joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Krakovské geto

Krakovské geto pre obyvateľov židovského pôvodu v Krakove bolo jedno z piatich najväčších get, ktoré vytvorili nacisti v Generálnom gouvernemente počas 2. svetovej vojny.

História geta 

Geto bolo založené na základe nariadenia gubernátora krakovskej oblasti Otta Wachtera zo dňa 3. marca 1941. Podľa tohto nariadenia malo byť otvorené 21. marca.

Vzniklo vo štvrti Podgórze, v ktorej dovtedy žilo asi 3 000 osôb. Malo rozlohu  a zahrňovalo 15 ulíc (alebo ich častí). Asi 320 domov (s 3167 izbami) ohraničoval plot z ostnatého drôtu. V apríli 1941 bola zahájená výstavba vysokého múru v podobe židovských náhrobkov (macev).

Do geta viedli 4 brány, ktoré sa nachádzali v týchto miestach:
 Plac Zgody (dnes Plac Bohaterów Getta)
 ulice Lwowská
 ulice Limanowského
 Rynek Podgórski
Všetky okná, ktoré ústili na „árijskú“ stranu mesta, boli zamurované alebo zamrežované.

Vo štvrti, v ktorej dovtedy žilo asi 3 tisíc osôb, sa počet osôb zvýšil na 16 tisíc. Pre jednu osobu tak zostával priestor iba .

Od 15. októbra 1941 bolo geto oficiálne uzavreté. Prejsť na árijskú stranu mesta sa dalo len so špeciálnou priepustkou. Za nepovolené opustenie geta hrozil trest smrti.

Getom viedli dve električkové linky, avšak iba ním prechádzali. V gete neboli žiadne zastávky.

Likvidácia geta 

Od 30. mája 1942 začalo systematické vyvážanie osôb do koncentračných táborov. V nasledujúcich mesiacoch bolo vyvezených tisíce osôb.

27. októbra 1942 bolo 5 tisíc osôb (vrátane chorých a detí zo sirotinca) odvezených do vyhladzovacieho tábora v Bełżci. O deň neskôr ďalších 6 tisíc osôb odviezli alebo odviedli do koncentračného tábora v Płaszowe.

Koncom roku 1942 bolo geto rozdelené na dve časti - časť A - určenú pre osoby schopné práce a časť B - pre deti, chorých a starých. Medzi oboma časťami sa dalo pohybovať iba na priepustku, ktorá sa dala len veľmi ťažko získať. V marci 1943 boli osoby z časti A na príkaz veliteľa koncentračného tábora v Płaszowe Amona Götha prevedené do jeho tábora.

Ku konečnej likvidácii geta došlo 13. - 14. marca 1943. Operáciu riadil SS-Sturmbannführer Willi Haase. Asi 8 tisíc Židov, ktorých uznali ako práceschopných, previedli do tábora v Płaszowe. Približne 2 tisíc osôb Nemci zabili priamo pri likvidácii geta, zvyšok transportovali do koncentračného tábora Auschwitz-Birkenau.

Krátko pred zahájením druhej svetovej vojny žilo v Krakove asi 64 tisíc obyvateľov židovského pôvodu. Konca vojny sa dožilo necelých tisíc z nich.

Známe osobnosti z krakovského geta 
 Miriam Akavia – spisovateľka a prekladateľka, predsedníčka Towarzystwa Izrael-Polska
 Mordechaj Gebirtig – básnik a autor piesní
 Ryszard Horowitz – fotograf
 Roma Ligocka – spisovateľka
 Abraham Neuman – maliar a grafik
 Roman Polański – poľský režisér
 Oskar Schindler – nemecký priemyselník (pozri Schindlerov zoznam)

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Krakovské geto 
 Schindlerovi židia spomínali na udalosti z krakovského geta 

Dejiny Krakova
Holokaust
Na telo (televízna relácia)

Na telo je televízna politická diskusná relácia, ktorú vysiela TV Markíza a v súčasnosti ju moderuje Michal Kovačič. Vysiela sa vždy v nedeľu popoludní v priamom prenose. 

Relácia sa vysielala na TV Markíza od roku 1999 až do roku 2013, kedy kvôli postupne klesajúcej sledovanosti televízia jej pravidelné vysielanie ukončila a následne sa relácia objavovala na obrazovke iba príležitostne. Na obrazovky sa definitívne vrátila po piatich rokoch, 16. septembra 2018.

Koncept 
Moderátor si do televízneho štúdia pozýva každý týždeň dvoch hostí z politickej sféry, s ktorými diskutuje na aktuálne politické a spoločenské témy. Možnosť zapojiť sa do relácie majú aj diváci, a to prostredníctvom hlasovania zväčša o tom, ktorý z prítomných diskutujúcich ich viac zaujal. V pôvodnej relácii vysielanej pred rokom 2013 sa diváci zapájali prostredníctvo SMS, od roku 2018 hlasovanie prebieha cez sociálnu sieť Facebook.

Moderátori 
Relácia funguje od roku 2003 na princípe jedného moderátora a viacerých hostí. Stabilnou súčasťou od začiatku vysielania bola Zlatica Puškárová, s výnimkou jarnej sezóny v roku 2010, kedy ju pre materské povinnosti nahradil Gábor Grendel. Novým moderátorom relácia po jej reštarte v roku 2018 sa stal Michal Kovačič.

 Zlatica Puškárová (19992013)
 Gábor Grendel (2010)
 Michal Kovačič (2018súčasnosť)

Do roku 2003 reláciu uvádzali moderátori vo dvojiciach, v priebehu rokov sa tak na tomto poste popri  Zlatici Puškárovej vystriedali:

 Vladimír Repčík
 Elena Linczényová
 Soňa Bullová
 Pavol Pavlík 
 Ľubomír Karásek

Série

Časti

1. séria (jeseň 2018) 

poznámka: * špeciálne vydanie k 100. výročiu vzniku Československa vysielané z Prahy

2. séria (jar 2019) 

poznámka: časti vyznačené tučným písmom boli špeciálne vydania venované  prezidentským voľbám resp. kurzívou  voľbám do Európskeho parlamentu

3. séria (jeseň 2019) 

poznámka: * špeciálne vydanie k 30. výročiu  Nežnej revolúcie

4. séria (jar 2020)

5. séria (jeseň 2020)

6. séria (jar 2021)

7. séria (jeseň 2021)

8. séria (jar 2022)

9. séria (jeseň 2022) 

poznámka: * špeciálne vydanie k spojeným komunálnym a krajským voľbám

Na Telo Plus 
V lete 2020 počas letnej televíznej prestávky sa relácia presunula na spravodajský portál tvnoviny.sk, kde sa objavovali nové vydania každú nedeľu o 18:00. Internetové vydanie relácie zostalo zachované aj po skončení letnej prestávky a v novom vysielacom čase bolo zverejňované online vo štvrtky o 18:00. Neskôr sa Na Telo Plus presunulo ako doplnkový internetový formát na utorky, bežiac celoročne.

Hostia

Referencie 

Televízne relácie TV Markíza
Politické televízne programy
Silvia Kušnírová

Silvia Kušnírová (* 1979) je slovenská podnikateľka, filantropka, trénerka mediálnej komunikácie a bývalá novinárka.

Profesionálna kariéra 
So žurnalistikou začala ešte počas štúdia na vysokej škole. V roku 1998 ako študentka 1. ročníka na univerzite začala pracovať pre vtedajšie rádio Twist, kde sa z pozície politickej reportérky vypracovala na moderátorku spravodajskej relácie Žurnál rádia Twist. V roku 2001 prijala ponuku spravodajskej televízie TA3, kde okrem pozície politického reportéra moderovala spolu s Beatou Oravcovou politickú diskusnú reláciu V politike. 

Získala dve novinárske ceny: Cenu Open Society Foundation a Cenu Eurotelevízie v ankete Osobnosť televíznej obrazovky. Komunikáciu študovala nielen na Slovensku, ale aj v USA a Spojenom kráľovstve, a stážovala v BBC, CNN London, či Voice of America.

Súčasnosť 
V roku 2007 sa alkohol vypomstil aj niekdajšej politickej moderátorke relácie Politika.sk Silvii Kušnírovej. Tá opitá nadránom narazila do stĺpa v Považskej Bystrici. V aute sa dokonca našla fľaša vodky. Televízia JOJ svoju moderátorku po nehode podržala, kvôli kritike divákov však Kušnírová nakoniec na vlastné želanie obrazovku opustila. 

Ako prezidentka Asociácie public relations (APR SR) zorganizovala 1. medzinárodný PR summit na Slovensku.

Pod značkou MEET THE PRESS vedie školu komunikácie pre top manažérov a podnikateľov.

Je sponzorkou a členkou správnych rád neziskových organizácií Divé maky, ktoré sa venujú talentovaným rómskym deťom a Raná starostlivosť, ktorá prevádzkuje jediné špecializované Centrum včasnej intervencie pre rodiny detí so zrakovým a viacnásobným znevýhodnením. V rámci filantropickej Art platformy collective podporuje talentovaných umelcov zo Slovenska. V roku 2018 podporila platforma súťaž o Cenu Oskara Čepana pre mladých umelcov do 40 rokov.

V roku 2018 absolvovala na Stanford Graduate School of Business prestížny Stanford Executive Program „Be a Leader Who Matters“.

Externé odkazy 
 Výsledky novinárskej ceny 2005
 Silvia Kušnírová 
 Osobnosti.sk
 Silvia Kušnírova na Collective

Slovenskí rozhlasoví moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Appenzellský salašnícky pes

Apenzellský salašnícky pes je plemeno psa uznané pod FCI v skupine II pod číslom 46.

História 

V roku 1853 bol appenzellský salašnícky pes po prvýkrát popísaný v časopise "Život zvierat alpského sveta" ako "štekajúci, krátkosrstý, stredne veľký, viacfarebný salašnícky pes", "plemeno vyznačujúce sa pravidelným pruhom bielej farby, čiastočne používané ku stráženiu chatrčí, čiastočne k paseniu stád". V roku 1895 vyzval veľký zástanca plemena, starosta Max Sieber SKG, aby pre appenzellských salašníckych psov niečo urobili. V roku 1898 udelil vládny poradný zbor kantóna St. Gallen 400 švajčiarskych frankov na pozdvihnutie chovu appenzellských salašníckych psov. Na príkaz SKG bola založená komisia, aby stanovila charakteristické znaky plemena. Na výročnom jarmoku v Alstätten sa objavilo 9 psov a 7 súk. Získali prémie vo výške od 5 do 10 švajčiarskych frankov. Následne na prvej medzinárodnej výstave psov vo Winterhure v roku 1898 sa v pokusne zavedenej  triede objavilo osem appenzellerov. Vďaka pobádaniu Prof. Dr. Alberta Heima, ktorý sa angažoval za švajčiarske salašnícke psy a appenzellského salašníckeho psa aj pomenoval, bol v roku 1906 založený „Klub appenzellských salašníckych psov“ s cieľom viesť a udržať plemeno v svojej prirodzenosti. Povinnými zápismi šteniat do plemennej knihy appenzellských salašníckych psov sa začal cielený čistý chov. V roku 1914 vypracoval Prof. Dr. Alebert Heim prvý platný štandard plemena. Prapôvodná oblasť chovu bola Appenzell, dnes  je plemeno rozmiestnené po celom Švajčiarsku a chová sa aj za hranicami krajiny. Pojem "appenzellský salašnícky pes" je dnes jasne stanovený a plemeno ako také je jednoznačne vyčlenené spomedzi ostatných švajčiarskych salašníckych psov. Aj keď má appenzellský salašnícky pes mnoho milovníkov, je chovateľská základňa stále ešte veľmi malá. Iba zodpovedným, uvedomelým a pozorným chovom bude možné jeho prirodzené a vynikajúce dedičstvo prehlbovať a upevňovať.

 
Toto plemeno je na Slovensku stále veľmi neznáme, aj napriek tomu, že je výnimočné. Je to pôvodné plemeno spomedzi 4 salašníckych psov. Z appenzellera boli vyšľachtení bernský, entelebušský aj veľký švajčiarsky salašnícky pes.

Temperament a využitie 

Appenzeller je veľmi činorodý pes, ktorý potrebuje veľa pohybu. Jeho temperament a povaha ho predurčujú na široké využitie, či už ako pastierskeho, záchranárskeho psa, je vhodný na agility a smelo postráži dom. Miluje vodu, je skvelý plavec. Toto plemeno treba od šteňata výchovávať a venovať sa mu, inak svoju energiu presmeruje na deštruktívne správanie. Appenzeller miluje dlhé prechádzky, nikdy nebude otrávený či unavený. Nehodí sa pre ľudí, ktorí nemajú čas na jeho výchovu. Je veľmi učenlivý a pozorný. Appenzeller je povestný svojou dlhovekosťou a nemá takmer žiadne dedičné choroby (okrem dysplázie, ktorá sa vyskytuje u všetkých väčších plemien). Appenzeller je stredne veľký, všestranne využiteľný pes.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Slovenský klub švajčiarskych salašníckych psov
 Klub švýcarských salašnických psů - Česká republika

Zdroj 
Štandard plemena

Salašné psy
Plemená psov zo Švajčiarska
Ussuri

Ussuri (, ) je rieka vo Východnej Ázii, tvoriaca hranicu medzi Ruskom a Čínou.

Pramení v pohorí Sichote-Aliň a tečie severným smerom, kde tvorí časť rusko-čínskej hranice. V Chabarovsku sa vlieva do Amura ako jeho pravobrežný prítok. Je  dlhá. Zamŕza v novembri, pod ľadovým príkrovom je až do apríla. Asi 60 % vody pochádza z dažďových zrážok, zo snehu asi 3035 %, zvyšok tvorí podzemná voda.

Na ruskej strane bolo v minulosti dislokované ussurijské kozácke vojsko.

V roku 1969 sa na tejto rieke a okolí odohrali sovietsko-čínske boje.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Podrobnosti a mapa - po anglicky
 Mapa

Rieky v Rusku
Rieky v Číne
SpaceShipTwo

Scaled Composites Model 339 SpaceShipTwo (SS2) je projekt cestovného raketoplánu americkej spoločnosti Virgin Galactic, ktorý nadväzuje na predchádzajúci projekt SpaceShipOne. Cieľom projektu je vyvinúť raketoplán pre dopravu turistov, ktorí by sa mali krátko dostať do kozmického priestoru.

Štarty 
Skúšobné lety sa uskutočňujú na základni Edwards Air Force Base v púšti Mojave v Kalifornii. Počas roku 2009 sa pripravujú prvé štarty s posádkou z operačného strediska Spaceport America v Novom Mexiku. Galactic plánuje vyrobiť minimálne päť šesťmiestnych raketoplánov (dvaja piloti, štyria pasažieri) s dvoma materskými loďami a postupne ich vysielať na suborbitálny let aj denne.

Letenky 
Letenka pre záujemcov má cenu asi 200 000 dolárov. Záujemcovia musia prejsť prísnou zdravotnou prehliadkou.

Plány 
Pripravuje sa program SpaceShipThree, ktorý by umožnil kozmickým turistom krúžiť okolo Zeme na jej obežnej dráhe.

Externé odkazy 

 Článok na iDNES 
 Článok na astro.cz 
 Článok na kozmonautika.sk

Kozmické raketoplány
Virgin Galactic
Kalisz

Kalisz (slovensky Kališ) je jedno z najstarších poľských miest nachádzajúce sa v strednom Poľsku na rieke Prosna, v juhovýchodnej časti Veľkopoľského vojvodstva, v okrese Powiat Kalisz. 

Prvá písomná zmienka o meste Kalisz je z 2. storočia, jej autorom je grécky geograf Ptolemaios. V rokoch 1975-1998 hlavné mesto kaliského vojvodstva.

Má 107 019 obyvateľov (2009) a je najväčším mestom kalisko - ostrowskej konurbácie.

Vývoj počtu obyvateľov

Osobnosti 
 Stanisław Wojciechowski (* 1869 - † 1953), poľský politik a prezident

Partnerské mestá

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Fotogaléria Kalisza

Mestá vo Veľkopoľskom vojvodstve
Gymnázium (Topoľčany, 17. novembra 1180/16)

Gymnázium Topoľčany je štátne gymnázium, ktoré ponúka osemročné a štvorročné štúdium. Bolo zriadené v roku 1936.

Známi absolventi 
 Ján Sokol – najskôr bratislavsko-trnavský arcibiskup a metropolita, neskôr trnavský arcibiskup
 Miroslav Šatan – hokejista
 Robert Fico – politik, bývalý predseda vlády SR

Externé odkazy 
 http://www.gymnazium-topolcany.sk/ oficiálny web gymnázia

Gymnáziá na Slovensku
Školy v Topoľčanoch
Závit

Závit je technický prvok strojných súčiastok, ktorého tvar je definovaný závitovou plochou. Plocha vzniká navinutím profilu na valec pozdĺž skrutkovice pri definovanom stúpaní.

Závit môže byť:
Pravý (obvyklý)
Ľavý

Vnútorný (matica)
Vonkajší (skrutka)

Jednochodý
Viacchodý 

Rezaný
Tvárnený (valcovaný)

Názvoslovie 
Závitová plocha - plocha, ktorá vznikla pohybom profilu závitu tak, že každý jeho bod opisuje skrutkovicu, pričom osový posun na jednu otáčku je rovný kolmému priemetu profilu závitu do osi, alebo násobku tejto dĺžky celým číslom.
Skrutkovica - čiara, ktorú vytvorí bod pri rovnomernom otáčaní okolo pevnej osi a súčasnom rovnomerne v jej smere posúva.
Profil závitu - myslená krivka (lomená čiara), ktorá je obmedzená dvoma rovnako vzdialenými bodmi ležiacimi na rovnobežke s osou závitu. Jej vrcholy sú obvykle skosené alebo zaoblené.

Delenie závitov podľa profilu a stúpania 
Metrický závit (M), vrcholový uhol 60°
Jemný metrický závit 
Whitworthov závit (W), vrcholový uhol 55°, rozmery sa udávajú v palcoch (inch), zavedené Whitworthom 1841
Whithworthov závit s vrcholovou vôľou
Rúrkový závit (G), vrcholový uhol 55°, rozmery v palcoch, používané inštalatérmi
Rúrkový závit kužeľový (G kon), (zavedený Whitworthom 1841)
Oblý závit (Rd), používa sa napr. u spojovacích tiahel vagónov
Edisonov závit (E), používa sa napr. pri žiarovkách
Lichobežníkový závit rovnoramenný (Tr) vrcholový uhol 30° (v USA 29°) alebo aj trapézový, používa sa pri obrábacích strojoch
Lichobežníkový závit nerovnoramenný (S)
Pancierový závit (Pg), vrcholový uhol 80°, používa sa pri káblových prechodkach
Plochý závit - prierezom závitu je štvorec
Loewenherzov závit - vrcholový uhol 53°8' - používaný v Nemecku v 19. storočí, vrcholový úhol zodpovedá rovnostrannému trojuholníku s výškou rovnou podstave.
Sellersov závit - používaný do začiatku 20. storočia v USA
Americký hrubý závit (zavedený 1922)
Americký jemný závit ASME - (zavedený 1907)
Bitka pri Veľkých Kostoľanoch

Bitka pri Veľkých Kostoľanoch bolo posledné bojové stretnutie bratríkov s vojskami kráľa Mateja Korvína v roku 1467.

Kvôli sústavným útokom Matejových vojsk sa zvyšky oddielov bratríkov sústredili na Považí. Ich rady posilnili bratríci z Rakúska a Moravy. Ich prvotným cieľom bolo obsadenie strategicky výhodnej Trnavy, no kvôli jej pevným hradbám sa im mesto dobyť nepodarilo. Presunuli sa severnejšie a vybudovali dobre opevnený tábor pri Veľkých Kostoľanoch, odkiaľ podnikali výpady do bližšieho i vzdialenejšieho okolia. 

Kapitánom bratríkov bol husitský bojovník Ján Švehla, ktorý predtým istý čas pôsobil dokonca i v Matejových službách. Matej Korvín obkľúčil tábor bratríkov 6. decembra 1466. Po nepretržitom obliehaní a v obave pred vyhladovaním sa oddiely bratríkov 29. januára nasledujúceho roku Matejovi vzdali.

Okolo dvetisíc bojovníkov padlo, kapitána bratríkov Švehlu a ďalších sto bojovníkov dal Matej obesiť, časť ich zahynula v budínskom väzení. Množstvo preživších bratríkov vstúpilo do kráľových služieb a vytvorilo jadro jeho povestného čierneho pluku.

Porážka bratríckych oddielov v bitke pri Veľkých Kostoľanoch znamenala ich definitívny zánik na území Slovenska.

Zdroj 
 bitka pri Kostoľanoch. In: 

Dejiny Slovenska
Veľké Kostoľany
Veľké Kostoľany
1467
Podprsenka

Podprsenka je súčasť dámskeho odevu (spodnej bielizne alebo plaviek). Používa sa na zahalenie, podporu, zvýraznenie a modeláciu tvaru poprsia.

História 

V antických štátoch ženy spevňovali poprsie omotaním kusom látky okolo hrude. V stredoveku používali spodnú bielizeň hlavne na ochranu vonkajšieho oblečenia, ktoré bolo drahé. Táto spodná bielizeň bola primitívneho strihu - do plachty vyrezali otvor pre hlavu a ruky. Reálnym predchodcom podprsenky bol korzet, ktorý bol rozšírený hlavne v 19. storočí. Dodnes sa považuje za symbol ženskosti ale aj ako najkoncentrovanejší kus oblečenia. Ženy si korzet obliekali hlavne kvôli predpísanému krásnemu vzhľadu, ktorý mohli dosiahnuť len úzkym driekom.

Veľké inovácie od Viktoriánov:
 1829 - zaviedli zapínanie korzetu spredu pre lepšiu manipuláciu s korzetom bez pomoci
 1830 - korzet z pružného materiálu, ktorý bol pre ženy pohodlnejší
 ako prví zaviedli lemovanie korzetov a farbenie spodnej bielizne

Prvé patenty na podprsenku boli udelené už koncom 19. storočia, napr. v roku 1889 ho získala Francúzska Herminie Cadolle a v roku 1893 Američanka Marie Tucek pod názvom Breast supporter. Za skutočnú vynálezkyňu modernej podprsenky sa ale považuje Američanka Marie Phelps Jacobová, ktorá ju vyrobila roku 1913 a o rok na to získala patent. Neskôr svoj patent predala firme Warner Brothers. Práve táto firma ako prvá zaviedla abecedné číslovanie košíčkov podprseniek a tak dokázali zabezpečiť produkty pre ženy s akoukoľvek veľkosťou pŕs.

Veľkým boomom podprseniek boli zlaté hollywoodske časy, kde sa herečky predbiehali vo vymýšľaní rôznych strihov v a typov podprseniek. 
Ženy, ktoré si obľúbili push-up strih, môžu za to ďakovať firme Wonderbra, ktorá ako prvá zaviedla tento strih a pojem na trh.

Druhy podprsenky 
 športová podprsenka - minimalizuje pohyb poprsia, zmierňuje nepohodlie počas náročnej fyzickej námahy (šport, boj) a chráni pred poškodením väzov hrudníka (nosí sa pod tričkom alebo ako vrchné oblečenie)
 push-up podprsenka - podprsenka šitá tak, aby zvýraznila dekolt ženy. Je určená skôr pre menšie veľkosti pŕs. Objem im dodáva stiahnutím pŕs z bokov viac k sebe.
samolepiaca podprsenka - podprsenka vhodná pod spoločenské šaty bez ramienok s výrazným dekoltom.

Iné projekty

Externé zdroje 
 História podprsenky

Odevy
San Michele al Tagliamento

San Michele al Tagliamento je mesto na Jadranskom pobreží v Taliansku. Známe je najmä pre letný cestovný ruch v časti Bibione, kam chodí veľa ľudí každoročne na letnú dovolenku.

Bibione je stredne veľká časť mesta, ale má iba okolo 3000 obyvateľov. Je rozdelené na niekoľko častí; Lido dei Pini, Bibione Pineda, Bibione Centro. Je to turistické mesto, ktoré radi navštevujú turisti z Nemecka, Rakúska, Maďarska, Česka, Slovenska a Ruska. V posledných rokoch narastá počet turistov z iných krajín, ako napríklad Holandsko, Belgicko, Poľsko, a ich počet stále rastie. Mesto ponúka viac ako 500.000 lôžok na spanie v hoteloch, kampingoch alebo víkendových domčekoch. Turisti sem chodia najmä medzi májom a septembrom, kedy je tu veľmi teplo oproti krajinám, odkiaľ pochádzajú turisti. Obchody a pláže sú tiež len cez sezónu otvorené. 

Tradíciou mesta je, že každý utorok sú na parkovisku pred lunaparkom trhy. Môžete tu kúpiť rôzne veci; oblečenie, uteráky, syry, čerstvé ovocie a originálne talianske salámy. Nachádza sa tu aj obchod s čerstvými rybami, ktorý je otvorený okrem utorka aj v piatok.

Väčšina obchodníkov, predavačov a pracovníkov v agentúrach hovorí po nemecky, pretože väčšina turistov je nemecky hovoriacich; niektorí hovoria aj anglicky.

Poloha 
Bibione sa nachádza medzi Jadranským morom a riekou Tagliamento. Pri Bibione sa nachádzajú aj lagúny.

História mesta 
Prvé osídlenie sa predpokladá v 4. a 3. storočí pred Kristom, keď boli prvýkrát osídlené lagúny. Od roku 181 pred Kristom je územie osídlené Rimanmi. Od konca 18. storočia tu objavujú archeológovia pri výkopoch medené mince, sklenené nádoby a hlinený tovar z obdobia Rímskej ríše. Po páde Rímskej ríše a s rozkvetom kresťanstva patrilo Bibione k Concordskému biskupstvu. Začiatkom 20. storočia sa začalo mesto prestavávať a v roku 1950 bolo mesto prerobené. Boli vybudované pláže a kanalizácia.

Situácia dnes 
Predovšetkým Nemci a Rakúšania navštevujú miestne kúpele. Väčšinu zastavanej plochy mesta je pokrytá hotelmi, penziónmi, kampingami. Sú v kategóriách od jedno- po päťhviezdičkové. Je v nich 40 krát viac lôžok ako je počet obyvateľov Bibione. Bibione je obľubené najmä u mladých rodín, ktoré nachádzajú pokoj na plážach a pre ich deti tu sú k dispozícií animačné programy. Tiež sa tu nachádzajú školy windsurfingu a plavecké školy. Tiež sú tu početné bary a diskotéky, kam sa môžu ísť zabaviť.

Externé odkazy 
 všetko o San Michele al Tagliamento
 Turistická agentúra
 Bibione
 Kúpele Bibione
 Fotky Bibione
 info Bibione

Galéria 

Mestá v Benátsku
Ion Storm

Ion Storm bola americká softvérová spoločnosť zaoberajúca sa vývojom počítačových hier. Spoločnost založili 15. novembra roku 1996 John Romero, Tom Hall, Jerry O'Flaherty a Todd Porter. John Romero a Tom Hall predtým pôsobili v spoločnosti id Software od jej vzniku.

Vytvorené tituly 
 Daikatana
 Anachronox
 Dominion: Storm Over Gift 3

Daikatana a Anachronox boli pôvodne vyvíjané na Quake engine, ale neskôr boli prepracované do Quake II engine. Po niekoľkých odkladoch bola Daikatana  vydaná v apríli roku 2000 a Anachronox vyšiel v roku 2001. Následne spoločnosť opustili John Romero a Tom Hall. Spoločnosť bola o štyri a pol roka neskôr  zrušená vlastníkom Eidos Interactive.

Referencie

Externé odkazy 
 Ion Storm na MobyGames

Podniky v USA
Softvérové podniky
Vývojárske a vydavateľské spoločnosti počítačových hier a videohier
ScummVM

ScummVM je slobodný softvér šírený pod licenciou GNU GPL, ktorý umožňuje bezproblémový beh množstva starších klasických  adventúr, vytvorených pre operačný systém MS-DOS. Ide v podstate o plnohodnotný interpreter jazyka SCUMM vyvinutého firmou LucasArts. 
Súčasťou programu sú i pôvodne zdrojové kódy hier Beneath a Steel Sky, Broken Sword a Broken Sword 2 uvoľnené firmou Revolution Software a
adventúry Flight of the Amazon Queen. Podporované sú tiež hry Simon the Sorcerer a Simon the Sorcerer 2.

ScummVM je naprogramovaný v C++. Grafický výstup zabezpečuje knižnica SDL. Tým je zaistená ľahká prenositeľnosť na platformy GNU/Linux, Mac OS X, PalmOS, PocketPC, Microsoft Windows, AmigaOS a MorphOS.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Domovská stránka ScummVM 
 Podporované hry 

Slobodný softvér
Branislav Ondruš

Mgr. Branislav Ondruš (* 28. marec 1973, Levoča) je slovenský politik, štátny tajomník ministra práce SR, bývalý poslanec Národnej rady SR. V minulosti pôsobil ako riaditeľ Tlačového a informačného odboru Úradu vlády SR, ako moderátor spravodajskej relácie Noviny na JOJ-ke ako aj televíznych novín v televízii Markíza.

Branislav Ondruš pochádza z Levoče, ale vyrastal v Spišskej Novej Vsi. V rokoch 1991 - 1996 študoval politológiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. V roku 1994 študoval na Thames Valley University európske politické systémy, čo sa odrazilo v jeho pôsobení ako politického experta ešte počas štúdia v rokoch 1995 - 1996 v Rade Európy v Štrasburgu. Po skončení školy v roku 1996 nastúpil do televízie Markíza ako moderátor televíznych novín, ekonomický redaktor a komentátor. V roku 1999 sa stal najprv hovorcom Strany demokratickej ľavice a 21. októbra 2000, na šiestom zjazde strany v Košiciach, bol zvolený za jej prvého podpredsedu (v období keď táto strana bola v koalícii so Slovenskou demokratickou koalíciou, Maďarskou koalíciou a Stranou občianskeho porozumenia). Začiatkom roka 2002 nastúpil do televízie Joj, v ktorej spolu s Danou Roháčovou otvorili 2. marca 2002 o 19:00 jej vysielanie reláciou Noviny. Po prepade SDĽ odišiel na čas z politiky. (Vo voľbách v septembri 2002 získala SDĽ len 1,36% hlasov a nedostala sa do parlamentu.) V roku 2012 kandidoval za stranu Smer, dostal sa do parlamentu a získal kreslo tajomníka ministerstva práce.

5. decembra 2007 Mladí ľavičiari (občianske združenie sociálno-demokratickej mládeže) zverejnili informáciu "zo zdroja blízkeho týždenníku Slovo", že pod pseudonymom Jakub Topol píše Branislav Ondruš. Gabriel Šípoš v článku z 29. apríla 2008 na svojom blogu zverejnil viacero dohadov, že Ondruš používa pseudonym Topol zámerne na utajovanie konfliktu záujmov. Šípoš zistil, že Slovo uverejnilo štyri články, v ktorých Topol dokonca citoval Braňa Ondruša ako tretiu osobu, v odborných a pozitívnych súvislostiach.  

Ondruš je aj bývalým (2006 - 2010) poslancom zastupiteľstva mesta Stupava za mestskú časť Mást. 

Ondruš je ženatý, má štyri deti: Luciu (1994), Katarínu (1995), Jakuba (1998) a Martina (2002).

Referencie

Iné projekty 

Osobnosti z Levoče
Politici SDĽ (1990)
Slovenskí televízni moderátori
Slovenskí novinári
Slovenskí politológovia
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Zamestnanci Markízy v politike
Politici Smeru
Jak divý

Jak divý alebo jak (lat. Bos mutus, Bos grunniens mutus, Bos grunniens, zriedkavo: Poephagus mutus, Poephagus grunniens mutus, Poephagus grunniens) je druh z čeľade turovité, rodu Bos, podrodu Poephagus (ktorý niektorí autori klasifikujú ako samostatný rod Poephagus). Zdomácnený druh jaka divého je jak domáci alebo jak (lat. Bos grunniens, Poephagus grunniens).

V tibetčine slovo jak označuje len samca tohto druhu, samica sa označuje pojmom dri alebo nak. Vo väčšine jazykov, ktoré toto slovo prebrali, označuje slovo jak obidve pohlavia.

Opis 
Ide o mohutného živočícha, samec dorastá v kohútiku až do výšky 2 metre a hmotnosti až , kým samica zvyčajne dosiahne iba tretinu veľkosti a zdomácnené jaky iba výšku okolo 1 metra.

Jaky sa vyznačujú mimoriadne dlhým trupom, ich hrudník tvorí štrnásť párov rebier (namiesto zvyčajných 13). Hlavu majú obidve pohlavia ozdobenú mohutnými rohmi, ktoré dorastajú až do dĺžky jedného metra a pri koreni až do polomeru . Srsť, ktorá ich chráni pred zimou, má hnedočiernu až čiernu, hustú, vlnitú a v spodnej časti a končatinách splýva do výraznej hrivy. Zdomácnené kusy môžu mať srsť aj bielu.

Výskyt 
Jak žije v oblasti Himalájí na juhu Strednej Ázie, na tibetskej náhornej plošine až po územie Mongolska. Zo zmyslov má veľmi dobre vyvinutý čuch, zrak je naopak jeho slabá stránka. Je to veľmi plaché zviera, ktoré žije v čriedach.

Rozmnožovanie 
Obdobie párenia zdomácnených jakov je v septembri, samice majú najskôr mláďatá vo veku 3 – 4 rokov, obyčajne každé dva alebo tri roky (v závislosti od prísunu potravy) v období od apríla do júna po deviatich mesiacoch. Predpokladá sa, že jaky divé sa v otázkach reprodukcie správajú obdobne, no chýbajú presné údaje. Mláďatá dospievajú vo veku jedného roka a dožívajú sa veku aj viac ako 20 rokov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Bos grunniens and Bos mutus 
 Yak Research Center
 Yak Information Center

Turovité
Zraniteľné druhy
Dolphin (softvér)

Dolphin je slobodný a open source správca súborov, ktorý je súčasťou balíka KDE Applications, ktorý obsahuje aplikácie používané primárne s plochou KDE Plasma 5. Vo štvrtej iterácii, nazývanej KDE Software Compilation 4, sa Dolphin stal predvoleným správcom súborov desktopových prostredí založených na KDE. Je ho možné voliteľne nainštalovať na K Desktop Environment 3. Konqueror bol nahradený ako predvolený správca súborov pre KDE SC 4, ale stále je predvoleným webovým prehliadačom a môže byť použitý ako alternatívny správca súborov pre skúsených používateľov.

V predchádzajúcich verziách K Desktop Environment Konqueror slúžil ako predvolený správca súborov a webový prehliadač. Po mnoho rokoch však používatelia kritizovali Konqueror ako príliš zložitý na jednoduchú navigáciu v súboroch. Ako odpoveď boli tieto dve funkcie rozdelené do dvoch samostatných aplikácií. Pod KDE SC 4, Dolphin bol zjednodušený pre prehliadanie súborov, zatiaľ čo zdieľal čo najviac kódu s Konqueror-om. Konqueror je naďalej vyvíjaný predovšetkým ako webový prehliadač.

V roku 2014 sa začalo pracovať na portovaní Dolphin do KDE Frameworks 5. To je teraz kompletné a verzia 5 bola založená ako súčasť KDE aplikácií 15.08 v auguste 2015.

Dolphin a KDE3 
Po tom ako sa začal vývoj pre KDE4, verzia pre KDE3 bola zrušená. Napriek tomu je program stále neoficiálne dostupný pod menom „D3lphin“. D3lphin obsahuje mnoho opráv chýb a nový bočný panel. Udržuje ho Marcel Juhnke.

Vlastnosti 
 Breadcrumb navigačná lišta – je možné kliknúť na každú časť URL adresy
 3 režimy zobrazenia (Ikony, Kompaktný a podrobnosti), zapamätané pre každý priečinok
 Náhľady súborov
 Rozdelené zobrazenie (pre kopírovanie a presúvanie súborov)
 Funkcie Vrátiť/Znovu
 Navigácia s kartami
 Premenovanie rôzneho množstva súborov v jednom kroku
 Integrácia s Baloo (vrátane vyhľadávania, značiek, hodnotenia a komentárov súborov)
 Panel Miesta, ktorý spolupracuje s Panelom Plasma
 Triedenie a zoskupovanie súborov podľa mena, veľkosti, typu a iných

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Dolphin manuál
 Dolphin používateľská wiki

Zdroj 

Súborové manažéry
Slobodný softvér
KDE
Karosa C 954

Karosa C 954 je model linkového prímestského autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 2001 až 2006 (od roku 2003 iba vo variante C 954 E). Ide o nástupcu typu C 934.

Konštrukcia 

C 954 je základným modelom autobusov radu 950. Je to dvojnápravový autobus s mechanickou prevodovkou a s motorom umiestneným za zadnou nápravou. Karoséria bola, na rozdiel od C 934, zostavená do skeletu, až potom prešla kataforickým kúpeľom a bola nalakovaná a oplechovaná zinkovým plechom. Nápravy vyrobili firmy RI (predná tuhá) a Meritor (zadná hnacia). Predné čelo vozu je podobné typu C 934, bolo ale mierne upravené. Naopak, zadné čelo sa podstatne líši – nie je vypuklé, ale ploché, akoby useknuté. Vďaka tomu mohol byť predĺžený vnútorný priestor vozidla. Všetky sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené systémom 2+2 na vyvýšených miestach, čo umožnilo zväčšiť objem batožinového priestoru, nachádzajúceho sa pod podlahou medzi nápravami, na .

Na pravej bočnici sú umiestnené dvoje dvojkrídlové výsuvné dvere približne rovnakej šírky. Prvé sú pred prednou nápravou, druhé, pri ktorých sa nachádza priestor na prepravu kočíkov, sú umiestnené pred zadnou nápravou. Oproti vozidlám radu 930 má C 954 väčší rázvor a je teda i celkovo dlhší.

Na jeseň roku 2003 boli tieto vozidlá mierne modifikované a začali sa vyrábať pod označením C 954 E. Najvýraznejšou zmenou bolo nahradenie okien uchytených v gume lepenými sklami, pri ktorých nedochádza v takej miere k zatekaniu. Okrem toho bolo vykonaných ešte niekoľko ďalších zmien.

Výroba a prevádzka 

Vozidlá C 954 sa začali vyrábať ako jedny z prvých autobusov nového radu 950 v roku 2001, od roku 2003 sa vyrábali iba inovované autobusy C 954 E. Ich sériová výroba prebiehala až do konca výroby radu 900, spôsobeného prechodom na emisnú normu Euro 4, v roku 2006.

Typ C 954 je určený predovšetkým pre medzimestskú prevádzku, v dnešnej dobe ho vlastní väčšina prevádzkovateľov regionálnej dopravy.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Článok s fotkami pražských autobusoch Karosa C 954
 Fotogaléria vozov C 954

Zdroj 

 

 

 

Autobusy Karosa
China Open (snooker)

China Open (známy aj ako Star Dragon Woods Villa Cup China Open podľa hlavného sponzora) je profesionálny snookerový turnaj. Je to jeden z bodovaných turnajov.

Turnaj bol obnovený v sezóne 2004/2005 kvôli vzrastajúcej popularite snookeru v Číne. Na turnaji dostanú príležitosť vďaka divokej karte šestnásti nádejní čínski snookeristi aby ukázali svoj potencál. Bol to prvý bodovaný turnaj v Ázii.

Turnaj sa hrá v Beijing Univesity Students Gymnasium, Haidian District,Peking v marci. Je to posledný bodovaný turnaj pred Majstrovstvami sveta.

China Open bol tiež bodovaný turnaj medzi rokmi 1998 a 2002 po tom čo bol uskutočnený pozvánkový turnaj v roku 1997. Bol tiež tri roky známy aj ako China International predtým ako bol premenovaný na China Open.

Víťazi 

Snooker
Jozef Jankovič

Jozef Jankovič (* 8. november 1937, Bratislava† 6. jún 2017, Bratislava) bol slovenský sochár, pedagóg a organizátor aktivít alternatívnej umeleckej scény v období socializmu, maliar a grafik.

Študoval v Bratislave na Vysokej škole výtvarných umení (19561962), v ateliéri zakladateľa moderného slovenského sochárstva - profesora Jozefa Kostku. Je autorom mnohých najmä monumentálnych figurálnych reliéfov a plastík vo verejnom priestore. Patrí k predstaviteľom informelu, novej figurácie, a pop artu, niektorými teoretikmi je radený aj k postmoderným autorom. Jankovičov pamätník Obete varujú, ktorý vytvoril pre Banskú Bystricu, mal pohnutý osud. Počas normalizácie bol presunutý do obce Kalište, až v roku 2004 bol po mnohých ideologických, finančných a mocenských problémoch znova nainštalovaný na svojom pôvodnom mieste. Pamätník sa stal symbolom vyrovnávania sa slovenskej spoločnosti so svojou vlastnou minulosťou. V roku 1968 vyhral Jankovič významnú medzinárodnú prehliadku súčasného umenia Danuvius - Grand prix Danuvius v Bratislave. V roku 1983 mu bola vo Viedni udelená Herderova cena. V čase keď nemohol realizovať monumentálne skulptúry, venoval sa šperku a grafickým cyklom. Jozef Jankovič patrí k zakladateľom počítačovej grafiky na Slovensku. Ako jediný slovenský sochár je zastúpený v zbierke súčasného umenia E.P.A.D. pod holým nebom, v supermodernej štvrti La Defénse v Paríži. Socha V šľapajach otcov, ktorá je tu umiestnená kriticky sumarizuje slovenskú "hádavú" povahu.

Ocenenia 
ocenenia zatiaľ nie sú uvedené všetky

 Grand Prix na bienále Danuvius v Bratislave (1968), 
 cenu na Bienále mladých v Paríži (1969), 
 Herderovu cenu (1983) 
 Rad Ľudovíta Štúra II. triedy (2004)
 2012 - Krištáľové krídlo v kategórii výtvarné umenie 
Reprezentoval Slovensko na Bienále v Benátkach (1970, 1995), na výstave východoeurópskej avantgardy Europa-Europa v Bonne (1994) atď. Realizoval sochárske práce v Chorvátsku, Slovinsku, Nemecku, Francúzsku (Paríž), Južnej Kórei (Soul).

Zastúpenie v zbierkach (výber)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Životopis - Osobnosti.sk
 Jozef Jankovič - extempore.sk
 Sochár Jozef Jankovič má reprezentatívnu monografiu

Slovenskí sochári
Pamätník SNP v Banskej Bystrici
Držitelia Krištáľového krídla
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Úmrtia na infarkt myokardu
Paul de Senneville

Paul de Senneville, celým menom Paul Marie André de Senneville (* 30. júl 1933) je francúzsky novinár, hudobný skladateľ, producent a podnikateľ.

Kariéru začal ako novinár vo francúzskych denníkoch France Soir a Paris-Presse. Neskôr sa stal televíznym producentom. V roku 1976 založil s Olivierom Toussaintom nahrávaciu spoločnosť Delphine Productions nazvanú po jeho prvej dcére Delphine.

Spolupracoval s najlepšími francúzskymi umelcami, ako sú Mireille Mathieu, Michel Polnareff, Dalida, Claude François

Okrem skladania a komponovania hudobných diel skladá aj hudbu k filmom. Najznámejšia skladba, ktorú zložil sa volá Ballade pour Adeline. Zložil ju v roku 1976 pri príležitosti narodenia jeho dcéry Adeline. Túto skladbu veľmi úspešne interpretuje klavirista Richard Clayderman. V jeho interpretácii tejto skladby sa predalo niekoľko miliónov albumov po celom svete.

Externé odkazy 
 Hudba z filmov - imdb.com
 Biografia Paula de Sennevilla - clayderman.co.uk
 Diskografia - discogs.com

 

Francúzski skladatelia filmovej hudby
Francúzski hudobní skladatelia
Francúzski novinári
Francúzski podnikatelia
Richard Clayderman

Richard Clayderman, vlastným menom Philippe Robert Louis Pagès  (* 28. december 1953, Paríž, Francúzsko) je francúzsky klavírista.

Preslávil sa po celom svete hlavne skladbou Ballade pour Adeline ktorú v roku 1976 pre svoju novorodenú dcéru Adeline zložil hudobný skladateľ Paul de Senneville. V interpretácii skladby v podaní Richarda Claydermana sa predalo niekoľko miliónov albumov po celom svete.

Diskografia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Oficiálna stránka
 Delphine website featuring Richard Clayderman
 Nemecké stránky Richarda Claydermana 
 Video - Fur elise - Para elisa - Pour Elise - Richard Clayderman

Zdroj 

Francúzski klaviristi
Evanjelický kostol v Bardejove

Evanjelický kostol cirkvi augsburského vyznania je klasicistický kostol v Bardejove. Bol postavený v rokoch 17981808 na ulici Dlhý rad. Chrám je vybavený neogotickým interiérom z 2. polovice 19. storočia. 
Bol postavený podľa podmienok tolerančného patentu Jozefa II., ktorý umožňoval protestantom postaviť si chrám, tam kde bolo 500 ľudí alebo 100 rodín.

Budova kostola 
Stavba je postavená na základoch, ktoré tvoria dubové koly vbyté do štrkového podložia. V zmysle tolerančného patentu bol postavený za severnou hradbou mesta. Je to jednoloďová klasicistická stavba obdĺžnikového tvaru s polkruhovým oltárnym uzáverom. Vo východnej časti kostola pod oltárom je krypta. Nad vstupom do kostola je chronogramom „Čo šťastní kresťania tu pokľaknúc zakladajú, to požehnaj Ty sám Svätý Bože“ s dátumom. V západnej časti je umiestnená ihlanová veža.

Interiér 
Interiér kostola je neogotictý, pochádzajúci z 2. polovice 19. storočia. Strop je tvorený zaklenutými pruskými klenbami. V západnej, vstupovej časti sa nachádza vstavaný organový chór.

História 
Počiatky Evanjelického cirkevného zboru siahajú do začiatkov Reformácie a sú spojené s osobnosťami ako Leonard Stöckel (1510 – 1560), ktorého nazývali aj Učiteľ Uhorska a Bardejov bol nazývany Uhorským Wittenbergom. Ďalšou osobnosťou tohoto obdobia bol Michal Radašin, ktorý bol oddaným hlásateľom reformácie, prvým reformovaným kňazom v Bardejove a od roku 1546 prvým superintendentom Pentapolitany. V tom čase bol evanjelický cirkevný zbor zviazaný s Bazilikou sv. Egídia. Prešiel úskaliami okolo Oratória, až nakoniec 25. septembra 1808 bol vysvätený súčasný chrám.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Evanjelický kostol na www.nasbardejov.sk
 KRIVOŠOVÁ, J. – RÚFUS, M. – TESÁK, M.: Evanjelické kostoly na Slovensku, Tranoscius, Bratislava 2000

Kostoly v Bardejove
Bardejov
Architektúra z 1808
Evanjelický
Noviciát

Noviciát je obdobie, po ktorom čakatelia na vstup do katolíckeho rehoľného spoločenstva (novic, resp. novicka) žijú spoločne s rehoľníkmi. Pripravujú sa tak na skladanie sľubu, život v spoločenstve a majú možnosť zvážiť, či si do neho skutočne želajú vstúpiť.

Dĺžka noviciátu sa u rôznych spoločenstiev líši, obvykle trvá rok, ale napríklad u jezuitov ide o roky dva.

Podobné koncepcie existujú aj u iných mníšskych radov, napríklad buddhistických. Pokiaľ novicovi žijú či trávia časť dňa v špeciálnom dome či časti kláštora, poprípade pokiaľ sa novici zaučujú len v určitom kláštore, nazýva sa dotyčná budova (kláštor) tiež noviciát.

Pozri aj 
 Postulát
 Kláštor

Katolícka cirkev
Zasvätený život
Operation Body Count

Operation Body Count je 3D akčná počítačová hra vyvinutá a vydaná spoločnosťou Capstone Software v roku 1994. Hra používa modifikovaný herný engine Wolfenstein 3D.

Herné módy 
Hráčovi je umožnené ešte pred samotným spustením misie vybrať si z nasledovných herných módov:
 Level 1: Najlahšia obťažnosť, určená pre začiatočíkov. Hra obsahuje minimálny počet nepriateľov, ktorí spôsobujú hračovej postave minimálne poškodenie.
 Level 2: Normálna obťažnosť.
 Level 3: Vysoká obťažnosť. Nepriateľia sú početnejší, odolnejší a ich zbrane spôsobujú hráčovej postave väčšie zranenia.
 N: Hra po sieti (Deathmatch).
 T: Tímová hra. Ide o podobný herný režim ako Deathmatch, zahŕňajúci do hry prvky tímovej hry.
 M: Hra cez Modem.

Zbrane 
V hre sa nachádza celkovo 5 zbraní:

 Brokovnica: Základná zbraň v hre, ktorá je hráčovej postave pridelená na začiatku prvej misií. Nespotrebováva žiadnu muníciu.
 Uzi 9MM: Zbraň, ktorú hráčova postava obdrží spoločne s brokovnicou hneď od začiatku hry. Vyniká vysokou kadenciou, ale je značne nepresná a spotrebuváva veľké množstvo munície.
 Galil: Automatická puška.
 Plameňomet: Jedna z najefektívnejších zbraní v hre.
 Granátomet: Granátomet vystreľúci projektily po parabolickej dráhe letu predstavuje najsilnejšiu zbraň v hre.

Externé odkazy 
 Operation Body Count na Mobygames 
 Operation Body Count na Gamefaqs 

First-person shooter
Akčné počítačové hry a videohry
Počítačové hry
Počítačové hry z 1994
Tibet (autonómna oblasť)

Tibet (, ) je oblasť v Ázií, ktorá leží na plošine v severovýchodných Himalájach. Je to autonómna oblasť Čínskej ľudovej republiky a ide o tradičnú vlasť tibetského ľudu, ako aj ďalších etnických skupín. Tibet je najvyššia oblasť na svete, s priemernou nadmorskou výškou .

Tibet sa po niekoľkých neúspešných protestoch stal autonómnou oblasťou v roku 1959 a rozdelil sa na dve provincie. V ekonomike Tibetu prevláda hospodárstvo, aj keď hlavnú úlohu posledné desaťročia zohráva aj cestovný ruch. V Tibete prevláda ako náboženstvo najviac tibetský budhizmus, navyše je tu aj bönizmus, čo bolo domorodé náboženstvo, ešte pred príchodom budhizmu. Na tomto území sa nachádzajú aj rôzne kresťanské a moslimské menšiny. Tibetský budhizmus mal značný vplyv aj na kultúru, umenie a festivaly. Tibetská architektúra odráža čínske a indické vplyvy. Základné potraviny v Tibete sú pečený jačmeň, jačie mäso a maslový čaj.

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Tibet (historické územie)
 Dejiny Tibetu

Autonómne oblasti v Číne
Brauneckerov palác

Brauneckerov palác (ľudovo aj Kettenhaus, reťazový dom) bol mestský palác v bratislavskej štvrti Vydrica, ktorý bol zbúraný v 70. rokoch 20. storočia. 

Dal si ho postaviť cisársko-kráľovský dvorný radca, barón Anton von Braunecker. Nachádzal sa pod hradným vrchom, mal dve nádvoria. Jeho zbúraním sa bez dokumentácie zničila celá predpokladaná výzdoba miestností prvého poschodia. Fragmenty kamenného portálu sa mali uložiť v mestskom múzeu.

Externé odkazy 
 Článok na stránke Bratislavských novín

Paláce v Bratislave
Zaniknuté stavby v Bratislave
Dominion: Storm Over Gift 3

Dominion: Storm over Gift 3 je počítačová hra žánru RTS vyvinutá firmami ION Storm a 7th Level pre Microsoft Windows. Hra bola vydaná spoločnosťou Eidos Interactive v júni roku 1998.

Vývoj 
Hra bola pôvodne vyvíjaná firmou 7th Level predtým než bola v roku 1997 predaná firme ION Storm, ktorá ju následne dokončila v júni nadchádzajúceho roka ako svoj debutový titul.

Externé odkazy 
 Dominion: Storm Over Gift 3 na MobyGames 

Strategické počítačové hry
Počítačové hry
Počítačové hry z 1998
Pavol Krška

Pavol Krška (* 11. máj 1949, Ružomberok) je slovenský hudobný skladateľ vážnej hudby.

Život 
 1964 – 1970 Konzervatórium v Žiline (hra na klavíri - Danuša Kurková)
 1970 – 1975 VŠMU v Bratislave (kompozícia - Alexander Moyzes)
 1976 –  2009 profesor hudobno-teoretických predmetov na Konzervatóriu v Žiline
 v roku 2003 mu bola udelená cena Fra Angelica

Dielo

Sólový hlas (hlasy), zbor a orchester
 Konštantín a Metod - malé oratórium pre sóla, zbor, orchester a naratora (1985)
 Requiem pre sóla, dva zbory a organ (orchester) (1989)
 Stabat mater (1990) 
 Omša (1993)
 Staroslovienska omša pre sóla, miešaný zbor, komorný súbor a organ (2013)
 Košickí mučeníci - scénické oratórium pre sóla, zbor, orchester a narátora (2010)
 Cyril a Metod  oratórium pre sóla, zbor (2013)
 Krížová cesta - scénické oratórium pre sóla, zbor a orchester (2017)
 Požehnaná zem (cyklus piesni pre baryton a klavír na texty Jozefa Tótha) (2010)
Stabat mater  - skladba bola napsána pro vokálně-instrumentální ansámbl Collegium musicale bonum ze Slavkova u Brna

Sólové hlasy a zbor 
 Te Deum (1998)

Orchester
 Symfónia
 Predohra pre orchester
 Pocta Michalangelovi pre dychové kvinteto a sláčiky

Koncerty
 Koncert pre bicie nástroje, flautu a orchester
 Koncert pre pozaunu a orchester
 Koncert pre husle a orchester

Zmiešaný zbor 
 8 zborov na texty sestry Faustíny
 Štyri koledy (1994)
 Zdravas Mária (1998)
 Oslavujte Pána (1998)

Komorná tvorba 
 Sláčikové trio 
 Sonáta pre trombón a klavír
 Sonáta pre klarinet a klavír
 Sonáta pre dva klavíry
 Sonáta pre flautu a klavír
 Kvarteto pre klavír a sláčiky
 Sedem prelúdií pre klavír
 Nálady pre troje huslí
 P.M. pre klavír
 Sonáta pre akordeón
 Prelúdium, chorál a fúga pre akordeón
 Rozhovory pre tri akordeóny
 Fresky pre klavír
 Brieždenie pre dve violončelá a klavír

Externé odkazy 
 Hudobné centrum

Slovenskí hudobní skladatelia
Henrich Ručkay

Henrich Ručkay (* 11. február 1983, Piešťany), je slovenský hokejový útočník , hrajúci za tím HC Topoľčany.

Jeho mladším bratom je Jakub Ručkay, tiež hrajúci za ŠHK 37 Piešťany. Do roku 2007 hrávali za prvoligový tým ŠHK 37 Piešťany, odkiaľ prestúpili do tímu HK Ardo Nitra.V roku 2012 sa obaja bratia vrátili späť do ŠHK 37 Piešťany.

Referencie 

Narodenia v 1983
Slovenskí hokejisti
Súrodenci v ľadovom hokeji
Quake Mission Pack 1: Scourge of Armagon

Quake Mission Pack #1: Scourge of Armagon bol prvým oficiálne vydaním rozšírením akčnej počítačovej hry Quake od firmy id Software. Rozšírenie bolo vyvyinuté firmou Hypnotic Interactive, ktorá sa neskôr premenovala na Ritual Entertainment. Rozšírenie obsahovalo 15 nových misií určených pre singleplayer, jednu novú multiplayerovú lokáciu, ako aj trojicu nových nepriateľov, niekoľko zbraní a vylepšení.

Nový herný obsah

Noví nepriateľia

Nové monštrá 
 Centroid
 Gremlin
 Spike Mine

Noví bossovia 
 Armagon

Nové zbrane 
 Mjolnir
 Laserový kanón
 Mínomet

Pozri aj 
 Quake
 Quake Mission Pack 2: Dissolution of Eternity

Referencie

Externé odkazy 
 Quake Mission Pack 1: Scourge of Armagon na MobyGames

Quake
Akčné počítačové hry a videohry
First-person shooter
Počítačové hry
Justičný palác (Bratislava)

Justičný palác je komplex v Bratislave na Záhradníckej ulici, v ktorom sídli Krajský súd v Bratislave a Okresný súd Bratislava I. V minulosti slúžil ako väznica. Autormi projektu budovy sú slovenskí architekti Alexander Skutecký a Vojtech Holesch.

O jeho výstavbe bolo rozhodnuté v 20. rokoch 20. storočia, keďže stará väznica z roku 1844 stále chátrala. Výstavba sa začala 29. decembra 1930, výstavba väznice sa však oneskorila. Do užívania na účely vyšetrovacej väzby bola odovzdaná v decembri 1936, na účely zadržaných a obvinených osôb 15. januára 1937. 

Väznica bola postavená podľa pensylvánsko-panoptického vzoru, čo znamená, že chodby na jej všetkých troch poschodiach sú orientované z kruhovej centrály lúčovito do kríža k celám. Pôvodne mala kapacitu 300 osôb, dnes je to 644 osôb.

Architektúra 
Symetrická monumentálna stavba má tri približne rovnako dlhé dvojtraktové krídla. Pred hlavným krídlom je predsadený mohutný rizalit, v ktorom sú umiestnené centrálne vstupné priestory a pojednávacie miestnosti. Do nádvoria je vsadená budova väznice v tvare kríža s trojtraktovými ramenami. Súčasťou bočných krídel paláca sú aj dve obytné budovy. Monumentalizmus v duchu dobových klasicistických tendencií sa okrem pôdorysu prejavuje aj na stvárnení fasád s priebežnými medziokennými piliermi, rímsami a vysokým soklom obloženým travertínom. Stavba je typickým príkladom architektúry tradične chápaných verejných inštitúcií.

Referencie

Externé odkazy 
 Ústav na výkon väzby Bratislava

Stavby v Bratislave
Paláce v Bratislave