyštudoval slovenský a ruský jazyk na Univerzite Komenského. Bol učiteľom v Španej Doline, v rokoch 1943 – 1949 na ekonomickej škole v Trenčíne, 1949 – 1953 v Bratislave, 1953 – 1960 výskumným pracovníkom a riaditeľom Štátneho stenografického ústavu, 1960 – 1965 vedeckým pracovníkom Slovenskej akadémie vied, od 1965 doc., prof. na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Ako hosťujúci docent a profesor prednášal na univerzitách v Kolíne nad Rýnom (1969 – 1971), Moskve (1972), Oxforde a Sheffielde (1975 – 1977); prednášal na Pedagogickej a Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a na Akadémii umení v Banskej Bystrici (1997). 

Ťažiskom jeho vedeckovýskumnej činnosti boli najmä oblasti štylistiky, poetiky, matematickej jazykovedy, gramatiky, grafológie a rétoriky, z ktorých vydal početné monografie a štúdie. Bol vedúcim editorom a spoluautorom Encyklopédie jazykovedy (1993), publikoval takmer 250 vedeckých štúdií a článkov v slovenských i zahraničných odborných časopisoch a zborníkoch. V rámci uvedených odborov pripravil niekoľko desiatok učebníc a príručiek. V diele Štylistika (7. vydaní v rokoch 1961 – 1985) položil teoretické základy štylistiky.

Bol členom vedeckých spoločností doma i v zahraničí, predsedom Slovenskej jazykovednej spoločnosti, kde založil zborník Zápisník slovenského jazykovedca, ktorý vychádza doteraz. Venoval sa aj jazyku hluchonemých. Redaktor zborníkov Studia Academica Slovaca. Nositeľ viacerých medailí a vyznamenaní.

Dielo 
 Hovory s recitátorom (1971)
 Hľadanie profilu básne (1972)
 Žánre vecnej literatúry (1973)
 Encyklopédia jazykovedy (1993)

Literatúra 
 Slovenský literárny kalendár

Externé odkazy 
 
 Osobná stránka
 Životopis
 Bibliografia na stránkach Jazykovedného ústavu Ľ. Štúra SAV: 1, 2, 3, 4
 

Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Slovenskí jazykovedci
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia 
Slovenskí univerzitní profesori
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave 
Vyučujúci na Pedagogickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Vyučujúci na Akadémii umení v Banskej Bystrici
Pracovníci Slovenskej akadémie vied
Osobnosti zo Španej Doliny
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Mark Borisovič Mitin

Mark Borisovič Mitin (* 5. júl 1901, Žytomyr, Ukrajina – † 15. január 1987, Moskva, Rusko) bol sovietsky filozof, ktorý pracoval v rámci dialektického materializmu, dejín filozofie a kritiky nemarxistickej filozofie.

Literatúra 
 Корсаков С. Н. Митин, Марк Борисович // Учёные Академии (1920-е – 1950-е гг.) / Коллекция фотопортретов М. С. Наппельбаума. — [Электронный ресурс]. — М.: РАН, (дата обращения:08.05.2014). — 1-7 с.
 Огурцов А. П. Подавление философии // Суровая драма народа: Учёные и публицисты о природе сталинизма / Сост. Ю. П. Сенокосов. — М.: Политиздат, 1989. — С. 353-374. — 512 с. — 200 000 экз.
 Сойфер В. Н. Загубленный талант // Континент. — 2005. — № 123. Архивировано из первоисточника 8 мая 2014.

Referencie

Externé odkazy 
 Митин, Марк Борисович vo Veľkej sovietskej encyklopedii
 Mitin, Mark Borisovich vo Veľkej sovietskej encyklopedii v angličtine

Zdroj 
 
 

Ruskí filozofi
Sovietski filozofi
Osobnosti zo Žytomyra
François Mitterrand

François Maurice Adrien Marie Mitterrand (* 26. október 1916, Jarnac, Francúzsko – † 8. január 1996, Paríž) bol francúzsky politik, v rokoch 1971 až 1981 vodcom „Socialistickej strany“ a v rokoch 1981 až 1995 21. prezidentom Francúzska a spolukniežaťom Andorry.

Životopis 
Počas režimu Republiky Vichy pracoval ako externý spolupracovník, potom odbojár proti okupantom. Bol jedenásťkrát ministrom počas IV. republiky, poslancom za Nièvre, ministrom veteránov a vojnových obetí, ministrom kolónií, štátnym ministrom, delegátom v Rade Európy, ministrom vnútra, ministrom spravodlivosti a senátorom za Nièvre v období 1946 - 1981.

Bol v opozícii voči Charlesovi de Gaulleovi, v roku 1965 postúpil spolu s ním do druhého kola prezidentských volieb, v ktorom prehral. Stal sa prvým tajomníkom novej Socialistickej strany v roku 1971. Bol kandidátom „Ľavicovej únie“ v prezidentských voľbách 1974 a prehral v prospech Valéry Giscard d’Estainga.

V 1981 bol kandidátom v prezidentských voľbách a bol zvolený za 21. prezidenta Francúzskej republiky, keď zvíťazil nad protivníkom Valéry Giscard d’Estaingom 10. mája 1981 s 51,76 % hlasovacích lístkov. Bol prvým socialistom v kresle prezidenta počas V. republiky a jeho mandát trval od 21. mája 1981 do 17. mája 1995. 

Dal uzákoniť zákaz trestu smrti a viacero sociálnych zákonov. Menoval Jacquesa Chiraca premiérom po porážke ľavice vo voľbách do parlamentu v 1986. Po siedmich rokoch bol opätovne zvolený. Jeho druhý prezidentský mandát bol poznačený vojenskou účasťou na vojne v Zálive. Počas tohto mandátu bola zvolená prvá žena - Édith Cresson - do kresla premiéra, bola referendom prijatá Maastrichtská zmluva, pravicový Édouard Balladur zasadol v paláci Matignon ako premiér a Mitterrandova minulosť bola rôzne kritizovaná. Počas druhého mandátu tiež vážne ochorel. Je držiteľom rekordu najdlhšie úradujúceho prezidenta (dve sedemročné volebné obdobia) Francúzska.

Literatúra 
 SYRUČEK, Milan: François Mitterrand: osud velkého muže na pozadí dějin Francie. Praha : Cosmopolis, 2016. 435 s. + 20 nečíslovaných strán obrazových príloh. ISBN 978-80-271-0163-4

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj

 

Prezidenti Francúzska
Francúzski politici
Francúzski novinári
Ministri spravodlivosti Francúzska
Ministri vnútra Francúzska
Úmrtia na rakovinu prostaty
Nasrovci

Nasrovci je posledná arabská dynastia v Granadskom sultanáte. Podporovali umenie, v Granade si vystavali sídlo Alhambru.

Externé odkazy 
 

Dejiny Španielska
Mladá Bosna

Mladá Bosna (Млада Босна) je revolučná organizácia juhoslovanskej mládeže z Bosny a Hercegoviny pred
prvou svetovou vojnou. Ich cieľom bol rozpad Rakúsko-Uhorska. Jej príslušník Gavrilo Princip spáchal 28. 6. 1914 atentát na následníka trónu Františka Ferdinanda d'Este.

Externé odkazy 
 

Revolučné organizácie
Dejiny Juhoslávie
Mladá demokratická ľavica (1991)

Mladá demokratická ľavica, skratka MDĽ, bola slovenská ľavicová mládežnícka organizácia pôsobiaca na Slovensku v rokoch 1991 až 2003. 

Mladá demokratická ľavica inklinovala k dnes už zaniknutej politickej strane Strana demokratickej ľavice. Bola členkou Medzinárodnej únie socialistickej mládeže. Vydávala časopis Randevú. Zanikla po zlúčení so Sociálno-demokratickou mládežou Slovenska a vytvorení nového občianskeho združenie Mladí sociálni demokrati.

Externé odkazy 
 

Občianske združenia na Slovensku
Organizácie založené v 1991
Mnemotechnika

Mnemotechnika alebo mnemonika je technika utvárania spoľahlivej, vernej pamäti umelými spôsobmi. 

Vytváranie pomocných mechanizmov verbálnych, akustických, vizuálnych, alebo založených na báze voľnej asociácie, ktoré umožňujú rýchle a neomylné spracovanie konkrétneho údaju. Mnemotechnika sa môže zameriavať na jednotlivé údaje ako sú napríklad mená, čísla, názvy ulíc alebo sa zameriava na zapamätanie kníh, väčších dokumentov, telefónnych zoznamov, encyklopédií a pod.

Externé odkazy 
 

Vzdelávanie
Mníška

Mníška  je žena žijúca mníšskym spôsobom života. Mužský ekvivalent je mních.

Občas je toto slovo zamieňané so slovom rehoľníčka, to však nie je správne, pretože nie všetky rehoľníčky žijú mníšskym spôsobom života a nie všetky mníšky sú rehoľníčky.

Na Slovensku je možné stretnúť sa s katolíckymi mníškami, ako sú dominikánske, augustiánske alebo ďalšími (treba však podotknúť, že rehoľné rodiny a rády často združujú mníšske aj nemníšske vetvy svojej tradície, napr. nie všetky dominikánky sú mníšky).
	
Mníšky existujú aj vo východných náboženstvách, ako je budhizmus, taoizmus alebo šintoizmus.

Kresťanstvo

Rímskokatolícka cirkev 

V rímskokatolíckej cirkvi sa ženy po vstupe do kláštora stávajú mníškami/rehoľníčkami až po zložení mníšskych/rehoľných sľubov. Mníšky a rehoľníčky sa riadia vypracovanými pravidlami rádu alebo kongregácie, do ktorej vstúpili. V katolíckej tradícii existuje celý rad jednotlivých pravidiel, ktorými sa vyznačujú jednotlivé rády. Aj keď odev býva podobný, tak sa pri jednotlivých rádoch odlišuje či už strihom habitu alebo jeho farbou (napr.  Kongregácia misionárok lásky, ktorú založila Matka Tereza nosí bielo-modrý odev. Všeobecne sa dá povedať, že keď žena vstupuje do kláštora najprv podstupuje počiatočnú skúšobnú dobu, postuláciu, keď sa stáva postulantkou. Toto obdobie zvyčajne trvá od šiestich mesiacov do jedného roka, jeho trvanie záleží od jednotlivého rádu. Keď postulantka zistí, že je pripravená na život mníšky, postúpi do ďalšieho obdobia, ktoré sa nazýva noviciát . Toto obdobie trvá jeden až dva roky, v ktorom sa ešte uchádzačka nestala mníškou/rehoľníčkou, pretože ešte nezložila mníšske/rehoľné sľuby. Po tomto období zloží dočasné sľuby, toto obdobie trvá jeden až tri roky. Po tomto období už zloží večné sľuby. Predstavená mníšok, ktorú určili alebo zvolili na čelo ženského kláštora sa nazýva opátka (zastarano abatiša). Všeobecne sa nazýva aj matka predstavená.

Východné cirkvi 
Označenie pre pravoslávny alebo gréckokatolícky kresťanský kláštor je monastier.

Anglikánska cirkev 
Náboženské komunity v celom Anglicku boli zničené za vlády kráľa Henricha VIII, keď oddelil cirkev v Anglicku od pápežstva počas anglickej reformácie. Kláštorom boli odobraté ich pozemky a majetok, a mnísi boli nútení buď žiť sekulárnym životom, alebo museli opustiť krajinu.

Iné kresťanské náboženstvá 
Niektoré reformačné alebo luteránske cirkvi majú menšie kláštorné komunity, ale všeobecne majú menšiu úlohu než je to v rímskokatolíckej cirkvi alebo vo východných cirkvách.

Referencie

Pozri aj 
 Mních
 Kláštor
 Monastier
 Rehoľný rád
 Matka predstavená
 Perfectae Caritatis

Iné projekty

Externé odkazy 
 Postupnost od prijatia až po mníšstvo - www.sestry-nppm.cz česky
 Blog Katolíckych mníšok anglicky
 Nuns heslo na -  The Catholic Encyclopedia anglicky
 Inštrukcie pre život mníšok - VERBI SPONSA - www.vatican.va anglicky 
 Význam termínov mníška, sestra, mních, brat - anglicky

Náboženské povolania
Zasvätený život
Kláštory
Ženy a náboženstvo
Občianska náuka

Občianska náuka je učebný predmet, prostrednictvom ktorého žiaci základných škôl a stredných škôl nadobudajú vedomosti o histórii a štruktúre politických inštitúcií, sú vedení k záujmu o účasť na politickom živote, k viere v základné hodnoty spoločnosti.

Externé odkazy
Matriarchát

Matriarchát (z  a gr. archein - vládnuť) je forma spoločenskej organizácie s dominantným postavením ženy. Jeho opakom je patriarchát.  Pôvod a postavenie sa v matriarcháte odvodzuje z materinskej príbuzenskej línie (matrilinearita, matrifokalita). O kulte ženy-matky ku koncu staršej doby kamenej svedčia sošky ženských postáv ako Věstonická venuša. Na Slovensku o tom svedčí nález Moravianskej venuše v Moravanoch nad Váhom pri Piešťanoch.

Charakteristika 
V marxistickej historiografii je to obdobie nediferencovanej rodovej spoločnosti s predpokladaným významným postavením ženy (pred nástupom patriarchátu). Predstavitelia feminizmu považujú matriarchát za obdobie raných dejín, počas ktorého ženy formovali kultúru, ale nemali v rukách moc. Historici aj feministky sa dnes zhodujú na tom, že spoločnosti, ktorým vládli ženy nikdy neexistovali, alebo boli iba prechodným a nestabilným fenoménom.

Matriarchát je forma spoločenskej organizácie, ktorá je často nekriticky, mechanisticky, chápaná ako opak patriarchátu, teda vláda matky, ako opak vlády otca (z gr. πατήρ, alebo , a gr. archein - vládnuť). Patriarchát je forma spoločnosti, kde vládne muž (otec, alebo všeobecne samec). Forma spoločenskej organizácie žien - matiek je ale iná ako mužov - otcov. Ženy - matky vnímajú svoje potomstvo oveľa viac ako rovnocenné, na rozdiel od mužov - otcov. Obrazne sa to dá vyjadriť: Ženy vytvárajú kruhy, muži pyramídy. Matky vytvárajú kruhy v ktorých strede je matka, heterarchická štruktúra, zatiaľ čo otcovia vytvárajú pyramídy, na vrchole ktorých sami stoja (pod nimi najstarší syn, atď.) hierarchická štruktúra.

Referencie

Pozri aj 
 gynocentrizmus

Antropológia
Feminizmus
Sociológia
Žena
Matrika

Matrika (lat.) je evidenčná inštitucionálna zložka obecného úradu oprávnená vykonávať najmä deklaratórne zápisy (o sobáši, narodení dieťaťa, úmrtí osoby, zmene mena, priezviska a podobné).

Externé odkazy 
 

Správne právo
Svadba
Manželstvo
Mobilita

Mobilita (lat.) alebo mobilnosť alebo pohyblivosť je schopnosť hýbať sa.

Mobilita alebo mobilnosť môže byť:
(pohyblivosť a) prenosnosť 
v telekomunikáciách: vlastnosť (napr. siete) byť uspôsobený tak, že koncový účastník (napr. siete) sa môže pohybovať, pozri napr. mobilná sieť
v peňažníctve: miera možnosti premeniť majetok na disponibilné prostriedky

Mobilita môže byť:
v lekárstve: súhrn pohybov tela vykonávaných prevažne kostrovým svalstvom, pozri mobilita (fyziológia)
v zoológii: schopnosti členov populácie zmeniť miesto vnútri osídleného priestoru alebo mimo tohto priestoru, pozri mobilita (zoológia)

Pohyblivosť je vrtkosť, obratnosť.
Sociálna mobilita

Sociálna mobilita je pohyb jednotlivcov, ale i sociálnych skupín v stratifikačnom systéme spoločnosti z jednej sociálnej pozície do druhej. Podľa A. Giddensa pod pojmom sociálna mobilita označujeme "pohyb jedincov a skupín z jedného socioekonomického postavenia do druhého". Prvýkrát tento termín použil americký sociológ ruského pôvodu Pitirim Alexandrovič Sorokin. 

V triednom systéme sociálnej stratifikácie existujú (na rozdiel od ostatných stratifikačných systémov) veľké možnosti sociálnej mobility. Príkladom spoločnosti bez sociálnej mobility bola spoločnosť Hindu, charakteristická svojím kastovým systémom. Len výnimočne došlo k prípadu, že jedinec mohol opustiť kastu, do ktorej sa narodil. Spoločnosti, ktoré využívajú otroctvo, sú príkladom nízkej sociálnej mobility, pretože možnosť sociálnej mobility pre otroka je takmer neuskutočniteľná. V moderných spoločnostiach je najvýznamnejším, resp. najvvyužívanejším druhom mobility (umožňujúcim väčšine členov spoločnosti dosahovať primeraný spoločenský status, resp. spoločenské postavenie) profesiová mobilita. Rozhodujúcim mobilitným kanálom je pritom vzdelanie.

Typy sociálnej mobility 
 Horizontálna (laterálna) mobilita je prechod ľudí z jednej sociálnej skupiny do druhej, nachádzajúcej sa na rovnakej sociálnej úrovni (napr. presuny do iných štvrtí alebo miest).
 Vertikálna mobilita je presun jedinca do inej sociálnej vrstvy alebo triedy, t. j. pohyb smerom nahor alebo nadol v socioekonomickom rebríčku.
 Intrageneračná mobilita je postup jedinca v jeho kariére a zaujíma nás zostup alebo vzostup na socioekonomickom rebríčku.
 Intergeneračná mobilita je miera, v ktorej deti nasledujú svojich rodičov v type zamestnania.
 Dlhá mobilita
 Krátka mobilita
 Profesiová mobilita

Zdroje 
 Giddens, A.: Sociologie. Argo, Praha, 2005 ISBN 80-7203-124-4
 Sylaby Katedry sociológie FiF UK v Bratislave – vo formáte RTF

Externé odkazy 
 

Sociológia
Štátna moc

Štátna moc je verejná moc uplatňovaná v spoločenstve ľudí na určitom území, ktoré využíva
štátnu formu na svoje vnútorné riadenie.

Externé odkazy 
 

Politológia
Súdna moc

Súdna moc (iné názvy: justícia, jurisdikcia; nesprávne judikatíva) je jeden zo základných druhov štátnej moci, ktorý sa realizuje pomocou rozhodovania súdov.

Pozri aj 
 Deľba moci
 Výkonná moc
 Zákonodarná moc

Externé odkazy 
 

Súdnictvo
Ústavné právo
Meditácia

Meditácia (z ) alebo meditovanie je činnosť, ktorej zmyslom je uvedenie psychiky človeka do stavu väčšieho alebo hlbšieho sústredenia sa, pasívnej a tichej bystrosti; je to obracanie vnímania dovnútra, sprevádzané strácaním pripútanosti napr. k vonkajším predmetom, intenzifikáciou ochoty prebývať v samote a uvoľňovaním konštitúcie významových útvarov.

Meditácia je predmetom úvah špeciálnovedných (psychologických, medicínskych atď.) a filozofických disciplín, teológie, náboženstva a umeleckého líčenia, ale aj pseudovedeckého, pseudofilozofického a pseudonáboženského gýču. Najčastejšie sa rozlišuje:
 filozoficko-metafyzická forma meditácie: jedna zo základných foriem meditácie; klasickým záznamom filozofickej meditácie v európskej filozofickej tradícii je text Descartovho diela Meditácie o prvej filozofii.
 nábožensko-mystická forma meditácie: (seba)pohrúženie sa a cesta k najhlbšiemu poznaniu

Podľa Fromma je priama cesta k základnej príprave na učenie sa umeniu byť.

Pozri aj 
 Zazen
 Kresťanská meditácia

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 
Psychológia
Náboženstvo a teológia
Nekonečno

Nekonečno (∞) je to, čo nemá medze, buď ako presahujúce akúkoľvek danú kvantitu tej istej povahy (aktuálne nekonečno, najmä v teórii množín) alebo ako podľa dôvodných domnienok smerujúce k takému stavu (potenciálne nekonečno, v matematike symbol ∞).

V matematike sa "nekonečno" často používa v kontexte, kde sa s ním narába ako s číslom (teda počíta alebo meria veci: "nekonečný počet termínov"), ale je to jasne veľmi odlišný typ "čísla" než celé alebo reálne čísla.

Pozri aj 
 Nekonečno (matematika)

Iné projekty

Zdroj 
 

Matematika
Filozofický slovník
Aktuálne nekonečno

Aktuálne nekonečno je to, čo nemá medze ako presahujúce akúkoľvek danú kvantitu tej istej povahy. Podľa Augustína je aktuálne nekonečno úplná postupnosť celých čísiel.

Externé odkazy 
 

Filozofické pojmy
Matematika
Potenciálne nekonečno

Potenciálne nekonečno je to, čo nemá medze ako smerujúce podľa dôvodných podmienok k stavu presahujúcemu akúkoľvek danú kvantitu tej istej povahy.

Pozri aj 
 aktuálne nekonečno
 nekonečno

Externé odkazy 
 

Filozofické pojmy
Nemci

Nemci () sú národ žijúci primárne v Nemecku. Ako etnickí Nemci sami seba označujú aj nemecky hovoriaci Švajčiari a do roku 1945 sa ako Nemci označovali aj nemecky hovoriaci Rakúšania (po vojne sú však len „Rakúšania“). Slovo Nemci môže označovať (a podľa nemeckých zákonov aj označuje) každého, kto má nemecké občianstvo.

Ich jazykom je nemčina, náboženstvo je protestantské (najmä v severnom Nemecku) a rímskokatolícke (najmä v južnom Nemecku). Nemci majú rozsiahlu a svetovo známu literatúru, filozofiu a hudbu. Pozri nemecká literatúra, nemecká filozofia a nemecká hudba. 

Okrem Nemecka žijú Nemci v Rusku, Rumunsku, Francúzsku, Holandsku, Maďarsku, Belgicku, Dánsku, Luxembursku, Slovensku, Poľsku, v USA, Kanade, Južnej Amerike (najmä v Brazílii, Argentíne, Čile), ďalej v Austrálii, južnej Afrike a inde.

História 
Nemci sa vyvinuli z tých Západných Germánov, ktorí po roku 600 na rozdiel od Anglosasov ostali východne od Rýna a nepresunuli sa do Británie, s prímesou Slovanov, Keltov a iných etník živších na území dnešného Nemecka. Etnogenéza Nemcov bola ukončená niekedy v 9./10. storočí. Názov Nemec (diutisc alebo theodisk) sa ako označenie obyvateľov Východofranskej ríše v nemčine používal od 10. storočia, predtým označoval nerománske obyvateľstvo Franskej ríše a pôvodne tento názov znamenal „ľud“.

Zhruba do konca stredoveku Nemci prevažne asimilovali Slovanov zhruba na území bývalej NDR a v Rakúsku, Slovania v Bavorsku boli asimilovaní už prv. Na Slovensku a v Česku Nemci žili vo väčšom množstve od 13. storočia. Na Slovensku mala v 13. – 15. storočí väčšina miest významný podiel nemeckej populácie, v Česku bolo celé pohraničné územie (Sudety) ako aj väčšina miest v ostatných oblastiach nemecké.

Nemci na Slovensku, sami seba nazývali Karpatskí Nemci, kedysi tvorili významnú národnostnú menšinu. Nemecky hovoriace obyvateľstvo v roku 1930 tvorilo viac ako 4%. Po roku 1945 bolo evakuovaných a čiastočne násilne deportovaných 84 % Nemcov zo Slovenska (v rámci Vysídlenia Nemcov z Česko-Slovenska), čím sa nemecká menšina (v roku 2011 sa 4 690 ľudí hlásilo k nemeckej národnosti) dostala na úroveň asi jedno promile (0,1%) obyvateľstva.

Od stredoveku žili Nemci aj v dnešnom západnom Poľsku, aj tu došlo po druhej svetovej vojne k presunom obyvateľstva. Do dnešného Maďarska (najmä západného a okolia Budapešti) sa Nemci, podobne ako Slováci, dostali čiastočne už v stredoveku, najmä však po porážke Turkov (okolo 1700); väčšina miest v Maďarsku (vrátane Budína a Pešti) mala do polovice 19. storočia významnú nemeckú menšinu. Nemeckého pôvodu je aj väčšina obyvateľov dnes francúzskeho Alsaska a talianskeho Alto Adige, ktoré Nemci  nazývajú Južné Tirolsko.

Pozri aj 

 Karpatskí Nemci (presmerované z Nemci na Slovensku)
 Ostsiedlung
 Vysídlenie Nemcov z Česko-Slovenska
 Zoznam významných Karpatských Nemcov

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Marek, M.: Národnosti Uhorska, 2011

 
Etniká, národy a národnosti v Nemecku
Etniká, národy a národnosti
Germáni
Nemecko
Božena Němcová

Božena Němcová, rod. Barbora (Novotná) Panklová (* 4. február 1820, Viedeň – † 21. január 1862, Praha) bola česká spisovateľka, jedna zo zakladateľov modernej českej prózy. Mala záujem o folklór, vrchol jej diela tvoria poviedky a rozsiahlejšie prózy z vidieckeho prostredia. Známa sa stala predovšetkým dielom Babička. Táto najčítanejšia česká kniha, ktorá sa dočkala vyše 300 vydaní v češtine a bola preložená do ďalších 21 jazykov, patrila medzi povinné školské čítanie aj na Slovensku.

Němcovej dielo spolutvorí vrcholné obdobie českého národného obrodenia.

Božena Němcová pobudla aj na Slovensku a bola to práve ona, ktorá v knihe Slovenské pohádky a pověsti zachytila najznámejšie slovenské rozprávky ako Valibuk; Mahulena, krásná panna; Vlkolak; Sluncový kôň; Pamodaj šťastia, lavička; O dvanástich mesiačikoch a iné. Z tatranského prostredia pochádza aj próza Chyža pod horami.

Dielo

Poézia 

Prvé diela boli básne, z ktorých niektoré písala po nemecky:
 Slavné ráno
 Ženám českým 
 Moje vlast

Poviedky

Romány 
 Podhorská vesnice 
 V zámku a podzámčí 
 Babička (1855) – v slovenčine kniha vyšla prvýkrát v roku 1927 pod názvom Babička, nasledovali početné ďalšie vydania pod rovnakým názvom (s výnimkou vydania z roku 1933, kedy kniha vyšla pod názvom Starenka)

Zozbierala veľké množstvo rozprávok a povestí:

Cestopisy

Z Domažlicka 
 Obrazy z okolí Domažlického – publicistická próza
 Selská svatba v okolí Domažlic
 O prostonárodním léčení na Domažlicku

Referencie

Pozri aj 
 Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918
 Zoznam českých spisovateľov

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Muzeum Boženy Němcové v České Skalici
 Společnost Boženy Němcové

Českí spisovatelia
Českí spisovatelia pre deti a mládež
Českí spisovatelia románov
Spisovatelia romantizmu
Spisovatelia realizmu
Osobnosti na českých bankovkách
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Osobnosti z Viedne
Pochovaní v Prahe
Mehmed II.

Mehmed II. (osm. tur. محمد ثانى,  Meḥmed-i sānī, mod. tur. II. Mehmet;* 30. marec 1432, Edirne, Osmanský sultanát – † 3. máj 1481, Hünkârçayırı, Osmanská ríša), známy ako Mehmed Dobyvateľ (turecky: Fatih Sultan Mehmet), bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 1444 - 1446 a 1451 - 1481. Počas svojej prvej vlády porazil križiacku výpravu Jána Huňadyho po tom, čo maďarské vpády do jeho krajiny porušili podmienky prímeria Szegedovského mieru. Keď v roku 1451 opäť nastúpil na trón, posilnil osmanské námorníctvo a pripravoval útoky na Konštantínopol.

Vo veku 21 rokov dobyl Konštantínopol a spôsobil zánik Byzantskej ríše. Po tomto dobytí si nárokoval titul "Caesar" Rímskej ríše (Qayser-i Rûm), na základe tvrdenia, že Konštantínopol bol sídlom a hlavým mestom Rímskej ríše. Toto tvrdenie uznal iba Konštantinopolský patriarchát.

Mehmed pokračoval vo svojich dobyvačných snahách v Anatólii a juhovýchodnej Európe až na západ do Bosny. Doma realizoval mnoho politických a sociálnych reforiem, podporoval umenie a vedu. V dnešnom Turecku a v častiach širšieho moslimského sveta je považovaný za hrdinu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1432
Úmrtia v 1481
Osmanskí sultáni
Ladislav Kuna

Ladislav Kuna (* 3. apríl 1947, Hlohovec – † 1. február 2012, Bratislava)  bol slovenský futbalista, tréner a funkcionár.

Kariéra 
Kuna mal výbornú techniku, bol „mozgom“ zlatého celku Spartaka Trnavy. Za Trnavu hral 16 rokov (1964 – 1980), neskôr prestúpil do rakúskeho tímu VfB Admira Wacker Mödling. V česko-slovenskej 1. lige strelil v 424 zápasoch 86 gólov. Za Trnavu hral v roku 1969 v semifinále EPM proti Ajaxu Amsterdam a dal oba góly v odvetnom zápase v Trnave. Česko-Slovensko reprezentoval 47-krát, pričom strelil 9 gólov. Česko-Slovensko reprezentoval aj na Majstrovstvách sveta v roku 1970 v Mexiku. Bol najlepším česko-slovenským futbalistom v roku 1969. 
Pracoval ako tréner, trénoval DAC Dunajská Streda, ŽP Podbrezovú a bol predsedom predstavenstva FC Spartak, a.s., Trnava (prezident klubu).

Ligová bilancia

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke fotbal.cz 

Osobnosti z Hlohovca
Česko-slovenskí futbalisti
Slovenskí futbalisti
Slovenskí futbaloví tréneri
Hráči FC Spartak Trnava
Hráči VfB Admira Wacker Mödling
Monarchia

Monarchia alebo mocnárstvo je štátne zriadenie resp. štát, na čele ktorého stojí panovník – monarcha (cisár, kráľ, knieža, pápež,...). Pôvodná forma monarchie mala znaky absolútnej monarchie. Opakom monarchie je republika.

Výraz monarchia pochádza z gréckeho slova μοναρχία (monarchía) a je zložené zo slov μονος (monos = „jeden“) a αρχειν (archein = „vládnuť“), znamená doslova jedinovládu, formu vlády jedinej osoby.

Monarchie sa delia na tri typy podľa spektra právomocí monarchu:
 parlamentná monarchia - takmer žiadne právomoci monarchu, jeho úloha je skôr reprezentatívna
 konštitučnú monarchiu - moc panovníka je obmedzená ústavou
 absolútna monarchia - panovník má neobmedzenú moc

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 

 
Formy vlády
Memoáre

Memoáre alebo pamäti (z fr. memoire z lat. memoria zn. "pamäť") sú literárne zápisky o udalostiach.

Zdroj 
 

Literárne žánre
Neológ (judaizmus)

Neológovia sú členovia hnutia v rámci judaizmu, ktoré sa rozvinulo pod vplyvom reforiem Jozefa II.

Externé odkazy 
 

Judaizmus
Monilióza

Monilióza (záhradníctvo) je choroba ovocných stromov spôsobená moníliou. Zapríčiňuje hnilobu plodov.

Externé odkazy 
 

Záhradníctvo
Ovocinárstvo
Moses Mendelssohn

Moses Mendelssohn (* 6. september 1729, Dessau, Nemecko – † 4. január 1786, Berlín) bol nemecko-židovský filozof, obhajca židovstva v Nemecku; mal vplyv na utvorenie si názoru Kanta, Hegela a ďalších na židovstvo. Bol priekopníkom židovského osvietenstva (haskala).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Osvietenci
Filozofi židovského pôvodu
Nemeckí filozofi
Nemecké osobnosti židovského pôvodu
Monoteizmus

Monoteizmus alebo jednobožstvo je viera v jediného Boha charakteristická najmä pre judaizmus, kresťanstvo a islam.

Prvým pokusom o zavedenie monoteizmu sa preslávil egyptský faraón Achnaton, ktorý zaviedol kult boha Atona z čisto politických dôvodov, aby oslabil kňazov. Jeho náboženskú reformu zrušil jeho syn Tutanchamón.

Pokusy hľadať v atonizme začiatky monoteistických svetových náboženstiev niektorí bádatelia spochybňujú. 

Dnešné tri najvýznamnejšie monoteistické náboženstvá pochádzajú z rovnakého základu, z judaizmu. Na prelome letopočtu sa z neho vyvinulo kresťanstvo. Išlo o časť Židov presvedčených o božskom pôvode Ježiša Nazaretského. Títo učeníci Ježiša Krista boli presvedčení o tom, že Ježiš Nazaretský je Boh zjavený v tele. 

V 7. storočí vznikol podľa kázní proroka Mohameda Korán, v ktorom došlo k zmiešaniu biblických zásad s tradíciami Beduínov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Monoteismus a starověký Egypt
 Pětidílné pojednání o Jediném Bohu z tradičního pohledu římskokatolické církve

 
Filozofia náboženstva
Meno

Meno môže byť:
slovné označenie osoby alebo veci, pomenovanie, názov
skrátene vlastné meno
antroponymum
meno (prvé meno)
 v slovných druhoch:
slovo alebo slovné spojenie majúce pád, číslo a rod, pozri meno (slovné druhy)
nepresne: len prídavné meno alebo podstatné meno
dobrá povesť, vážnosť
meniny
v logike: pozri meno (logika)
v matematickej logike: pozri meno (matematická logika)
podľa Platóna: pozri meno (Platón)
Nepravda

Nepravda je opak pravdy. Je to jedna z pravdivostných hodnôt výroku.

Iné projekty

Zdroj 
 

Filozofický slovník
Prídavné meno

Prídavné meno alebo adjektívum je slovný druh, slovo pomenúvajúce statické príznaky veci. Statický príznak môže byť:
 priama vlastnosť veci pozorovateľná na nej zmyslami (zelený list)
 vlastnosť vyplývajúca zo vzťahu k iným veciam, dejom či okolnostiam (drevený dom, ovčia vlna)
 vlastnosť z vlastníckeho vzťahu (Petrov kabát).im

V slovenčine:
 Je prídavné meno ohybný slovný druh (ale niektoré cudzie, napr. fajn, sú neohybné). Ohýbanie prídavných mien sa v slovenčine delí na skloňovanie (pekný, pekného, peknému...) a stupňovanie (pekný - krajší - najkrajší)
 Má prídavné meno gramatické kategórie rod, číslo, pád, vzor a (niektoré aj) stupeň
 Prídavné mená sa zhodujú v rode, čísle a páde s podstatným menom, na ktoré sa vzťahujú
 Z hľadiska skladby môže byť prídavné meno prívlastok, menný prísudok alebo doplnok.

Delenie 
 vlastnostné prídavné meno (proprietatívne adjektívum)
 akostné prídavné meno (primárne adjektívum)
 vzťahové prídavné meno (sekundárne adjektívum)
 špeciálna skupina: adjektivizované príčastie
 privlastňovacie prídavné meno (posesívne adjektívum)

Zdroj 
 prídavné mená. In:
Meradlo

Meradlo je pomôcka alebo prístroj na priame, prípadne nepriame meranie a porovnávanie dĺžkových rozmerov, uhlov, tvarov, rovinnosti, vodorovnosti a zvislých plôch a podobne.

Definícia 
Meradlo je technický prostriedok určený na meranie. Meradlo je spoločný názov pre meracie prístroje a zhmotnené miery. Výraz meradlo sa veľmi často používa v metrológii a  v skúšobníctve, napr. určené meradlo.

Základné členenie 
Meradlá sa členia podľa zákona na skupiny:
 národné etalóny a ostatné etalóny
 certifikované referenčné materiály a ostatné referenčné materiály
 určené meradlá

Iné projekty

Externé odkazy
 
 Úrad pre normalizáciu, metrológiu a skúšobníctvo Slovenskej republiky
 Zákon o metrológii č. 142/2000 Z.z.

Meracie prístroje
Skúšobníctvo