Solivar (Prešov)

Solivar  je mestská časť krajského mesta Prešov (mestská časť číslo 5). Nachádza sa v jeho juhovýchodnej časti. 

Pôvodne išlo o tri nezávislé obce (ktoré ale už na zač. 20. stor. boli fyzicky zrastené):
 Solivar (-oficiálny názov od roku 1928; historicky aj: Soľnohrad, Slaná, Sľaná, Šovár, Šóvár; 1918-1928 oficiálne: Soľnohrad alebo Slaná alebo Soľný hrad; maď. pôvodne S(o)óvár, od r. 1873 Tótsóvár; po nemecky Salzburg)
Soľná Baňa (súčasný pravopis: Soľná baňa; iné názvy: Baňa, Solivar, maď. Sóbánya)  a 
Šváby (iné názvy: Nemecký Soľnohrad, Šovár, Šóvár, maď. Németsó(o)vár). 
V roku 1960 boli obce Soľná Baňa a Šváby pričlenené k obci Solivar, niekedy sa uvádza, že takto rozšírený Solivar sa dočasne volal Veľký Solivar.  Uznesením rady ONV z 29. júla 1971 č.102 bola takto rozšírená obec Solivar pripojená k mestu Prešov. 

Solivar má vlastnú históriu spojenú s ťažbou soli v tomto regióne, z čoho vychádza aj jeho pomenovanie Solivar.

Samospráva 
Výbor mestskej časti 5 Solivar-Soľná Baňa-Šváby je samostatným volebným obvodom (mesto ich má sedem) a v mestskom zastupiteľstve Mesta Prešov ho zastupujú štyria poslanci (MsZ má v Prešove celkovo 31 poslancov). Na volebné obdobie 2018-2022 boli v tomto volebnom obvode zvolení poslanci: Peter Krajňák (predseda), Ľudovít Malaga, Vladimír Feľbaba, Miroslav Benko.

História 
 1223 kráľ Belo IV. daroval potok (Soľný potok) spolu so Soľným hradom Bohumilovi a Heribanovi Chypkácim
1262 donačná listina kráľa Bélu IV.
1332 Solivar ako samostatná farnosť
 Sókut z dôb panovania rodu Soósovcov
 od 15. storočia Soovar
1570 od tohoto roku sa začína objavovať názov Soľná baňa
1571 začiatok hĺbenia Cisárskej šachty (), ktorú riadil správca kráľovskej koruny, spišský gróf Salm. Šachta je neskôr volaná Leopold
1572 začiatok hlbinnej ťažby
1674 stavba jednopodlažnej barokovej budovy skladu a budovy gápľa, ktorý bol postavený nad šachtou Cisárska
1728 zriadenie samostatného referátu pre soľ v Uhorsku, vedením boli poverení Nemci
1752 zmena technológie dobývania po zatopení baní
1757 farským kostolom sa stáva kostol Najsvätejšej trojice
1780 pristavanie poschodia na budove skladu a zakrytie drevenou krytinou, začiatkom 18. storočia prebudovanie priečelia a klasicistickej veže s vežovými hodinami
1799 cisár František I. schválil listinu ktorou zriadil osadu tvorenú pracovníkmi Soľnobane žijúcich v jej okolí s vlastným štatútom, policajným poriadkom. V obci platila v rovnoprávnosť pred zákonom. Obec bola vyňatá spod zemepanských súdov, mala vlastné súdnictvo pre nižšie previnenia a bola oslobodená od vojenských povinnosti
1800 výstavba varne František
1806 výstavba druhej varne Ferdinand
1918 začiatok tretieho obdobia ťažby soli – varenie soli
1819 veľký požiar, pri ktorom zhorela varňa František
1924 ukončenie práce v starých solivaroch
7. marca 1925 uvedenie do prevádzky nového vákuového solivaru Prezident Masaryk
1931 zbúranie varne Ferdinand
19. januára 1945 oslobodenie Solivaru jednotkami Červenej armády, ktorým velil generál Petrov 
1946 prechod na novú technológiu lúhovania vrtov z povrchu
1960 (?1970) pričlenenie obcí Soľná baňa a Šváby k obci Solivar
1970 vyhlásenie starých objektov solivaru za národnú kultúrnu pamiatku
29. júla 1971 bola obec Solivar pričlenená ako mestská časť k Prešovu
1984 objekty nového solivaru z roku 1925 registrované v ÚZPF pod č. 4239
18. mája 1986 požiar budovy skladu pri  ktorom zhorela nenapodobniteľná svorníková drevená konštrukcia krovu. 
2008 ťažba soli dosahovala 100 tisíc ton soli
2009 v júni je vyhlásený konkurz na firmu SOLIVARY akciová spoločnosť Prešov, po 439 rokoch je ukončená ťažba na ložisku Soľná baňa
2010 riešia sa problémy s výtokmi soľanky v priestore Soľná baňa
2016 rekonštrukcia solivaru
2017 Solivar začína byť populárnou pamiatkou v strednej Európe.

Kostoly a pamiatky na Solivare 
 Kostol sv. Štefana na Hrádku – najstarší solivarský kostol o čom svedčí epitaf Juraja Soósa z roku 1261, slúžil ako farský kostol do roku 1757
 Farský kostol Najsvätejšej Trojice na Solivare – prvý kostol postavený Šimonom Soósom roku 1413, prestavaný počas 18. storočia, od roku 1757 je farským kostolom
 Kostol Narodenia sv. Jána Krstiteľa na Soľnej bani – začiatok výstavby banského kostola roku 1719, 1778 zemetrasenie, konsekrácia nového kostola bola 29. augusta 1825 
 Kaplnka sv. Róchusa na Soľnej bani
 Komunitno-pastoračné centrum Jána Pavla II. na Sídlisku Šváby – požehnanie kaplnky a celého objektu KPC sa uskutočnilo 24. mája 2009 
 pamiatková zóna Soľná baňa – do ktorej patria gápeľ stojaci nad Cisárskou (Leopold) šachtou, klopačka, rezervoáre na soľanku, huta, varňa, sklad soli a kováčske dielne.
 Soľný hrad (Castrum Salis, Soowar) podľa kostola na Hrádku stál prvý asi drevený hrad v priestoroch kostola sv. Štefana, zrúcanina druhého stojí nad Ruskou Novou Vsou a je nazývaný Zbojnícky hrad
 Soľnobanská čipka – paličkovaná čipka tradujúca sa zo 16. storočia, od 1. júna 2002 zachovávaná Soľnobanským čipkárskym cechom. Je zapísaná v Zozname zapísaných a chránených označení pôvodu a zemepisných označení do registra Úradu priemyselného vlastníctva Slovenskej republiky

Doprava 

Cez Solivar prechádzajú štátne cesty tretej triedy v smere na Zlatú Baňu č. 0682 a Ruskú Novú Ves č. 0683.

Mestská časť nemá železničnú dopravu.

Dopravný podnik mesta Prešov zabezpečuje dopravu linkami
Trolejbus č. 1 – Šebastová – Solivar
Autobus č. 11 – Na Rúrkach – Solivar
Autobus č. 19 – Nemocnica – Solivar
Autobus č. 44 – Solivar – Kpt. Nálepku
Autobus č. 46 – Veľká pošta – Ruská Nová Ves
Nočný spoj N1 – Sídlisko III – Solivar

Iné projekty

Referencie 

Mestské časti Prešova
Soľné bane
Bane na Slovensku