joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jaroslav Červenka

Jaroslav „Country“ Červenka (* 26. apríl 1937, Šintava – † 8. august 2006) bol slovenský džezový klarinetista, altsaxofonista, skladateľ, hudobný aranžér a pedagóg.

Jaroslav Červenka po skončení bratislavského konzervatória vyštudoval VŠMU. Po skončení štúdia vyučoval a neskôr sa stal riaditeľom ĽŠU v Seredi. Od roku 1952 spolu s bratom Jánom hrával so seredským Ali Jazz Bandom, ktorý sa od roku 1962 špecializoval na tradičný džez, ovplyvnený anglickou džezovou školou, hlavne hudbou Chrisa Barbera.

V rokoch 19701985 hrával a príležitostne komponoval a aranžoval skladby spolu s Petrom Lipom v Revival Jazz Bande, neskôr s ním pôsobil v Traditional & Revival Jazz Bande Jaroslav Červenka patril medzi špičkových slovenských džezových a swingových hudobníkov, ktorý aktívne hrával až do svojej smrti. Je držiteľom mnohých ocenení, v roku 1993 dostal od Slovenskej jazzovej spoločnosti Cenu Ladislava Martoníka za celoživotnú propagáciu jazzu.

Diskografia 
S kapelou T&R Band
 1986 - Live At The Limmatquai '82 - Jazz Club, Zurich / Switzerland, Peter Lipa & T+R band
 1989 - Peter Lipa a T+R Band 
 1993 - Up to Date 
Ďalšie projekty
 1992 – Slovak Jazz '92
 1997 – Traditional & Revival Band: Keep Swinging
 1999 – Červenka Jaroslav „Country”: The Mood of Clarinet

Referencie

Zdroje 
 www.skjazz.sk: VEČER A KONCERT PRE JAROSLAVA "COUNTRY" ČERVENKU !!!
 Hudobné centrum: Osobnosti, profily - Jazzoví hudobníci - Jaroslav „Country“ Červenka

Osobnosti zo Šintavy
Slovenskí džezoví hudobníci
Slovenskí saxofonisti
Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Absolventi Vysokej školy múzických umení
T&R Band
Robo Papp

Robo Papp (* 12. január 1982, Šaľa) je slovenský spevák. V roku 2003 naspieval v zoskupení G8 coververziu piesne skupiny Money Factor (pieseň pôvodne naspieval Dodo Dubán) Vráť trochu lásky medzi nás. G8 tvorili: Igor Timko, Vratko Rohoň, Peter "Kuko" Hrivňák, Miko Hladký, Robo Papp, Rasťo Kopina, Mário „Kuly“ Kollár, Martin Máček.

Ocenenia 
 Objav roka - Slávik, 2000 
 2000 - objav roka Aurel
 Najlepšia pieseň mladého interpreta - skladba „Vatikánska mena“ (SOZA 2002)

Diskografia 
 2000 Robo Papp - , CD
 2002 Hlava dole - , CD
 2004 R'n'P - Millenium Records, CD
 2005 Miliónový tanec, singel „Give it“
 2007 Čarovný dom - Voix Entertainment, CD
 2008 Čarovný dom - (Radio Edit) - , CD

Kompilácie 
 2000 One, two, three - RB - Radio Bratislava, MC, CD (podtitul: angličtina v pesničkách) - (spev: Monika Bobulová, Jakub Tlolka, Iveta Gregušová, Ľubka Hírešová, Michaela Plesníková, Anna Amtnnová, Jeanetta Martinsenová, Lenka Maťašíková, Robo Papp, hudba: Ali Brezovský, grafická úprava: Soňa Heevessyová)
 2004 Čo bolo, bolo... - Universal Music, CD - 07. „Všetko je málo“
 2004 Svadba čertov - Money Factor - Forza Music, CD - 17. Vráť trochu lásky medzi nás - G8   
 2005 Miliónový tanec - , CD - 01. „Give it (Miliónový tanec)“
 2007 Hit storočia - Opus, 2CD - 04. „Zvonky zvoňte“ -cd1

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka - www.robopapp.com

Slovenskí popoví speváci
Osobnosti zo Šale
ICE Aréna

ICE Aréna je zimný štadión v Prešove. Postavili ho v roku 1967. Je domovským štadiónom hokejového klubu HC MV Transport Prešov. Kapacita hľadiska je 3 440 divákov a obsahuje 4 bufety, ktoré sú funkčné počas zápasov A-mužstva a tak isto aj mládeže.
Kapacita ľadovej plochy pre verejné korčuľovanie je 350 osôb. V objekte sa nachádza reštaurácia Ice Restaurant.

V rokoch 20052007 niesol názov Sedlo aréna, pretože je v tvare sedla, neskôr získal zimný štadión názov ICE aréna. Naposledy prešovská ICE aréna zažila hokejový ošiaľ v roku 1988, keď do Prešova vtedy zavítalo mužstvo z Dubnice. Vtedy na zápase bolo prítomných 7 000 divákov. V roku 1992 sa konal aj medzištátny zápas medzi Slovenskom a USA do 20 rokov. V súčasnosti prechádza štadión rozsiahlejšou rekonštrukciou, ktorá bola pre túto takmer päťdesiatročnú budovu nevyhnutná. Upravujú sa šatne, rolbáreň, pribudli nové svetelné tabule a v poslednej etape dôjde k výmene všetkých okien v hľadisku a k inštalovaniu nových LED svietidiel nad ľadovú plochu, ktoré majú polovičnú úsporu v porovnaní s pôvodným osvetlením. Takisto boli doložené aj sedačky v hľadisku. Rekonštrukcia bola veľmi nevyhnutná a teraz ICE aréna spĺňa základné kritéria.

Galéria 
Pohľad na rozmiestnenie https://www.hokejovysvet.sk/obrazky/prezentacne/600px/plan-hladiska-26_01_2021-10_36.jpg

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zimný štadión na www.icearenapresov.sk 
 Športoviská.sk

Hokejové štadióny na Slovensku
Stavby v Prešove
Šport v Prešove
Architektúra z 1967
Liturgia (úkony)

Liturgia znamená v kresťanstve (prípadne aj judaizme a prenesene aj v iných náboženstvách) v najširšom zmysle formu a obsah bohoslužobnej slávnosti charakterizovanej rituálnymi (t. j. pevnými) úkonmi a obradmi. Pojem zahŕňa všetky úkony, obrady, slová, gestá, symboly, prístroje, oblečenia a podobne tvoriace bohoslužbu. O ďalších významoch slova v kresťanstve pozri liturgia.

Pravidlá pre bohoslužbu sa nazývajú rítus, odvetvie teológie študujúce liturgiu sa nazýva liturgika.

Pozri aj 
 bohoslužba
 liturgika
 Obrad (postup úkonov)
 Obrad (cirkevná tradícia)

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://liturgickahudba.szm.sk
 Slovníček liturgických a teologických pojmov

Náboženstvo
Liturgia
Ladislav Miko

Doc. RNDr. Ladislav Miko, PhD. (* 9. apríl 1961, Košice, Česko-Slovensko) je bývalý český minister životného prostredia. Od 1. januára 2018 do 31.decembra 2021 pôsobil ako vedúci Zastúpenia Európskej komisie na Slovensku. 

Vyštudoval biológiu a ekológiu na Karlovej univerzite v Prahe. Pred rokom 1989 pracoval 10 rokov v zoologickom ústave Slovenskej akadémie vied.

V rokoch 20022005 bol námestníkom českého ministra životného prostredie pre ochranu prírody. V rokoch 20052009 viedol odbor ochrany prírodných zdrojov Generálneho riaditeľstva pre životné prostredie Európskej komisie.

8. mája 2009 bol menovaný ministrom životného prostredia v úradníckej vláde Jana Fischera. Od roku 2017 je podpredsedom českej Liberálno ekologickej strany (LES).

Referencie

Externé odkazy 
 Ladislav Miko v seznamu nejvýše postavených Čechů v orgánech Evropské unie 
 Ladislav Miko: Supermarket vyhrává nad ještěrkou, Hospodářské noviny, 11. 3. 2005 
 Pavel Baroch: Bursíkův nástupce chce ochránit Česko před euroostudou, Aktuálně.cz, 9. května 2009 

Českí politici
Českí ministri
Absolventi Karlovej univerzity
Osobnosti z Košíc
Zlatica Švajdová-Puškárová

Zlatica Švajdová-Puškárová (* 26. jún 1977, Trnava) je slovenská novinárka, známa hlavne z TV Markíza ako moderátorka Televíznych novín. V minulosti moderovala politickú reláciu Na telo.

Životopis 
Po skončení talianskeho bilingválneho gymnázia vyštudovala politológiu a žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovať začala ako novinárka v bratislavskom Večerníku, neskôr v denníku SME. Pracovala aj pre agentúru SITA. V roku 1999 odišla zo Slovenskej televízie do TV Markíza, kde začínala ako redaktorka spravodajstva Televíznych novín. Okrem moderovania spravodajských vstupov TV novín, moderovala politickú reláciu Na telo a Televízne noviny. Od roku 2015 je vydatá za kolegu Patrika Švajdu.

Ocenenia 
 2004 – Novinárska cena v kategórii Najlepší rozhovor v elektronických médiách
 2005 – OTO 2005
 2005 – spolu s Danielom Krajcerom získala nomináciu Emmy Award v kategórii „Najlepšia spravodajská relácia sveta“ za špeciálny program zo samitu Bush – Putin
 2005 – Cena Krištáľové krídlo za publicistiku a literatúru za spracovanie relácie zo samitu Bush – Putin
 2006 – Cena OTO 2006 – Osobnosť TV publicistiky
 2008 – Cena OTO 2007 – Osobnosť TV publicistiky

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zlatica Puškárová na Osobnosti.sk
 Zlatica Puškárová na Markíza.sk

Slovenskí novinári
Slovenskí televízni moderátori
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Držitelia Krištáľového krídla
Laureáti Novinárskej ceny
Osobnosti z Trnavy
Galleria degli Uffizi

Galleria degli Uffizi je jedna z dvoch galérií obsahujúcich prierez výtvarného umenia v talianskej Florencii (popri galérii Pitti). Je to jedna z najznámejších galérií na svete. Je to najnavštevovanejšia galéria vo Florencii. Leží hneď pri rieke Arno a rad pri vstupe môže zabrať aj niekoľko hodín.

Galleria degli Uffizi zaznamenáva prierezovo výtvarnú tvorbu od antického Ríma po barok. Medzi slávnymi autormi, ktorých diela sú v tejto galérii vystavené, sú Giotto, Beato Angelico, Masaccio, Piero della Francesca, Sandro Botticelli, Leonardo da Vinci, Lucas Cranach, Albrecht Dürer, Michelangelo Buonarroti, Raffaelo Sanzio, Tizian, Paolo Veronese, Peter Paul Rubens, Caravaggio, Rembrandt a iní.

Galéria začína na najvyššom poschodí antickými sochami a renesančnými portrétmi vtedajších súčasníkov. Pre návštevníka môže byť usporiadanie veľmi mätúce, pretože sa na hornom poschodí s antikou ďalej mieša gotické umenie quattrocenta, renesančné umenie talianskych majstrov s tzv. „nemeckou školou“ a pokračuje do nižších poschodí barokovým umením. Zbierka je menšia ako zbierka paláca Pitti, no obsahuje slávne obrazy ako napr. Botticelliho Klaňanie troch kráľov alebo Michelangelovu Svätú rodinu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálny portál – taliansky, anglicky
 Palác Uffizi – história paláca

 
Múzeá v Taliansku
Florencia
Národné inštitúcie
Operácia Bodenplatte

Operácia Bodenplatte  uskutočnená 1. januára 1945, bola pokusom nemeckej Luftwaffe ochromiť spojenecké letectvo v Holandsku, Belgicku a severozápadnom Francúzsku na sklonku druhej svetovej vojny. 

Nemci museli počas príprav operácie presunúť časť síl určených pôvodne na obranu Ríše. Cieľom tejto akcie bolo minimalizovať neúspechy spôsobené v dôsledku porážky v bitke o Ardeny. Operácia bola Pyrrhovým víťazstvom, ak vôbec možno o nejakom úspechu hovoriť, keďže straty, ktoré pri útoku nemecká Luftwaffe utrpela, sčítajúce okolo 271 zničených a 65 poškodených lietadiel a 143 padlých, 70 nezvestných a 21 ranených letcov nebolo možné nahradiť. Straty spojencov, ktoré boli o niečo vyššie, boli nahradené o niekoľko týždňov neskôr. Nemecká armáda zostala vystavená leteckým útokom v rovnakej miere ako predtým. Operácia Bodenplatte bola poslednou útočnou operáciou Luftwaffe počas druhej svetovej vojny.

Ciele operácie 
Operácia bola zameraná na nasledovné spojenecké letiská:
 v Belgicku: Antverpy (Deurne), Asch, Brusel (Evere, Grimbergen, Melsbroek), Gent, Sintj-Denijs-Westrem, Le Culot, Maldegem, Ophoven, Sint.-Truiden, Ursel
 v Holandsku: Eindhoven, Gilze-Rijen, Heesch, Volkel, Woensdrecht
 vo Francúzsku: Metz (Frescaty)

Zúčastnené jednotky 
Luftwaffe útočila jednotkami:
 stíhacie eskadry JG1, JG2, JG3, JG4, JG6, JG11, JG26, JG27, JG53, JG54, JG77
 bombardovacia eskadra KG51
 útočná eskadra SG4.

Cieľom útoku sa stali nasledovné spojenecké jednotky:
 RAF: 2.TAF, 302., 308. a 317. (poľské) stíhacie perute, 88., 342. a 226. bombardovacie perute, 56., 485., 486. peruť, 137. a 122. krídlo.
 USAAF: 352., 365., 366. stíhacia skupina, bombardovacie perute 8. leteckej armády a 9. leteckej armády.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 439 Squadron Log 1 January 1945
 Operation Strength of JG 1 at the time of Unternehmen Bodenplatte
 To win the Winter Sky by Danny S. Parker

Bitky druhej svetovej vojny
Bitky v Holandsku
Bitky vo Francúzsku
Bitky v Belgicku
Bitky Spojeného kráľovstva počas druhej svetovej vojny
Bitky v 1945
Pavel Svoboda (hudobník)

Pavel Svoboda (* 1987) je český organista a čembalista.

Absolvoval konzervatórium Pardubice a študuje Akadémiu múzických umení v Prahe u prof. Jaroslava Tůmy. Už počas štúdií na konzervatóriu získal množstvo ocenení v medzinárodných súťažiach, napríklad za organovú interpretáciu v Brně a Opave. Je členom súboru Barocco sempre giovane. Nahráva pre rozhlas a televíziu a taktiež pôsobí ako dramaturg a spoluusporiadateľ viacerých festivalov klasickej hudby.

Zdroje 
 Osobná stránka
 Organový recitál v Žiline
 Rozhlas.cz
 Osobnosti.cz

Narodenia v 1987
Českí organisti
Sieťová vrstva

Sieťová vrstva (angl. Network Layer) je treťou zo siedmich vrstiev definovaných referenčným modelom OSI, ktorá zodpovedá druhej vrstve štvor-vrstvového modelu TCP/IP. 

Na tejto vrstve je k protokolovej dátovej jednotke (skratka PDU) pridaná hlavička, v ktorej sú špecifikované informácie potrebné na úspešné vykonanie prenosu, ako napríklad logické adresy. Po pridaní tejto hlavičky sa PDU nazýva paketom.

Prenos na sieťovej vrstve 
Sieťová vrstva je zodpovedná za výber najlepšej cesty medzi koncovými zariadeniami a za samotné doručenie paketu medzi nimi. 

Prepájanie na tretej vrstve sa nazýva smerovanie, čo je aj hlavnou komunikačnou funkciou tejto vrstvy. Zariadenie, ktoré pracuje na tretej vrstve sa nazýva smerovač.

Protokoly sieťovej vrstvy 
Najznámejším protokolom sieťovej vrstvy je protokol IP, momentálne najrozšírenejší vo verzii 4, avšak z dôvodu rapídneho úbytku voľných IP adries sa čoraz viac presadzuje IP vo verzii 6, ktorý ponúka omnoho viac adries. Podpornými protokolmi sieťovej vrstvy sú napríklad ARP, ICMP alebo IGMP.

Funkcie sieťovej vrstvy 
 Nájdenie najlepšej cesty medzi zdrojom a cieľom
 Spoľahlivé doručenie PDU

OSI Protokoly
Freón

Freón je triviálne označenie zlúčenín zo skupiny halogénderivátov, ktoré obsahujú minimálne 2 typy halogénových substituentov, pričom jedným je fluór (F).

Najznámejší je dichlórdifluórmetán (freón R 12), je to kvapalina, ktorá sa používala ako náplň do chladničiek, hasiacich prístrojov a sprejov. Freóny sú silno prchavé, majú dlhú životnosť, čím sa neustále zvyšuje ich koncentrácia v ovzduší. Prenikajú až do stratosféry, kde sa ich molekuly štiepia pôsobením UV žiarenia zo Slnka čím vzniká voľný chlór. Ten sa ihneď zlučuje s kyslíkom v ozónovej vrstve na oxid chlórny. Následkom toho klesá množstvo ozónu.

Všeobecný vzorec 
Všeobecný vzorec pre freóny je:

    ;  pričom musí platiť: 
kde:
 C - uhlík
 H - vodík
 F - fluór
 Cl - chlór

Označovanie 
Freóny sa označujú písmenom R a dvojmiestnym, alebo trojmiestnym číslom.

Deriváty metánu 

Deriváty metánu sa označujú: 
 
kde:
 Y = (n+1), t.j. počet atómov vodíka v molekule + 1
 Z = p, t.j. počet atómov fluoru v molekule

Príklad: R 11 = CFCl3 = monofluórtrichlórmetán

Ostatné deriváty 
Ostatné deriváty sa označujú: 
 
kde:
 X = (m-1), t.j. počet atómov uhlíka v molekule - 1
 Y = (n+1), t.j. počet atómov vodíka v molekule + 1
 Z = p, t.j. počet atómov fluoru v molekule

Príklad: R 113 = C2F3Cl3 = trifluórtrichlóretán

Použitie freónov  
Pred ich zákazom sa používali napríklad na nasledovné účely: R 12 - najrozšírenejšie chladivo najmä pre náplň chladničiek, R 11 - pre chladenie nad nulou, náplň klimatizácií, R22 - použiteľné pre podobné podmienky ako čpavok, R 13 - pre veľmi nízke teploty.

Referencie 

Alifatické halogény
Skleníkové plyny
Chladiace médiá
Richard Smalley

Richard Errett Smalley (* 6. jún 1943, Akron, Ohio, USA – † 28. október 2005, Houston, Texas, USA) bol americký chemik a fyzik, profesor chémie, fyziky a astronómie na Rice University v Houston, Texas.

V roku 1996 dostal Nobelovu cenu za chémiu za objav uhlíkových nanorúrok – fullerénov spolu s Robertom Curlom a Haroldom Krotom.

Externé odkazy 
 Biografia,
 Smalley Group - Rice University
 Official Press Release: 1996 Nobel Prize in Chemistry

 

Osobnosti z Akronu (Ohio)
Chemici USA
Fyzici USA
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Absolventi Princeton University
Absolventi University of Chicago
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Členovia United States National Academy of Sciences
GOCE

GOCE - Gravity Field and Steady-State Ocean Circulation Explorer bol projekt Európskej kozmickej agentúry ESA a meno planetárnej sondy, ktorá mala za úlohu počas dvoch rokov veľmi presne zmapovať gravitačné pole Zeme.

Úlohy misie 

Znalosť gravitačného poľa Zeme je veľmi dôležitá, gravitácie ovplyvňuje napríklad vulkanickú činnosť. Naša planéta nie je presnou guľou a nie je ani svoju hmotou homogénna. Líšia sa aj gravitačné konštanty od 9,78 do 9,83 metrov za sekundu. Preto bolo rozhodnuté o potrebe perfektného zmapovania gravitácie našej planéty. Na projekte ESA sa podieľalo aj Česko prostredníctvom Astronomického ústavu AV ČR v Ondřejove. Ústav sa podieľa na spracovaní dát a spoluurčovaní dráhy sondy.

Konštrukcia sondy 
Družica tvarom pripomínala odlomený hrot šípu. Je dlhá 5,3 metrov, plocha sondy v smere pohybu bola zredukovaná na 1,1 štvorcového metra, aby sa eliminoval odpor zostatkových častí atmosféry. Hmotnosť bola deklarovaná 1052 kg. Je vybavená stabilizačnými plôškami a iónovým motorom, ktorý je poháňaný elektrickou energiou zo solárnych panelov s výkonom 1,3 kW. Jej iónový motor bol vyrobený vo Veľkej Británii a jeho "palivom" bol xenón. Častice xenónu boli motorom vystreľovanie rýchlosťou až 40 000 m/s, zásoba xenónu bola 40 kilogramov, čo poskytlo dostatok paliva na štyri roky. 

Na výrobe sondy pre ESA sa podieľalo 45 európskych firiem.

Priebeh misie 
Sondu na obežnú dráhu vo výške 280 km nad povrchom Zeme mala dopraviť ruská raketa Rokot už v septembri 2008, štart bol však odložený. Štart úspešne prebehol 17. marca 2009 o 14:21 UT z ruského kozmodrómu Pleseck.
Obežná dráha sa znížila v priebehu niekoľkých týždňov na 250 km. Misia bola sledovaná z Európskeho vesmírneho operačného centra v Darmstadte. Po minutí paliva v októbri 2013 sonda zanikla 11. novembra 2013 zhorením v zemskej atmosfére.

Referencie

Externé odkazy 

 GOCE na webe Českej kozmickej kancelárie

Zdroj 

Sondy ESA
Umelé družice Zeme
Kozmonautika v 2009
Zaniknuté sondy
Strategic Arms Limitation Talks

Strategic Arms Limitation Talks alebo rozhovory/rokovania o obmedzení strategických zbraní alebo skrátene SALT  je názov rokovaní o obmedzení strategických zbraní medzi ZSSR a USA v 60. a 70. rokoch 20. storočia, ako aj bilaterálnych zmlúv, ktoré z nich vzišli.

Kontext 
Vtedajší Sovietsky zväz a Spojené štáty boli v 70. rokoch dve najväčšie svetové superveľmoci, nevojenskými prostriedkami bojujúce o geopolitický vplyv v rámci Studenej vojny. Predchádzajúce obdobia (zhruba od konca vojny do začiatku 60. rokov) by sa dali označiť ako fázy vývoja a testovania ich jadrových zbraní - Spojené štáty vyvinuli prvú jadrovú zbraň na svete v Projekte Manhattan ešte za 2. svetovej vojny, Sovietsky zväz potom v roku 1949. Testovanie jadrových zbraní týchto veľmocí, najmä po teste mohutnej Cár bomby v roku 1961 rozvírilo medzinárodnú nevôľu k ďalšiemu smerovanie týmto smerom, spolu s obavami, že sila týchto zbraní by v prípade rozpútania jadrového konfliktu bola dostatočná na vyhladenie všetkého života na Zemi.

SALT I 

Vyjednávania nad SALT I trvali od 17. novembra 1969 do mája 1972 v sérii stretnutí v Helsinkách a vo Viedni. Rokovania uviazli na mŕtvom bode. Výsledok sa dostavil až v máji 1971, kedy bola dosiahnutá zhoda v oblasti systémov ABM. Ďalšie rozhovory viedli k dohode a záveru rokovaní, keď 26. mája 1972 v Moskve prezident Richard Nixon a Leonid Brežnev podpísali Zmluvu o antibalistických raketách (Zmluva ABM), ktorá bola uzavretá na dobu nešpecifikovanú (so šesťmesačnou výpovednou lehotou) a zaväzovala Spojené štáty a Sovietsky zväz na obmedzenie počtu antibalistických raketových systémov. Ďalej podpísali dočasnú dohodu medzi Spojenými štátmi a Zväzom sovietskych socialistických republík o niektorých opatreniach s ohľadom na obmedzenie strategických útočných zbraní, skrátene nazývaná Zmluva SALT I, ktorá bola uzatvorená na dobu piatich rokov s platnosťou od 1. júla 1972 a zaväzovala obidve strany na obmedzenie medzikontinentálnych striel (ICBM), striel SLBM a ponoriek s týmito zbraňami na palube. Boli dosiahnuté aj ďalšie vzájomné dohody, čo pomohlo k rozšíreniu vzťahov medzi Spojenými štátmi a Sovietskym zväzom.

SALT II 
Zmluva SALT II bola uzatvorená vo Viedni dňa 18. júna 1979. Rozhovory, ktoré viedli k jej podpisu sa však datujú od roku 1972. Hlavnou podstatou SALT II bolo obmedzenie alebo zakázanie vývoja niektorých druhov balistických rakiet s jadrovými hlavicami.

Nasledujúce zmluvy obmedzujúce jadrovej zbrane 
 Strategic Arms Reduction Treaty - START. Tieto rozhovory mali dve časti a odohrali sa v rokoch 1991 a 1993.
 Comprehensive Test Ban Treaty - zmluva o zakázaní testovania jadrových zbraní.

Referencie

Externé odkazy
 Text SALT I 
 Text SALT II (1. časť) 
 (2. časť)

Zdroj 

Medzinárodné zmluvy
Dejiny USA
Dejiny Sovietskeho zväzu
Studená vojna
Pavlína Jíšová

Pavlína Jíšová (* 21. september 1962, České Budějovice) je česká folková a country speváčka.

Pavlína Jíšová absolvovala Pedagogickú fakultu (odbor český jazyk, hudobná výchova) v Českých Budějoviciach.
Získala so skupinou SEM TAM dvakrát Portu v Plzni. Neskôr spievala vo folkovej formácii Žalman a spol. s ktorou nahrala dva albumy. Spievala aj v skupine Minnesengři. V zostave Žalman a spol. pôsobila Pavlína do roku 1990, kedy kapelu opustila kvôli materským povinnostiam. Pavlína Jíšová spievala 12 rokov (1991-2002) v legendárnej folkovej skupine Nezmaři. Šesťkrát za sebou dostala ocenenie Speváčka roka od časopisu Folk & Country. V roku 2002 založila vlastnú skupinu CS Band, (Skratka CS, keďže dvaja hudobníci sú z Česka (Pavel Malina, Pavel Plánka) a dvaja zo Slovenska (Juraj Figura, Peter Szabados). Od roku 2007 má skupina názov Pavlína Jíšová a přátelé. Mnohokrát je titulovaná českými médiami ako prvá dámu českého folku.

Diskografia

Albumy 

 1993 - Někdo jiný než jsem já
 1995 - Druhá Tráva s Pavlínou Jíšovou
 1998 - Pavlína Jíšová - CD extra
 2001 - Láska je nádech
 2003 - V proutěném křesle
 2007 - Andělé jsou s námi
 2009 - Blázen tančí dál

Externé odkazy 
 jisova.cz
 Pavlína Jíšová – prvá dáma českého folku?
 Pavlína Jíšová – prvá dáma českého folku

České country speváčky
České folkové speváčky
Českí country gitaristi
Českí folkoví gitaristi
Osobnosti z Českých Budějovíc
Guľový blesk

Guľový blesk je prírodný atmosférický jav, ktorý sa vyskytuje obvykle v búrkovom počasí. Prejavuje sa ako guľovitý útvar najčastejšie o priemere niekoľko centimetrov až decimetrov, rôznych farieb od žltej až po modrú, pohybujúci sa obvykle po dobu niekoľko sekúnd až minút rôznymi smermi a zanikajúci buď výbuchom, alebo aj celkom pokojne. Veda považuje už dlhú dobu existenciu guľového blesku za nesporne preukázanú celým radom dôveryhodných pozorovaní. Avšak teoretické vysvetlenie, ako aj experimentálna simulácia tohto javu v laboratóriu za definovaných a opakovaných podmienok sú nejasné.

Pozri aj 
 blesk

Iné projekty

Externé odkazy 
 súhrn článkov o guľovom blesku, topologická teória podrobne

Počasie
Jindřich Šimon Baar

Jindřich Šimon Baar (* 7. február 1869 Klenčí pod Čerchovem – † 24. október 1925 Klenčí pod Čerchovem) bol český katolícky kňaz, básnik a spisovateľ, predstaviteľ realizmu, tzv. venkovské prózy a katolíckej moderny.

Stručný životopis
Študoval gymnázium v Domažliciach (1880 – 1888), potom teológiu v Prahe. Roku 1892 bol vysvätený na kňaza. Potom pôsobil na niekoľkých miestach ako duchovný a v tejto funkcii sa zapojoval do snáh o cirkevnú reformu. Najprv ako kaplán v Přimde, Spálenom Poříčí, Stochove a Úněticiach, potom v rokoch 1895 – 1897 a 1909 – 1919 farár v Ořechu a 1899 – 1909 v Klobukách. V rokoch 1918 – 1921 bol predsedom Jednoty katolíckeho duchovenstva. Roku 1919 odišiel do dôchodku a žil vo svojej rodnej dedine. 
Po jeho smrti v Klenčí zriadili Muzeum Jindřicha Šimona Baara.

Dielo 
Jeho snahou bolo zobraziť bežný život na dedine (predovšetkým na chodskej). 
 Chodská trilogie
 Paní komisarka (1923) – o pôsobení B. Němcovej na Chodsku, 40. roky 19. storočia
 Osmačtyřicátníci (1924)
 Lůsy (1925)
 Pro kravičku – príbeh z Chodska, dvaja mladí ľudia si chcú splniť životný sen, odsťahujú sa do Nemecka, zarobiť si na kravu. Po návrate si ju kúpia, zoznámenie s maliarom, ktorý ich síce nechápe, ale snaží sa im pomáhať. V zime krava umrie a maliar sa rozhodne namaľovať obraz – zachytenie ich dvoch nad mŕtvou kravou. Obraz má na výstave úspech, a maliar ho predá za kravu pre pár svojich priateľov.
 Kanovník
 Počtář
 Jan Cimbura (1908), sedliacky román z juhu Čiech
 Hanýžka a Martínek
 Holoubek
 Cestou křížovou (1900)
 Poslední rodu Sedmerova
 Farské historky (1908 – 1912)
 Rodnému kraji (1903)- verše
 Poslední soud (1911)
 Skřivánek a jiné povídky (1912)
 Povídka Hanče (1917)
 Mžikové obrázky (1909 – 1914)
 Chodské povídky a pohádky (1922) – zhrnutie Baarovej folkloristickej činnosti
Baarove spisy vyšli v 30 zväzkoch v rokoch 1923 – 1934.
 Ke Kristu blíž (4 zväzky; posmrtne 1936 – 1940)

Referencie

 Literatúra 
 Jiří Hanuš: Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století; CDK, Brno 2005, ISBN 80-7325-029-2 (str. 9 – 10)
 Marie Tauerová: Jindřich Šimon Baar. Průvodce jeho životem a dílem''; kópia strojopisu uložená vo fonde Moravské zemské knihovny v Brne pod sig. RKP2-0483.537

Externé odkazy 
 Jindřich Šimon Baar na Slánsku
 Nejpopulárnější kněz-beletrista české literatury – Jaroslav Med v rozhovore o Baarovi, otázky kládol Aleš Palán
 Jindřich Šimon Baar na Kdo byl kdo v českých dejinách do roku 1918

Českí spisovatelia
Českí básnici
Českí rímskokatolícki kňazi
Čergovský Minčol

Čergovský Minčol je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.

Nachádza sa v západnej časti hlavného hrebeňa Čergova v katastrálnych územiach obcí Kamenica, Kyjov a Livovská Huta v okresoch Bardejov, Sabinov a Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1986 na rozlohe . Ochranné pásmo nebolo určené. Zaberá vrcholové časti najvyššieho vrchu pohoria – Minčol ().

Chránená je typická horská karpatská kvetena so zastúpením východokarpatských prvkov a lesných spoločenstiev najvyšších polôh Čergova, ktoré sú dôležité z vedeckovýskumného, náučného a kultúrno-výchovného hľadiska.

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Referencie

Pozri aj 
 Minčol (vrch v Čergove)
 Čergov (pohorie)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Národná prírodná rezervácia Čergovský Minčol – Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Čergovský Minčol na Cergov.sk

Národné prírodné rezervácie v Prešovskom kraji
Chránené územia v okrese Bardejov
Chránené územia v okrese Stará Ľubovňa
Chránené územia v okrese Sabinov
Kamenica (okres Sabinov)
Kyjov (okres Stará Ľubovňa)
Livovská Huta
Jiří Adamíra

Jiří Adamíra (* 2. apríl 1926, Dobrovice – † 14. august 1993, Praha) bol český herec, partner herečky Hany Maciuchovej.

Jiří Adamíra hral v niekoľkých filmoch, televíznych inscenáciách aj seriáloch, ale najväčších úspechov dosiahol na divadelných javiskách. Divadlo začal hrať už v roku 1945. V 50. rokoch 20. storočia sa tiež po prvýkrát objavil pred kamerou, ale potom prijal mimopražské angažmán. Významnejšie bolo napríklad jeho pôsobenie v Štátnom divadle v Ostrave v rokoch 1952 až 1962. Potom nastúpil do Realistického divadla v Prahe, kde pôsobil od roku 1962 do roku 1990. Vytvoril tu desiatky charakteristických rolí, ktorých spoločným rysom bola schopnosť zobraziť typ moderného intelektuála, aristokrata, brániaceho sa banalite noblesou a iróniou. Objavil sa napríklad v roli Shakespeareovho Richarda III. alebo Pelopa v hre Námluvy Pelopovy od Jaroslava Vrchlického.
 
V roku 1964 hral vo filme Zdeňka Brynycha ... a pátý jezdec je Strach, natočeného na motívy poviedky Hany Bělohradskej Bez krásy, bez límce. Ide o dramatický príbeh židovského lekára, ktorý prežíva dobu protektorátu ako hrozný sen. Jiří Adamíra bol často obsadzovaný aj do televíznych inscenácií a seriálov – napríklad Byl jednou jeden dům, Panoptikum města pražského. Vďaka svojmu podmanivému kultivovanému hlasu je známy tiež z dabingu alebo z umeleckých recitácií.

Svoj umelecký život zavŕšil Jiří Adamíra niekoľkými rolami v Národnom divadle, kam nastúpil v roku 1990.

Filmografia

Referencie

Externé odkazy 
 
 
 

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Pochovaní v Prahe
Ivan Adamovič

Ivan Adamovič (* 27. november 1967, Praha) je redaktor, spisovateľ hlavne sci-fi literatúry, prekladateľ.

Životopis 
Je redaktorom časopisu Ikarie, šéfredaktorom časopisu Živel, redaktorom časopisu Quo ST FF UK Praha. Prispieval do rady časopisov v Česku aj vo svete. Pre nakladateľstvo Najáda v Prahe viedol edíciu Manta. Trojnásobný držiteľ Ceny Akadémie ako najlepší sci-fi redaktor.

Oženil sa v roku 1991 s Kateřinou, rodenou Zemanovou.

Československý fandom 
Na začiatku 80. rokov sa stal členom rady sci-fi klubov, najskôr SFK Spectra, ADA, potom viedol SFK RUR a stal sa členom Klubu Julese Vernea. Zúčastňoval sa desiatok akcií a stretnutí (conov) nielen v Česku, napr. pravidelný účastník všetkých Parconov od roku 1983, tiež vo svete (Worldcon, Eurocon). Stal sa členom World SF Association of Professionals.

Dielo

Preklady 
 Paralelní světy
 Cizí hvězdy
 Půlnoční stíny I. – antológia hororu
 Půlnoční stíny II.
 Lovecraft – Šepot ve tmě, zbierka poviedok hororu

Poviedky 
Je autorom desiatok poviedok, uverejnených v fanzinoch, časopisoch a antológiách
 Antigé (SF), 3. miesto v literárnej súťaži SFK 167
 Velký opuštěný dům
 Hlas krve, ocenené roku 1997 Akadémiou za najlepší horor a antológiu

Študijné práce 
 Štúdia Czech Science Fiction in the Last Forty Years, vydané v Kanade roku 1990
 Slovník české literární fantastiky a science fiction, ocenené 1996 Akadémiou za najlepšie teoretické dielo
 Skriptá Úvod do science fiction
 Bibliografie české vědeckofantastické literatury... – diplomová práca na VŠ

V rade novín a časopisov uverejňuje publicistické články z oblastí i mimo SF

Spoluautor 
 Encyklopedie fantastického filmu, 1994, bol hlavný autor
 Encyklopedie literatury SF, 1995

Externé odkazy 
 Ivan Adamovič na interkom.scifi.cz
 na vesmir.cz
 na scifibaze.wz.cz
 na obecprekladatelu.cz

Českí spisovatelia
Českí prekladatelia
Českí spisovatelia science-fiction
Spisovatelia poviedok
Osobnosti z Prahy
Marlenka

Marlenka je medová torta, ktorá vychádza zo starej arménskej receptúry. Je zložená z medovo-orechového cesta, ktoré je prekladané karamelovým krémom. Môže byť doplnená čokoládovou polevou, kúskami karamelu a posekanými orieškami.

Podáva sa pri izbovej teplote, preto nie je potrebné ju chladiť a vďaka tomu je vhodná aj do kaviarní. Vyrába sa bez chemických konzervačných látok.

Externé odkazy 
 Ako Marlenka vyrazila do sveta - etrend.sk 
 Marlenka: Sladká odměna za vytrvalost - dreamlife.cz

Dezerty
Arménska kuchyňa
Ženská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Ženská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 9. do 17. mája 2009. Titul získala Ruska Dinara Safinová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku 6-2 6-4. Bol to jej 11. titul v dvojhre na okruhu WTA.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Finále

Horná polovica

Dolná polovica

Kvalifikácia

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Externé odkazy 
 Turnaj na stránkach WTA

Mutua Madrileña Madrid Open 2009
Ženská štvorhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Ženská štvohra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 10. do 16. mája 2009.  Titul získali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále porazili česko-americký pár Květa Peschkeová, Lisa Raymondová 4-6 6-3 10-6. Pre C. Blackovú to bol 49. a pre L. Huberovú 37. titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Finále

Horná polovica

Dolná polovica

Externé odkazy 
 Turnaj na stránkach WTA

Mutua Madrileña Madrid Open 2009
Ventil RG

Ventil RG bola pôvodne punkrocková hudobná skupina pod názvom Skrat, ktorá vznikla v roku 1979 v Rovinke pri Bratislave. Skratka RG znamená „rovinskí gentlemani“ (Robo Grigorov však v jednom rozhovore uviedol, že je to Ventil ručného granátu). V kapele sa vystriedalo štrnásť hudobníkov, hral v nej aj Robo Grigorov a z niektorých ďalších jej členov vznikla v roku 1987 skupina Vidiek s lídrom Jánom Kuricom. Autorom textov skupiny Ventil RG bol Daniel Mikletič. Medzi ich najznámejšie hity patrili skladby „Fajčenie škodí zdraviu“ a „Radšej budem dnes aktívny, ako zajtra rádioaktívny“. Napriek veľkému ohlasu a vypredaným koncertom sa im ale za bývalého socialistického režimu nepodarilo nahrať album a časom sa aj dostali do nemilosti “ochrancov komunistickej morálky“  čo prispelo k ich rozpadu. Po ich rozpade v roku 1985 vychádza v roku 1991 spomienkový album Ventil RG. Vzniká aj jediný oficiálny videoklip „Nervózna família“ (natočený v Slovenskej televízii). 

V roku 2007 sa Ventil RG vrátili na pódium. Vystúpili ako predkapela koncertu anglickej skupiny Neville Staple formerly of The Specials (z tohoto koncertu bol vydaný v polovici novembra koncertný album a DVD s názvom Randal 2007) a na festivale Bažant Pohoda 2007. V roku 2008 vystúpili na festivale Žákovic Open. V roku 2010 vystúpili na akcii Jarný Žákovic Open 2010 v bratislavskom MMC klube. V roku 2014 vystúpili na festivale Bažant Pohoda a v bratislavskej Refinery Gallery na festivale komornej hudby Konvergencie 2014. V roku 2019 Dušan Giertl založil skupinu pod názvom Ventil (Ventil SK), hrajúcu pôvodný repertoár  skupiny Ventil RG, ktorá poprvýkrát vystúpila na Udeľovaní výročných cien Zväzu autorov a interpretov v MMC klube. V roku 2022 vyšiel ich album Nie sú ľudia.

Diskografia 
 Ventil RG (1991)
 Randal 2007 (2007)
 Ventil SK Nie sú ľudia  (2022)

Iné 
 Život - Martin '83 - Opus, LP (1983) - A3. Radšej budem dnes aktívny, ako zajtra rádioaktívny - Ventil RG
 Pre lásku, pre šťastie - Martin '84 - Opus, LP (1984) - A4. Modrá planéta - Ventil RG, B1. Mirka Brezovská a Ventil RG - Je Nás Viac

Zdroje 
 Šoubiznis.sk: Ján Kuric
 SME.sk - Ján Kuric: Nevedeli sme, že sme slávni
 SME.sk - Kazík donášal na hudobníkov
 Texty piesní
Slovenské punkrockové hudobné skupiny
Vidiek (skupina)
Hudobné skupiny z 1979
Hudobné skupiny ukončené v roku 1985
Divadlo Arteatro

Arteatro je mladé divadlo, sídliace v historickom centre Bratislavy, založené v roku 2008.

Divadlo ARTEATRO vykonáva tvorivú, prezentačnú činnosť v oblasti divadelného umenia. Dáva priestor mladým, začínajúcim hercom, režisérom, dramaturgom, výtvarníkom, hudobníkom ako aj stáliciam slovenskej umeleckej scény.

K nahranejším predstaveniam divadla patria W. Shakespeare: Oko za oko, I.Bukovčan: Kým kohút nezaspieva, Ľubomír Feldek: Smrť v ružovom a podobne.

Externé odkazy 
 Stránka divadla

Arteatro
Kultúra v Bratislave
Staré Mesto (Bratislava)
Dender

Dender () je belgická rieka a jeden z prítokov Šeldy. Tečie v smere z juhu na sever a je dlhá . Plocha povodia činí , z toho  vo Flámskom regióne.

Priebeh toku 

Rieka začína v meste Ath v nadmorskej výške , kde sa stekajú jej dva zdrojnice Východný Dender a Západný alebo Malý Dender. Východný Dender je dlhý  a pramení blízko Jurbise v provincii Hennegavsko v nadmorskej výške . Západný Dender má dĺžku  a pramení blízko Lueze-en-Hainaut.

Dender preteká provinciami Hennegavsko a Východné Flámsko a obcami Geraardsbergen, Ninove, Denderleeuw a Aalst a končí v meste Dendermonde, kde sa v nadmorskej výške  vlieva do Šeldy.

Najvýznamnejším prítokom je rieka Mark, ktorá sa do Denderu vlieva pri Geraardsbergene. Rozloha jej povodia činí . Medzi ďalšie prítoky patrí Molenbeek a Bellebeek.

Vodný stav 
Množstvo vody v rieke je veľmi premenlivé, lebo závisí hlavne na množstve zrážok. Napr. v roku 1996 sa prietok rieky pohyboval medzi 7,26 m³/s a /s. Rieka je splavná pre malé lode.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Štúdia o povodí rieky Dender od Davida Aubina a Frédérika Varona, formát PDF 

Rieky v Belgicku
Povodie Šeldy
Bel Ami (porno)

Bel Ami je ochranná známka fyzickej osoby slovenskej národnosti menom Lanning Jánošov podnikajúcej pod menom George Duroy. Ako výrobca produktov tejto známky, ktorými sú predovšetkým homosexuálne pornofilmy s prevažne mladými hercami, je na webovej stránke Belamionline uvedená firma Multimedia Services a.s. so sídlom na Gorkého ulici v Bratislave (stav 2008), čo je firma založená v roku 2003. 

Ochranná známka Bel Ami je zaregistrovaná od roku 1996 na meno George Duroy/Lanning Jánošov a sídlo Monterey v Kalifornii v USA na činnosti vo fotografickom a filmovom priemysle. Distribučná firma pre ochrannú známku Bel Ami (prinajmenšom v USA) sa nazýva Bel Ami Video a má sídlo v Monterey v Kalifornii v USA.

Pseudonym "George Duroy" je meno literárnej postavy z románu Bel Ami od Guy de Maupassanta. "Bel Ami" v doslovnom preklade z francúzštiny znamená "krásny priateľ", v slovenčine dielo vyšlo pod názvom "Miláčik".

História a činnosť 
Aj keď sú filmy určené prevážne pre zahraničné trhy (populárne sú najmä v USA), herci pochádzajú predovšetkým z oblasti strednej Európy (bývalý východný blok, hlavne Česko a Slovensko). Výraznými protagonistami štúdia sú napr. Lukas Ridgeston, Johan Paulik, Josh Elliot, Dano Šulik, Tim Hamilton, Brandon Manilow. So štúdiom spolupracovali aj Jakub Bandoch či Filip Trojovský. 

Okrem hardcore a softcore videa firma vydala aj celý rad kalendárov a fotopublikácií ako napr. Boys of Bel Ami fotografa Howarda Roffmana (2006). V lete 2009 nadviazala spoluprácu s americkým konkurenčným štúdiom Corbin Fisher.

Zoznam známych hercov z Bel Ami

Zdroje

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka firmy Bel Ami - Oficiálne webové stránky Bel Ami (po anglicky) - stránky nie sú prístupné zo Slovenska (slovenskej IP)
 - zadať "bel ami"

Pornografia
Podniky na Slovensku
Podniky v USA
Polybrómované difenylétery

Bromované difenylethery (PBDE) sú skupinou 209 brómovaných organických látok, ktoré sú nerozpustné vo vode, ale dobre rozpustné v organických rozpúšťadlách.

Rizika pre zdravie 
PBDE môžu vyvolať podráždenie kože a očí. Kumulujú sa najmä v tukovom tkanive a môžu spôsobiť poškodenie pečene, štítnej žľazy, zvyšujú pravdepodobnosť vzniku rakoviny pečene a narušujú vývoj plodu v tele matky.

Regulácia 

V máji 2009 bolo v Ženeve na 4. konferencii zmluvných strán Štokholmského dohovoru o perzistentných organických látkach rozhodnuté zaradiť penta- a oktabrómované difenylétery na zoznam látok regulovaných dohovorom.

Referencie

Externé odkazy 

 IRZ o PBDE 
 Miroslav Šuta: Bromované zpomalovače hoření a jejich rizika, Odpady, 15.6.2005 
 Polybrominated diphenylethers (PBDEs) U.S. EPA 
 Polybrómované difenylétery NEBEZPEČENSTVO PRE ŽIVOTNÉ PROSTREDIE A ZDRAVIE ĽUDÍ, 21. storočie, 2/2005

 
Halogénderiváty
Endokrinné disruptory
Kaviár

Kaviár sú rybie ikry určitej ryby, najčastejšie jesetera (čierny kaviár) alebo lososa (červený kaviár). Celosvetovo sa kaviár považuje za delikatesu a používa sa ako ozdoba alebo ako nátierka.

Najväčším zdrojom pravého čierneho kaviáru je Kaspické more (viac ako 90 percent celosvetovej produkcie), ďalej Čierne more, dolný tok Dunaja a povodie rieky Amur.

Hlavnými exportérmi pravého kaviáru sú Rusko, Azerbajdžan, Kazachstan, Turkménsko a Irán.

Pravý kaviár 
Ako pravý, čierny kaviár sa označuje ten, ktorý je z jeseterovitých rýb. Ich ikry sú drobné a majú sivočiernu až čiernu farbu. Najdrahší najchutnejší, a najväčší pravý kaviár pochádza z vyzy veľkej. Môže za to veľký úbytok  jeseterovitých rýb v dôsledku veľkého výlovu v poslednej dobe. Pravý kaviár je v dnešnej dobe stále vzácnejší. Za kvalitný kaviár sa považuje ten s veľkými zrnami, pevný, pružný, svetlý a bez zápachu.

Pôvodná farba pravého kaviáru je biela, postupne sivne až čierne. Čím je tmavší, slanejší, a kašovitejší, tím je starší a menej kvalitný.

Nepravý kaviár 
Ako nepravý kaviár sú označované všetky druhy, ktoré nie sú vyrobené z ikier jeseterovitých rýb. Jedná sa o ikry zubáča, lososa, kapra, lipňa, tuniaka a ďalších morských a sladkovodných rýb. Z málo vyvinutých ikier a tých, ktoré počas solenia a úpravy popraskali, sa vyrába menej kvalitný lisovaný kaviár. Najlepší červený kaviár je svetlo oranžovej farby, kypro zrnitý a skoro alebo celkom neslaný. Jasno červeného kaviáru si cenia labužníci menej.

Iné projekty 

Jedlá
Ruská kuchyňa
Igor Adamec

Igor Adamec (* 1. apríla 1964, Ružomberok) je slovenský divadelný a televízny herec a politik.

Život 
Vyštudoval bábkoherectvo na DAMU v Prahe. Na televíznych obrazovkách začínal v detskej televíznej relácii Markízy Kakao. Hral rolu účtovníka mafiánov Milanka v televíznom v sitkome Mafstory. Účinkoval v divadle GuNAGu, v predstavení English Is Easy. Od roku 2011 do roku 2019 bol riaditeľom Televízie Ružinov (TVR) v Bratislave.

Pôsobenie v politike 
Po voľbách v marci 2016 Adamca nominovala na post štátneho tajomníka ministerstva kultúry strana Sieť. Po odchode strany z vládnej koalície v novembri 2016 z postu odišiel a vrátil sa do Ružinovskej televízie. V minulosti bol členom SDKÚ-DS. Roky pôsobil v miestnej politike.

Filmografia 
 Mafstory (TV seriál)

Diskografia 
 2003: Jódlovací Udo alebo Igor a Martin z Bábovky - MSP Records, CD

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Slovenskí televízni herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí televízni moderátori
Osobnosti z Ružomberka
Zamestnanci Markízy v politike
Hedy Lamarr

Hedy Lamarr, vlastným menom Hedwig Eva Maria Kiesler, (* 9. november 1914, Viedeň, Rakúsko – † 19. január 2000, Altamonte Springs, Florida, USA), bola rakúsko-americká herečka Vo svojej dobe bola považovaná za jednu z najatraktívnejších filmových herečiek.

Preslávila sa filmom Extase z roku 1932 (réžia Gustav Machatý). V tomto experimentálnom filme hrala niekoľko minút nahá, čo bol prvý prípad ženskej nahoty vo filme. To bol pre vtedajšiu spoločnosť taký šok, že film odsúdil aj pápež Pius XII. a Adolf Hitler ho zakázal. Vo väčšine kópií (amerických či európskych) boli scény s nahou herečkou vystrihnuté.

Prínos v oblasti bezdrôtovej komunikácie 
George Antheil pre film "Ballet Mécanique" v rokoch 1923 – 1925 zložil hudbu pre 16 mechanických klavírov, ktoré mali hrať synchrónne. V spolupráci s Hedy Lammar tento princíp použili a spoločne dospeli k predstave rádiovej prenosovej cesty, pri ktorej by sa synchrónne, pomocou diernej pásky (či kotúča), prelaďoval ako vysielač, tak prijímač. Postup, kedy sa pri prenose informácií vysielač a prijímač synchrónne a neustále prelaďujú na ďalšie frekvencie, dnes známy pod skratkou FHSS (Frequency-hopping-spread-spectrum), si Antheil a Lammar dali patentovať v roku 1942 , pričom svoj vynález dali bezplatne k dispozícii americkému námorníctvu. Takáto technika prenosu je výrazne odolnejšia voči odpočúvaniu ako aj rušeniu (zámernému či náhodnému).

US Navy však počas vojny vynález oboch umelcov nevyužila a až v roku 1959 sa myšlienky ujala americká elektrotechnická firma Sylvania Electronic Systems Division a v utajení viedla vojenský projekt, systém s preladiteľnou nosnou frekvenciou. Prvýkrát bol systém nasadený počas kubánskej krízy v roku 1962 a pre civilné použitie bol uvoľnený až v polovici osemdesiatych rokov. Systém sa čoskoro po uvoľnení uplatnil v družicových komunikačných sieťach a v súčasnosti je prítomný prakticky vo všetkých sieťach používajúcich rádiové rozhranie (mobilná telefónia, satelitná televízia, navigačný systém GPS).

George Antheil zomrel v roku 1959, Hedy Lammar v roku 2000. Za svoj vynález nikdy odmenu nedostali. Hollywoodska filmová hviezda sa aspoň dočkala morálnej satisfakcie. V roku 1997 bolo Hedy Lammar, snáď ako jedinej herečke v histórii, udelené v USA čestné uznanie za zásluhy o rozvoj elektrotechniky.

V roku 1998 použila spoločnosť Corel na obal a propagáciu svojho grafického programu Corel DRAW 8 prekreslenú fotografiu Hedy Lamarr, ale bez povolenia. Z následného súdneho sporu si Hedy odniesla 200 000 dolárov.

Citáty 
 „Akékoľvek dievča môže vyzerať prekrásne. Stačí, keď bude pokojne stáť a tváriť sa prihlúplo.“

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Rakúske filmové herečky
Filmové herečky USA
Filmoví herci židovského pôvodu
Vynálezcovia USA
Naturalizované osobnosti USA
Vynálezcovia židovského pôvodu
Rakúske osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Osobnosti z Viedne
Genesis (sonda)

Genesis bola americká kozmická sonda programu Discovery z roku 2001, určená na výskum Slnka, resp. na prieskum slnečného vetra.

Predchádzajúce výskumy   
Sonda Genesis bola po sonde SOHO, satelite TRACE a sonde Ulysses v poradí štvrtá z poslednej doby, ktorá bola zameraná primárne na výskum Slnka.. Ako prvá sa pokúsila o zber častíc slnečného vetra. Plánované náklady na projekt Genesis boli 216 miliónov dolárov.. Čiastočné pokusy v tomto smere sa uskutočnili v USA a ZSSR 20 rokov predtým so sondami z programov Explorer a Kosmos.

Konštrukcia   
Sonda obsahovala na diaľku riadené necelé tri stovky lapačov, ktoré dva roky zbierali častice slnečného vetra. Hmotnosť sondy pri štarte bola .

Postup misie   
 
Sonda odštartovala z kozmodrómu Cape Canaveral na Floride 8. augusta 2001 s pomocou nosnej rakety Delta II 7326. V katalógu COSPAR má označenie 2001-034A. 

Pristávacie puzdro sondy malo v pláne pristáť v púšti v Utahu s padákmi, ale aby sa zamedzilo poškodeniu, bol pripravený vrtuľník s dlhým zavesenými hákom, ktorý mal sondu zachytiť. Plánované pristátie puzdra sondy sa odohralo 8. septembra 2004. Návratovému puzdru sondy Genesis sa podľa vyšetrovania vinou zlej inštalácie senzorov, poukazujúcich na vstup do atmosféry, neotvoril padák. Zariadenie sa po páde rýchlosťou  rozbilo v púšti. Zvyšky puzdra a vzoriek boli prevezené do laboratórií NASA na ďalšie skúmanie. Muselo sa určiť, ku akej veľkej kontaminácii došlo a ako veľká hrúbka materiálu sa musela odstrániť, aby sa vedci dostali na vzorky slnečného vetra nekontaminované nečistotami z miesta dopadu. 

Samotná sonda pokračuje ďalej v lete okolo Zeme.

Referencie

Externé odkazy

http://www.astro.cz/cz/news/show.php?id=1564
http://www.lib.cas.cz/space.40/2001/INDEX1.HTM

Zdroj 

Program Discovery
Slnečné sondy
Kozmonautika v 2001
Neaktívne sondy
Tambukan (jazero)

Tambukan alebo Tambukanskoje ozero alebo Boľšoj Tambukan () je bezodtokové horkoslané jazero oválneho tvaru na severnom Kaukaze, tvorí hranicu medzi Stavropoľským krajom a ruskou republikou Karačajsko-Čerkesko. 9 kilometrov severozápadne sa nachádza kúpeľné mesto Piatigorsk. 2 kilometre južne od Tambukanského jazera sa nachádza osada Etoka na rovnomennej rieke. Vodná plocha zaberá , hlboké je priemerne od 1,5 do 2 metrov, najväčšia hĺbka je 3,1 metra. Hladina nepravidelne kolíše, v závislosti od hladiny podzemných vôd.

Na dne sa nachádza hrubá vrstva ílovitého bahna. Obsahuje sulfáty a chloridy, sodné a horečnaté s celkovou mineralizáciou 50 až 60 g/dm³. Využíva sa hlavne na liečenie v bahenných kúpeľoch Kaukazských minerálnych vôd. Podľa odhadu odborníkov, liečivé účinky ílovitého bahna z jazera (ktorého je tu asi jeden a pol milióna ton) prevyšujú aj kvalitu bahna z Mŕtveho mora. Bahno sa dokonca vyváža aj mimo Ruska a v medicíne sa využíva už od roku 1886. Tambukanské jazero a jeho okolie je chránenou prírodnou oblasťou.

Referencie

Zdroj 
 

Jazerá v Rusku
Geografia Stavropoľského kraja
Karačajsko-Čerkesko
Herschelov vesmírny ďalekohľad

Herschelov vesmírny ďalekohľad bol kozmický teleskop pomenovaný podľa britského astronóma Fredericka Williama Herschela. Je to infračervený ďalekohľad s priemerom primárneho zrkadla  (o  viac ako má HST). V porovnaní s aktuálne najlepším infračerveným teleskopom Spitzer bol Herschel 4× väčší. Je  dlhý a  široký.

Je rozdelený do dvoch častí – na servisný modul a zrkadlo, ktoré je chladené kvapalným héliom. Teleskop je typu Cassegrein. Primárne zrkadlo má priemer  a sekundárne . Údaje zo zrkadla putujú do troch prístrojov:
 HIFI (Heterodyne Instrument for the Far Infrared), spektrometer s vysokým rozlíšením
 PACS (Photodetector Array Camera and Spectrometer), fotometer a spektrometer
 SPIRE (Spectral and Photometric Imaging Receiver) – fotometer a spektrometer na princípe Fourierovej transformácie
Všetky tri boli navrhnuté špeciálne pre tento teleskop.

Mal pracovať približne 3 roky, potom bola misia predĺžená o 1 ďalší rok. Pozoroval do 29. apríla 2013, kedy jeho teplota stúpla natoľko, že už nemohol ďalej pracovať.

Na obežnú dráhu ho vypustila raketa Ariane 5 14. 5. 2009 z európskeho kozmodrómu Kourou vo Francúzskej Guyane spolu s Planckovým teleskopom.

Zdroj 
Herschel a Planck – startují dva dalekohledy do kosmu (po česky)

Veľké kozmické observatóriá
Kozmonautika v 2009
Neaktívne sondy
Infračervené teleskopy
Henric Höglund

Henric Höglund (* 22. december 1977, Hammarö) je švédsky hokejový útočník.

Klubový Hokej 
Odchovanec švédskeho Hammarö HC.Pôsobil vo viacerých kluboch kde nazbieral veľa skúsenosti. Pôsobil v SM-Lige vo Fínsku aj v Nórskej Eliteserien. 
V sezóne 2009/2010 ho kontaktoval slovenský Klub HC Košice.

Externé odkazy 
 
 profil na oficiálnej stránke HC Košice

Narodenia v 1977
Švédski hokejisti
Hráči HC Košice