joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mahmúd Ahmadínežád

Mahmúd Ahmadínežád [vyslov: mähmúd ähmädínežód] (prepisované aj ako Ahmadí-Nežád, Ahmadí Nežád alebo nesprávne Ahmadínedžád, Ahmadí-Nedžád ; * 28. október 1956, Garmsár, Irán) je iránsky politik, bývalý prezident Iránu.

Životopis 
Narodil sa v meste Garmsar ako štvrté zo sedmich detí kováča. Študoval staviteľstvo na Iránskej univerzite vedy a techniky v Teheráne, kde získal v roku 1987 doktorát. V roku 2003 bol ako takmer neznámy politik zvolený za starostu Teheránu, pričom funkciu vykonával do roku 2005. 
3. augusta 2005 bol zvolený za šiesteho iránskeho prezidenta, pričom získal 62 % hlasov. Opätovne bol zvolený aj na druhé funkčné obdobie v roku 2009, výsledky týchto volieb však boli veľmi sporné a zapríčinili rozsiahle niekoľkomesačné protesty.

V súčasnosti je jedným z najkontroverznejších svetových politikov. Podľa niekoľkých rukojemníkov zadržovaných na americkej ambasáde v Teheráne v rokoch 1979–1980 bol Ahmadínežád jedným z ich väzniteľov, táto verzia sa však vôbec nepreukázala a odmietla ju napr. aj CIA. Veľkú nevôľu vzbudzuje svojou silnou kritikou Izraela a popieraním (resp. banalizovaním) holokaustu, no napr. medializované výroky, v ktorých údajne vyzýval na zničenie štátu Izrael, sa ukázali ako nepresný preklad. Výrazná kritika na jeho osobu je spojená aj s tým, že sa nekompromisne odmieta vzdať iránskeho jadrového programu.

Mahmúd Ahmadínežád nie je najmocnejším štátnikom Iránu. Táto rola prináleží najvyššiemu vodcovi Iránu - ajatolláhovi 
Alí Chameneímu, podľa článku 113 iránskej ústavy. Chameneí je najvyšším veliteľom ozbrojených síl Iránu a má posledné slovo vo všetkých aspektoch vnútornej a zahraničnej politiky.

Mahmúd Ahmadínežád je ženatý a má tri deti, dvoch synov a dcéru. Jeden z jeho synov študoval na Technickej univerzite v Iráne (na tzv. Teheránskej polytechnike).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka prezidenta Iránu
 Ahmadínežádov blog

Prezidenti Iránu
Iránski inžinieri
Stavební inžinieri
Idaho

Idaho je štát Spojených štátov amerických, ktorý sa pripojil v roku 1890 ako 43. člen federácie. Hlavným a najväčším mestom je Boise, ďalšie významné mestá sú Idaho Falls a Lewison. Idaho má rozlohu  a viac ako 1 500 000 obyvateľov.

Geografia 

Severnú hranicu Idaha tvorí Kanada, severovýchodnú Montana. Na východe susedí so štátom Wyoming, na juhu so štátmi Utah a Nevada. Na západe hraničí s pobrežnými štátmi Oregon a Washington. Idaho je drsná krajina, plná veľkých prírodných rezervácií, nenarušených civilizáciou. Väčšina štátu je tvorené Skalnatými vrchmi a hlbokými zalesnenými dolinami. Je tu mnoho zasnežených horských pásem a strmých kaňonov. Divoká voda Hadej rieky sa valí do Pekelného kaňonu, ktorý je hlbší ako Veľký kaňon. Vodopád Shoshone Falls je hlbší ako Niagarské vodopády. Idaho je veľmi bohaté na prírodné zdroje. Je tu niekoľko významných národných parkov. Patrí medzi nich Pekelný kaňon, Yellowstonský národný park a národný park Farragut.

História 
Na prelome 18. a 19. storočia sa na území dnešného Idaha dostali prví belosi. V tej dobe tu žilo asi 8000 Indiánov. Pôvodne bolo začlenené do teritórií Oregonu a Washingtonu. Prvých osadníkov na toto územie priťahoval výnosný obchod s kožušinami. Počas kalifornskej zlatej horúčky v roku 1849 prešli Idahom tisíce ľudí a niektorí sa tam usadili. V roku 1863 podpísal Abraham Lincoln zákon o vytvorení teritória Idaho. V tej dobe žilo na jeho území asi 17 000 ľudí.

Politická stabilita územia napomohla rýchlemu vzniku štátnej správy. Takmer okamžite sa začal budavať vzdelávací systém, boli založené noviny a ustanovený zákonník. V roku 1865 bolo hlavným mestom Boise namiesto Lewisonu. Objav zlata v Idahu v roku 1866 a dokončenie transkontinentálnej železnice v roku 1869 zapríčinili nový príliv osadníkov, vrátane čínskych robotníkov, ktorí pracovali v baniach ako lacná pracovná sila. Keď 3. júla 1890 prezident Benjamin Harrison podpísal zákon o začlenení Idaha do Únie, malo 88 548 obyvateľov.

Potom nastal rýchly priemyselný rozvoj štátu. V roku 1890 Idaho vyvážalo najviac olova zo všetkých amerických štátov. Aj keď sa v priebehu rokov závislosť na ťažbe surovín znižovala, je dnes Idaho najväčším producentom olova a striebra v USA. Počas rokov bolo vytvorené fungujúce poľnohospodársvo, ktoré nahradilo príjmy z klesajúcej ťažby.

Ekonomika 
HDP štátu Idaho je 34 miliárd USD, čo ho radí na 44. miesto v USA. Ročný príjem na obyvateľa činí 24 180 USD.

Idaho je štát priemyselne - poľnohospodársky.
 Hlavné poľnohospodárske produkty sú: chov dobytka, mliečne výrobky, zemiaky, pšenica, cukrová repa a jačmeň.
 Hlavné priemyselné odvetvia: spracovanie potravín, ťažba a spracovanie dreva, výroba nábytku, strojné zariadenia, chemické výrobky, ťažba nerastných surovín, hlavne striebra.
 Významnú úlohu v hospodárstve štátu má turistika.

Obyvateľstvo

Náboženstvo 
 kresťania   79%
 protestanti   50%
 baptisti   10%
 metodisti   10%
 luteráni   3%
 presbyteriáni   3%
 ostatní protestanti   24%
 katolící   15%
 mormóni   14%
 iné náboženstvá   1%
 bez vyznania 20%

Referencie

Iné projekty
Jens Nielsen

Jens Nielsen (* 23. október 1969) je dánsky hokejový útočník.

Klubový hokej 
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu AaB Aalborg v najvyššej dánskej súťaži.

Reprezentácia 
Dánsky tréner Mikael Lundström ho nominoval Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.

Štatistika na MS

Externé odkazy 
 

Dánski hokejisti
Účastníci MS v hokeji 2006
Účastníci MS v hokeji 2007
Peter Regin

Peter Regin (* 16. apríl 1986, Herning, Dánsko) je dánsky hokejový útočník.

Klubový hokej 
Od sezóny 2005/06 bol hráčom klubu Timrå IK v najvyššej švédskej súťaži Elitserien. V sezóne 2013/2014 bol hráčom New York Islanders. Aktuálne je hráčom Chicaga Blackhawks.

Štatistiky

Reprezentácia 
Dánsky reprezentačný tréner Mikael Lundström ho nominoval Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.

Štatistika na MS

Externé odkazy 
 

Dánski hokejisti
Dánski olympionici
Hráči Jokerit Helsinki
Hokejisti draftovaní klubom Ottawa Senators
Účastníci MS v hokeji 2005
Účastníci MS v hokeji 2006
Účastníci MS v hokeji 2007
Účastníci MS v hokeji 2008
Účastníci MS v hokeji 2010
Účastníci MS v hokeji 2022
Jesper Damgaard

Jesper Damgaard (* 6. máj 1975, Holstebro, Dánsko) je dánsky hokejový obranca.

Klubový hokej 
V sezóne 2005/06 bol hráčom klubu MoDo Hockey v najvyššej švédskej súťaži Elitserien. Pred ďalším ročníkom podpísal kontrakt s klubom nemeckej DEL Augsburg Panthers.

Štatistiky

Reprezentácia 
Dánsky reprezentačný tréner Mikael Lundström ho nominoval Majstrovstvá sveta v hokeji 2006 v lotyšskej Rige. Súčasťou reprezentácie bol aj o rok neskôr na šampionáte v Moskve.

Štatistika na MS

Externé odkazy 
 

Dánski hokejisti
Účastníci MS v hokeji 2006
Účastníci MS v hokeji 2007
Účastníci MS v hokeji 2010
Sásánovci

Sásánovci alebo Sasánovci bola perzská dynastia, ktorá vládla v Novoperzskej ríši v rokoch 224 až 651.

Zoznam perzských kráľov z dynastie Sasánovcov 
 Ardašír I. Pápakán (224240/241)
 Šápúr I. (240/241271/272)
 Hormizd I. (271/272273)
 Báhrám I. (273276)
 Báhrám II. (276293)
 Báhrám III. (293)
 Narsé (293302)
 Hormizd II. (302309)
 Ádhar Narsé (309)
 Šápúr II. (309379)
 Ardašír II. (379383)
 Šápúr III. (383388)
 Báhrám IV. (388399)
 Jazdkart I. (399421)
 Báhrám V. Gór (421439)
 Jazdkart II. (439457)
 Hormizd III. (457459)
 Péróz I. (459484)
 Valgaš (484488)
 Kavád I. (488496) a (499531)
 Zámásp (496499)
 Husrav I. Anóšarván (531579)
 Hormizd IV. (579590)
 Báhrám VI. Čóvén (590591) (z arsakovského rodu Mihránov)
 Chusrau II./Husrav II./Chosrau II. Parvéz (590628)
 Vistám (591 – cca. 600)
 Kavád II./Kavadh II. Šéroé (628)
 Ardašír III. (628630)
 Šahrvaráz (630)
 Chusrau III./Husrav III./Chosrau III. (630)
 Bórán (630631)
 Ázarméducht (631)
 Hormizd V. (631632)
 Chusrau IV./Husrav IV./Chosrau IV., roky vlády neisté
 Péróz II., roky vlády neisté
 Farruchzád Husrav, roky vlády neisté
 Jazdkart III. (633651)

Bibliografia 
 Klíma, O.: Sláva a pád starého Íránu, Praha 1977.
 Winter, E., Dignas, B.: Rom und das Perserreich. Zwei Weltmächte zwischen Konfrontation und Koexistenz, Berlin 2001.

Pozri aj 
 Arsakovci

 
Perzia
Dejiny Iránu
Vládcovia Perzie
Zoznamy vládcov
Alvar Aalto

Hugo Alvar Henrik Aalto (* 3. február 1898, Kuortane, Fínsko  † 11. máj 1976, Helsinki, Fínsko) bol fínsky architekt a dizajnér, predstaviteľ neoklasicizmu a modernej architektúry, ktorý využíval tradície a prirodzený materiál. Okrem architektúry sa venoval dizajnu nábytku, textilu a skla. Jeho tvorba mala výrazný vplyv na modernú architektúru. Považuje sa za priekopníka tzv. škandinávskeho nábytkárskeho štýlu.

Životopis 

V rokoch 1927 až 1931 pôsobil v Turku. Spoločne s Erikom Bryggmanom navrhol dizajn pre oslavy 700. výročia mesta (Turku Fair). K ďalším jeho prácam z tohoto obdobia patrí knižnica vo Vyborgu (v tom čase fínskom Viipuri), budova novín Turun Sanomat a sanatórium v Paimio (1928).

V roku 1931 sa presťahoval do Helsínk, kde sa o 4 roky neskôr stal spoluzakladateľom svetoznámej nábytkárskej firmy Artek. V tomto období navrhol napríklad pavilóny na svetových výstavách v Paríži a New Yorku, továreň na spracovanie celulózy v Sunile, vilu Mairea v Noormarkku a ďalšie. Od roku 1940 žil v USA.

Po 2.svetovej vojne pokračoval v tvorbe: Penzijný ústav z roku 1952, obytný dom na berlínskej výstave (1955), Maison Carre v Bazoches (Francúzsko, 1956) a ďalšie. Vrcholom jeho tvorivej aktivity bol návrh nového centra Helsínk a kongresové centrum Finlandia v Helsinkách (1973).

Ďalšia architektonická tvorba 
 1949 – Internát MIT
 operný dom v nemeckom Essene

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 

Fínski architekti
Fínski dizajnéri
Dizajnéri nábytku
Držitelia Radu Pour le Mérite
Držitelia čestných doktorátov
Osobnosti na bankovkách
Osobnosti na fínskych poštových známkach
Mačka jaguarundi

Mačka jaguarundi alebo jaguarundi (lat. Herpailurus yagouaroundi, Felis yagouaroundi alebo Puma jaguarundi) je mačkovitá šelma, ktorá pripomína telesnými proporciami skôr lasicu. Vyznačuje sa končistým ňufákom, dlhým telom a kratšími nohami. Má nevzorovanú srsť, pričom existuje viacero farebných foriem: od čiernej, hlavne v lesoch, po svetlú, sivohnedú alebo červenkastú v suchých krovinatých oblastiach. Táto mačka poľuje cez deň, často na zemi. Žije v rôznych habitatoch, od polopúštnych krovín po dažďové pralesy a močariny. Jej hlavnou potravou sú vtáky, hlodavce, králiky, plazy a bezstavovce.

Súhrnné informácie 
 Dĺžka: 55-77 cm
 Chvost: 33-60 cm
 Hmotnosť: 4,5-9 kg
 Výskyt: Juh USA až J. Amerika
 Sociabilita: Samotár
 Status: Menej ohrozený
 Biotopy výskytu: Tropické lesy, trávnaté oblasti a stojaté vodné telesá (jazerá,mokrade)

Iné projekty

Zdroje

Mačkovité
Fauna Južnej Ameriky
Fauna Strednej Ameriky
Najmenej ohrozené druhy
Zoznam štátov USA podľa počtu obyvateľov

Zoznam štátov USA podľa počtu obyvateľov z roku 2005. V máji 2006 dosiahol počet obyvateľov 298 725 332 a odhaduje sa, že počet 300 miliónov dosiahol v mesiaci október 2006.

Pozri aj 
 Zoznam štátov USA podľa hustoty obyvateľstva

Referencie
2005 Census estimates
 2000 Census population, area and density results

!
Zoznamy USA
Referendum

Referendum je hlasovanie, ktorým voliči celého štátu alebo niektorej z jeho častí rozhodnú o prijatí alebo zamietnutí zákona, predpisu, návrhu alebo programu, ktoré boli predložené na posúdenie obyvateľstvu (a nie zákonodarnému orgánu). Je to jedna z mála zachovaných metód priamej demokracie. 

V štátoch, ktoré referendum pripúšťajú, bývajú podmienky na jeho vykonanie zakotvené v ústave. V niektorých štátoch je referendum povinné pre určitú kategóriu zákonov (Švajčiarsko), v iných existuje iba na lokálnej, nie celonárodnej úrovni (USA). Významné sú referendá vypísané hlavou štátu pre schválenie dôležitých rozhodnutí a referendá vypísané zákonodárnym zborom, ktorý preniesol na ľud zodpovednosť v kontroverzných prípadoch (povolenie rozvodu v Taliansku v roku 1975, schválenie, či zamietnutie návrhu na pričlenenie krajiny do EÚ). 

Iniciatívu k referendu môžu začať voliči sami zbieraním podpisov; ak sa dosiahne určitý, zákonom stanovený počet podpisov, referendum sa musí uskutočniť. V súčasnosti sa výraz referendum stále častejšie používa aj pre plebiscit.

Referendum na Slovensku 
V právnom poriadku Slovenskej republiky je inštitút referenda upravený v piatej hlave Ústavy Slovenskej republiky (Piata hlava - Zákonodarná moc, Druhý oddiel, Čl. 93-100). Spôsob vykonania referenda bol kedysi ustanovený zákonom č. 564/1992 Zb. o spôsobe vykonania referenda. Tento zákon bol na prelome rokov 2014-2015 nahradený zákonom č. 180/2014 Z. z. o podmienkach výkonu volebného práva, konkrétne v § 196 až § 215 uvedeného zákona.

Referendum na Slovensku vyhlasuje prezident na základe petície aspoň 350 000 občanov alebo na základe uznesenia NR SR do 30 dní od petície, resp. uznesenia NR SR. Referendum sa vykoná do 90 dní od jeho vyhlásenia.

Predmetom referenda nemôžu byť:
 základné práva a slobody
 dane
 odvody
 štátny rozpočet

Naopak, referendum je obligatórne v otázkach:
 potvrdenia ústavného zákona o vstupe do štátneho zväzku s iným štátom alebo o vystúpení z takéhoto zväzku

Referendom sa môže rozhodnúť aj o iných dôležitých otázkach verejného záujmu. Výsledky referenda môže NR SR zmeniť alebo zrušiť iba svojim ústavným zákonom až po uplynutí 3 rokov od jeho účinnosti.

Výsledky referenda sú platné, ak sa na ňom zúčastnila nadpolovičná väčšina oprávnených voličov a ak bolo rozhodnutie prijaté nadpolovičnou väčšinou účastníkov referenda. Návrhy prijaté v referende vyhlási Národná rada Slovenskej republiky rovnako ako zákon.

Pozri aj miestne referendum a krajské referendum.

História referend na Slovensku

Referencie 

 
Priama demokracia
Politológia
Tie roky sedemdesiate

Tie roky sedemdesiate je televízny seriál USA (19982006).
Táto situačná komédia sa sústreďuje na život skupiny dospievajúcich stredoškolákov žijúcich vo fiktívnom mestečku Point Place v štáte Wisconsin, ktorý sa odohráva od roku 1976. Seriál debutoval na televíznej stanici FOX, ktorá odvysielala prvú časť 23. augusta 1998. Vysielanie bolo ukončené 200. dielom 18. mája 2006.

Hlavné postavy 
 Eric Forman (Topher Grace)
 Donna Pinciotti (Laura Prepon)
 Steven Hyde (Danny Masterson)
 Michael Kelso (Ashton Kutcher)
 Jackie Burkhart (Mila Kunis)
 Fez (Wilmer Valderrama)
 Red Forman (Kurtwood Smith)
 Kitty Forman (Debra Jo Rupp)
 Laurie Forman (Lisa Robin Kelly)
 Midge Pinciotti (Tanya Roberts)
 Bob Pinciotti (Don Stark)
 Leo Chingkwake (Tommy Chong)

Časová os 
Tvorcovia chceli od začiatku navodiť pravý pocit sedemdesiatych rokov, a tak zvolili druhú polovicu tejto dekády.  Myšlienka, že seriál bude niesť aj spoločensko-politické podtóny si vynútil aj sled spoločenských udalostí, ktoré by mohli mať vplyv na postavy. Preto bol vybraný rok 1976, čo umožnilo posadiť epizódy do krátkeho časového horizontu, ktorý zahŕňal a odzrkadloval obdobie sexuálnej revolúcie, zrovnoprávnenia amerických občanov(Equal Rights Amendment), ropnej krízy z roku 1972, prezidentstvo Richarda Nixona a Geralda Forda. Najvplyvnejšie udalosti nastali v prvej polovici rokov sedemdesiatych. Posun do roku 1977 počas poslednej polovice prvej série tiež umožnil zaradenie premiéry filmu Star Wars.

Sitkomy USA
Televízne seriály z roku 1998
Četnické humoresky

Četnické humoresky je úspešný český televízny seriál. Hlavnú postavu hrá český herec Tomáš Töpfer, ktorý stvárňuje postavu vrchného strážmistra Arazíma, veliteľa žandárskej stanice v Brne.

Vznikli tri série seriálu. Prvé dve režíroval Antonín Moskalyk, pri príprave tretej však zomrel a zastúpila ho jeho dcéra Pavlína Moskalyková.

Epizódy seriálu

Prvá séria 
 1. Slepice versus Slepička - Sliepka verzus Slepička
 2. Volavka - Volavka
 3. Medovina - Medovina
 4. Beáta - Beáta
 5. Krkatá bába - Krkatá bába
 6. Směšný vrah - Smiešny vrah
 7. Grunt - Grunt
 8. Ferda Mravenec - Ferdo Mravec
 9. Svatba - Svadba
 10. Repetent - Repetent
 11. Lázeňské intermezzo - Kúpeľné intermezzo
 12. Černá ruka - Čierna ruka
 13. Narodil se Kristus Pán - Narodil sa Kristus Pán

Druhá séria 

 14. Klaudynka - Klaudynka
 15. Ohněstrůjce - Ohňostrojca
 16. Vdavky za všechny prachy - Sobáš za všetky prachy
 17. Ochotníci - Ochotníci
 18. Čest rodu - Česť rodu
 19. Návrat - Návrat
 20. Táta - Ocko
 21. Doktor Smrt I - Doktor Smrť I
 22. Doktor Smrt II - Doktor Smrť II
 23. Bouřka  - Búrka
 24. Hypnotizér - Hypnotizér
 25. Loupežník - Lúpežník
 26. Slavnost - Slávnosť

Tretia séria 
 27. Majlant - Bohatstvo
 28. Rýhonosec řepný - Ryhovec repový
 29. Pamlsek - Maškrta
 30. Poklad - Poklad
 31. Dědic - Dedič
 32. Havrani - Havrani
 33. Formule - Formula
 34. Tizian - Tizian
 35. Skokan - Skokan
 36. Pojistka - Poistka
 37. Klondajk - Klondajk
 38. Poslední soud - Posledný súd
 39. Epilog - Epilóg

Externé odkazy 
 České stránky o seriáli

České televízne seriály
Komediálne televízne seriály
Historické televízne seriály
Televízne seriály z roku 1997
Súsy

Súsy alebo Súzy (vo viacerých jazykoch Susa; po elamsky Šušan; po grécky Σοῦσα; dnes Šuš v provincii Chúzistán/Chuzestan na úpätí pohoria Zagros) bolo staroveké mesto v dnešnom Iráne, hlavné mesto kráľov Elamu, neskôr hlavné mesto perzskej provincie Súziana (Súsiana = bývalý Elam) a zimná rezidencia Achajmenovcov. Po bitke pri Gaugamele sa mesto stalo súčasťou ríše Alexandra Veľkého, potom bolo pod nadvládou Partov.

Súsy sú mimoriadne významné archeologické nálezisko. Nálezy začínajú už v praveku. V súčasnosti je lokalita ohrozovaná ilegálnymi vykopávkami, vývozom odpadu a plánovanou autobusovou stanicou nad nepreskúmanými pamiatkami. V roku 2015 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO..

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Elam

Externé odkazy 
 Obrázky
 Popis lokality
 Letecký pohľad

Staroveké mestá
Archeologické lokality v Iráne
Biblické mestá
Mestá na hodvábnej ceste
Zaniknuté mestá v Iráne
Elam
Perzia
Kostnaté ryby

Kostnaté ryby môže byť synonymum pre:
taxonomickú jednotku Osteichthyes, pozri Ryby (Osteichthyes)
taxonomickú jednotku Neopterygii, pozri Neopterygii
taxonomickú jednotku Teleostei, pozri Teleostei
Gnómon

Gnómon alebo nesprávne gnomon je astronomické zariadenie používané už v staroveku. Tvorí ho zvisle postavená tyč zakončená ihlanom. Smer tieňa, ktorú vrhá tyč na plochu pod ňou, udáva azimut. Dĺžka tieňa závisí od výšky telesa vrhajúceho tieň. Pomocou gnómonu sa dá určiť sklon ekliptiky k rovníku, čas slnovratu a rovnodennosti, dĺžka roka a môže byť použitý aj ako slnečné hodiny.

Externé odkazy 

 Článok o gnómone (cs) 

Astronómia v starovekom Grécku
Astronomické prístroje
Lúčoplutvovce

Lúčoplutvovce alebo lúčoplutvé (ryby) (Actinopterygii) sú hlavná skupina (trieda, podtrieda) rýb v užšom zmysle. Do tejto skupiny patria takmer všetky dnes žijúce ryby v užšom zmysle a vyše polovica všetkých dnes žijúcich stavovcov.

Charakteristika 
Pozri aj charakteristiku pod ryby (Osteichthyes)

Základné znaky v rámci rýb:
 Majú kostru plutiev pozostávajúcu zo samostatných tyčinkovitých lúčov (radiálií)
 Telo je spravidla pokryté šupinami
 Primárne majú dva páry vnútorných nozdier, chýbajú im vnútorné nozdry (choány)
 nízka koncentrácia močoviny a oxidu trimetylamínu v krvi
 neprepojená dýchacia a tráviaca trubica

U nás sa najčastejšie vyskytujú: kapor obyčajný (Cyprinus carpio), lieň obyčajný (Tinca tinca), jalec hlavatý (Leuciscus cephalus), mrena obyčajná (Barbus barbus), ostriež obyčajný (Perca fluviatilis), zubáč obyčajný (Stizostedion lucioperca), pstruhy (Salmo spp.), šťuka obyčajná (Esox lucius) a iné.

Systematika 
Systematika je prevažne podľa Benton 2004/2005 a Nelson 2006. Slovenské názvy viacerých skupín sa nepodarilo zistiť.

 ?rod †Howqualepis
 rod †Prohalecites
 ?rod †Diplospondichthys
 podtrieda Cladistia /infratrieda– zaraďované aj pod chrupkokostnaté (Chondrostei) v širšom zmysle alebo ojedinele pod násadcoplutvovce 
 (-) Actinopteri (Palaeoniscimorpha) /infratrieda
 početné incertae sedis: †Aldingeria , ?†Anaglyphys, †Ameghinichthysantarcticus, †Anatoia, †Atherstonia (Hypterus), †Atracauda, †Belichthys, †Broometta, †Caminchaia, †Cenechoia, †Challaia, †Cosmoptychius, †Dialipina, †Diphyodus, †Discoserra, †Disichthys, †Ducanichthys, †Echentaia, †Elpisopholis, †Eurynotoides, †Evenkia, †Fubarichthys, †Frederichthys, †Gardineria, †Guaymayenia, †Haywardia, †Isodus, †Kalops, †Kansasiella, †Lawrenciella, †Leighiscus, †Leuderia, †Ligulalepis, †Luederia, †Muenstrichthys, †Myriolepis, †Oxypteriscus, †Palaeobergeria, †Pasambaya, †Peleichthys, †Pteroniscus, ?†Schizospondylus, †Tanaocrossus, †Terenolepisturnerae, †Urosthenes, †Willomorichthys, †Yogoniscus
 rod †Mansfieldiscus
 rod †Woodichthys
 čeľaď †Mimiidae – zaraďované aj pod Stegotrachelidae
 ?čeľaď †Coccocephalichthyidae
 podtrieda chrupkokostnaté (Chondrostei) v širšom zmysle/ superdivisio – sporná skupina 
 podtrieda Neopterygii (kostnaté ryby) /superdivisio - vývojovo patrí zrejme pod chrupkokostnaté, ale tradične sa zaraďuje takto alebo na rovnocennej úrovni s Cladistia a Actinopteri

Referencie

Iné projekty
Cladistia

Cladistia je skupina (podtrieda, infratrieda) lúčoplutvovcov v najnovších systémoch spravidla s jediným radom plutváňotvaré alebo plutváne (Polypteriformes, Brachiopterygii).

Charakteristika plutváňotvarých 

Niektorými znakmi (ich vývoj cez larvu s vonkajšími žiabrami, lalokovité plutvy, existencia pľúcnych vakov) sa podobajú na dvojdyšníky (čo je skupiny násadcoplutvovcov), ale zrejme ide len o nezávisle vzniknutú analogickú podobnosť. 

Majú ganoidné šupiny, na chrbáte 5 - 18 drobných plutvičiek. Dokážu žiť vo vodách s nízkym obsahom kyslíka aj zarastených rastlinstvom. Dnes žije minimálne 16 druhov. Dnešné aj vyhynuté druhy žili/žijú len v Afrike.

Systematika 
Cladistia sa zaraďujú aj pod chrupkokostnaté (Chondrostei) v širšom zmysle alebo ojedinele pod násadcoplutvovce, celkovo je ich pozícia stále neistá. 

V niektorých systémoch sa sem zaraďuje aj rad Guildaychthiformes, ktorý je v tomto systéme pod Actinopteri.

Systém:Cladistia:
 rad plutváňotvaré (plutváne; Polypteriformes, Brachiopterygii)
 ?rod †Dagetella
 ?rod †Latinopollia
 ?rod †Serenoichthys
 ?rod †Sudania
 ?rod †Saharaichthys
 ?rod †Sainthilaria
 ?rod †Inbecetemia
 ?rod †Nagaia
 čeľaď plutváňovité (Polypteridae)
Baldassare Castiglione

Baldassare Castiglione (* 6. december 1478, Casatico, Taliansko – † 2. február 1529, Toledo, Španielsko) bol taliansky humanista, spisovateľ, dvoran, vojak a diplomat. 

Vo svojom diele Dvoran (1528) načrtol dokonalého feudálneho dvorana renesančnej spoločnosti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jennifer Richards: Assumed Simplicity and the Critique of Nobility: Or,How Castiglione Read Cicero
 Libro del Cortegiano 

Talianski spisovatelia
Miguel Serveto

Miguel Serveto (* 29. september 1511, Villanueva de Sijena, Španielsko – † 27. október 1553, Ženeva, Švajčiarsko) bol španielsky lekár, teológ, kartograf a humanista.

Osobný lekár biskupa vo francúzskej Vienne, Ako prvý Európan vedecky skúmal a opísal pľúcny krvný obeh. Pre kritiku učenia o svätej Trojici ho za pobytu v Ženeve na rozkaz Kalvína zatkli a ako kacíra upálili.

Bibliografie 
 1531: De Trinitatis Erroribus
 1532: Dialogorum de Trinitaty
 1535: Claudii Ptolemaeii Alexandrinii Geographicae
 1536: In Leonardum Fucsium Apologia
 1537: Syruporum universia ratio
 1538: Michaelis Villanovani in quedam medicum apologetica disceptatio pro Astrologia
 1542: Biblia sacra ex Santes Pagnini tralation, hebraist
 1542: Biblia sacra ex postremis doctorum
 1545: Biblia Sacra cum Glossis
 nedatované: Manuscript de Paris
 1553: Cristianismi Restitutio

Iné projekty

Externé odkazy 
 Michael Servetus výskum
 Heslo v Dictionary of Unitarian & Universalist Biography

Španielski teológovia
Španielski lekári
Osobnosti na španielskych poštových známkach
Neuromant

Neuromant () je prvý román spisovateľa Williama Gibsona, v ktorom položil základy kyberpunku.

Román vyšiel v roku 1984. Vyhral niekoľko prestížnych cien. Často sa označuje ako „biblia kyberpunku“. Je to prvá časť tzv. „Aglomeračnej trilógie“.

Dej 

Dej opisuje príbeh hakera Casa, ktorý je po stretnutí s nájomnou vrahyňou menom Molly najatý podivným obchodníkom Armitagom, aby spáchal zdanlivo neuskutočniteľný zločin, to sa však čoskoro ukáže iba ako predzvesť udalostí, za ktorými stoja veľmi tajomní aktéri.

V knihe se často vyskytujú pojmy ako matrix, virtuálna realita, umelá inteligencia, genetické inžinierstvo, klonovanie, kyberpriestor atď.

Knihy z 1984
Knihy science fiction
Knihy Williama Gibsona
Cena Hugo
Romány USA
Sfilmované knihy
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2002

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2002 sa konali vo Švédsku v mestách Göteborg, Karlstad a Jönköping. Boli to v poradí 66. Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji. Majstrom sveta sa stalo Slovensko, ktoré vo finále zdolalo Rusko 4:3. Víťazný gól za Slovensko strelil Peter Bondra.

Štadióny

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Osemfinálové skupiny

Skupina E

Skupina F

Skupina o udržanie

Skupina G

Play-off

Pavúk

Štvrťfinále

Semifinále

Zápas o 3. miesto

Finále

Vyhodnotenie majstrovstiev

Konečné poradie

Tabuľka produktivity
 Miroslav Šatan  - 13 (5+8)
 Kristian Huselius  - 11 (5+6)
 Peter Bondra  - 9 (7+2)
 Jaromír Jágr  - 8 (4+4)
 Richard Lintner  - 8 (4+4)
 Timo Parssinen  - 8 (3+5)
 Jan Benda  - 8 (1+7)
 Marcel Rodman  - 7 (6+1)
 Ulf Dahlen  - 7 (5+2)
 Niklas Hagman  - 7 (5+2)

Úspešnosť brankárov
 Ryan Miller (USA)- 94,96%
 Jussi Markkanen (Fín)- 93,71%
 Maxim Sokolov (Rus)- 93,41%
 6. Ján Lašák (SR)- 92,13%
 12. Rastislav Staňa (SR)- 90,24%

All-Star Team podľa akreditovaných novinárov
 Brankár:  Maxim Sokolov
 Obrana:  Richard Lintner,  Thomas Rhodin
 Útok:  Miroslav Šatan,  Niklas Hagman,  Peter Bondra

Externé odkazy 
 Majstrovstvá sveta 2002 (cz)
 Slovakia wins world championship (en)
 iihf.com (en)
 66. Majstrovstvá sveta (sk)
 The St.Petersburg Times (Slovaks Down Russia for First World Title) (en)

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji
Ľadový hokej v 2002
Úspechy slovenského ľadového hokeja
Ľadový hokej
2002 vo Švédsku
Da Vinciho kód (kniha)

Da Vinciho kód (, /Da Vinciho kód, ) z roku 2003 je dobrodružný román s prvkami fantázie amerického spisovateľa Dana Browna. Brown má podpísanú zmluvu na dve ďalšie pokračovania.

Knihy sa predalo po celom svete niekoľko miliónov výtlačkov a údajne ide o doteraz najväčší bestseller 21. storočia. Spôsob podania faktov viedol rôzne inštitúcie a činiteľov katolíckej cirkvi, proti ktorej je román čiastočne namierený, ku kritike románu alebo dokonca k odporúčaniam nekupovať ho.

V súvislosti s týmto románom musel autor čeliť obvineniu z plagiátorstva, ktoré proti nemu vzniesli Michael Baigent a Richard Leigh, dvaja z troch autorov knihy Svätá krv a svätý grál z roku 1982, v ktorej sa zaoberajú teóriami, že Ježiš a Mária Magdaléna boli manželia, mali dieťa a ich potomkovia dodnes žijú. Britský Najvyšší súd ich žalobu v roku 2006 zamietol.

Obsah 

Kniha nás spoločne s hlavnými postavami zaťahuje stále hlbšie do minulosti, až sa nakoniec dostaneme na prelom starého a nového letopočtu.

Uznávaný profesor náboženskej symbológie Robert Langdon je jedného dňa zaskočený správou, že odborník na kresťanstvo a správca múzea v Louvri Jacques Saunière (pozri Bérenger Saunière) bol zavraždený, a ani sa nenazdá, je vtiahnutý do veľkej nebezpečnej hry, kde sa nehrá len o jedno z najväčších tajomstiev ľudstva, ale aj o jeho život. Nie je v tom však sám, spolupracuje so správcovou vnučkou Sophiou Neveuovou.

Podstatou poslania, ktoré im prenechal Sophiin starý otec, je objavenie Svätého grálu a jeho tajomstva. Čím bližšie sú však k cieľu, tým sa úloha stáva nebezpečnejšou. Grál mal byť totiž pod ochranou tzv. Priorstva Sionu, ale do organizácie sa dostal zradca a celý systém sa rúca. Navyše nejde len o grál, dvojica sa dozvedá, že grál nebol v skutočnosti pohár, ale žena, a to Mária Magdaléna.

Keďže sa cirkev snaží túto skutočnosť zatajiť, uniká Sophia s Robertom smrti niekoľkokrát skutočne iba o vlások. Celý príbeh končí neočakávaným uschovaním grálu, v skutočnosti teda zostatkov Márie Magdalény, a listín, ktoré prezrádzajú pravdu o jej živote. Sophia s Robertom nakoniec zistia, kde sa posvätné relikvie nachádzajú, ale pre pokoj sveta sa ich rozhodnú nechať na pokoji a pod obnovenou ochranou Priorstva Sionu.

Pozri aj 
 Da Vinciho kód (film)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Dana Browna
 v češtine - Alexandr Schick: Šifra mistra Leonarda - nesvatý nonsens o Ježíši Kristu

Knihy z 2003
Knihy Dana Browna
Literárne diela odohrávajúce sa v Paríži
Romány USA
Sfilmované knihy
Vychylovka (Nová Bystrica)

Vychylovka je miestna časť obce Nová Bystrica, v okrese Čadca. Leží v Kysuckej vrchovine, v podcelku Bystrická brázda, v údolí potoka Vychylovka a v jej bočných dolinách, v nadmorskej výške 610 m n. m. Súčasťou Vychylovky sú viaceré osady, jednou z najväčších je Podrycierová (670 m n. m.).

Celé územie Vychylovky leží na území CHKO Kysuce a v okolí sa vyskytujú viaceré prírodné pozoruhodnosti: slatinisko Chmúra, tzv. Vychylovské skálie (PP) a Vychylovské prahy (PP) s odkryvmi flyšového pásma.

Dejiny 
Prvýkrát sa spomína v roku 1696 pod názvom Wichilowska ako rozšírenie obce Nová Bystrica patriace strečnianskemu hradnému panstvu. V roku 1828 sa spomína aj ako samostatná obec pod názvom Vichilovka. 

V roku 1865 bola vo Vychylovke postavená rímskokatolícka drevená škola, v roku 1912 pribudla aj štátna. Školy boli jednotriedne s šesťročnou povinnou dochádzkou. 

V roku 1915 sa začala výstavba Kysuckej lesnej železnice, ktorá bola v rokoch 1925-26 prepojená s oravskou lesnou železnicou cez sedlo Demänová. V roku 1969 bola kvôli nerentabilnosti zrušená. V súčasnosti je národnou kultúrnou pamiatkou a postupne sa obnovuje. Obnova spojenia s Oravou sa plánuje na sezónu prevádzky železnice v roku 2012

V doline Chmúra bol v roku 1974 vybudovaný skanzen, Múzeum kysuckej dediny. Sem boli prenesené aj niektoré pôvodné drevené objekty z oblasti zaplavenej vodárenskej nádrže Nová Bystrica konkrétne z obcí Harvelka a Riečnica. Príkladom je niekoľko budov z osady Od Poništa z Riečnice, ktorá susedí v skanzene s osadou Do potoka.

Demografia 
 1828 - 865 obyvateľov (87 domov)
 1850 - 550 obyvateľov

Pozri aj 
 Kysucko-oravská lesná železnica
 Historická lesná úvraťová železnica
 Múzeum kysuckej dediny

Referencie

Zdroje 
 "História obce Vychylovka" (www.kysuce.sk)
 "Vychylovka stránky" (www.vychylovka.sk)
 "História Novej Bystrice" (www.novabystrica.sk)

Nová Bystrica (obec)
Miestne časti na Slovensku
Stredoveké mesto

Stredoveké mestá dlho zostávali uzavreté v starých rímskych hradbách. Demografická explózia 12. – 13. storočia podporovala rozvoj miest. Prekročili hradby a vznikali nové mestá. Aj tak v čase najväčšej expanzie žila v mestách iba 1/10 obyvateľov štátu. V najviac urbanizovaných oblastiach, Flámsku a Taliansku, mali veľké mestá sotva 50 tisíc obyvateľov. Paríž, najväčšie mesto svojej doby, mal na začiatku 14. storočia okolo 200 000 obyvateľov. V Nemecku sa mesto považovalo za veľké ak malo 10 000 obyvateľov. Do týchto miest pravidelne prichádzali roľníci, ktorí tam pracovali. Od 12. storočia si mestá alebo komúny kupovali za vysoké ceny od kráľov alebo zemepánov privilégia.

Pozri aj
Stredoveké umenie
Alchýmia
Stredoveká hudba

Externé odkazy 
Paris à l'époque de Philippe Auguste
Medieval English Towns
Saint-Denis, une ville au Moyen Âge

Mesto
Solmizačná stupnica

Solmizačná stupnica je spôsob slovného vyjadrenia jednotlivých tónov diatonickej stupnice pomocou slabík. Používa sa obvykle vo výuke hudby.

Jednotlivé slabiky solmizačnej stupnice (ako sa používa v slovenčine) sú:
do-re-mi-fa-sol-la-si/ti-do.

Je to vlastne stupnica c, d, e, f, g, a, h, c, kde tóny nadväzujú spolu na sebe so solmizačnými slabikami.

Jednotlivé slabiky solmizačnej stupnice pochádzajú z počiatočných slabík veršov stredovekej náboženskej hymny Ut queant laxisod San Juan Bautista. V latinčine znie táto hymna takto;

Ut queant laxis

Re sonare fibris

Mira gestorum

Famuli torum

Solve polluti

Labii reatum

Sancte Iohannes

Prvá slabika ut bola v 18. storočí nahradená kvôli „spievateľnosti“ slabikou do (z latinského slova Dominus = pánboh). Vo vydaní Chorálnej knihy cirkevných obradov od F. Žaškovského z r. 1853, s. 229 - 230 je však ešte uvádzaná prvá slabika „ut“.

Hudobné stupnice
Integrovaný obvod

Integrovaný obvod  (skratka IO; iné názvy: mikroelektronický obvod, mikroobvod; vrátane príslušnej časti plátku alebo vrátane prísl. časti plátku a puzdra: čip v širšom zmysle resp. pri určitej veľkosti aj mikročip; angl. integrated circuit [skr. IC], microelectronic circuit, microcircuit, chip, mikrochip) je elektronický obvod, ktorý obsahuje aspoň 2 vzájomne prepojené aktívne polovodičové prvky (tranzistory) a ďalšie pasívne súčiastky (diódy, rezistory a kondenzátor), a ktorý je zhotovený na tenkom polovodičovom substráte (čip v užšom zmysle), vyrobenom rozsekaním plátku, a je uzavretý v puzdre.

Integrované obvody sa dnes používajú prakticky vo všetkých oblastiach ľudskej činnosti, kde sa využívajú elektronické prístroje. Väčšina typov IO je úzko špecializovaná na určitú funkciu, od analógových obvodov ako sú zosilňovače až po najzložitejšie číslicové obvody, ktorými sú mikroprocesory.

Dejiny 
Prvý integrovaný obvod skonštruoval Jack Kilby z firmy Texas Instruments v roku 1958 a v tom istom roku Robert Noyce z Fairchild Semiconductor (nezávisle na ňom). Kilby si svoj vynález dal v roku 1964 patentovať pod číslom 3 138 743. V roku 2000 zaň získal Nobelovu cenu.

Rozdelenie obvodov podľa stupňa integrácie (SI) 
 Small - SSI - 15 prvkov
 Medium - MSI - 10-100 prvkov
 Large - LSI - 1000-ky prvkov
 Very large - VLSI - 10 000 - 100 000 prvkov
 Ultra Large - ULSI - 1000 000-y prvkov

Súčasné (v roku 2019) mikroprocesory AMD Epyc majú vyše 19 miliárd tranzistorov.

Pozri aj 
 Monolitický integrovaný obvod
Moorov zákon

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 The first monolithic integrated circuits
 A large chart listing ICs by generic number 
 The History of the Integrated Circuit 
  – Jack Kilby
 IC Die Photography 

Elektrické súčiastky
Medzinárodný maratón mieru

Medzinárodný maratón mieru (MMM) v Košiciach alebo Košický maratón je najstarší maratón v Európe a tretí najstarší na svete (po Bostonskom a Yonkerskom maratóne).

História 
Po prvý raz sa bežal v roku 1924. Prvý ženský pretek sa konal v roku 1980. MMM štartuje každoročne v prvú októbrovú nedeľu o 9:00 hod. spred hotela Doubletree by Hilton (bývalý hotel Slovan) na Hlavnej ulici. Zakladateľom maratónu je Vojtech Bukovský.

V roku 2016 dostal maratón status IAAF Road Race Bronze Label. V roku 2018 dostal už IAAF Road Race Silver Label.

Trať 
Trať maratónu je rovinatá. Bežia sa dva okruhy v historickom a širšom centre mesta - po asfaltových, resp. kamenných (porfýrová dlažba na Hlavnej ulici) cestách s absolútnym vylúčením dopravy. Kumulatívne prevýšenie je 74 m.

V minulosti 
 1924: Turňa – Košice
 1925: Košice – Šebastovce – Košice (so štartom a cieľom v rekreačnej oblasti Anička)
 1926 – 1950: Košice – Seňa – Košice
 1951: Košice – Lemešany – Košice
 1952: Prešov – Košice
 1953 – 1988: Košice – Seňa – Košice
 1989: mestský okruh so štartom na Čermeľskej ceste a s cieľom na štadióne Lokomotívy
 1990 – 1996: mestský okruh so štartom aj cieľom na námestí Maratóna mieru
 1997 – súčasnosť: mestský okruh so štartom a cieľom pred hotelom Hilton (predtým Slovan) na Hlavnej ulici

Traťové rekordy

Mužský rekord 
 2012 –  Lawrence Kimwetich Kimaiyo (Keňa) 2:07:01

Ženský rekord 
 2022 –  Margaret Agai (Keňa) 2:24:04

Listina víťazov

Muži

Ženy

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Oficiálna stránka maratónu
 História maratónu

Maratón
Športové podujatia v Košiciach
Michael Jordan

Michael Jeffrey Jordan (* 17. február 1963, Brooklyn, New York, New York, USA) je bývalý americký basketbalista považovaný za najlepšieho hráča basketbalu v histórii.

Životopis 
Svoju basketbalovú kariéru začal na Univerzite of North California at Chapel Hill, kde bol v sezónach 1981 a 1982 vyhlásený za najlepšieho univerzitného nováčika na východe USA.

Za univerzitu hral ešte dva roky. Roku 1983 vyhral Naismithov pohár pre najlepšieho hráča a o rok neskôr aj Woodenov pohár.

V roku 1984 opustil univerzitu a stal sa profesionálnym hráčom Chicago Bulls v NBA. V roku 1984 vyhral letné olympijské hry v Los Angeles.

Vrcholovú časť svojej kariéry odohral v tíme Chicago Bulls, neskôr sa stal spolumajiteľom Washington Wizards a nečakane zaň v rokoch 20012003 nastúpil ako hráč.

Svoj tím doviedol šesťkrát do finále NBA (1991, 1992, 1993, 1996, 1997 a 1998), vo všetkých šiestich prípadoch Bulls vyhrali a Jordan bol vyhlásený najužitočnejším hráčom finálovej série (FMVP). Okrem toho sa stal päťkrát najužitočnejším hráčom NBA za celú sezónu (MVP): 1988, 1991, 1992, 1996 a 1998.Patrí mu prvé miesto v historických tabuľkách NBA za najlepší priemer 30,12 bodov na zápas (druhý Wilt Chamberlain zaostáva o 0,06 bodu). O jeho univerzálnosti a prínosu pre tím svedčí fakt, že v roku 1988 bol vyhlásený aj za najlepšieho brániaceho hráča NBA.
 
Je držiteľom dvoch zlatých medailí z olympijských hierz Los Angeles v roku 1984 a Barcelony v roku 1992.

Zaujímavosťou v jeho kariére je že na semifinálový zápas v roku 1996 zaspal. Nastúpil po polčase a skóroval 37 bodov. 

Tímy Chicago Bulls a Washington Wizard na jeho počesť vyradili číslo 23 zo svojej ponuky čísel na drese.

Na jeho počesť bola vytvorená jeho vlastná značka oblečenia a topánok JORDAN.

Iné projekty

Externé odkazy 
 NBA History: Jordan bio
 NBA Player Stats
 Basketball-Reference.com: Michael Jordan

Basketbalisti USA
Olympijskí víťazi USA
Hráči Chicago Bulls
Hráči Washington Wizards
Basketbalisti afroamerického pôvodu
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Brooklynu
Zimný štadión Ondreja Nepelu

Zimný štadión Tipos aréna (Slovnaft Aréna) je zimný štadión a multifunkčná hala v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto na ulici Odbojárov 9, ktorý bol rekonštruovaný v rokoch 20092011.

Dejiny 
História zimného štadióna sa začala písať 14. decembra 1940. Vtedy bola otvorená prvá verejná ľadová plocha, práve na mieste, kde je teraz Slovnaft Aréna. V rokoch 1948 a 1949 boli okolo ľadovej plochy postavené betónové tribúny na státie pre 11 000 ľudí.

V roku 1958 bola ľadová plocha zastrešená kvôli konaniu majstrovstiev Európy v krasokorčuľovaní. Takisto bolo vytvorených vyše 4 000 miest na sedenie.

Predposledná výrazná rekonštrukcia prebehla v období rokov 1990 a 1992. Išlo o výraznú zmenu interiéru haly. Bratislava totiž mala hostiť majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1992. Obmenili sa tak šatne, bol zrušený sektor na státie a štadión dostal novú oceľovú strechu. 

Do roku 2008 bola kapacita štadióna 8 350 divákov na sedenie vrátane sky boxov, sky Lounge a čestnej tribúny.

Posledná rekonštrukcia 
23. apríla 2009 sa začala rekonštrukcia štadióna k Majstrovstvám sveta v ľadovom hokeji 2011. Jej súčasťou bola obmena strešnej konštrukcie a výmena celej technológie. Pribudla aj druhá tréningová plocha. Kapacita štadióna sa zvýšila na 10 055 miest. Počas rekonštrukcie sa zbúralo až 80 percent pôvodného štadióna.

V priebehu rekonštrukcie odohrával svoje domáce zápasy tím HC Slovan Bratislava v Ružinove na Zimnom štadióne Vladimíra Dzurillu.

Podujatia 
Výber najvýznamnejších športových podujatí:

1958
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní

1959
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji

1966
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní

1973
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní

1981
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov

1992
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji

1995
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji, skupina B

1996
Majstrovstvá sveta v hokejbale
Majstrovstvá Európy v stolnom tenise

1999
Majstrovstvá Európy v jude

2001
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 
2008
Majstrovstvá sveta v inline hokeji 

2011
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 
Majstrovstvá sveta v hokejbale

2016
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 
Majstrovstvá sveta žien U18 v hádzanej 

2017
Majstrovstvá sveta v inline hokeji
Majstrovstvá sveta vo florbale žien

2019
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji
Majstrovstvá sveta v karate WUKF 
Majstrovstvá Európy vo volejbale žien

2021
Kvalifikačné zápasy skupiny D v ľadovom hokeji na ZOH v Pekingu 2022 

2022
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 

Na Zimnom štadióne Tpos arény sa odohrali aj dva prípravné zápasy pred sezónou NHL s domácim klubom HC Slovan Bratislava. 

30. september 2008: HC Slovan Bratislava vs. Tampa Bay Lightning (Tampa Bay vyhrala v predĺžení 3:2)
2. október 2011: HC Slovan Bratislava vs. New York Rangers (New York vyhral 4:1)

Dopravné spojenie

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky, nepela-arena.eu
 Na stránkach STaRZ-u
 Najstarší zimný štadión na Slovensku otvorili pred 80 rokmi

Nové Mesto (Bratislava)
Hokejové štadióny na Slovensku
Športové haly na Slovensku
Štadióny v Bratislave
George Gershwin

George Gershwin (* 26. september 1898, Brooklyn, New York – † 11. júl 1937, Los Angeles, Kalifornia) bol americký skladateľ tvoriaci v prvej polovici 20. storočia.

Narodil sa v Brooklyne v New Yorku v emigrantskej rodine ruských Židov ako Jacob Gershowitz, druhé zo štyroch detí. Väčšinu svojich vokálnych a scénických diel napísal spoločne so svojim starším bratom a textárom Irom Gershwinom. Komponoval pre Broadway, klasickú hudbu, ale úspech mala aj jeho populárna hudba.

Jeho skladby sa často využívajú vo filme a televízii ako jazzové motívy – mnohí z najväčších spevákov ako Ella Fitzgeraldová, Frank Sinatra, Billie Holiday alebo Miles Davis ich nahrali ako svoje najúspešnejšie nahrávky.

Ako pocta prínosu bratov Gershwinových (spolu s jeho bratom Irom Gershwinom) je po nich pomenovaná Gershwinova cena pre hudobných skladateľov a interpretov za celoživotný prínos v populárnej hudbe.

Dielo 
 Rapsódia v modrom
 Američan v Paríži
 Porgy a Bess

Iné projekty

Pozri aj 
 Gershwinova cena

Hudobní skladatelia USA
Hudobní skladatelia židovského pôvodu
Slobodomurári USA
Osobnosti USA židovského pôvodu
Skladatelia džezovej hudby
Muzikáloví skladatelia
Osobnosti z Brooklynu
Všetky básne

Všetky básne je súhrn  Quasimodových  básní. Skladá  sa  zo  zbierok Acque e terre, Oboe sommerso, Erato e Apollion, Nuove poesie. 

V pôvodnom vydaní boli texty v opačnom poradí – od sekcie posledne napísaných (Nuove poesie), po staré (Acque e terre). Tieto zbierky zahŕňajú dôležité etapy autorovho života, zanechajúc v ňom znamenia. Vo svojom literárnom diele prejavil svoj hĺbavý a hlboko ľudský charakter. Spontánne sa obrátil na hermetizmus, pre jeho prirodzenú potrebu konkrétnosti a pretože v novej poézii videl podporu proti romantizmu, sentimentalizmu, autobiografii, a niečo užitočné pre dosiahnutie jednej z najdôležitejších vízií. Jeho hermetizmus sa v každom prípade javí originálne, hoci je poznačený typickou clonou smútku. Veľa uvažuje o samote a snaží sa priblížiť všetkým ľuďom v snahe pomôcť im v obnove antických hodnôt. Okrem toho je uňho značná vôľa konať niečo pre zmenu reality a pre uskutočňovanie lepšieho sveta. 
Ja som si prečítala básne zo zbierky "Ed e subito sera" v origináli. Netreba ani čítať slovenský preklad, aby čitateľ približne zistil, nad čím rozmýšľa a čo tým chce asi povedať.  Ak chce čitateľ nájsť ich pravý zmysel, niekedy treba aj dlhšie rozjímať.
Myslím, že pri tvorbe ho určitým spôsobom ovplyvnilo priateľstvo s Montalem, čo vidno jednak na štýle a tiež v tematickom okruhu. Až na niektoré básne to určite nie je oddychová poézia. Ale na druhej strane nie je to až také náročné ako poézia Montaleho.

Rozbor básní

Convalescenza
Toto je príklad smutno-veselej básne. Smutnej preto, lebo začína ťažkými myšlienkami o blúdení, neistote a hľadaní seba samého. Ku koncu autor akoby sa zmieril s osudom a našiel pokoj v duši (teda to zotavenie) a vysvetľuje príčinu potreby uzdravenia sa z detstva, ktoré ako vieme, nebolo priveľmi ideálne a šťastné. Možno tu cítiť malý náznak pokoja a lepšieho pocitu z toho, že sa autor podelil o svoje trápenie, ktoré ho ťažilo.

Tu chiami una vita
6 veršov, ktoré hovoria o živote – čo to vlastne je a čím je. Veľmi precítené, mala som pocit, akoby žialil za zomrelou manželkou. Opäť spomína smútok, námahu a trápenie, lebo tým život je. No na konci odhodlanie a záblesk nádeje.

Dolore di cose che ignoro
Smutná báseň, autor vraví o veciach. ktoré neberie na vedomie, no pritom ho to utláča a bolí. Kvári ho myšlienka smrti.

Externé odkazy 
 Básne o láske

Literatúra v Taliansku
Neapol

Neapol (, , ) je prístavné mesto v južnom Taliansku na pobreží Tyrrhenského mora, hlavné mesto regiónu Kampánia, hlavné hospodárske centrum juhu Talianska.

Leží pri Neapolskom zálive, medzi Vezuvom a Flegrejskými poľami. V meste je významný prístav, univerzita, medzinárodné letisko. Je to centrum turizmu (Vezuv, Capri). V roku 1995 bolo historické centrum mesta zapísané do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.

Dejiny 
Mesto založené Grékmi ako kolónia, od roku 326 pred Kr. to bola rímska kolónia. V 5. stor. po Kr. ho dobyli Ostrogóti. Od 436/553 súčasť Byzantskej ríše. Od 7. storočia centrum de facto nezávislého Neapolského vojvodstva, od 10. storočia centrum arcidiecézy. Od 1140 vláda Normanov (zánik Neapolska), od 1194 Hohenstaufovci. Univerzitu založili 1224. Od 1266 vláda Anjouovcov, 1282 vytvorenie Neapolského kráľovstva. Od 1422 vláda aragonskej dynastie (Španieli). 1504 – 1714 španielske vicekráľovstvo, potom nadvláda španielskych Bourbonovcov. Za napoleonských vojen pod francúzskou dominanciou. Od 1816 súčasťou Kráľovstva oboch Sicílií, od 1861 súčasť zjednoteného Talianska.

Osobnosti mesta 
 Tomáš Akvinský (* 1224/1225 – † 1274), filozof a teológ
 Domenico Fontana (* 1543 – † 1607), neskororenesančný architekt, maliar a sochár 
 Domenichino (* 1581 – † 1641), maliar
 Gian Lorenzo Bernini, (* 1598 – † 1680), barokový sochár, architekt a maliar
 Giovanni Battista Vico (* 1668 – † 1744), filozof
 Francesco Mancini (* 1672 – † 1737), hudobný skladateľ
 Francesco Nicola Fago (* 1677 – † 1745), barokový hudobný skladateľ a hudobný pedagóg 
 Pietro Filippo Scarlatti (* 1679 – † 1750), hudobný skladateľ, zbormajster a organista
 Francesco Durante (* 1684 – † 1755, Neapol) bol taliansky hudobný skladateľ a pedagóg prvej 
 Domenico Scarlatti (* 1685 – † 1757), barokový hudobný skladateľ
 Nicola Porpora (* 1686 – † 1768), skladateľ opernej a chrámovej hudby
 Leonardo Leo (* 1694 – † 1744), skladateľ opernej a chrámovej hudby
 Gaetano Latilla (* 1711 – † 1788), hudobný skladateľ
 Niccolò Jommelli (* 1714 – † 1774), hudobný skladateľ
 Giovanni Paisiello (* 1740 – † 1816), operný skladateľ
 Niccolò Antonio Zingarelli (* 1752 – † 1837), hudobný skladateľ
 Saverio Mercadante (* 1795 – † 1870), hudobný skladateľ
 Giuseppe Piazzi (* 1746 – † 1826), mních, matematik a astronóm
 John Emerich Edward Dalberg-Acton (* 1834 – † 1902), britský historik a politik
 Ruggero Leoncavallo (* 1857 – † 1919), operný skladateľ
 Benedetto Croce (* 1866 – † 1952), filozof, humanista, historik a kritik
 Viktor Emanuel III. (* 1869 – † 1947), taliansky kráľ
 Eduardo De Filippo (* 1900 – † 1984), dramatik, herec, scenárista a básnik
 Salvatore Quasimodo (* 1901 – † 1968), prekladateľ a básnik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru 
 Giorgio Napolitano (* 1925), politik a prezident Talianska
 Luciano De Crescenzo (* 1928), spisovateľ a režisér
 Fabio Cannavaro (* 1973), futbalista
Giuseppe Moscatti (1880-1927), významný lekár a svätec

Iné projekty

Pozri aj 
 Neapolské kráľovstvo

 
Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Mestá v Kampánii
Prístavné mestá v Taliansku
Prístavné mestá Tyrrhenského mora
Bývalé hlavné mestá
Vajki Lerrnašchta

Vajki Lerrnašchta (-oficiálny arménsky názov; po azerbajdžansky Dərələyəz silsiləsi; iné názvy: Dar-Alaghes, Daly-Tapa, Daralagez, Daralages, Hajoc Dzori Ler(r)našchta, Vajoc Dzori Lerrnašchta, Daralagezský chrbát) je zoskupenie šiestich vyhasnutých pyroklastických sopečných kužeľov na západnej strane Vardeniského vulkanického pásma pohoria Kaukaz v Arménsku. Z kužeľov sú najvýznamnejšie Smbatassar (2 700 m) a Vaijoc-sar (2 500 m).

Masív je tvorený andezitovými horninami. Posledná datovaná erupcia bola v roku 2000 pred Kr. (± 1 000 rokov).

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Dar-Alages na Global Volcanism Program 

Sopky Arménska
Troskové kužele