joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vysílač Svatobor

Vysílač Svatobor alebo  sa nachádza na 845 m vysokom rovnomennom vrchu nad mestom Sušice. Objekt zabezpečuje distribúciu rozhlasového a televízneho signálu pre široké okolie mesta a je využívaný ako dôležitý retranslačný uzol.

Polohopis 
Vysielač sa nachádza na výraznom vrchu Šumavského podhůří, približne  západne od mesta Sušice v okrese Klatovy, na rozhraní katastrálnych území mesta Sušice a obce Hrádek. Vrch s vysielačom (ten je vo výške ) je viditeľný zo širokého okolia a tvorí dominantu mesta.

Objekty na vrchole 
Značná nadmorská výška vrchu Svatobor a dostupnosť z mesta Sušice predurčila túto lokalitu za atraktívny cieľ turistov. Už v praveku boli na jeho úpätí ľudské obydlia, ktorých pozostatky boli datované do strednej doby kamennej. Od roku 1890 stála na vrchole turistická chata, ktorú v roku 1936 nahradila nová, kamenná. Len rok predtým pribudla na vrcholovej plošine 31 metrov vysoká kamenná rozhľadňa, ktorá sem pritiahla ešte viac turistov. Neskôr, v roku 1959 tu pribudla 75 metrov vysoká železobetónová telekomunikačná veža, neďaleko ktorej stojí aj priehradový stožiar.

Vysielanie 
V súčasnej dobe (8/2020) je možné z vysielača prijímať:

Rozhlas

Digitálne rozhlasové vysielanie (DAB+) 
Multiplex vysiela na frekvencii 12C s výkonom 1 kW, vďaka čomu pokrýva široké okolie.

Digitálna televízia (DVB-T/T2)

Vysielanie z ďalších miest na Svatobore 
Okrem hlavného vysielača je televízny a rozhlasový signál šírený z neďalekého telekomunikačného priehradového stožiaru a rozhľadne.

Priehradový stožiar (telvízia)

Rozhľadna (rozhlas)

Najbližšie vysielače 

Najbližšie významné vysielače a vzdialenosť k nim:

Prístup 
Na vrchol Svatoboru existuje niekoľko možností prístupu:
 automobilom – odbočkou z cesty medzi Sušicou a Hrádkom, cez Odolenov
 bicyklom – po cyklotrase z mesta Sušice cez Scheinostovo zátišie
 pešo:
 po  červenej turistickej trase z Nám. Svobody v Sušici
 po  modrej turistickej značke z Nám. Svobody v Sušici
 po tzv. Oranžovej pavučinke z Nám. Svobody cez Scheinostovo zátišie a Hadí stezka

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rozhľadňa Svatobor

Svatobor
Stavby v okrese Klatovy
George Floyd

George Perry Floyd Jr. (* 14. október 1973, Fayetteville, Severná Karolína, USA – † 25. máj 2020, Minneapolis, Minnesota) bol americký černoch, ktorý zomrel pri policajnom zadržaní počas zatknutia v Minneapolise v štáte Minnesota dňa 25. mája 2020. Protesty v reakcii na Floydovu smrť a všeobecnejšie na policajné násilie páchané na čiernych ľuďoch sa rýchlo rozšírili po celých Spojených štátoch a aj po celom svete.

Životopis 
Narodil sa  Georgeovi Perrymu a Larcénii „Cissy“ Jonesovej Floydovej. Mal šesť súrodencov.

Floydovi rodičia sa rozišli a keď mal dva roky sa jeho matka s deťmi presťahovala a vyrastal v Houstone v Texase v historickej štvrti, v jednej z najchudobnejších oblastí sveta.

Na strednej a vysokej škole hral americký futbal a basketbal. Ako robotník s modrými goliermi tiež prispieval k rozvoju hip-hopovej scény v Houstone a pôsobil ako mentor vo svojej náboženskej komunite. Neskôr bol zatknutý za držanie drog a iné trestné činy. 

V roku 2014 sa presťahoval do Minneapolisu kde pracoval ako vodič nákladného vozidla a vyhadzovač. V roku 2020 počas pandémie COVID-19 prišiel o prácu ochrankára. Zomrel po zatknutí za údajné použitie falšovaných peňazí na nákup cigariet; Derek Chauvin, policajný dôstojník, mu kľačal na krku takmer deväť minút, čo viedlo k jeho smrti. Jeho smrť a správanie policajných dôstojníkov viedli k medzinárodným protestom Black Lives Matter, požiadavkám na reformu polície a právnym predpisom na riešenie rasovej nerovnosti.

Smrť 

25. mája 2020 bol zatknutý za obvinenie z falšovania 20 dolárov v obchode s potravinami v Powderhorn Park v Minneapolise. Podľa obchodníka boli peniaze zjavne falošné a Floyd odmietol vrátiť zakúpené cigarety aj keď bol na to vyzvaný.

Zomrel po tom, čo policajný dôstojník Derek Chauvin kľačal kolenom na jeho krku počas zatknutia takmer deväť minút. Floyd bol pripútaný tvárou nadol na ulici, zatiaľ čo dvaja ďalší dôstojníci Floyda ďalej zadržiavali a štvrtý bránil zasahovať okoloidúcim. Počas posledných troch minút sa Floyd nehýbal a nemal pulz, avšak dôstojníci sa ho nepokúšali oživiť. 

Oficiálna pitva klasifikovala Floydovu smrť ako vraždu pripisovanú kardiopulmonálnemu zlyhaniu spôsobenému čiastočným a zdržanlivým zadržaním.

Referencie

Iné projekty 

Hiphopoví speváci USA
Reperi afroamerického pôvodu
Osobnosti zo Severnej Karolíny
Škoda Electric

ŠKODA ELECTRIC a.s. je česká elektrotechnická firma sídliaca v Plzni, dcérska spoločnosť Škody Transportation. Vyrába elektrické pohony a trakčné motory pre trolejbusy, električky (električky Škoda), rušne (elektrické rušne Škoda), prímestské vlakové jednotky, metro, banské vozidlá, apod. Sama je od roku 2004 tiež dodávateľom vlastných trolejbusov, predovšetkým pre český a slovenský trh (typy 24Tr, 25Tr, 26Tr, 27Tr, 28Tr, 30Tr, 31Tr, 32Tr, 33Tr a 35Tr). Škoda Electric sa podieľala na výrobe prototypov hybridných autobusov TriHyBus (2009) a Škoda H12 Solaris (2012), na výstave Czechbus 2014 bol predstavený tiež prototyp elektrobusu Škoda Perun.

Naväzuje na dlhoročnú tradíciu elektrotechnickej výroby Škodových závodov v Plzni, ktorá bola zahájená v roku 1901 v Elektrotechnickom závode. Do obchodného registra bola zapísaná 5. marca 1993 pod názvom Škoda, DOS, Plzeň, s.r.o., od 26. januára 1996 niesla názov ŠKODA DOS s.r.o. a medzi 18. decembrom 2002 a 1. májom 2007 pôsobila ako ŠKODA ELECTRIC s.r.o.

Svoje výrobky dodáva tiež svetovým strojárenským gigantom ako sú General Electric, Hyundai Rotem alebo Caterpillar.

Referencie

Zdroj 

Škoda Holding
Podniky v Česku
Podniky založené v 1993
Plzeň
Česko-singapurská obchodná komora

Česko-singapurská obchodná komora (, angl. Czech-Singapore Chamber of Commerce) je organizácia združujúca 60 českých firiem s obchodnými záujmami v Singapure a v juhovýchodnej Ázii. Zároveň je to platforma pre stretnutia významných osobností z najvyšších obchodných kruhov v Česku aj v Singapure. Prezidentom Česko-singapurskej obchodnej komory je Mgr. Marcel Bednář. 

Česko-singapurská obchodná komora organizuje podnikateľské misie a obchodné cesty českých firiem do Singapuru, B2B jednania s delegáciami singapurských podnikateľov a investorov, odborné semináre a obchodné konferencie (stretnutia s domácimi i zahraničnými osobnosťami z oblasti politiky i biznisu – zamerané na Singapur a ázijský región), prednášky a diskusné stretnutia (o skúsenostiach s podnikaním v Singapure a o miestnych obchodných zvyklostiach).

Na báze osobných kontaktov disponuje Česko-singapurská obchodná komora priamym prístupom do 822 singapurských firiem. Vďaka prepracovanému systému obchodných kontaktov pomáha Česko-singapurská obchodná komora českým firmám so získavaním zákaziek v Ázii a púta pozornosť singapurských investorov k zaujímavým investičným príležitostiam v Česku.

Česko-singapurská obchodná komora úzko spolupracuje pri svojej činnosti s radou ministerstiev, štátnych agentúr, inštitúcií a organizácií, a to ako v Singapure, tak v Česku. Na singapurskej strane k partnerom Komory patria podnikateľské zväzy, obchodné komory a profesijné organizácie podnikateľov.

Inštitucionálnymi (pridruženými) členmi Česko-singapurskej obchodnej komory sú Agentúra pre podporu podnikania a investícií CzechInvest, Zahraničná kancelária CzechTrade v Singapure a Technologické centrum Akadémie vied Českej republiky. K najvýznamnejším členom z radu firiem patria napríklad Lasvit, Meopta, Raiffeisenbank, Ysoft, P3 Logistic Parks a ďalší.

Dôležitou súčasťou aktivít Česko-singapurskej obchodnej komory sú obchodné konferencie s významnými osobnosťami politických, diplomatických a obchodných kruhov. Ako hlavní hostia na obchodných konferenciách Česko-singapurskej obchodnej komory vystúpili napríklad podpredseda vlády a minister obchodu a priemyslu Karel Havlíček, veľvyslanec Česka v USA Hynek Kmoníček, nerezidentný veľvyslanec Česka v Singapure Ivan Hotěk a ďalší.

Aktuálne je Česko-singapurská obchodná komora hlasitým zástancom znovuotvorenia veľvyslanectva Česka v Singapure.

Orgány komory 
 Výkonný výbor (z titulu funkcie sú členmi prezident a obaja viceprezidenti)
 Predstavenstvo (z titulu funkcie sú členmi prezident, obaja viceprezidenti a predsedovia odborných komisií)
 Odborné komisie
 Členská schôdza

Odborné komisie (pracovné skupiny) 
 Komisia pre obchodnú a exportnú spoluprácu
 Komisia pre investičnú spoluprácu
 Komisia pre IT, technologickú spoluprácu a startupy
 Komisia pre vedu, výskum, univerzitnú a inštitucionálnu spoluprácu
 Komisia pre krajanské záležitosti a kultúrnu spoluprácu

Referencie

Externé odkazy 
 Česko-singapurská obchodná komora

Medzinárodné vzťahy Česka
Medzinárodné vzťahy Singapuru
Organizácie v Česku
8-hydroxychinolín

8-hydroxychinolín (známy aj ako oxín, alebo 8-chinolinol) je organická heterocyklická zlúčenina, odvodená od chinolínu pomyselným naviazaním alkoholovej skupiny na ôsmy uhlík dvojcyklu. Používa sa najmä ako chelátačné činidlo v chemickej analýze a ako liečivo. V prírode ho vytvára rastlina Nevädzka rozložitá (Centaurea diffusa), čím zabíja okolité rastliny.

Vlastnosti
8-hydroxychinolín je biela tuhá látka, dobre rozpustná vo vode aj v organických rozpúšťadlách.

Toxicita 
Ide o toxickú látku, s rizikom reprodukčnej toxicity. LD50 u potkanov pri orálnom požití je 1200 mg/kg. Príznakmi otravy sú kašeľ, dýchavičnosť, hnačka, nauzea, zvracanie, poruchy  funkcie CNS, pomätenosť, symptómy paralýzy. Vonkajšia expozícia sa prejavuje dráždením, poleptaním, alergickými reakciami.

Použitie 

V chemickej analýze je 8-hydroxychinolín dôležitým činidlom v chelátometrii. Naväzuje sa na molekuly niektorých kovov, tvoriac farebný komplex, ktorý sa extrahuje do chloroformu. Veľký význam má najmä pri stanovení hliníka, kde aj umožňuje rozlíšiť jeho monomérne a polymérne formy v roztoku.
Vo farmácii sa 8-hydroxychinolín používa ako mierne antiparazitikum a antispetikum . Zvažuje sa jeho použitie v boji proti rakovine

Referencie 

Fenoly
Fungicídy
Herbicídy
Antiseptiká
Heterocyklické zlúčeniny
Žieraviny
Volejbal na Afrických hrách 2019

Volejbal na Afrických hrách 2019 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Afrických hier 2019. Konal sa v Salé, v Maroku v dňoch od 22. do 31. augusta 2019, za účasti 6 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi podujatia boli obe družstvá domáceho Maroka. Pôvodne sa malo na hrách predstaviť po 8 tímov v každej kategórii, pričom takto prebehlo aj žrebovanie skupín. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1965 a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Salle El Bouâzzaoui s kapacitou 2 000 divákov. 

Titul v mužskej kategórii získal , ktorý sa v šesťčlennej skupine umiestnil pred  a .

 U žien obhájila titul , ktorá vo finále vyhrala nad .

Kvalifikácia 
Muži

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB. 

Ženy

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB.

Aréna

Výsledky

Muži

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránke Afrických hier 2019 archive.org /

 Oficiálna stránka Africkej volejbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Afrického olympijského výboru /

Zdroje 
 Volejbalový turnaj na oficiálnej stránke hier archive.org 
 Turnaj mužov a žien Afrických hier 2019 na stránke Africkej volejbalovej konfederácie 
 Volejbalový turnaj mužov a žien Afrických hier 2019 na stránke todor66.com 
 Volejbalový turnaj mužov a žien Afrických hier 2019 na stránke the-sports.org 
 Turnaj mužov a žien Afrických hier 2019 na stránke volleybox.net 

Volejbal v 2019
Volejbal na Afrických hrách
Africké hry 2019
B+R

B+R (bike and ride) je forma kombinovanej prepravy s nadväznosťou cyklistickej dopravy na verejnú hromadnú dopravu. Umožňuje sa najmä budovaním miest a zariadení na bezpečné odkladanie bicyklov v blízkosti stanice, staníc metra a iných terminálov alebo zastávok verejnej dopravy. Je dôležitým nástrojom podpory verejnej hromadnej dopravy a integrovaných dopravných systémov.

Iným spôsobom podpory cyklistiky a verejnej dopravy je možnosť prepravy bicyklov vo vozidlách verejnej hromadnej dopravy.

Pozri aj 
 K+R
 P+R
 Integrovaný dopravný systém

Externé odkazy 
 Praha cyklistická – Pražská integrovaná doprava a cyklisté
 Technická správa komunikací hl. m. Prahy – plánek parkovišť P+R a stání K+R
 Doprava v klidu – část studie ÚDI z roku 2001

Zdroj 

Mestská hromadná doprava
Cyklistická doprava
Vladimír Šnídl

Vladimír Šnídl (* 1983) je slovenský novinár, ktorý sa zameriava na problematiku šírenia hoaxov a dezinformácií, a jeden zo zakladajúcich členov Denníka N. Vyštudoval politológiu na Univerzite Karlovej v Prahe. Pred nástupom do Denníka N pôsobil od roku 2007 v českom denníku Hospodářské noviny a týždenníku Ekonom, od roku 2014 v slovenskom denníku SME. Je autorom knižnej publikácie Pravda a lož na Facebooku.

Knižné publikácie

Referencie 

Slovenskí novinári
Laureáti Novinárskej ceny
Ľudovít Ódor

Mgr. Ľudovít Ódor (* 2. júl 1976, Komárno) je slovenský ekonóm a vysokoškolský pedagóg, bývalý poradca premiérky a ministra financií SR a súčasný viceguvernér Národnej banky Slovenska.

Životopis 
V roku 1999 absolvoval magisterské štúdium matematiky a manažmentu na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po skončení štúdia nastúpil v apríli 1999 na pozíciu analytika finančných trhov v Československej obchodnej banke kde pracoval dva roky. Následne sa stal ekonómom Slovenskej ratingovej agentúry a po takmer dvoch rokoch nastúpil do štátnej správy na pozíciu hlavného ekonóma Ministerstva financií SR a riaditeľa Inštitútu finančnej politiky.

V januári 2006 sa stal členom bankovej rady Národnej banky Slovenska a výkonným riaditeľom pre výskum. Od septembra 2010 do apríla 2012 bol poradcom premiérky Ivety Radičovej a ministra financií Ivana Mikloša.

V septembri 2015 sa stal podpredsedom Združenia nezávislých fiškálnych rád v Európskej únii a túto pozíciu zastával do októbra 2017. Potom bol rok a mesiac členom dozornej rady Slovenskej sporiteľne a do februára 2018 členom rady pre rozpočtovú zodpovednosť.

Ľudovít Ódor je spoluzakladateľom Inštitútu finančnej politiky, Rady pre rozpočtovú zodpovednosť a Útvaru hodnoty za peniaze. Svojou činnosťou prispel k zavedeniu rovnej dane, reforme riadenia verejných financií, stratégií zavedenia eura, zákonu o dlhovej brzde a reforme prvého a druhého piliera dôchodkového systému.

V minulosti bol členom viacerých komisií, výborov a klubov zaoberajúcich sa ekonomickými otázkami a prednášal na ekonomických podujatiach.

Od januára 2016 je hosťujúcim profesorom na Central European University. Ľudovíť Ódor je autorom kníh Ekonómia z nadhľadu, Krízonómia z nadhľadu, Investovanie z nadhľadu a mnohých slovenských i zahraničných ekonomických publikácií.

Publikácie

Monografie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálny web
 Zoznam diel Ľudovíta Ódora v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Osobnosti z Komárna
Slovenskí ekonómovia
Viceguvernéri Národnej banky Slovenska
Vyučujúci na Central European University
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Vera Milesová

Vera June Miles (* 23. august 1929, Boise City, Oklahoma, USA) je americká herečka. Známa sa stala vďaka filmom The Wrong Man (1956) a Psycho (1960), ktoré režíroval Alfred Hitchcock. V roku 1995 ukončila svoju hereckú kariéru.

Životopis 
Milesová sa narodila v Boise City v Oklahome ale vyrastala v meste Wichita v Kansase. V roku 1948 vyhrala súťaž Miss Kansas. Od roku 1950 sa začala objavovať v televízií. V roku 1951 hrala spoločne s Janet Leigh v muzikáli Two Tickets to Broadway. Bola veľmi obľúbená herečka a niektorí producenti ju museli presviedčať aby hrala v ich filmoch. V roku 1956 ju kontaktoval Alfred Hitchcock s tým, že by s ňou chcel spolupracovať. Milesová súhlasila a hrala emočne nevyrovnanú manželku Henryho Fonda vo filme The Wrong Man. V roku 1958 mala hrať hlavnú ženskú rolu vo filme Vertigo, ale kvôli tehotenstvu ju nahradila herečka Kim Novak. Médiá a tlač ju nazývali ako Hitchcockovu náhradu za Grace Kelly. O pár rokov neskôr bola Milesová obsadená do ďalšieho filmu, ktorý režíroval Hitchcock a tým bol film Psycho z roku 1960.

V roku 1983, si Milesová zopakovala úlohu Lily Craneovej vo filme Psycho II, pričom sa v pokračovaní zapojil do natáčania aj Anthony Perkins. Milesová a Perkins boli jedinými hercami z pôvodného filmu, ktorí sa objavili v druhej časti. Postupom rokov sa začala objavovať tiež v televíznych seriáloch ako napríklad Murder, She Wrote, kde hrala v troch epizódach v rokoch 1985, 1990 a 1991. V roku 1995 zastavila svoju hereckú kariéru. Posledný film na ktorom pracovala bol Separate Lives, po boku Lindy Hamilton a Johna Belushiho.

Osobný život 
Milesová bola štyri krát vydatá. Po jej prvom manželovi, ktorým bol Bob Miles, používala priezvisko. Má štyri deti a je mormonka. Milesová je republikánka a počas prezidentských volieb v roku 1956 znovuzvolenú kampaň Dwighta Eisenhowera. V súčasnosti žije v Palm Desert v Kalifornií a neposkytuje rozhovory ani verejné vystúpenia. Niekoľko krát prehlásila že ju veľmi hnevalo ako ju ľudia stále spájajú s postavou Lili Craneovej z filmu Psycho a že nevedia oceniť jej iné filmy.

V roku 2012 ju hrala herečka Jessica Biel v životopisnom filme o natáčaní horroru Psycho, s názvom Hitchcock.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Modelky USA
Mormonizmus
Osobnosti z Oklahomy
Piper Laurie

Piper Laurie, vlastným menom Rosetta Jacobsová (* 22. január 1932, Detroit, Michigan, USA) je americká herečka. Bola tri krát nominovaná na Academy Awards. Známa sa stala vďaka úlohe Margaret Whiteovej z filmu Carrie z roku 1976.

Životopis 
Narodila sa ako Rosetta Jacobs. Jej starí rodičia z otcovej strany boli židovskí prisťahovalci z Poľska a z matkinej strany mala pôvod v Rusku. Má sestru Sherrye.

V roku 1949 podpísala zmluvu s Universal Studios a zmenila svoje meno na Piper Laurie, ktoré odvtedy používa. 

V roku 1961 spolupracovala s Paulom Newmanom vo filme The Hustler. Za svoj herecký výkon získala svoju prvú nomináciu na Oscara za najlepšiu herečku. Po filme The Hustler nemala filmové ponuky a preto sa presťahovala do New Yorku. 

V roku 1976  hrala fanatickú matku Margaret White vo filme Carrie. Za tento film získala svoju druhú nomináciu na Oscara a obnovila svoju filmovú kariéru. Jej kolegyňa Sissy Spacek, ktorá si s ňou zahrala vo filme si veľmi pochvaľovala jej herecký talent a všestrannosť. 

V roku 1981 sa presťahovala do Kalifornie. Tretiu nomináciu na Oscara získala za stvárnenie úlohy vo filme Children of Lesser God z roku 1986. V tom istom roku získala cenu Emmy za svoj herecký výkon v televíznom filme Hallmark Hall of Fame. 

V rokoch 1990 - 1991 hrala postavu Catherine Martell v televíznom seriáli Davida Lyncha Twin Peaks.  V roku 1998 hrala jednu z vedľajších úloh sci-fi thrilleru Faculty po boku mladých hercov Jordana Brewsterová, Josh Hartnett, Clea DuVall či Elijah Wood. 

V roku 2006 hrala matku Toni Collette v dramatickom filme Mŕtve dievča.

Súkromný život 
V roku 1962 sa vydala za Joeua Morgensterna. Žili spolu v New Yorku. V roku 1971 si adoptovali dcéru Anne Grace Morgenstern. V roku 1982 sa manželia rozviedli, potom sa presťahovala do Hollywoodu a pokračovala v práci vo filmoch a televízii. V roku 2000 získala v Kórei cenu Ducha nádeje za službu počas kórejskej vojny. Je aj sochárkou pracujúcou s mramorom a hlinou a svoje práce aj vystavuje.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe v seriáli, miniseriáli alebo televíznom filme
Držitelia ceny Emmy
Osobnosti z Detroitu
Vertigo (1958)

Vertigo je americký filmový psychologický thriller z roku 1958, ktorý režíroval a produkoval Alfred Hitchcock. Príbeh bol založený na románe D'entre les morts z roku 1954 od Boileau-Narcejaca. Scenár napísali Alec Coppel a Samuel A. Taylor.

Film hovorí príbeh o bývalom detektívovi Johnovi "Scottiem" Fergusonovi. Scottie je nútený odísť do predčasného dôchodku, pretože sa u neho vyvinula akrofóbia (extrémny strach z výšok) a vertigo (falošný pocit rotačného pohybu). Neskôr si ho najme Gavin Elster ako súkromného detektíva, ktorý ho žiada, aby sledoval Gavinovu manželku Madeleine, ktorá má samovražedné sklony.

Film bol natočený v San Franciscu v Kalifornii a v štúdiách Paramount v Hollywoode. Je to prvý film, ktorý používa dolly zoom, efekt in-camera, ktorý skresľuje perspektívu, aby vytvoril dezorientáciu a aby lepšie priblížil Scottiovu akrofóbiu. V dôsledku jeho použitia v tomto filme sa tento efekt často označuje ako „Vertigo efekt“.

Film získal pozitívne recenzie a opakovane sa objavil v anketách o najlepších filmoch Amerického filmového inštitútu.

V roku 1989 bol film Vertigo jedným z prvých 25 filmov, ktorý knižnica kongresu Spojených štátov označila ako kultúrne, historicky a estetický významný film.

Vo filme hrajú Kim Novak, James Stewart, a Tom Helmore a iní.

Casting 
Herečka Vera Miles, bola prvou voľbou do role Madeleine. Dokonca sa objavila aj na filmových plátnach k filmu. Film sa však musel na nejaký čas odložiť kvôli Hitchcockovým s problémamom so žlčníkom a medzičasom Milesová otehotnela a tak musela odstúpiť od úlohy. Režisér odmietol čakať na to, kým Milesová porodí a našiel si náhradnú herečku, ktorou bola Kim Novak. Novak však mala záväzky so spoločnosťou Columbia Pictures, s ktorými uzavrela zmluvu a kým si vybavila povolenie hrať vo filme inej spoločnosti, Milesová porodila a mohla sa zúčastniť na natáčaní. Hitchcock však už naďalej spolupracoval s Novakovou.

Obsadenie 
 James Stewart
 Kim Novak
 Barbara Bel Geddesová
 Henry Jones
 Tom hemoroid

Zdroj 

Filmy z 1958
Filmy USA
Psychologické filmové trilery USA
Filmy štúdia Paramount Pictures
Julie Waltersová

Julia Mary Walters ( * 22. február 1950, Birmingham, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka a spisovateľka. Je držiteľkou niekoľkých ocenení, získala tiež dve nominácie na Academy Awards.

Životopis 
Je najmladšia z troch detí. Jej matka pracovala na pošte a otec ako dekoratér. Ako osemnásťročná pracovala ako ošetrovateľka v jednej birminghamskej nemocnici. Neskôr sa presťahovala do Manchesteru s víziou stať sa herečkou. Svoje prvé herecké skúsenosti získala v divadle. V roku 1983 hrala vo filme Educating Rita. Film získal niekoľko ocenení a Waltersová svoju prvú nomináciu na Academy Awards. Oscara síce nevyhrala, ale odniesla si ocenenia Zlatý Glóbus či BAFTA. 

V roku 1991 hrala spoločne s Lizou Minnelli v komédií Stepping Out. 

V roku 2001 získala svoju druhú nomináciu na Oscara a získala ocenenie BAFTA za svoju vedľajšiu úlohu ako učiteľka baletu vo filme Billy Elliot. Tiež je známa svojou úlohou Molly Weasley vo filmovej sérií Harryho Pottera. 

V roku 2008 hrala v muzikáli Mamma Mia! po boku herečiek Meryl Streep a Christine Baranski. O rok neskôr získala hviezdu na Birmingham Golden Mile v Broad Street.

Osobný život 
Od roku 1997 je vydatá za Granta Roffeya s ktorým má dcéru Maisie Mae Roffey (* 1988). Spoločne s manželom žije na ekologickej farme, ktorú prevádzkuje Roffey neďaleko Plaistow v západnom Sussexe.

Waltersovej bola diagnostikovaná rakovina hrubého čreva v roku 2018. Po operácii a chemoterapii sa jej zdravotný stav upravil.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Osobnosti z Birminghamu
Rozprávači audiokníh
Elizabeth Mitchellová

Elizabeth Joanna Robertson (* 27. marec 1970, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka známa zo seriálu Revolution.

Detstvo a mladosť 
Mitchellová sa narodila v Kalifornií v Los Angeles ako najstaršia z troch dcér Josepha Mitchella a Josephine Mitchellovej. Po tom, čo sa jej rodičia rozviedli, si jej mama našla druhého partnera za ktorého sa neskôr vydala a Mitchellová prijala jeho priezvisko.

Kariéra 
Jednou z jej prvých televíznych rolí bola v seriály Loving v rokoch 1994 až 1995. V roku 1998 bola obsadená do televízneho filmu Gia, ktorý zachytáva vzostupy a pády známej modelky Gii Carangi, ktorú vo filme stvárnila Angelina Jolie.

V roku 2000 sa objavila vo filme Frequency, ako matka jedného z hlavných hrdinov, ktorého stvárnil James Caviezela. Paradoxom bolo, že Caviezel bol od Mitchellovej starší len o dva roky. V roku 2004 sa pripojila k natáčaniu seriálu Lost. V roku 2009 sa pracovala na ďalšom televíznom seriály, ktorým bol V.

V roku 2012 hrala jednu z hlavných postáv v seriály Revolution, ako Rachel Mathesonová. Seriál skončil sa v máji 2014. Koncom roka 2014 hrala snežnú kráľovnú v seriály Once Upon a Time.

V roku 2015 sa pripojila k natáčaniu seriálu Crossing Lines, ktorý hovorí o európskych vyšetrovateľoch, ktorí sa snažia vypátrať sériových kriminálnikov.

V roku 2018 sa pripojila k natáčaniu seriálu The Expanse, kde sa objavila v dvanástich epizódach ako Doktorka Anna Volovodová.

Súkromný život 
V roku 2004 sa Mitchellová vydala za herca Christa Soldevilla, s ktorý žila až do roku 2013. Spoločne majú syna, ktorý sa narodil v roku 2005. V roku 2014 Mitchellová kúpila ranč na ostrove Bainbridge vo Washingtone, kde žije.

Má rovnaké rodné meno ako herečka Elizabeth Banks, ktorá si svoje meno zmenila, aby neprišlo k nedorozumeniam po tom, čo sa Banks pripojila k spolku Screen Actors Act.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Divadelné herečky USA
Osobnosti z Los Angeles
Šafránek (priezvisko)

Šafránek je české priezvisko odvodené od rastliny šafran. Český ženský variant je Šafránková, slovenský býva zriedkavo aj Šafráneková.

Známi nositelia 

 David Šafránek (* 1991), český ľadový hokejista
 Dana Šafránková (* 1954), československá atlétka
 František Šafránek (1931–1987), český futbalista
 Jan Šafránek (* 1948), český maliar
 Jan Šafránek (spisovateľ) (1890–1957), český spisovateľ 
 Jaroslav Šafránek (1890–1957), český fyzik
 Jiří Šafránek (1941-1988), český závodník 
 Kateřina Šafránková (* 1989), česká atlétka a športovkyňa 
 Šimon Šafránek (* 1977), český režisér, spisovateľ a novinár
 Libuše Šafránková (* 1953-2021), česká herečka, sestra Miroslavy Šafránkovej
 Lucie Šafránková (* 1987), česká politička
 Miroslava Šafránková (* 1958), česká herečka, sestra Libuše Šafránkovej
 Oto Šafránek (1911–1980), prozaik a dramatik
 Václav Šafránek (* 1994), český tenista
 Vladimír Šafránek (1972-2018), český spevák

Priezvisko Šafránek sa objavilo aj v českom filme Jak svět přichází o básníky, kde postavu Štepána Šafránka stvárnil herec Pavel Kříž.

Zdroj 

České priezviská
Priezviská českého pôvodu
Priezviská v Česku
Priezviská na Slovensku
Andrej Stančík

Mgr. Andrej Stančík (* 1. jún 1995, Piešťany) je slovenský doktorand medzinárodných vzťahov a politik, súčasný štátny tajomník Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky.
Od marca 2020 do októbra 2020 bol poslanec Národnej rady SR za hnutie OĽANO. Bol predsedom Občiansko-demokratickej mládeže.

Životopis 
Andrej Stančík sa narodil v roku 1995 v Piešťanoch. Tu v roku 2013 absolvoval Gymnázium Pierra de Coubertina. Následne v rokoch 2013-2019 vyštudoval na Fakulte sociálnych štúdií (FSS) Masarykovej univerzity v Brne odbory Medzinárodné vzťahy a Európske štúdiá, resp. Medzinárodné vzťahy a energetická bezpečnosť. Na FSS pôsobí od roku 2019 ako doktorand.

V rokoch 2017-2021 bol predsedom mládežníckej politickej organizácie Občiansko-demokratická mládež (ODM).

Poslanec Národnej rady SR 
Stančík kandidoval vo voľbách do NR SR vo februári 2020 zo 41. miesta strany OĽANO. Získal 3 428 prednostných hlasov a umiestnil sa, po zohľadnení prednostného hlasovania, na 48. mieste kandidátky, čo mu umožnilo stať sa poslancom NR SR. V parlamente pôsobil ako člen Výboru NR SR pre európske záležitosti, člen Zahraničného výboru NR SR a vedúci Stálej delegácie NR SR v Stredoeurópskej iniciatíve a jej parlamentnej dimenzii.

29. septembra 2022 bol vládou vymenovaný do funkcie štátneho tajomníka Ministerstva zahraničných vecí SR.

Referencie 

Osobnosti z Piešťan
Politici OĽaNO
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Absolventi Fakulty sociálnych štúdií Masarykovej univerzity
Lucy Liuová

Lucy Alexis Liu (* 2. december 1968, New York, New York, USA) je americká herečka, producentka, modelka a tanečníčka ázijského pôvodu. V roku 2019 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

Životopis 
Liuová je najmladšou z troch detí Cecilie Liu a Toma Liua. Jej rodičia prišli do Spojených štátov z Číny. Do svojich piatich rokov hovorila čínsky. Ako devätnásťročnú ju objavil jeden reklamný agent, s ktorým neskôr Liuová natočila reklamu. Počas štúdia sa zúčastnila konkurzu na hru Alice in Wonderland. V roku 1996 sa objavila v jednej epizóde seriálu Akty X. 

V roku 1997 sa pridala k hereckému obsadeniu televízneho filmu Ally McBeal. Liuová sa pôvodne uchádzala o úlohu Nelle Porter (ktorú neskôr hrala Portia de Rossi) a postava Ling Woo bola neskôr vytvorená špeciálne pre ňu. Liuová sa mala v seriály objaviť len v niektorých epizódach ale pozitívne reakcie na jej herecký výkon jej zabezpečili väčšiu rolu v seriály.  

Jej filmová kariéra sa postupne začala sľubne rozbiehať a v roku 2000 stvárnila rolu Alex Munday vo filme Charlie's Angels, spolu s Drew Barrymore a Cameron Diaz. V júni 2003 sa film dočkal pokračovania. 

Režisér Quentin Tarantino ju v roku 2003 obsadil ako O-ren Ishii vo filme Kill Bill. Za svoju úlohu v Kill Bill získala cenu MTV v kategórii Najlepší filmový zloduch. V roku 2005 stvárnila psychologičku v thrilleri Domino. Tiež sa podieľala na dabingu vo všetkých troch častiach animovanej rozprávky Kung Fu Panda, kde dabovala postavu zmije. 

V marci 2012 bola získala rolu Joan Watson v televíznom seriály Elementary. Za jej herecký výkon získala ocenenie People's Choice Awards. Objavila sa tiež v dvoch častiach seriálu Southland. Za rolu v tomto seriály získala ocenenie Critics' Choice Television Award for Best Drama Guest Actress.

V roku 2019 získala svoju hviezdu na chodníku Hollywood Walk of Fame. Liuová je tiež ambasádorkou organizácie UNICEF.

Osobný život 
V roku 1991 podstúpila Liuová operáciu prsníkov po tom, čo mala podozrenie na rakovinu prsníka.

Liuová študovala rôzne náboženstvá, ako napríklad budhizmus, taoizmus či židovský mystizmus. Má biologického syna Rockwella, ktorý sa narodil v roku 2015 prostredníctvom gestačného náhradníka. Ako neskôr uviedla, bola to pre ňu správna voľba, pretože veľa pracovala a nemala čas na súkromie.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Producenti USA
Modelky USA
Osobnosti USA čínskeho pôvodu
Osobnosti z New Yorku
Wikipédia:Chýbajúce referencie
Mauzóleum Rakovských

Mauzoléum Rakovských je neogotická stavba na pôdoryse gréckeho kríža s polygonálnym záverom z roku 1906. Nachádza sa na cintoríne v Rakove.

Hrobka je poslednou existujúcou stavebnou pamiatkou spojenou s významným zemianskym rodom Rakovských. Rod Rakovských sa v bývalej Turčianskej stolici zásadne podieľal na hospodárskom, spoločenskom a kultúrnom rozvoji regiónu.

Mauzóleum je dôležitou architektonicko – urbanistickou dominantou obce Rakovo. Architektonický koncept stavby navrhol v roku 1906 staviteľ Stanislav Zachar. Autor vďaka dômyselnej členitej hmotovej skladbe objektu s výraznou štíhlou vežou na južnom priečelí, dosiahol monumentálne pôsobenie stavby. Stavba je navrhnutá v elegantnom neogotickom slohu, inšpirovaná sakrálnou architektúrou, na pôdoryse gréckeho kríža, s polygonálnym uzáverom. Jedinečnosť stavby zvýrazňuje celistvosť architektonického výrazu exteriéru a interiéru, s náročne spracovanými detailmi konštrukcií a štukovej i maliarskej výzdoby.

Štefan Rakovský (István Rakovszky, 1814 - 1910) sľúbil bratovi Ivanovi, že po jeho smrti dá postaviť mauzóleum – rodinnú hrobku v Rakove. K tomuto miestu mali obaja silný vzťah, narodili sa tu. Sľub dodržal. K Turcu a svojmu rodisku Rakovu mal silný vzťah. Natoľko ho fascinovalo tunajšie kultúrne prostredie, že sa ako dospelý naučil po slovensky. Na jeho žiadosť boli po smrti jeho manželky Idy ich telesné pozostatky a ich prvorodeného syna Andreja v roku 1913 prevezené do Mauzólea v Rakove.

V Mauzóleu sú pochovaný:
Iván Rakovszky (18261905)
Sarlota Rakovszky, rod. Keviczky (18491887)
Angelika Rakovszká (18621878)
Štefan (István) Rakovszky (18471910)
Ida Rakovszky, rod. Szilassy (18511913)
Endre Rakovszky (18781881)

Súčasnosť Mauzólea 
Mauzóleum až do roku 2008 chátralo, objekt sa dostal do havarijného stavu, hrozil jeho zánik, ohrozoval aj návštevníkov cintorína. Vďaka iniciatíve obce, bol výnimočný objekt vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku a naštartoval sa príbeh jej záchrany a obnovy.

Prvé etapy obnovy sa sústredili na odborný výskum, precíznu diagnostiku stavebných porúch, obnovu strechy objektu vrátane klampiarskej výbavy. Nasledovala nevyhnutná sanácia zemnej vlhkosti, obnova pôvodných dverných výplní a rekonštrukcia vitrážových okenných výplní. V kritickom stave je naďalej fasáda a interiérová výzdoba mauzólea.

Zdroj 
 www.obnova.eu

Kultúrne pamiatky v okrese Martin
Neogotické stavby na Slovensku
Hrobky na Slovensku
Rakovo
Mauzóleá na Slovensku
Profil slovenskej kultúry

Profil slovenskej kultúry je internetový portál, ktorý funguje ako digitálny sprievodca po slovenskej kultúre. Sprístupňuje ho Univerzitná knižnica v Bratislave.

Charakteristika portálu 
Internetový portál sprístupnila Univerzitná knižnica v Bratislave v roku 2015 a ponúka zosumarizované informácie o všetkých oblastiach kultúry a umenia, predstavuje bohaté kultúrne dedičstvo, prírodné krásy, turistické atrakcie, ale aj dôležité inštitúcie, organizácie, subjekty. Portál je dvojjazyčný (slovenčina, angličtina), a tým zároveň prístupný pre zahraničných návštevníkov Slovenska, či pre zahraničných záujemcov o informácie o Slovensku a jeho kultúre.

Vývoj a ciele portálu 
Myšlienka internetového portálu vznikla okolo roku 2013 so zámerom vytvoriť základ komplexnej prezentácie slovenskej kultúry a poskytnúť komplexné informácie o umení a kultúre na jednom mieste. Cieľom projektu je prezentovať slovenskú kultúru a umenie v historickom prehľade až do súčasnosti vo forme pútavých esejí, vrátane prierezových aktuálnych a atraktívnych tém, podporiť rozvoj kultúrneho povedomia o Slovensku, stimulovať cestovný ruch a zabezpečiť budovanie pozitívneho imidžu Slovenska doma i v zahraničí.

Obsah portálu 
Obsahom internetového portálu sú atraktívne ilustrované súhrny o jednotlivých oblastiach kultúry a  umenia spracované v chronologickom priereze od  najstaršieho obdobia až po súčasnosť v týchto kategóriách: architektúra, festivaly, film, kultúrne dedičstvo, literatúra, médiá, múzické umenia, tradičná ľudová kultúra a folklór, turizmus, výtvarné umenie.
Okrem komplexného prehľadu o slovenskej kultúre a umení súčasťou portálu sú aj prehľadné informácie  o Slovensku (geografia, topografia, štátny systém, obyvateľstvo, náboženstvo, história), informácie o slovenskom športe od 19.storočia po súčasnosť, súhrn o slovenskej gastronómii, história a súčasnosť slovenského vinohradníctva a vinárstva, vývoj módy a odevného dizajnu,  história a súčasnosť digitálnych hier, turizmus na Slovensku v kocke a atrakcie regiónov a špeciálne témy týkajúce sa kreatívneho priemyslu v SR, ocenení a súťaží v oblasti kultúry, významných kultúrnych podujatí a festivalov.
Texty/eseje/tematické okruhy spracovali renomovaní autori v daných oblastiach, fotografie/ ilustrácie poskytli renomované inštitúcie a významní profesionálni fotografi.
K 31. decembru 2019 bolo zverejnených 1 310 normostrán textu, ktorý napísal kolektív 53 autorov a bol ilustrovaný 1 315 fotografiami od 31 fotografov a 14 inštitúcií.

Externé odkazy 
 Profil slovenskej kultúry

Zdroj 
 https://profil.kultury.sk/sk/vitajte-na-portali-profil-slovenskej-kultury/

Webové portály
Kultúra na Slovensku
Umenie na Slovensku
Marija Vladimirovna Voroncovová

Marija Vladimirovna Voroncovová alebo Maria Faassen (, narodená ; * 28. apríl 1985) je ruská pediatrička a endokrinologička. Je najstaršou dcérou ruského prezidenta Vladimíra Putina.

Život  
Je najstaršia dcéra Vladimíra Putina, prezidenta Ruskej federácie a Ľudmily Putinovej (rodenej Škrebnevovová). Od roku 1986 do roku 1990 žila v NDR. Je vydatá za holandského obchodníka Jorrita Faassena. 
Študovala biológiu na Štátnej univerzite v Petrohrade a je absolventkou medicíny na Moskovskej štátnej univerzite. Voroncovová je považovaná za Putinovu poradkyňu v oblasti genetického inžinierstva.

Zdroj
Jaroslav Budz

Mgr. Jaroslav Budz (* 4. december 1957 – † 11. jún 2020, Vrútky) bol slovenský stredoškolský pedagóg. Stal sa všeobecne známym vďaka snahe zabrániť útoku v Spojenej škole na Ulici M. R. Štefánika 1 vo Vrútkach, pri ktorej zahynul na následky zranení spôsobených páchateľom.

Život 
V roku 2014 sa stal riaditeľom Gymnázia Jozefa Cígera Hronského. Gymnáziu v tomto roku hrozilo zrušenie, preto Budz „bol medzi prvými, ktorí (sic!) bojovali o jeho zachovanie“. Napokon bolo gymnázium zlúčené so Základnou školou s materskou školou, Ulica Milana Rastislava Štefánika 1, Vrútky do Spojenej školy, ktorá vznikla 1. septembra 2015 v zriaďovateľskej pôsobnosti mesta Vrútky so základnou školou, materskou školou a gymnáziom ako jej organizačnými zložkami. J. Budz sa tak stal zástupcom riaditeľky školy pre gymnázium a mimoškolskú činnosť. Na gymnáziu vyučoval matematiku, fyziku a chémiu.

Venoval sa turistike, zberu húb, amatérskemu volejbalu a spoluzaložil partiu turistov s názvom Piatkári, ktorí slovami jej člena Milana Markoviča „každý piatok (...) popoludní po práci štartovali hore na Maguru, kde sme si posedeli, pospomínali“.

Úmrtie

Pamiatka 
K útoku na Spojenej škole sa prostredníctvom sociálnych sietí a médií vyjadrili mnohí slovenskí politici, ktorí okrem iného ocenili hrdinstvo J. Budza a vyslovili úprimnú sústrasť pozostalým. Pri škole sa večer 11. júna konala spomienková udalosť Sviečka za pána učiteľa Jarka Budza, ktorej sa okrem iných zúčastnila predsedníčka Žilinského samosprávneho kraja Erika Jurinová a primátor mesta Vrútky Branislav Zacharides. Predseda vlády SR Igor Matovič avizoval, že J. Budza navrhne prezidentke SR Zuzane Čaputovej na udelenie štátneho vyznamenania in memoriam.

Poznámky

Referencie 

Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Osobnosti z Martina
Obete vrážd
Juraj Wernher

Juraj Wernher alebo Juraj Werner, niekedy tiež Georg Wernher, Georgius Wernherus (* 1497, Pacov – † 1567, Prešov) bol uhorský lekár, učenec, radca kráľovskej rodiny a humanista poľského pôvodu. Patrí medzi významných humanistických vzdelancov, pôsobiacich v 16. storočí v stredoeurópskom priestore. Pôsobil ako kapitán Šarišského hradu. Je považovaný za zakladateľa uhorskej a slovenskej hydrografie a balneológie.

Životopis 
Wernher, pochádzajúci zo Sliezska, vyštudoval v roku 1519 bakalára na Jagelovskej univerzite v Krakove.

Wernherovo najvýznamnejšie dielo je kniha De admirandis Hungariae aquis hypomnemation. Kniha vyšla v Bazileji v roku 1549 a obsahuje prvý systematický opis minerálnych vôd a liečivých kúpeľov v Uhorsku. V knihe popísal 22 prameňov a pramenných ciest v Uhorsku, z ktorých väčšina sa nachádzala na Slovensku. Wernher ako prvý urobil aj rozbor fyzikálnych a chemických vlastností liečivých prameňov a indikačné návody na použitie. Odvoláva sa naňho Tomáš Jordán z Kluža v diele O vodách hojitedlných neb teplicech moravských, ktoré vyšlo v roku 1580 v Olomouci, kde opisuje liečivé pramene v Piešťanoch a Trenčianskych Tepliciach. Kniha De admirandis... sa stala základom na uplatňovanie vedeckého prístupu pri poznávaní liečivých účinkov minerálnych vôd a ich využití v rozvoji kúpeľníctva všeobecne. Odozvou na priekopnícke dielo bolo budovanie kamenných kúpeľných bazénov a kúpeľných zariadení, a to v sídlach Piešťany, Bojnice, Vyhne, Trenčianske Teplice, Turčianske Teplice a Bardejovské Kúpele.

Okrem liečebných využití minerálnych prameňov bol aj priekopníkom v návrhoch ich využívania na technické účely, napr. cementačné vody v Španej Doline a vody v Smolníku na výrobu kvalitnej medi.

Väčšinu svojho profesionálneho života prežil na východnom Slovensku. Zomrel v roku 1569 v Prešove.

Dielo 
 De admirandis Hungariae aquis hypomnemation (Bazilej, 1549)
 Hypomnemation de aquis in Scepusio admirandis
 O podivuhodných vodách Uhorska (Osveta; Martin, 1974)
 Podivuhodné vody na Spiši (Osveta; Martin, 1980, preklad Augustín Rebro)

Referencie

Ďalšia literatúra 
 

Narodenia v 1497
Úmrtia v 1567
Uhorskí vedci
Poľskí vedci
Slovenskí vedci
Lily Tomlinová

Mary Jean „Lily“ Tomlin (* 1. september 1939, Detroit, Michigan, Spojené štáty) je americká herečka, komička, speváčka, spisovateľka a producentka. Známa je vďaka role Linnei Reese z filmu Nashville, za ktorý bola v roku 1976 nominovaná na niekoľko cien, vrátane Academy Awards, Zlatý glóbus či BAFTA.

Životopis 
Tomlinová sa narodila v Detroite, v roku 1939 ako dcéra Lillie Mae (1914-2005) a Guya Tomlina (1913-1970). Má mladšieho brata Richarda. Jej rodičia sa presťahovali počas hospodárskej krízy zo štátu Kentucky.

Kariéra 
V roku 1969 sa pripojila k americkej televíznej komédií Rowan & Martin's Laugh-In, kde stvárnila niekoľko postáv, z ktorých medzi najznámejšie patrí Edith Ann či pani Earborová. Tomlinová získala za svoj herecký výkon niekoľko ocenení a obrovský úspech, ktorý jej zaručil možnosť si niektoré postavy zahrať aj v špeciálnych vydaniach mimo seriálu.

V roku 1976 sa Tomlinová ukázala vo filme s hudobnou tématikou, Nashville. Jej postava sa volala Linnea Reese a bola matkou dvoch hluchých detí. Jej herecký výkon bol niekoľko krát ocenení a tiež získala nominácie na ocenenia ako Academy Awards či Zlatý glóbus.

V roku 1980 hrala spoločne s Jane Fonda a Dolly Parton v komédií 9 to 5. Film patril k najlepším filmom roka. V roku 1988 hrala vo filme Big Business s Bette Midler, kde hrali identické dvojčatá, ktoré boli zamenené krátko po narodení.

V roku 1999 hrala s Judi Dench a Maggie Smith v dráme Tea with Mussolini. V roku 2002 hrala vo filme I Heart Huckabees, spoločne s Isabelle Huppert, Dustinom Hoffmanom, Naomi Watts či Judeom Lawom. V roku 2006 vyskúšala dabing vo animovanej rozprávke The Ant Bully.

V rokoch 2008 až 2009 hrala v televíznom seriály Desperate Housewives. Tiež prepožičala svoj hlas postave Tammy v sedemnástej sérií seriálu Simpsonovci.

V roku 2015 hrala v komédií Grandma, za ktorú získala nomináciu na Zlatý glóbus. Od rovnakého roku hrá spoločne s Jane Fonda v seriáli Grace a Frankie.

Osobný život 
Tomlinová od marca 1971 chodila so spisovateľkou Jane Wagner. Po 42 rokoch chodenia sa Tomlinová a Wagnerová zosobášili počas súkromného ceremoniálu v Los Angeles, dňa 31. decembra 2013.

Tiež je aktivistkou za práva homosexuálov a je feministka.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Producenti USA
Rozprávači audiokníh
Spisovatelia USA
Držitelia ceny Emmy
Držitelia ceny Daytime Emmy
Feministky USA
Aktivisti za ľudské práva
LGBT osobnosti USA
Osobnosti z Detroitu
Miroslav Žiak

Ing. Miroslav Žiak (* 27. november 1987, Prievidza) je slovenský potravinársky inžinier a politik, bývalý poslanec Národnej rady SR vo volebnom období 20202024 za stranu SaS. Do parlamentu najprv nastúpil ako náhradník za predsedu strany Richarda Sulíka, ktorý nastúpil na post ministra hospodárstva, no neskôr Žiakov mandát zanikol po tom, čo si Sulík svoj mandát uplatnil.

Vyštudoval Slovenskú poľnohospodársku univerzitu v Nitre, Fakultu biotechnológie a potravinárstva, odbor Bezpečnosť a kontrola potravín.

V roku 2017 bol zvolený za najmladšieho poslanca Trenčianskeho samosprávneho kraja za okres Prievidza, kde pôsobí v klube pravicových strán.

V roku 2018 bol zvolený za poslanca mestského zastupiteľstva mesta Prievidza.

V májových voľbách 2019 do Európskeho parlamentu neúspešne kandidoval za stranu SaS pod číslom 5. S počtom platných hlasov 7 352.

Je členom Mensa Slovensko.

Referencie

Externé odkazy 
 Miroslav Žiak – profil na webe Národnej rady SR

Slovenskí potravinárski inžinieri
Slovenskí politici
Slovenskí komunálni politici
Poslanci Trenčianskeho samosprávneho kraja
Politici SaS
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Mensania
Absolventi Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre
Osobnosti z Prievidze
Tom Holland (herec)

Thomas Stanley Holland (* 1. jún 1996, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský herec a tanečník. Získal ocenenie BAFTA za najlepšiu Vychádzajúcu hviezdu za rok 2017.

Životopis 
Holland je synom fotografky Nicoly Elizabeth Hollandovej a komika Domica Hollanda. Má troch mladších bratov, dvojčatá Harryho a Sama (* 1999) a Patricka (* 2004).

Navštevoval katolícku školu Donhead, neskôr chodil na Wimbledon College, kde zotrval do decembra 2012. Následne sa prihlásil na umeleckú školu The BRIT School for Performing Arts and Technology.

Kariéra 
Tom Holland sa intenzívne venuje tancu, pričom tancovať začal už počas štúdia na Wimbledone. Od roku 2011 sa venuje filmu. Hral v divadelnej hre Billy Elliott. V roku 2012 vyšiel film The Impossible, kde hral po boku hercov Naomi Watts a Ewana McGregora. V roku 2015 hral jednu z vedľajších úloh v televíznom seriáli Wolf Hall a v rovnakom roku bolo oznámené, že stvárni postavu Spider Mana vo filme Captain America: Občianska vojna zo série Marvel Cinematic Universe. Film mal premiéru v apríli 2016. Túto úlohu si zopakoval aj v nasledujúcich častiach, ako Spider-Man: Návrat domov (2017), Avengers: Nekonečná vojna (2018), Avengers: Endgame (2019), Spider-Man: Ďaleko od domova (2019) a Spider-Man: No way home.

V roku 2020 stvárnil hlavnú postavu v psychologickom thrilleri The Devil All the Time.

Osobný život 
Holland býva v štvrti Kingston-upon-Thames v Londýne, neďaleko domu svojich rodičov a súrodencov. Má stafordšírskeho bulteriéra menom Tessa. Odmalička trpí dyslexiou.

Spolu s bratmi Holland podporuje The Brothers Trust, britskú charitatívnu spoločnosť, registrovanú v Spojenom kráľovstve, ktorá získava peniaze na rôzne charitatívne účely.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Anglickí filmoví herci
Anglickí divadelní herci
Anglickí herci divadelných muzikálov
Anglickí dabingoví herci
Anglické osobnosti írskeho pôvodu
Držitelia ceny BAFTA
Osobnosti z Londýna