joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Augustin Podolák

PhDr. ThLic. Augustín Podolák (* 24. jún 1912, České Budějovice - † 7. január 1991, Česká Lípa) bol český filozof, teológ a biskup Starokatolíckej cirkvi v Československu.

Život 

Augustin Podolák sa narodil v roku 1912 v Českých Budějovicích. V roku 1930 vstúpil do dominikánskeho noviciátu v Olomouci a tam začal študovať filozofiu, teológiu a kánonické právo. Potom získal doktorát filozofie na Pápežskom inštitúte medzinárodných štúdií v Ríme. 29. júna 1938 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza a pôsobil ako profesor filozofie a teológie v Olomouci. Na začiatku 2. svetovej vojny (1939) sa stal profesorom filozofie a teológie na Filozofickej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci. Po promócii zostal s rodinou v pražskej robotníckej kolónii v Hloubětíne. Po vojne sa nakrátko stal predsedom Národného revolučného výboru a po konflikte s komunistami pracoval ako robotník v rušňovom depe v Libni. V roku 1947 prestúpil do starokatolíckej cirkvi a prijal miesto kaplána v kaplnke sv. Márie Magdalény v Prahe, pôsobil aj vo farnostiach Varnsdorf a Jablonci nad Nisou.

V roku 1950 sa stal správcom cirkvi a presťahoval sa do Varnsdorfu (v tom čase sídla cirkvi). V roku 1956 bol v dôsledku represií štátu voči cirkvám a náboženským jednotám zbavený súhlasu s prácou duchovného a musel opustiť svoju farnosť. Na prelome rokov 1956 a 1957 bol nakrátko zatknutý a po prepustení fyzicky pracoval v Rumburku. Potom začal v dôsledku mnohých po sebe nasledujúcich výsluchov a predchádzajúceho väznenia strácať sluch. Na jar v roku 1968 vďaka politickému uvoľneniu (Pražská jar) Starokatolícka cirkev v Československu mohla obnoviť svoju bežnú činnosť. Ministerstvo kultúry po dlhých rokoch schválilo Celoštátnu synodu, ktorá zvolila za biskupa Augustina Podoláka. 15. decembra 1968 bol vysvätený za biskupa starokatolíckymi biskupmi Utrechtskej únie. Po rokoch rozmrazovania bola v roku 1971 cirkev a jej biskup opäť prenasledovaní a jej činnosť bola v dôsledku sprísnenia politického kurzu zakázaná. Starokatolíci, hoci ilegálne, pôsobili v podzemí, čím vytvárali zdanie normálnej pastoračnej práce. V júni 1971 vo Varnsdorfe tajne vysvätil štyroch kandidátov za kňazov (vrátane svojho neskoršieho nástupcu Dušana Hejbala) a jedného za diakona. Podolákove pastierske listy a cirkevné publikácie vyšli ako dokumenty „druhého nákladu“. Od 29. apríla 1990 Starokatolícka cirkev znovu nadobudla legálnosť svojho pôsobenia. Biskup Podolák zomrel 7. januára 1991 v nemocnici v Českej Lípe a pochovaný je v Cvikove.

Pozri aj 
 Starokatolícka cirkev v Českej republike

Zdroje 
 O Podolákovi na stránke starokatolici.cz
 

Osobnosti z Českých Budějovíc
Českí starokatolícki biskupi
Českí kňazi
Českí teológovia
Českí filozofi
Carlos Gamarra

Carlos Alberto Gamarra Pavón (* 17. február 1971, Ypacaraí) je bývalý paraguajský futbalový reprezentant. Hrával na poste obrancu a bol kapitánom paraguajskej reprezentácie, za ktorú odohral spolu 110 zápasov. Vďaka jeho schopnostiam byť lídrom tímu, fyzickej sile, schopnosti hry vo vzduchu a výnimočného talentu na zastavenie protihráča sa považuje za jedného z najlepších futbalových obrancov sveta.

V drese reprezentácie sa zúčastnil troch majstrovstiev sveta vo futbale (1998, 2002 a 2006), piatich šampionátoch Copa América a dvoch olympijských hrách (1992 a 2004).

S AEK Atény získal grécky pohár (2002) a s Interom Miláno Coppa Italia (2005).

Dvakrát bol vyhlásený za paraguajského futbalistu roku (1997, 1998). Brazílsky časopis Placar ho vyhlásil 87. najlepším futbalistom 20. storočia.

Referencie 

Paraguajskí futbalisti
Hráči FC Internazionale Miláno
Hráči Atlético Madrid
Hráči Serie A
Paraguajskí strieborní olympijskí medailisti
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Filip Mešár

Filip Mešár (* 3. január 2004, Spišská Belá) je slovenský hokejový útočník, aktuálne hráč tímu Kitchener Rangers, ktorý je súčasťou Ontario Hockey League. V roku 2022 bol draftovaný do NHL v prvom kole mužstvom Montreal Canadiens.

Kariéra 
Filip Mešár je odchovancom popradského hokeja. Od sezóny 2020-21 je stabilnou súčasťou hlavného mužstva v extralige, v danom ročníku odohral 36 zápasov, v ktorých sa štyrikrát zapísal do listiny strelcov a pridal ďalších desať prihrávok. Vo vyraďovacej časti naskočil do ďalších pätnástich stretnutí, v ktorých pozbieral štyri body za dva góly a dve asistencie a pomohol Popradu k účasti vo finále, z ktorého ale víťazne vzišiel HKm Zvolen.

Na prelome rokov 2020 a 2021 sa zúčastnil majstrovstiev sveta juniorov v kanadskom meste Edmontone, kde patril medzi najmladších hráčov, keď v priebehu turnaja oslávil iba sedemnáste narodeniny.

V sezóne 2021-22 debutoval aj v seniorskej reprezentácii na Nemeckom pohári. Miesta v nominácii sa dočkal aj vďaka skvelému štartu do sezóny, pred reprezentačnou prestávkou odohral za Poprad trinásť zápasov, v ktorých strelil štyri góly a pridal tri asistencie. Hneď pri svojej premiére v národnom drese bol menovaný hráčom zápasu.

Referencie

Externé odkazy 

Slovenskí hokejisti
Hráči Montreal Canadiens
Osobnosti zo Spišskej Belej
Dubová (vrch v Súľovských vrchoch)

Dubová () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad mestom Rajec, približne  juhozápadne od Žiliny.

Poloha 
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie mesta Rajec a obce Jasenové. Vypína sa západne od Rajca a najbližšími sídlami sú západne situovaná Malá Čierna, severovýchodne ležiace Jasenové a spomínaný Rajec.

Opis 

Dubová je súčasťou samostatného masívu, ktorý je na severe ohraničený údolím Jasenovského potoka a ja juhu údolím Hvojtovej. So zvyškom pohoria je spojená nevýrazným sedlom na severozápade, kde nadväzuje masív vrchu Dubica (). Tá je severným susedom, západne leží Vysoký vrch () a juhozápadne vrch Petrová (). Južným a východným smerom krajina klesá do mierne zvlnenej Rajeckej kotliny. Oblasť patrí do povodia Váhu, respektíve jej čiastkového povodia rieky Rajčanka; do nej smeruje západné a južné svahy odvodňujúca Hvojtová, ako aj severnú časť odvodňujúci Jasenovský potok. Severne od vrcholu sa na nevýraznom pahorku nachádzajú pozostatky Rajeckého hradu, ktorý na konci stredoveku ovládal široké okolie. Na vrchole je vybudovaná 6 metrov vysoká rozhľadňa, umožňujúca kruhový rozhľad, popri ktorej vedie náučný chodník okolím Rajeckého hradu.

Výhľady 
Nesúvislým porastom pokrytý vrch poskytuje len obmedzený rozhľad, no kruhový výhľad umožňuje rozhľadňa na jeho vrchole. Dobre viditeľné sú tak najmä okolité vrchy Súľovských vrchov, blízka Rajecká a Domanižská kotlina, Lúčanská Fatra a časť Strážovských vrchov. Pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj časť Kysuckej vrchoviny a Krivánskej Fatry, nezriedka i Veľkú Raču či Baraniu góru v Poľsku.

Prístup
 po  značke:
 od juhovýchodu z Rajca
 zo severu zo sedla Patúch po hrebeni cez Žibrid 
 po  náučnom chodníku z Jasenového

Referencie

Pozri aj 
 Rajecký hrad
 Zoznam vrcholov v Súľovských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Rozhľadňa na hiking.sk
 Článok o vrchu a rozhľadni

Vrchy v Súľovských vrchoch
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Rajec
Jasenové
Ján Čillik

Ján Čillik (* 17. apríl 1888, Staré Hory† 19. apríl 1937, Plavé Vozokany) bol slovenský robotník, kolonista a politik HSĽS v dvadsiatych rokoch 20. storočia.

Podľa údajov z roku 1925 pracoval ako kovorobotník v Podbrezovej. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS. Kandidoval v XVIII. volebnom kraji (Banská Bystrica). V poslaneckej snemovni zasadal v sociálnom, ústavnoprávnom a živnostenskom výbore. Za HSĽS kandidoval aj v parlamentných voľbách v roku 1929. Za poslanca však už nebol zvolený.

Zomrel náhle uprostred práce na následky mŕtvice 19. apríla 1937 v osade Bimbula (dnes Medvecké), ktoré je dnes súčasťou obce Plavé Vozokany.

Referencie 

Politici HSĽS
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Osobnosti zo Starých Hôr
Strecha

Strešná konštrukcia alebo skrátene zastrešenie, strecha je konštrukcia alebo časť budovy, ktorá ju ukončuje a chráni pred vonkajšími a vnútornými vplyvmi a zabezpečujú požadovaný vnútorný stav. Medzi vonkajšie vplyvy patrí počasie, slnečné žiarenie, hluk, množstvo spadu a exhalátov alebo vplyvy otrasov. Medzi vnútorné vplyvy patrí vlhkosť prostredia alebo chemický vplyv.

Časti strešnej konštrukcie môžu medzi sebou splývať alebo úplne absentovať. Medzi základné časti strešnej konštrukcie patrí:
 nosná konštrukcia – napr. krov, prenáša zaťaženie do ostatných nosných častí budovy (steny, stĺpy a iné)
 strešný plášť – chráni objekt a zabezpečuje vnútorný stav, ide o krytinu, tepelnú izoláciu, parozábranu, vzduchoé medzery, spádové, podkladné alebo dilatačné vrstvy. 
 pohľad – samostatná časť strechy s estetickou, hygienickou alebo izolačnou funkciou- 

Rozdelenie striech podľa tvaru:
 rovinné strešné plochy – sedlové, pultové, sedlové a pultové s valbou, stanové, vežové, krížové, polokrížové, pílové a kombinované
 zakrivené strešné plochy
 rozvinuteľné – valcové, zvlnené, kužeľové
 nerozvinuteľné – krivkové, konoidy
 kombinované s rovinnými plochami

Rozdelenie striech podľa sklonu vonkajšieho povrchu krytiny:
 ploché strechy – majú sklon od 0° do 10°
 šikmé strechy – majú sklon od 10° do 45°
 strmé strechy – majú sklon viac ako 45°

Rozdelenie striech podľa využitia:
 účelové (pochôdzne) – strechy, ktoré môžu slúžiť ako parkovisko, terasa alebo záhrada (zelená strecha)
 bez využitia

Referencie 

Strešná konštrukcia
Brada (vrch v Súľovských vrchoch)

Brada () je bralnatý vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Súľov, približne  juhovýchodne od Bytče.

Poloha 
Výrazný vrch sa nachádza na severe centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Hrabové (mestská časť Bytče) a Súľov-Hradná. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly v CHKO Strážovské vrchy. Najbližšími sídlami sú južne situovaná obec Súľov-Hradná, západne ležiace Jablonové a východným smerom položená Lietavská Závadka.

Opis 
Skalnatý masív Brady je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od Súľovského hradu severným smerom na Holý vrch (). V oblasti masívu sa z východného smeru pripája ďalší hrebeň, smerujúci na Žibrid (). Východným susedom je vrch Roháč (), severným Holý vrch, juhozápadne susedí masív s ruinou Súľova () a južne vrch Kečka (). Južné svahy klesajú do Súľovskej kotliny, ktorou do Hradnianky odteká prebytočná voda z tejto časti Brady. Severné časti odvodňuje Hlbocký potok a Hrabovčanka priamo do Váhu. Vrchol traverzuje značený chodník, vedúci zo Súľova cez Sedlo pod Bradou do sedla Pod Roháčom.

Výhľady 
Skalnatá Brada leží v národnej prírodnej rezervácii Súľovské skaly, preto samotný vrchol je neprístupný. Chodník traverzuje vrchol a vedie terénom, umožňujúcim zaujímavé výhľady. Dobre viditeľné sú tak najmä okolité vrchy Súľovských vrchov a blízka Súľovská kotlina. Pri dobrých podmienkach možno z vhodných lokalít zhliadnuť Lúčanskú Fatru, Strážovské vrchy, časť Kysuckej vrchoviny, Krivánskej Fatry a Javorníkov, nezriedka tiež Lysú horu či Veľkú Raču.

Prístup 
 po  značke po hrebeni:
 od juhu zo Súľova cez sedlo pod Bradou
 zo severu od hradu Hričov cez sedlo Pod Roháčom
 po  značke z Hrabového cez sedlo Pod Roháčom
 po  značke z Lietavskej Závadky cez sedlo Pod Roháčom
 po  značke z Hlbokého nad Váhom cez sedlo Pod Roháčom

Referencie

Pozri aj 
 Súľovské skaly
 Zoznam vrcholov v Súľovských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Súľovských vrchoch
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Vrchy v okrese Bytča
Súľov-Hradná
Bytča
Dalibor Dvorský

Dalibor Dvorský (* 15. jún 2005, Zvolen, Slovensko) je slovenský hokejista, ktorý hrá za AIK Štokholm. V slovenskej extralige obliekal dres Banskej Bystrice a v sezóne 2020-21 sa vo veku 15 rokov a 232 dní stal najmladším autorom gólu v dejinách ligy.

Hokejová kariéra 
Prvé hokejové kroky robil v rodnom Zvolene, ale od deviatich rokov žije so svojou rodinou vo Švédsku. V škandinávskej krajine si prešiel viacerými mládežníckymi klubmi, až v ročníku 2020-21 zakotvil v hlavnom meste Švédska. Za AIK nastúpil v dorasteneckej lige do 18 rokov. Napriek tomu, že bol jedným z najmladších hráčov v súťaži, tak patril zároveň medzi tých najlepších, v šiestich zápasoch získal až štrnásť bodov za štyri góly a desať prihrávok.

Následne sa presunul na rodné Slovensko, kde začal obliekať dres Banskej Bystrice, ktorá ho nasadila priamo do zápasov mužskej extraligy. V slovenskej reprezentácii odohral dvadsať stretnutí, v ktorých stretil dva góly a na ďalšie dva prihrával. Vo februári 2021 v zápase proti HK Nitra prvýkrát strelil gól v seniorskej súťaži a stal sa najmladším strelcom v dejinách extraligy. Tento rekord pred ním držal Marián Gáborík, ktorý patril medzi prvých gratulantov mladého hokejistu.

Napriek tomu, že od detstva vyrastá vo Švédsku, tak reprezentuje Slovensko. V auguste 2021 sa v drese Slovenska predstavil na turnaji Hlinka Gretzky Cup v Piešťanoch, kde v piatich stretnutiach skóroval osem gólov a dokopy pozbieral dvanásť kanadských bodov a bol tak druhým najproduktívnejším hráčom turnaja. Aj vďaka jeho výkonom napokon slovenská reprezentácia obsadila druhú priečku, keď vo finále podľahla výberu Ruska, no aj napriek tomu je strieborné umiestnenie najväčším úspechom Slovenska v histórii tohto turnaja.

V sezóne 2021-22 sa Dvorský vrátil do Štokholmu, v drese AIK začal nastupovať v juniorskej lige do dvadsať rokov. Napriek tomu, že väčšina protihráčov od neho bola aj o tri roky staršia, Dvorský sa opäť zaradil medzi najlepších hokejistov súťaže a istý čas bol dokonca úplne najproduktívnejším hráčom ligy. Predtým, než sa dočkal presunu k seniorskému mančaftu, tak za juniorský tím AIK odohral 15 stretnutí, v ktorých získal 26 bodov.

V Hockeyallsvenskan debutoval koncom októbra 2021. V stretnutí proti IF Troja-Ljungby premenil víťazný nájazd zápasu, a ten sa mu do štatistík pripísal ako gól. Vo veku 16 rokov a 169 dní sa stal piatym najmladším strelcom v dejinách súťaže a úplne najmladším zahraničným. Tento rekord predtým držal Čech David Pastrňák.

Referencie 

Slovenskí hokejisti
Hráči HC Banská Bystrica
Osobnosti zo Zvolena
Samuel Honzek

Samuel Honzek (* 12. november 2004, Trenčín, Slovensko) je slovenský hokejový útočník, ktorý hrá za tím Vancouver Giants vo Western Hockey League.

Kariéra 
Honzek je odchovancom Dukly Trenčín, za ktorú nastupuje od mládežníckych kategórii. Medzi seniormi sa prvýkrát predstavil v ročníku 2020-21, v najvyššej extralige odohral päť stretnutí bez bodového zisku za Trenčín, ďalších osem štartov s bilanciou štyroch gólov a jednej asistencie pridal v drese Spartaku Dubnica v druhej hokejovej lige.

V auguste 2021 bol členom slovenskej reprezentácie na Hlinka Gretzky Cupe, kde Slováci obsadili konečné druhé miesto. V sezóne 2021-22 pravidelne nastupoval v extralige v drese Trenčínu.  Odohral 49 zápasov so ziskom 14 bodov za 10 presných zásahov a štyri prihrávky.

V auguste 2022 bol nominovaný do slovenskej hokejovej reprezentácie na majstrovstvá sveta hráčov do 20 rokov.

Referencie 

Slovenskí hokejisti
Osobnosti z Trenčína
Balada o poľných vtákoch

„Balada o poľných vtákoch“ je skladba z albumu Mira Žbirku Doktor sen. Hudbu napísal Miro Žbirka, textárom bol Kamil Peteraj. Táto hudobná balada  je považovaná za jednu zo skladieb, ktorá Miroslava Žbirku preslávila.

Balada vznikla pôvodne na klavíri. Nakoniec je skladba zaranžovaná jediným nástrojom, syntetizátorom, ktorý je podfarbený  plejbekom vokálov. K piesni bol skomponovaná najprv hudba. Podľa textára Kamila Peteraja mal Miro Žbirka v pracovnej verzii k melódii anglický text, ktorý nazval „Like a Hero“. Pieseň bola zaradená ako posledná nahrávka B-strany albumu. Peteraj k tomu dodáva, že „Vlastne to bola pieseň, ktorá donútila poslucháča otočiť vinyl a počúvať album od začiatku ešte raz. Možno preto nie je náhoda, že sa stávala hitom postupne. Vyplávala ako veľryba z mora.“

Interpretácia 
Podľa textára Kamila Peteraja: „Balada má v sebe zahrabaný istý protest. Pod poetickosťou je ukryté volanie po slobode, vzdor proti nenávisti, závisti - hovorí sa v nej o Kainovi. Isté veci sa nedali povedať priamo, ani sa to nenosilo.“

Text piesne je tiež vpísaný do obrazu maliara Martina Augustína, ktorý s Peterajom spolupracuje od roku 2008.

Odozva 
Za najbližšiu zo svojich pesničiek ju označil autor hudby Miroslav Žbirka.

Podľa Pravdy je skladba „ [jedna z] najkrajších slovenských piesní“ a „zároveň jedna z piatich najlepších slovenských populárnych piesní našej histórie“. Podľa portálu iDNES jeho hity „22 dní“, „Biely kvet“, „Prvá“, „Balada o poľných vtákoch“ a mnohé ďalšie patrili k tomu najlepšiemu, čo ponúkala „oficiálna“ pop music 80. rokov 20. storočia.

Hity „V slepých uličkách“, „Balada o poľných vtákoch“, „Biely kvet“ alebo „Atlantída“ z prvých dvoch albumov, podľa Aktualit.cz, Žbirkovi v roku 1982 priniesli výhru v ankete Zlatý slávik.

Referencie 

Piesne Miroslava Žbirku
Piesne Kamila Peteraja
Zoznam častí televíznej relácie Všetko čo mám rád (2017)

Toto je zoznam častí televíznej relácie Všetko čo mám rád, ktorá mala premiéru 23. jún 2017 na JOJke.

Série

Časti

1. séria (2017)

Hitparáda špeciál (2017)

2. séria (2017)

Vianočný špeciál (2017)

Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád (2017) 

31. decembra 2017 televízia JOJ odvysielala zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou Všetko čo mám rád.

Silvestrovský špeciál 2017 (2018)

3. séria (2018)

4. séria (2018)

Vianočný špeciál (2018)

Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part II (2018) 

31. decembra 2018 televízia JOJ odvysielala druhý zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou Všetko čo mám rád.

Silvestrovský špeciál 2018 (2019)

5. séria (2019)

Špeciál: Všetko čo mám rád na Liptove (2019) 

30. augusta 2019 TV JOJ odvysielala záznam koncertu Ondreja Kandráča a kapely Sokoly na Liptove v kúpeľoch Lúčky.

Vianočný špeciál (2019)

Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part III (2019) 

31. decembra 2019 televízia JOJ odvysielala tretí zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou Všetko čo mám rád.

Silvestrovský špeciál 2019 (2020)

Špeciál: Všetko čo má Štefan rád (2020) 

11. januára 2020 televízia JOJ odvysielala špeciál Všetko čo má Štefan rád, v ktorom bol hosťom moderátor relácie Štefan Skrúcaný.

Špeciál: Všetko čo má Ondrej rád (2020) 

18. januára 2020 televízia JOJ odvysielala špeciál Všetko čo má Ondrej rád, v ktorom bol hosťom moderátor relácie a spevák Ondrej Kandráč.

Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part IV (2020) 

31. decembra 2020 televízia JOJ odvysielala štvrtý zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou Všetko čo mám rád.

Silvestrovský špeciál 2019 – Zostrih (2021) 

31. decembra 2021 televízia JOJ odvysielala v poradí piaty zostrihový špeciál, tentokrát zo silvestrovského špeciálu, ktorý mal premiéru 1. januára 2020.

6. séria (2022) 

Všetko čo mám rád
Slavomíra Mašurová

Slavomíra Mašurová (* 8. október 1970, Levice) je slovenská diplomatka, od roku 2018 veľvyslankyňa Slovenska vo Fínsku a Estónsku.

Životopis 
Po štúdiu na Gymnáziu Levici v rokoch 19891994 študovala na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského a v rokoch 19941997 na Ústave medzinárodných vzťahov a aproximácie práva Právnickej fakulty Univerzity Komenského.

V roku 1998 pôsobila ako obchodná riaditeľka spoločnosti EPIGNOST Slovakia s.r.o. Od roku 1999 pracovala v Odbore komunitárneho práva a aproximácie Ministerstva hospodárstva SR, následne od roku 2001 v Odbore legislatívy a aproximácie Ministerstva hospodárstva.

Diplomatické pôsobenie 
Od roku 2003 pôsobila na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí. Najskôr v Odbore hlavného vyjednávača. V roku 2003 pôsobila aj na veĺvyslanectve Slovenska v Ríme. V rokoch 2003 až 2004 v Odbore koordinácie sektorálnych politík. Následne bola v období 2004 až 2008 3. tajomníčka na Stálom zastúpení SR pri EÚ v Bruseli. V rokoch 2008 až 2010 bola 2. tajomníčka Sekcie európskych záležitostí na MZVaEZ. V rokoch 2009 až 2010 bola radkyňou na Zastupiteľskom úrade v Berlíne. V rokoch 2010 až 2014 bola 1. tajomníčka a zástupkyňa veľvyslanca na veľvyslanectve v Londýne. Po návrate na ministerstvo pôsobila v rokoch 2015 až 2017 ako riaditeľka Odboru pre komunikáciu a prezentáciu Sekretariátu predsedníctva SR v Rade EÚ. V roku 2018 bola koordinátorkou Sekcie európskych záležitostí.

Veľvyslankyňa vo Fínsku 
Jej predchodca, Tibor Králik svoju misiu ukončil k 30. novembru 2018. Do funkcie bola vymenovaná 20. septembra 2018 vtedajším prezidentom Andrejom Kiskom.

21. feburára 2019 ju prijal prezident Fínska, Sauli Niinistö.

Referencie 

Slovenskí diplomati
Veľvyslanci Slovenska vo Fínsku
Veľvyslanci Slovenska v Estónsku
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Levíc
Pumpa (seriál)

Pumpa bol televízny komediálny seriál vysielaný na Jednotke. Vysielal sa od 26. septembra 2020 do 18. decembra 2021. V roku 2021 sa začala vysielalať tretia séria.

Série

Časti

1. séria

2. séria

3. séria

Referencie 

Televízne seriály z roku 2020
Komediálne televízne seriály
Slovenské televízne komediálne seriály
Televízne seriály Slovenskej televízie
Slovenské televízne seriály
Železničná stanica Šahy

Železničná stanica Šahy je železničná stanica v Šahách. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 5 dopravných a 3 manipulačné koľaje. Je zmiešanou a medziľahlou stanicou. Patria k nej nesamostatné stanice Krupina, Hontianske Tesáre, Ipeľský Sokolec a Pastovce. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Trať ŠahyČata bola odovzdaná 24. septembra 1886, 15. augusta 1891 trať ŠahyDrégelypalánkBalassagyarmat a 7. apríla 1899 trať ŠahyKrupina. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava do Krupiny a do Čaty. 15. júna 2003 bola obnovená osobná doprava do Čaty.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Šahy
Šahy
Doprava v okrese Levice
Stavby v okrese Levice
Železničná stanica Krupina

Železničná stanica Krupina je železničná stanica v Krupine. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 3 dopravné, 4 manipulačné a 3 ostatné koľaje. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Krupina
Krupina
Doprava v okrese Krupina
Stavby v okrese Krupina
Železničná stanica Hontianske Tesáre

Železničná stanica Hontianske Tesáre je železničná stanica v Hontiarskych Tesároch. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 2 dopravné, 2 manipulačné a 1 ostatnú koľaj. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Hontianske Tesáre
Hontianske Tesáre
Doprava v okrese Krupina
Stavby v okrese Krupina
Andrea Riseboroughová

Andrea Riseboroughová (; * 20. november, 1981, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická divadelná, filmová a televízna herečka.

Detstvo a mladosť 
Je dcérou sekretárky a otec sa venoval predaju automobilov. Má mladšiu sestru Lauru, ktorá študovala tiež herectvo, na Royal Academy of Dramatic Art. Riseboroughová je tiež členkou National Youth Theatre of Great Britain.

Kariéra 
Riseboroughová sa venovala od roku 2001 prevažne divadlu. Jej prvý film natočila v roku 2005 a prvú väčšiu úlohu získala v roku 2008, vo filme Margaret Thatcherová - Dlhá cesta do Finchley, kde stvárnila Margaret Thatcherovú. Po boku Sally Hawkins sa objavila vo filme Vyrobené v Dagenhame, z roku 2010. V rovnakom roku sa objavila aj vo filme Brighton Rock, kde za svoj herecký výkon získala dve nominácie na ocenenie British Independent Film Awards. 

V roku 2012, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jason Bateman, Alexander Skarsgård, Max Thieriot a Hope Davis vo filme Odpojiť. O rok neskôr hrala po boku Toma Cruisea a Olgy Kurylenko vo filme Oblivion: Nevedomí. V rovnakom roku bola nominovaná na ocenenie BAFTA, k kategórii Vychádzajúca hviezda. V roku 2014 sa objavila v Oscarovom filme Birdman. Tiež získala herecké ocenenie SAG, za najlepšie obsadenie filmu. 

V roku 2015 sa objavila v televíznom seriály National Treasure, kde hrala po boku Julie Walters a Robbieho Coltranea. V roku 2017 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu Black Mirror a v rovnakom roku tiež hrala aj vo filmoch ako Súboj pohlaví a Stratili sme Stalina. O rok neskôr sa objavila v psychologickej dráme Nancy, kde za svoj herecký výkon, si odniesla cenu pre najlepšiu herečku na Filmovom festivale v Sitges. 

V roku 2020 sa objavila vo filmoch Possessor, Nenávisť a Luxor a v televíznom seriály Nula, Nula, Nula. V roku 2021 mali premiéru filmy ako Here Before, The Electrical Life of Louis Wain a To Leslie, v ktorých Riseboroughová hrá.

Zdroj 

Osobnosti z Newcastlu upon Tyne
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Anglické divadelné herečky
Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition

Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition je remaster videohier Grand Theft Auto III (2001), Grand Theft Auto: Vice City (2002) a Grand Theft Auto: San Andreas (2004), vydaný 11. novembra 2021, ktorý bol vyvinutý spoločnosťou Grove Street Games a publikovaný spoločnosťou Rockstar Games.

Oznámenie a vydanie 
K oficiálnemu oznámeniu a vydaniu prvého teaseru došlo 8. októbra 2021. Hra vyšla na platformy Microsoft Windows, PlayStation 4, PlayStation 5, Xbox One, Xbox Series X a Nintendo Switch 11. novembra 2021. Na mobilných platformách Android a iOS je vydanie plánované na rok 2022.

Hneď po vydaní sa hra stala terčom silnej kritiky od verejnosti i médií. Napríklad na databáze recenzií Metacritic sa jej hodnotenie pohybovalo medzi 0,4-0,9 bodmi z 10, čo ju činí jednou z najhoršie hodnotených produktov na tomto serveri. Hra bola kritizovaná za malý počet vylepšení, ohavné modely postáv a hlavne obrovské množstvo chýb a bugov všetkého druhu. Hra musela byť dokonca pár dní po vydaní stiahnutá z predaja, vďaka čomu bolo jej vydanie často prirovnávané k minulo ročnému vydaniu poľskej videohry Cyberpunk 2077. Spoločnosť Rockstar Games sa verejne ospravedlnila za stav videohier pri vydaní a prisľúbila ich postupné zlepšenie a opravu. Zároveň sľúbila, že všetci majitelia Definitívnej Edície na PC dostanú zdarma pôvodnú verziu tejto trilógie.

Referencie

Iné projekty 

Akčné počítačové hry a videohry
Počítačové hry
Hry pre Xbox
Grand Theft Auto
Third-person-shooter
Aziz Šaveršijan

Aziz Sergejevič Šaveršjan ( po rusky - Азиз Серге́евич Шавершян; 14. marca 1989, Moskva - 5. augusta 2011, Bangkok), preslávený pod prezývkou ZYZZ, bol to austrálsky kulturista kurdského pôvodu, internetová celebrita, osobný tréner, motivátor a model.

Život 
Narodil sa v Moskve ako najmladší syn kardiologičky Majany Ibojanovej a Sergeja Šaveršijana. Mal staršieho brata Saida Šaveršijana, ktorý je známy pod prezývkou „Chestbrah“. Začiatkom 90. rokov sa celá jeho rodina presťahovala do Austrálie. Vyrastal v Eastwoodu v Novom Južnom Walese. Navštevoval kresťanskú strednú školu Marist College Eastwood.

Kulturistika 
Predtým ako sa stal kulturistom, bol opisovaný ako kostnaté dieťa. Na konci strednej školy sa inšpiroval svojím bratom, ktorý posilňoval a tak začal chodiť do fitness centra. S jeho narastajúcim záujmom o posilňovanie sa začal zajímať o výživu a tréning. Každý deň trávil tri až štyri hodiny v fitness centre. Problémový bol jeho vzťah ku steroidom. Medzi jeho obľúbených profesionálnych kulturistov patril Arnold Schwarzenegger a Frank Zane.

Objavil sa na plagátoch subkultúry amatérskych kulturistov v Austrálii nazývaných „The Aesthetics Crew“, ktoré sa vďaka jemu stali veľmi populárny. Potom založil v júni 2011 vlastnú proteinovú značku zvanou „Protein of the Gods“ a ďalej svoju vlastní odevnú značku.17. mája 2011 vydal knihu Bodybuilding Bible, vo ktorej zhrnul svoje všetky vedomosti o kulturistike. Za svoje preslávenie a svojich značiek, vďačil hlavne sociálnym sieťam, ako napríklad internetovému fóru 4chan.

Smrť 
5. augusta 2011 utrpel v saune srdcový záchvat počas svojej dovolenky v Bangkoku v Thajsku. Bol odvezený do nemocnice, v ktorej ho doktori už neboli schopní oživiť. Jeho rodina a priatelia potom túto skutočnosť oznámili pomocou sociálnej siete Facebook. Jeho smrť bola potvrdená austrálskym Ministerstvom zahraničných vecí a obchodu v utorok 9. augusta 2011. Pitva odhalila, že trpel nediagnostikovanou srdcovou vadou. Jeho rodina potom oznámila, že zaznamenali symptómy ako vysoký krvný tlak a skrátený dych niekoľko mesiacov pred smrťou.

Od doby svojej smrti motivoval Šaveršijan milióny ľudí na internete ku zmene v životnom štýle. Často je vyjadrovaná myšlienka, že inšpiroval celú jednu generáciu

Zdroje 

Kulturisti
Osobnosti z Moskvy
Rockers (skupina)

(The) Rockers bola krátkodobá britsko-írska pub rocková superskupina. Jej členmi boli Chas Hodges, John Coghlan, Phil Lynott a Roy Wood.

We Are the Boys! 
Skupina vydala len jednu nahrávku, a to singel „We Are the Boys!“, ktorý v roku 1983 vydalo vydavateľstvo CBS. Skladal sa z dvoch častí: 8 piesní na A-strane pod spoločným názvom „We Are the Boys! (Medley)“ a B-strany „Rockin' on the Stage“.

Zoznam skladieb

Strana A – „We Are the Boys! (Medley)“ – 4:02 
 „We Are the Boys (Who Make All the Noise)“
 „Great Balls of Fire“
 „Keep a Knockin'“
 „Johnny B. Goode“
 „Roll Over Beethoven“
 „Way Down Yonder in New Orleans“
 „Chantilly Lace“
 „We Are The Boys (Close)“

Strana B 
 „Rockin' on the Stage“ – 3:40

Členovia 
 Chas Hodges – klavír, spev
 Phil Lynott – basgitara, spev
 John Coghlan – bicie
 Roy Wood – gitara, spev

Referencie

Externé odkazy 
 Rockers na Discogs

Rockové hudobné skupiny
Britské rockové hudobné skupiny
Dušan Kužel

Dušan Kužel  (* 7. september 1940, Martin -  † 18. december 1985, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, učiteľ, novinár, dramatik a prekladateľ.

Život a tvorba
Detstvo a mladosť prežil v Kláštore pod Znievom. Pochádzal z rodiny prenasledovanej systémom 50. rokov kvôli účasti jeho otca na príprave SNP. Po ukončení štúdia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor literatúra a dejepis, bol dva roky učiteľom v Trebišovskom okrese a potom pracoval v Bratislave v nakladateľstve Smena a neskôr ako redaktor v časopise Kultúrny život. Debutoval poviedkami v časopise Mladá tvorba, ktorý bol platformou skupiny autorov Generácia 56. Tým bol prijatý kritikou ako jej účastník. Jeho debut Vráti sa niekto iný v roku 1964 dostal kladné kritiky a nadobudol väčší význam v rámci slovenskej literatúry. Táto zbierka obsahuje desať poviedok, z ktorých  posledná Tichý chlapec odchádza sa stala v slovenskej literatúre príslovečná. Dušan Kužel použil starú tému v modernom šate - tému slovenskej dediny, o ktorej písal jednoduchou modernou slovenčinou realistickým štýlom. Popritom sa mu podarilo vyhnúť moralizovaniu a sentimentalite. V roku 1967 vydal zbierku próz Mimobežky, ktoré vyznievajú rezignovanejšie a smutnejšie. V zbierke sú tri poviedky  s témou medziľudských vzťahov, zblíženia, hľadania a nenachádzania. V roku 1970 ho vylúčili z predsedníctva Zväzu slovenských spisovateľov zrejme kvôli básni o Danke Košanovej, ktorú uverejnil sedem dní po okupácii vojskami Varšavskej zmluvy. 
V normalizačnom období napísal román Lampa, ktorý publikovali až v roku 1992 kvôli kriticky vyznievajúcemu príbehu učiteľa, ktorý ušiel pred systémom. Medzi rokmi 1972 - 1976 učil na gymnáziu. Ďalších deväť rokov bol na voľnej nohe a pracoval pre rozhlas ako dramatik. Zomrel v roku 1985.

Dielo

Poézia
 Sonety, 1971

Próza
  Vráti sa niekto iný, 1964, zbierka poviedok
  Mimobežky, 1967, zbierka poviedok
  Útek z neba, 1969, zbierka poviedok
  Lampa, 1991, román

Rozhlasové hry
  Brzdná dráha, 1977
  Vykoľajenie, 1979
  Nebehaj stále za mnou, 1979
  Ale veď ja mám pravdu,  1984

Scenáristika
 Sladké bezvládie,  1978

Preklad z češtiny
 Konec starých časů (Vladislav Vančura), 1979

Výbery
 Dielo I a Dielo II (Tatran,  zostavila Zora Prušková),  2003

Ocenenia
  Cena Ivana Kraska za najlepšiu prvotinu Vráti sa niekto iný, 1964
  Cena Asociácie slovenských spisovateľov in memoriam za román Lampa, 1992

Referencie

Pozri aj
 Generácia 56
 Slovenská literatúra

Literatúra na Slovensku
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prozaici

Slovenskí dramatici
Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Slovenskí publicisti
Slovenskí prekladatelia
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Karol Fako

Karol Fako (* 24. november 1931 – † 21. február 2020) bol slovenský hokejový reprezentant. Bol klubovou legendou Slovana Bratislava, hrával na pozícií útočníka a preslávil sa svojou technikou. Za Česko-slovenskú reprezentáciu odohral v období 1949 až 1960 29 zápasov, v ktorých strelil 9 gólov. Bol držiteľom bronzovej medaily z majstrovstiev sveta 1959. Po skončení aktívnej kariéry pôsobil ako tréner mládežníckych mužstiev, v Rakúsku, Taliansku a vo Švajčiarsku. V decembri 2004 ho uviedli do Siene slávy slovenského hokeja.

Referencie

Externé odkazy 
 
 Sieň slávy SR
 Národná encyklopédia športu

Česko-slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejisti
Olympionici na Letných olympijských hrách 1960
Česko-slovenskí olympionici
Hráči HC Slovan Bratislava
Členovia Siene slávy slovenského hokeja
Osobnosti z Bratislavy
Melanie Lynskeyová

Melanie Lynskey (* 16. máj 1977, New Plymouth, Nový Zéland) je novozélandská herečka.

Detstvo a mladosť 
Lynskeyová sa narodila ako najstaršia z piatich detí, Kay a Timovi Lynskeyovým. Jej priezvisko má írsky pôvod.

Kariéra 
Jej prvou veľkou rolou, bola postava Pauline Parker, v dramatickom filme Nebeská stvorenia z roku 1994, ktorý bol natočený na základe skutočnej udalosti. Vo filme stvárnila hlavnú postavu po boku herečky Kate Winslet. Herecký výkon oboch herečiek bol veľmi pozitívne prijatý. V roku 1998 sa pripojila k hereckému obsadeniu, ako Anjelica Houston, Drew Barrymore, Megan Dodds či Jeanne Moreau vo filme Večný príbeh. Film bol pozitívne prijatý. O rok neskôr sa objavila vo filme Ale ja som roztlieskavačka, ktorý je považovaný za jeden z najlepších LGBT filmov. Vo filme sa objavila po boku Natashy Lyonne, Clei DuVall, Kipa Pardueho, Michelle Williams či Julie Delpy. 

V roku 2000 sa objavila vo filme Divoké kočky. V roku 2003 získala rolu Rose, v televíznom seriály Dva a pol chlapa. Počas prvých dvoch sérii patrila k hlavnému televíznemu obsadeniu, no pred treťou sériou oznámila, že by sa rada venovala skôr na filmovú kariéru a v televíznom seriály sa objavovala sporadicky. V roku 2006 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme Zástavy našich otcov, ktorý režíroval Clint Eastwood.

V roku 2009 hrala vo filme Informátor, po boku Matta Damona. Po boku Simona Helberga si zahrala v komédii Za láskou do Paríža, z roku 2014. O rok neskôr sa objavila v dvoch sériách televízneho seriálu Po štyroch. Spoločne s Cleou DuVall a Natashou Lyonne si zahrali vo filme Zásah do vzťahu, ktorý režírovala Clea DuVall v roku 2016.

V roku 2018 sa objavila v televíznom seriály Castle Rock. Tiež sa objavila v roku 2020 v televíznom seriály Mrs. America a v novembri 2021 mal premiéru televízny seriál Yellowjackets. Po boku Ryana Phillippeho, Judy Greer a Justina Longa si zahrala v komédii Lady of the Manor.

Osobný život 
Od desiatich rokov je Lynskeyová vegetariánkou a trpí misofóniou. Jej blízkou priateľkou je herečka Clea DuVall, s ktorou sa spoznala v roku 2001.

V rokoch 2007 až 2014 bol jej manželom herec Jimmi Simpson. Ich manželstvo bolo bezdetné. V roku 2020 sa vydala za herca Jasona Rittera, ktorému v roku 2018 porodila dcéru.

Zdroj 

Novozélandské filmové herečky
Novozélandské televízne herečky
65803 Didymos

65803 Didymos (predbežné označenie 1996 GT) je binárna planétka radená do kategórie blízkozemských a potenciálne nebezpečných. Planétka bola objavená v roku 1996 91 cm ďalekohľadom na americkom Národnom observatóriu Kitt Peak v rámci rozbiehajúceho sa projektu hľadania planétok a komét Spacewatch. Pomenovaná je podľa gréckeho slova δίδυμος – „dvojča“.

Planétka je predmetom návštev dvoch kozmických sond. 27. septembra 2022 o 01:14 SELČ americká sonda DART úspešne kolidovala s jej mesiačikom Dimorfos. V roku 2026 by k nej potom mala doraziť európska sonda Hera, ktorá by ju mala po impakte DARTu detailne študovať.

Popis 
Didymos patrí do skupín Apollo a Amor – obieha až za dráhou Zeme, nekríži sa s ňou, môže sa k nej však priblížiť na vzdialenosť len 6,1 milióna km. K Slnku sa môže priblížiť na 1,013 AU (151 mil. km), najďalej od neho môže byť 2,276 AU (340 mil. km), pretína teda dráhu Marsu.

K Zemi sa priblížil v novembri 2003 na 7,16 mil. km. Ďalšie podobne blízke stretnutie je vypočítané na november 2123.

Priemer planétky bol radarovými meraniami upresnený na 0,78 ± 0,08 km. Planétka obehne Slnko za 2,11 roka (770 dní). Okolo svojej osi sa otočí za 2,26 hod.

Mesiac Dimorfos 
Český astronóm Petr Pravec z hvezdárne Ondřejov objavil 20. novembra 2003 pri planétke mesiačik, nazvaný Dimorfos (jeho predbežné označenie bolo S/2003 (65803) 1). Má priemer približne 160 m a obežnú dobu 11,92 h.

Misia k planétke 

Mesiac Dimorfos bol cieľom americkej sondy DART (Double Asteroid Redirection Test) agentúry NASA. 27. septembra 2022 o 01:14 SELČ sonda do mesiaca narazila s cieľom overiť, či je táto metóda vhodná na odkláňanie potenciálne nebezpečných planétok, pri ktorých existuje riziko kolízie so Zemou.

Následne v roku 2026 by mala k planétke doraziť európska sonda Hera, ktorá by ju mala po impakte detailne študovať.

Referencie

Pozri aj 
 planetárna obrana

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Binárne planétky
Potenciálne nebezpečné planétky
Mars križujúce planétky
Skupina Apollo
Skupina Amor
Planétky 65751 – 66000
Astronomické objekty objavené v roku 1996
Zmluva o vzájomnej obrane medzi Spojenými štátmi americkými a Čínskou republikou

Zmluva o vzájomnej obrane medzi Spojenými štátmi americkými a Čínskou republikou (, ), neoficiálne čínsko-americká zmluva o vzájomnej obrane (), bola bilaterálna medzinárodná zmluva uzavretá vládou Spojených štátov a vládou Čínskej republiky (Taiwanu) 2. decembra 1954, ktorou sa vzájomne zaručili poskytnúť si vojenskú pomoc v prípade vypuknutia vojny alebo hrozby jej vypuknutia. Tento akt bol reakciou na útok komunistickej Čínskej ľudovej republiky na Kuomintangom kontrolované súostrovie Ťin-men v septembri 1954.

Záväzok obsiahnutý v zmluve sa týkal len ostrova Taiwan a súostrovia Peskadory, no rezolúcia o Formóze z januára nasledujúceho roku ho rozšírila aj na súostrovia Ťin-men a Ma-cu. V súvislosti so zlepšením vzťahov Spojených štátov a Čínskej ľudovej republiky v decembri 1978 prezident Spojených štátov Jimmy Carter upovedomil vládu Čínskej republiky o americkom zámere zrušiť platnosť zmluvy, k čomu napokon došlo k 1. januára 1980, hoci podľa niektorých názorov zmluvu čiastočne (z hľadiska bezpečnostných záruk) nahradil zákon o vzťahoch s Taiwanom prijatý v marci 1979.

Referencie 

Vojenské spojenectvá
Bilaterálne vzťahy Čínskej republiky a Spojených štátov
IPhone 13

iPhone 13 a 13 Mini sú smartfóny, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú jednými z modelov pätnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcov modelov iPhone 12 a 12 mini. Modely boli oznámené spolu s drahším modelom iPhone 13 Pro a Pro Max 14. septembra 2021 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku, výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. Predobjednávky na iPhone 13 sa začali 17. septembra 2021 a telefón bol vo väčšine krajín k dispozícii 24. septembra 2021. Predobjednávky na iPhone 12 Mini sa začali 6. novembra 2020 a telefón bol k dispozícii od 13. novembra 2020.

Charakteristika 
iPhone 13 má ploché šasi podobné s predchádzajúcimi modelmi Apple iPhone. Telefóny však disponujú niektorými rozdielmi, akými sú napríklad zadné kamery, ktoré sú väčšie a usporiadané diagonálne. Snímač Face ID v hornej časti obrazovky je teraz o 20 % menší v porovnaní s predchádzajúcimi modelmi iPhone 12. Kryty z iPhone 12 taktiež nie sú kompatibilné s krytmi na iPhone 13.

iPhone 13 a 13 Mini sú dostupné v piatich farbách: Midnight (tmavosivá), Starlight (biela), Product Red (červená), zelená, modrá a ružová.

iPhone 13 a iPhone 13 Mini využívajú čip A15 Bionic navrhnutý spoločnosťou Apple. Sú vybavené 6-jadrovým CPU, 4-jadrovým GPU a 16-jadrovým systémom Neural Engine, zatiaľ čo iPhone 13 Pro a 13 Pro Max majú až 5-jadrový GPU.

Displeje 
iPhone 13 má 6,1-palcový (15 cm) displej s technológiou Super Retina XDR OLED s rozlíšením 2532 × 1170 pixelov a hustotou pixelov približne 460 PPI s obnovovacou frekvenciou 60 Hz. iPhone 13 Mini má 5,4-palcový (14 cm) displej s rovnakou technológiou s rozlíšením 2340 × 1080 pixelov a hustotou pixelov približne 476 PPI.

Kamery 
iPhone 13 a 13 Mini sú vybavené rovnakým kamerovým systémom s tromi kamerami: jedna predná kamera a dve zadné kamery: širokouhlá a ultraširoká. Zadné fotoaparáty obsahujú väčšie snímače pre väčší zber svetla s optickou stabilizáciou obrazu (). Modul fotoaparátu na zadnej strane je usporiadaný diagonálne, aby sa do šasi zmestili väčšie snímače.

Referencie

Pozri aj 
 iPhone 12 a iPhone 12 Pro – modely predchádzajúcej generácie
 iOS
 iPhone
 Apple

Externé odkazy 
  – oficiálna stránka iPhone 13 a 13 Mini

Zdroj 
 

IPhone
IOS
Mobilné telefóny Apple
Hardvér firmy Apple
Bočkaiovci

Bočkaiovci alebo Bočkajovci (staršie: Bocskayovci; základný tvar: Bočkai, Bočkaj, staršie: Bocskay; po maďarsky Bocskai, staršie Bocskay) boli významný uhorský šľachtický rod slovenského pôvodu, pochádzajúci zo zemplínskej obce Bačkov na východe dnešného Slovenska.

Dejiny  
Zakladatelia tohto panského rodu pochádzali z dedinky Bačkov na východnom Slovensku, od ktorej si vzali aj svoj prídomok. Medzi príslušníkov rodu patrili rytieri v službách uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského. Tí pochádzali z rodu Andreja z Čopu, jedného z blízkych a oddaných rytierov kráľa Žigmunda, a boli Andrejovými príbuznými. Spolu s ním sprevádzali uhorského kráľa Žigmunda v roku 1418 na koncil v kostnici. Andrej z Čopu bol šľachticom z východného Slovenska, ktorí bojoval na strane uhorského kráľa proti moravskému vojvodovi Prokopovi a pri obliehaní tábora Ostrov bol zasiahnutý šípom do tváre, pričom prišiel o pravé oko, bol ťažko zranený a zajatý. Po vypuknutí nepokojov v Uhorsku, vedúcich proti Žigmundovi, Andrej z Čopu spolu s vojskom potláčal nepokoje, pričom bol opäť ťažko zranený. Po zlepšení situácie v Uhorsku sprevádzali rytieri, medzi ktorými bol aj Andrej a jeho príbuzní, kráľa Žigmunda do Kostnice na koncil, ktorý mal vyriešiť kresťanskú schizmu. Práve počas tohto koncilu obdaril Žigmund Andreja a jeho príbuzných erbovou listinou, ktorou im potvrdil šľachtické postavenie a udelil im erb. Listina sa vzťahovala na všetkých jeho príbuzných a potomkov po mužskej línii, medzi ktorými boli páni z Bačkova, Čopu, Sečoviec, Stredy nad Bodrogom a Stretavy, z ktorých vznikli samostatné rody, všetky majúce jeden a ten istý erb. 

Na už spomínanom erbe bol vyobrazený zlatý lev s očami prebodnutými strieborným šípom symbolizujúc zranenie oka, ktoré obdržal Andrej z Čopu pri bojoch proti Prokopovi. Zároveň, ako členovia rytierskeho Dračieho rádu, získali páni z Bačkova, Čopu, Sečoviec, Stredy nad Bodrogom a Stretavy do svojho erbu aj insígniu rádu - okolo erbu do kruhu stočeného zeleného draka, s chvostom obtočeným okolo krku a rozťatým chrbtom do tvaru kríža. Drak bol odpradávna symbolom zla a nepriateľa kresťanstva a v tomto prípade symbolizoval podľa zakladacej listiny rádu "pohanských vojakov a iných odpadlíkov akéhokoľvek pôvodu od pravej viery a Kristovho kríža". 
Potomkovia rodu následne získavali rôzne majetky na území dnešného východného Slovenska, Zemplína, Biharska a Sedmohradska. Neskôr sa stali Bočkaiovci vplyvnou a bohatou magnátskou rodinou. Zrejme najvýznamnejším príslušníkom rodu bol Štefan Bočkai, uhorský protikráľ a sedmohradské knieža, ktorý začal protihabsburské povstanie v Uhorsku.

Erb 
Na erbe bol v modrom štíte vyobrazený zlatý lev v skoku s prepichnutými očami strieborným šípom. Štít je obtočený zeleným drakom s chvostom omotaným okolo krku s rozseknutým chrbtom do tvaru kríža od vrcholu hlavy a nosa až po chvost, s bielym vnútrom rany a červeným krížom po dĺžke. Klenotom je lev ako v štíte stojaci na uzavretej turnajovej prilbe spod ktorého vedú zvnútra zlaté a z vonku modré prikrývadlá.

Zdroje 

Šľachtické rody na Slovensku
Šľachtické rody v Uhorsku
Bočkaiovci
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2021

Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2021 boli v poradí 11. Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali sa od 25. – 29. augusta 2021 v meste Brno, v Česku, za účasti 15 tímov. Víťazom sa po druhýkrát stali florbalisti Česka, ktorí získali titul proti Fínom.

Švédsko dokázalo úspešne vyhrať bronzovú medailu nad Švajčiarskom. Česko vo finále porazilo družstvo zo Fínska.

Kvalifikácia

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Play off

Play-off

O 5.miesto

O 7.-10.miesto

O 11.miesto

O 13.-15.miesto

Konečné poradie

Zdroje 

Florbal v 2021
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov
Florbal
2021 v Česku
Adam Driver

Adam Driver (; * 19. november, 1983, San Diego, Kalifornia, USA) je americký herec.

Detstvo a mladosť 

Jeho matkou je koncipientka Nancy Wright a otec Joe Douglas Driver. Vyrastal s otčimom, ktorý bol kazateľom v baptistickom kostole. Má staršiu sestru. Keď mal sedem rokov, sa s mamou a staršou sestrou presťahovali do mesta Mishwaka, v štáte Indiana, kde aj absolvoval strednú školu. Driver bol vychovávaný ako baptista a tiež spieval vo zbore v kostole. 

Krátko po útokoch z 11. septembra 2001, Driver narukoval do námornej pechoty Spojených štátov. Slúžil dva roky a osem mesiacov, kým si nezlomil hrudnú kosť pri jazde na bicykli. 

Neskôr študoval na vysokej škole v Indianapolise a potom na Juilliard School.

Kariéra 

Svoju kariéru zahájil po absolvovaní Juilliard School a účinkoval v divadlách Broadway či mimo Broadway. V roku 2011 ho obsadil režisér Clint Eastwood, do filmu Najmocnejší muž FBI, kde si zahral po boku Leonarda DiCapria či Naomi Watts. Tiež bol obsadený do komediálneho televízneho seriálu HBO, Girls, kde za svoj herecký výkon, získal tri nominácie na ocenenie Emmy Award. 

V roku 2014 hral v dráme Hungry Hearts, kde za svoj herecký výkon získal talianske filmové ocenenie Coppa Volpi. O rok neskôr, stvárnil zápornú postavu Kylea Ryna vo filme Star Wars: Sila sa prebúdza. Postavu si zopakoval aj v ďalších dvoch pokračovaniach v rokoch 2017 a 2019.

Po boku Liama Neesona a Andrewa Garfielda si zahral vo filme Mlčanie, z roku 2016. Po boku hercov ako Jonathan Pryce, Olga Kurylenko a Stellan Skarsgård, si zahral v dobrodružnom filme Muž, ktorý zabil Dona Quijota z roku 2018. V rovnakom roku si zahral aj vo filme BlacKkKlansman, kde za svoj herecký výkon získal svoju prvú nomináciu na Academy Awards. O rok neskôr, sa objavil vo filmoch Mŕtvi neumierajú a Manželská história. Za svoj herecký výkon vo filme Manželská história, bol nominovaný druhý krát na ocenenie Academy Awards. V roku 2021 sa objavil vo filme Posledný boj, ktorý získal veľmi pozitívne ohlasy a tiež vo filme natočenom na základe skutočných udalostí, Klan Gucci, ktorý mal premiéru v novembri 2021.

Súkromný život 

V júni 2013 sa oženil so svojou dlhoročnou priateľkou Joanne Tucker, s ktorou má jedno dieťa. Driver je tiež zakladateľom Arts in the Armed Forces, neziskovej organizácie, ktorá hrá divadlo pre všetky zložky armády v Spojených štátoch a v zahraničí.

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Absolventi Juilliard School
Osobnosti zo San Diega (Kalifornia)