joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cytozín

Cytozín (skratka C alebo Cyt) je heterocyklické zlúčenina odvodená od pyrimidínu. Je súčasťou nukleových kyselín, kde vytvára komplementárny pár s guanínom pomocou troch vodíkových mostíkov.

Biologický význam 
Cytozín predstavuje jednu z báz nukleových kyselín. Nukleotidy, ktoré majú cytozínovú bázu, sa účastnia replikácie DNA i syntézy RNA.

Niektoré formy cytozínových nukleotidov majú i iné funkcie, napríklad cytidíntrifosfát (CTP) sa účastní syntézy fosfolipidov.

Biosyntéza a rozklad 
Cytozín sa zvyčajne nevyskytuje v tele samostatne, typicky je naviazaný na sacharid v podobe nukleozidu alebo nukleotidu. Cytozín vzniká v metabolizme pyrimidínov, konkrétne vzniká v podobe CTP prostredníctvom aminácie UTP.

Pri rozklade dochádza k premene CMP na cytidín a následne na uridín, ktorý sa potom rozkladá až na β-alanín.

Referencie 

Nukleové bázy
Heterocyklické zlúčeniny
Knight Rider (seriál z roku 2008)

Knight Rider je americký televízny akčný seriál z rokov 2008 - 2009, ktorý je založený na televíznom seriáli rovnakého mena z rokov 1982 - 1986.

Osoby a obsadenie 

 Justin Bruening ako Mike Traceur / Michael Knight pôvodný jazdec KARRa
 Deanna Russo ako Dr.Sarah Graiman
 Smith Cho ako Zoe Chae
 Paul Campbell ako Billy Morgan
 Val Kilmer ako hlas KITTa
 Dr. Graiman Vytvoril KITTa
 Alex Torres Riadil prácu Knight Industries

Ďalšie informácie 
 FLAG - Foundation for Law And Government
 Knight Industries - spoločnosť, ktorá vytvorila KITTa
 KARR - pôvodný model KITTa. Pri jeho spustení došlo k chybe, kvôly ktorej sa dokázal sám preprogramovať a zabil mnoho ľudí.

Série a časti

TV Film (2008)

1. séria (2008-2009) 

Televízne seriály USA

Akčné televízne seriály
Televízne seriály z roku 2008
Televízne seriály NBC
Eugene Trinh

Eugene Huu-Chau Trinh (; 14. september 1950, Saigon) je vietnamsko-americký astrofyzik, ktorý sa zúčastnil misie STS-50.

Život 
Eugene Trinh sa narodil 14. septembra 1950 v Saigone ako syn inžiniera a od dvoch rokov bol vychovávaný v Paríži. Od roku 1968 žije vo Spojených štátoch. Americké občianstvo získal vo svojich osemnástich rokoch.

V roku 1972 dostal bakalársky titul v odbore strojárstvo-aplikovaná fyzika na Columbijskej univerzite. V roku 1979 získal prácu v NASA v laboratóriu na reakcie odpudzovania. V súčasnosti je riaditeľom oddelenia prírodných vied v ústredí NASA v hlavnom meste Washingtone. Je ženatý a má jedno dieťa.

Zdroje 

Vietnamskí kozmonauti
Kozmonauti USA
Absolventi Kolumbijskej univerzity
Absolventi Yale University
L’Alpe-d’Huez

Alpe d'Huez je stredisko zimných športov vo výške 1 860 metrov nad morom. Nachádza sa na mieste bývalých pastvín v centrálnej časti francúzskych Alp, na území obce Huez, v departemente Isère.

Tour de France
Alpe d'Huez je známe ako jedna z najťažších častí Tour de France. Zatiaľčo trasa pretekov sa každoročne mení, Alpe d'Huez je cieľovým miestom jednej z etáp takmer každý rok od roku 1976. Prvýkrát tu bol cieľ etapy Tour de France v roku 1952. Túto etapu vyhral taliansky cyklista Fausto Coppi.

Stúpanie do Alpe d'Huez je dlhé 13,8 km s priemerným stúpaním 8,1 % a s 21 ostrými zatáčkami - vlásenkami (les 21 virages),  nesúcimi mena predchádzajúcich víťazov etáp. Pretože v roku 2001 presiahol počet víťazov počet zatáčok, bola prvá zatáčka nazvaná po Fausto Coppim aj Lance Armstrongovi.

V posledných rokoch býva okolie stúpania do L'Alpe-d'Huez miestom zhromáždenia obrovského množstva divákov, ktoré prechádza až do davových scén. V roku 1999 Giuseppe Guerini vyhral etapu aj napriek tomu, že bol na vedúcej pozícii zhodený z bicykla jedným z nadšených fanúšikov, ktorý si ho chcel vyfotiť (divák sa za to neskôr Guerinimu ospravedlnil). V roku 2004 sa tu išla časovka jednotlivcov do vrchu, ktorú sledovalo takmer milión divákov. Armstrong vyhral túto etapu za ohlušujúceho jasotu a zostal len 1 sekundu za oficiálnym rekordom trati, ktorý držal Marco Pantani časom 37 minút, 35 sekúnd.

Alpe d'Huez je tiež známe ako "holandský Vrchol", Holanďania tu vyhrali 8 z prvých 14 etáp. Približne každý tretí fanúšik z prítomných divákov je z Holandska. Od roku 1989 ale nevyhral žiadny Holanďan. V posledných dvanástich ročníkoch 
6 etáp s cieľom na Alpe d'Huez vyhrali talianski jazdci, 3 americkí jazdci a po jednom Bask Iban Mayo, Fränk Schleck z Luxemburska, Španiel Carlos Sastre. Dvakrát sa tu naposledy tešili francúzski jazdci, Pierre Rolland (2011) a Christophe Riblon (2013)

Cieľu väčšinou predchádza náročné stúpanie na tri ďalšie alpské priesmyky, v jedinej etape dlhej 175 km tak pretekári prekonávajú celkové prevýšenie 5 180 metrov.

Víťazi etáp pretekov Tour de France s cieľom v Alpe d'Huez

*V roku 1979 boli na Tour de France dve etapy s cieľom v l'Alpe d'Huez.

Najrýchlejšie časy
Časy potrebné k zdolanie vrcholu sa merajú až od roku 1994, takže výsledky pred týmto dátumom sú len subjektívne a diskutabilné. Medzi rokmi 1994 až 1997 sa meral čas od 14,5 km pred cieľom. Od roku 1999 je fotobunka snímajúca čas umiestnená 14 km pred cieľom. V ostatných rokoch sa meralo 13,8 km pred vrcholom, v mieste kde začína vlastné stúpanie. 

Tieto rôzne spôsoby merania dávajú priestor pre špekulácie, kto vyšiel hore v najrýchlejšom čase. Ako 'oficiálny' rekord Marca Pantaniho 37'35" uvádza napríklad UK-based Procycling magazine, ďalej World Cycling Productions - vydavateľ série DVD o Tour de France a magazín Cycle Sport. V biografii Marca Pantaniho.

Partnerské mestá 
 Bormio, Taliansko, od roku 2005.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky zimného strediska
 Mapa a detail 5 zatáčok v Alpe d'Huez
 Ski sprievodca po Alpe d'Huez 
 Interaktývna cestná mapa
 Google mapa

Lyžiarske strediská vo Francúzsku
Tour de France
William McArthur

William Surlers McArthur ml. (* 6. júl 1951, Laurinburg, Severná Karolína, USA) bol pôvodne letec Armády USA, od januára 1990 je členom oddielu astronautov NASA. Do vesmíru vzlietol trikrát v rokoch 1993 - 2000 na palube amerických raketoplánov, pri štvrtom lete strávil pol roka na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) ako člen Expedície 12 . V kozme strávil celkom 224 dní, 22 hodín a 22 minút.

Život

Vojak 
William McArthur pochádza zo Severnej Karolíny, tu tiež roku 1969 ukončil strednú školu. Po strednej škole nastúpil na Vojenskú akadémiu vo West Pointe. Roku 1973 ju absolvoval a bol pridelený do Fort Bragg k 82. výsadkovej divízii. Po ročnom štúdiu (1975-76) na armádnej leteckej škole bol na dva roky preložený do Kórey, neskôr slúžil opäť v Spojených štátoch. Roku 1983 získal magisterský titul na Georgia Institute of Technology. Potom do roku 1986 prednášal vo West Pointe. Roku 1987 absolvoval školu skúšobných letcov Naval Test Pilot School a začal pracovať v Johnsonovom vesmírnom stredisku.

Astronaut 
V roku 1987 sa prihlásil do 12. náboru astronautov NASA a dostal sa len medzi 117 finalistov. Druhýkrát, v 13. nábore, už bol úspešný a od 17. januára 1990 sa stal astronautom. Absolvoval všeobecnú kozmickú prípravu a získal kvalifikáciu letový špecialista.

Čoskoro po skončení základného výcviku bol zaradený do posádky letu STS-58. Do vesmíru odštartoval na palube raketoplánu Columbia 18. októbra 1993. Raketoplán pristál po 14 dňoch a 14 minútach letu dňa 1. novembra 1993.

V dňoch 12. - 20. novembra 1995 sa do vesmíru pozrel druhýkrát, tentoraz na palube raketoplánu Atlantis pri lete STS-74 trvajúcom 8 dní, 4 hodiny a 32 minút.

V júni 1997 bol zaradený do posádky letu STS-92 raketoplánu Discovery, let prebehol od 11. do 24. októbra 2000 a trval 12 dní, 21 hodín a 44 minút. 

V marci 2001 bol vymenovaný za palubného inžiniera posádky Expedície 8 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) s Michaelom Foaleom a Valerijom Tokarevom, toho istého roku odišiel z armády. Vo februári 2003 boli posádky obmedzené na dvoch kozmonautov a tak Foale z trojice vypadol. McArthur (teraz veliteľ) a Tokarev boli presunutí do Expedície 9 a zálohy pre Expedíciu 8, štart Expedície 9 bol naplánovaný na apríl 2004. V januári 2004 bol však ruskými lekármi pre zdravotné problémy vyradený z posádky, neskôr bolo rozhodnuté vymeniť aj Tokareva. Teraz sa dvojica McArthur, Tokarev pripravovala na štart v októbri 2005 ako posádka Expedície 12 (súčasne tvorili zálohu pre Expedíciu 10 ).

K svojmu poslednému a najdlšiemu letu odštartoval 1. októbra 2005 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-7 spoločne s Tokarevom a vesmírnym turistom Gregory Olsenom. Na stanici vystriedali kolegov z jedenástej expedície, šesť mesiacov plnili letový program a 8. apríla 2006 pristáli na Zemi. Let trval 189 dní, 19 hodín a 52 minút.

William McArthur je ženatý, má dve dcéry.

Referencie

Iné projekty

Externé zdroje 
  – Oficiálna biografia NASA

Kozmonauti USA
Osobnosti zo Severnej Karolíny
Pál Schmitt

Pál Schmitt (* 13. máj 1942, Budapešť) je maďarský športovec a politik. V rokoch 2010 až 2012 bol prezidentom Maďarska, predtým poslancom Európskeho parlamentu za stranu Fidesz, jedným z podpredsedov Európskej ľudovej strany a dvojnásobným olympijským víťazom v šerme.

Iné projekty 

Maďarskí politici
Prezidenti Maďarska
Členovia Medzinárodného olympijského výboru
Poslanci Európskeho parlamentu z Maďarska
Archa (medzinárodná komunita)

L'Arche (), je medzinárodná komunita založená na kresťanských základoch, ktorá vytvára domov a životný program pre ľudí s mentálnym postihnutím. L'Arche bola založená v roku 1964 keď Jean Vanier, syn kanadského guvernéra George Vaniera a Pauline Vanierovej, pozval dvoch mentálne postihnutých mužov do svojho domu v meste Trosly-Breuil vo Francúzsku.
 
Názov „L’Arche” znamená „Archa” (myslené „Noemova archa”). L’Arche je dnes svetovo rozšírená organizácia, ktorá víta ľudí s rôznou tradíciou viery.

V roku 1964 vďaka priateľstvu s dominikánskym kňazom Otcom Thomasom Philippom Jean Vanier založil organizáciu L'Arche, aby sa starala týmto spôsobom o ľudí s mentálnym postihnutím, ktorí doposiaľ žili v ústavoch. Jean Vanier pocítil a prijal Boží hlas, aby k sebe domov prijal dvoch mužov, Raphaela Simiho a Philippa Seuxa. Mali tak možnosť opustiť ústav, aby naďalej zdieľali svoj život s Jeanom v skutočnom domove Trosly-Breuil vo Francúzsku. Ich nový domov pomenoval L'Arche. Následne bolo založených ďalších 130 iných komunít po celom svete v Európa, Afrike, Ázii, Austrálii, Severnej a Južnej Amerike.

Aj keď komunity L'Arche boli založené v mnohých odlišných kultúrach a v každej jednotlivo sa odrážajú etnické a náboženské odlišnosti tej ktorej oblasti, vzájomne zdieľajú spoločnú filozofiu a prístup. Ľudia s mentálnym postihnutím a ich asistenti spoločne žijú, pracujú a tak vytvárajú domov, v ktorom si každý uvedomuje svoju jedinečnosť a svoje dary.

Externé odkazy 
 L'Arche medzinárodné stránky
 L'Arche Zimbabwe - stránky v češtine 
 Mikulenková, Hanka; L´Arche Lambeth Community, aneb jak to chodí v Arše…; dostupné na dobromysl.cz

Zdroj 
 

Kresťanské organizácie
Medzinárodné neziskové organizácie
Organizácie založené v 1964
Let L-200 Morava

Let L-200 Morava je československé viacúčelové lietadlo, ktoré sa pre svoju obľúbenosť a kvalitu v súčasnosti používa hlavne na vyhliadkové lety.

Vývoj
Vývoj lietadla L-200, ktoré sa malo stať novým aerotaxíkom, začal v továrni Let Kunovice roku 1955. Výsledkom konštrukčnej kancelárie bol podarený päťmiestny kovový dolnoplošník. Prvý let prototypu XL-200 sa uskutočnil 9. apríla 1957. Pri letových skúškach sa ukázalo, že motory nie sú dosť výkonné. Nový plánovaný motor M-337 bol k dispozícii až roku 1959 a jeho inštalácia výrazne zlepšila výkony lietadla. Do roku 1964 sa vyrobilo 367 kusov lietadiel všetkých typov.

Verzie lietadla
XL-200 - prototyp
L-200 - s motorom Walter „Minor“ 6-III
L-200A - s motorom M-337 a dvojlistými elektricky nastaviteľnými vrtuľami V 410
L-200D  - zmodernizovaný typ s trojlistými vrtuľami stálych otáčok V 506

Technické údaje

Rozpätie 12,31 m
Dĺžka: 8,61 m
Plocha krídel: 17,3 m²
Hmotnosť prázdna: 1 275 kg
Hmotnosť vzletová: 1 950 kg
Pohon: 2x štvortaktný, šesťvalcový, invertný, vzduchom chladený motor M-337 s vypínateľným kompresorom
Výkon motora: 2 x 154 kW (210k - vzletový výkon s kompresorom)
Maximálna rýchlosť: 360 km/h
Maximálny dolet  1 900 km
Dostup 6 200 m

Ďalší užívatelia
 Austrália, Argentína, Bulharsko, Kuba, Maďarsko, Nemecko (NDR, NSR), Spojené kráľovstvo, Egypt, India, Taliansko, Poľsko, Južná Afrika, býv. ZSSR, býv. Juhoslávia, Egypt, Francúzsko, Indonézia, Švajčiarsko, Švédsko.

Referencie

Externé odkazy
Fotogaléria
VZTLAK-NET: L-200 Morava a Tatra T-603 - designové skvosty šesťdesiatych rokov
Kokpit lietadla L-200 Morava

Lietadlá LET
Maurizio Cheli

Maurizio Cheli (* 4. máj 1959, Modena, Taliansko) je vojenský letec a bývalý astronaut talianskej národnosti, 344. človek vo vesmíre, zástupca ESA pri lete amerického raketoplánu Columbia.

Životopis 
Absolvoval taliansku univerzitu Sapienza Università di Roma v odbore fyzika a potom školu skúšobných pilotov Empire Test Pilots 'School, Boscomb Down, v Spojenom kráľovstve.
 
V rokoch 1978 až 1992 bol testovacím pilotom talianskeho vojenského letectva, od roku 1992 bol zaradený medzi pripravujúcich sa astronautov európskej agentúry ESA. Po svojom lete v raketopláne sa vrátil k pôvodnému povolaniu u letectva. Je ženatý, manželka sa volá Marianne, rodená Merchezová.

Let do vesmíru 
Maurizio Cheli letel raketoplánom Columbia v misii s označením STS-75 na začiatku roka 1996. Spolu s ním leteli: Andrew Allen, Scott Horowitz, Franklin Chang-Diaz, Jeffrey Hoffman, Claude Nicollier zo Švajčiarska a Umberto Giudoni, tiež Talian, ale za Taliansku vesmírnu agentúru (ASI). Počas pätnásťdenného letu na obežnej dráhe Zeme pracovali s laboratóriom USMP-3 a vypustili na mnohokilometrovom lane taliansku družicu TSS-1R. Podobne ako u jej predchodkyne sa lano pretrhlo a družica im odletela z dosahu.
 STS-75 Columbia - štart 22. február 1996, pristátie 9. marec 1996

Externé odkazy

 Osobná stránka u MEK 
 Let STS-75 
 Osobná stránka na SPACE40

Zdroj 

Talianski kozmonauti
Osobnosti z Modeny
Pedro Duque

Pedro Duque (celé meno Pedro Francisco Duque Duque, * 14. marec 1963, Madrid, Španielsko) je španielsky inžinier, v rokoch 1992-2007 člen oddielu astronautov Európskej vesmírnej agentúry (ESA). Roku 1998 absolvoval krátkodobý kozmický let v americkom raketopláne Discovery (misia STS-95) a o päť rokov neskôr v ruskom Sojuze navštívil Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako člen 5. návštevnej expedície. Celkom v kozme strávil 17 dní, 42 hodín a 42 minút. Po odchode z ESA roku 2007 je riaditeľom spoločnosti Deimos Imaging SL.

Život

Mladosť 
Pedro Duque pochádza zo španielskej metropoly Madrid, roku 1986 absolvoval Vysokú technickú školu leteckých inžinierov () pri madridskej Polytechnickej univerzite ().

Po škole získal zamestnanie v Európskom stredisku vesmírnych operácií () v Darmstadte, pracoval v skupine určujúcej obežnej dráhy satelitov.

Astronaut 
Roku 1991 sa prihlásil do 2. náboru Európskej vesmírnej agentúry (ESA), dostal sa medzi päť španielskych finalistov a 25. mája bol zaradený do oddielu astronautov ESA. Vlastnú prípravu v Európskom stredisku astronautov () v Kolíne nad Rýnom začal v júni 1992, koniec roka 1992 strávil na stáži v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku. Od augusta 1993 sa spolu s ďalším tromi kolegami z oddielu ESA v CPK pripravoval k letom na ruskú kozmickú stanicu Mir. V máji 1994 bol vymenovaný za náhradníka Ulfa Merbolda pre let Euromir 94 (október-november 1994), počas letu pracoval v Stredisku riadenia letov (CUP) ako koordinátor spojenia s posádkou.

V máji 1995 bol vymenovaný za náhradníka špecialistov pre užitočné zaťaženie pre let STS-78 raketoplánu Columbia, v máji 1995 - júni 1996 sa pripravoval v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. Pri vlastnom lete slúžil opäť ako spojár.

Od augusta 1996 spolu s astronautmi 16. náboru NASA prešiel výcvikom letového špecialistu raketoplánu. V novembri 1997 bola oznámená jeho účasť v lete STS-95. Do vesmíru odštartoval v raketopláne Discovery 29. októbra 1998, let trval 8 dní, 21 hodín a 44 minúty.

V decembri 2002 bol vymenovaný za palubného inžiniera 5. návštevnej expedície na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) s plánovaným štartom v apríli 2003. Po havárii Columbie a zrušení letov raketoplánov bol program letov radikálne zmenený. Nanovo bol zaradený ako jediný člen 5. návštevnej expedície so štartom v októbri 2003. ESA let pomenovala Cervantes.

Do vesmíru vzlietol na lodi Sojuz TMA-3 18. októbra 2003 spoločne s členmi novej základnej posádky - Alexandrom Kalerim a Michael Foaleom, od 20. októbra pracoval na ISS, pristál s vystriedanou posádkou 28. októbra 2003. Vo vesmíre strávil 9 dní, 21 hodín a 2 minúty.

V lete 2007 odišiel z ESA a stal sa riaditeľom spoločnosti Deimos Imaging SL, zaoberajúcej sa dizajnom a prevádzkovaním družice pre diaľkový prieskum Zeme Deimos 1, ktorá vzlietla v júli 2009.
 
Pedro Duque je ženatý, má tri deti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Web společnosti Deimos Imaging SL

Narodenia v 1963
Španielski kozmonauti
Držitelia Radu Priateľstva
Korfu (mesto)

Korfu (Kérkyra) je mesto na severozápade Grécka. Je hlavným mestom rovnomenného okresu a najväčším na ostrove Korfu. Leží na východnom pobreží ostrova. Mesto je dôležitou turistickou destináciou a významnú úlohu zastáva už od 8. storočia.

Veľkým lákadlom je Staré mesto v Korfu, ktoré je od roku 2007 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.

Klimatické podmienky

Partnerské mestá

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v Grécku
Lokality Svetového dedičstva v Grécku
Prístavné mestá Stredozemného mora
Starogrécke mestá
Dedičstvo alebo Kurvahošigutntag

Dedičstvo alebo Kurvahošigutntag (po čes. Dědictví aneb Kurvahošigutntag) je česko-slovenská filmová komédia z roku 1992 od režisérky Věry Chytilovej s Bolkom Polívkom v hlavnej úlohe. Dej filmu je situovaný do dedinského prostredia a času rodiaceho sa kapitalizmu.

Dej 

Hlavným hrdinom príbehu je starý mládenec Bohuš (Bolek Polívka), žijúci jednoduchým životom lesníka v rozpadajúcej sa chalupe v malej dedinke. Pokojný život, pozostávajúci z popíjania a poflakovania sa, naruší príchod advokáta Ulricha (Miroslav Donutil), ktorý Bohušovi oznámi, že otec, ktorého nikdy nepoznal mu zanechal obrovský majetok. Šokovaný Bohuš sa hneď vypravuje pozrieť svoj nový majetok do Brna, kde sa ihneď stáva stredobodom pozornosti. Do času vybavenia formalít všetko financuje advokát - kolotoč pre deti, koňa, plynovod pre obec, bazén, no i neustále pitky. 

Situácia sa zauzľuje zistením, že Bohuš je nevlastným synom boháča a na dedený majetok tak nemá nárok. Od nešťastného mladíka utekajú všetci „priatelia“, profitujúci z jeho dobráckej povahy a situácie. Osamotenému a zadlženému zúfalcovi sa zjaví právnik Strážny s ďalšou neuveriteľnou správou.

Pozri aj 
 Dědictví aneb Kurvaseneříká

Zdroj 
 O filme Dědičství...
 Dedičstvo...
 Dědičství...

Česko-slovenské filmové komédie
České filmové komédie
Filmy z 1992
Filmy podľa názvu
Roberto Vittori

Roberto Vittori (* 15. október 1964, Viterbo, Taliansko) bol pôvodne pilot talianskej armády, od augusta 1998 je astronautom oddielu ESA. V rokoch 2002 a 2005 sa zúčastnil dvoch krátkodobých kozmických letov v ruských Sojuzoch na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Tretiu krátkodobú návštevu ISS absolvoval tentokrát v americkom raketopláne Endeavour so štartom 16. mája 2011.

Život

Mladosť 
Po absolvovaní strednej školy študoval v rokoch 1983 - 1985 fyziku na univerzite v Pise, nasledujúce štyri roky strávil na vojenskej leteckej akadémii v Pozzuoli. Roku 1990 absolvoval stáž u amerického letectva v Texase. Potom slúžil u talianskeho letectva, lietal na Tornado GR1. Bol vyslaný na štúdium na škole testovacích letcov námorného letectva USA v Patuxent River, úspešne ju absolvoval v novembri 1995. Po návrate sa zúčastnil prác na programe Eurofighter 2000. Počas služby nalietal viac ako 2000 hodín v 40 typoch lietadiel.

Astronaut 
V júli 1998 bol v 3. nábore Talianskej vesmírnej agentúry (ASI) vybraný do oddielu astronautov ESA, v auguste 1998 začal s ďalšími členmi oddielu ESA výcvik na funkciu letového špecialistu v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. Výcvik letového špecialistu absolvoval v auguste 2000. V marci 2001 sa kvalifikoval ako operátor manipulátora raketoplánu, v júli toho istého roku v Kanade získal aj kvalifikáciu operátora manipulátora na ISS.

Prvý let 
V auguste 2001 bol zaradený do posádky 3. návštevnej expedície na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) a začal prípravu vo Stredisku prípravy kozmonautov vo Hviezdnom mestečku. Do vesmíru vzlietol z Bajkonuru 25. apríla 2002 v Sojuze TM-34 spoločne s Jurijom Gidzenkom a juhoafrickým milionárom Markom Shuttleworthom. Počas týždenného pobytu na ISS sa venoval experimentom programu Marco Polo. Po splnení programu trojica návštevníkov pristála 5. mája 2002 sa Sojuzom TM-33 po 9 dňoch, 21 hodinách a 25 minútach letu.

Druhý let 

Od augusta 2004 sa vo Hviezdnom mestečku pripravoval na ďalšiu misiu, nazvanú Eneide. Štartoval v Sojuze TMA-6 ako jediný člen 8. návštevnej expedície na ISS spolu s posádkou Expedície 11 (Sergej Krikaľov a John Phillips), pristál s vracajúcimi sa členmi Expedície 10 v Sojuze TMA-5. Vo vesmíre prežil 9 dní, 22 hodín a 21 minút v dňoch 15. - 25. apríla 2005.

Tretí let 
Od roku 2008 sa uvažovalo o jeho účasti v niektorom zo zostávajúcich letov Space Shuttle. Až 11. augusta 2009 NASA oznámila zostavu posádky letu STS-134, do ktorej bol Vittori zaradený. Štart raketoplánu bol naplánovaný na koniec júla alebo v septembri 2010.
Po odkladoch najmä z finančných dôvodov sa let napokon uskutočnil až 16. mája 2011. Raketoplán na ISS dopravil magnetický spektrometer (Alpha Magnetic Spectrometer – AMS-02) a vonkajšiu logistickú plošinu „ExPRESS Logistics Carrier“ (ELC).
Po úspešne splnenej misii raketoplán 1. júna 2011 aj s posádkou pristál na Floride. Pre Endeavour to bola 25-ta a posledná misia.

Roberto Vittori je ženatý, má troch synov.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Narodenia v 1964
Talianski kozmonauti
Brno-střed

Brno-střed je od 24. novembra 1990 mestská časť štatutárneho mesta Brna. Leží uprostred mesta po oboch brehoch rieky Svratky, západne od rieky Svitavy. Mestská časť zahŕňa celé katastrálne územia Město Brno, Staré Brno, Štýřice, Veveří, Stránice a časti katastrálnych území Černá Pole, Pisárky, Trnitá a Zábrdovice. Má rozlohu 1503 ha a k 9. augustu 2009 mala 91 171 obyvateľov.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky mestskej časti Brno-střed

 
Střed
Marcos Pontes

Marcos Cesar Pontes (* 11. marec 1963, Bauru, São Paulo, Brazília) je brazílsky pilot spoločnosti Air Force. 30. marca 2006 sa stal prvým občanom Brazílie, ktorý vzlietol do vesmíru. Jeho kozmický let - 10. návštevná expedícia na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) - trval necelých desať dní.

Kariéra 
Pontes je jedným z najskúsenejších pilotov brazílskeho vojenského letectva (FAB), má hodnosť podplukovníka, nalietal vyše 2000 hodín na 25 typoch letadlel. V júni 1998 bol vybraný brazílskou vesmírnou agentúrou INPE ku kozmickému letu v americkom raketopláne. Výcvik začal v auguste 1998 a skončil v decembri 2000, keď získal kvalifikáciu letového špecialistu.

Kozmický let 
Pontesov let bol plánovaný na rok 2004. Po skaze Columbie vo februári 2003 boli však lety raketoplánov prerušené. Brazílčania sa preto obrátili na Roskosmos. Dňa 2. septembra 2005 bola podpísaná medzi Brazíliou (za ňu Sergio Gaudenzi) a Ruskom (Anatolij Perminov) dohoda za 20 miliónov amerických dolárov. Pontes teda nasadol na lietadlo a odletel do Moskvy, aby bol preškolení na ruské Sojuzy.

Pontesov let bol naplánovaný presne na sté výročie osláv brazílskeho priekopníka letectva Alberta Santos-Dumonta. 30. marca 2006 sa Pontes stal prvým portugalsky hovoriacim človekom, ktorý vzlietol do vesmíru. Počas svojej cesty vykonával Pontes osem experimentov vybraných brazílskou vesmírnou agentúrou. Sojuz TMA-8 pristál 8. apríla 2006 s posádkou Expedície 12 v Kazachstane.

Zdroje 

Narodenia v 1963
Brazílski kozmonauti
Samantha Reed Smithová

Samantha Reed Smithová (* 29. jún 1972, Houlton, Maine, USA – † 25. august 1985, Auburn, Maine, USA) bola mladá americká mierová aktivistka, ktorá napísala list Andropovovi a potom navštívila ZSSR. Napísala aj knihu a hrala v televíznom seriáli.

Z mierových aktivít Samanthy Smithovej

List Jurijovi Andropovovi a návšteva ZSSR 
Americká školáčka z Manchestru v štáte Maine, ktorá sa preslávila v USA aj v bývalom Sovietskom zväze počas studenej vojny napísala v roku 1982 novozvolenému generálnemu tajomníkovi Komunistickej strany Sovietskeho zväzu Jurijovi Andropovovi list, na ktorý dostala odpoveď, obsahujúcu osobné pozvanie k návšteve Sovietskeho zväzu. Toto pozvanie Samantha Smithová prijala. Navštívila Moskvu, Leningrad a známy pioniersky tábor Artek na Kryme. S ťažko chorým Andropovom sa osobne nestretla, počas pobytu v Sovietskom zväze sa s ním porozprávala aspoň po telefóne.

Návšteva Japonska 
Samantha Smithová vzbudila široký záujem médií v oboch krajinách ako "vyslankyňa dobrej vôle" a "najmladší americký veľvyslanec". Ako mierová aktivistka navštívila so svojou matkou aj Japonsko, kde sa stretla s premiérom Yasuhirom Nakasonem a navštívila Medzinárodné sympózium mládeže v Kobe, kde predniesla prejav, v ktorom navrhla, aby si sovietski a americkí predstavitelia dvakrát ročne vymenili svoje vnučky, pretože by to podľa jej slov pomohlo k odvráteniu bombardovania a vojny. "Prezident by neprikázal bombardovať krajinu, v ktorej sa nachádza jeho vnučka" - zdôraznila mladučká Samantha Smithová vo svojom prejave.

Tragická smrť v detskom veku 
V auguste 1985 vo veku trinástich rokov tragicky zahynula pri leteckom nešťastí v americkom štáte Maine spolu so svojim otcom, keď sa vracali z návštevy Anglicka. Posádka malého dvojmotorového lietadla spoločnosti Bar Harbor Airlines (let číslo 1808) pri slabej viditeľnosti nezvládla pristátie a nikto z ôsmich ľudí nachádzajúcich sa v lietadle tragédiu neprežil.

Zdroje 
 

Aktivisti USA
Osobnosti na sovietskych poštových známkach
Osobnosti USA studenej vojny
Osobnosti zo štátu Maine
Douglas Wheelock

Douglas Harry Wheelock (* 5. máj 1960, Binghamton, New York, USA) je americký armádny dôstojník a kozmonaut. Svojim pätnásťdenným letom sa zapísal v roku 2007 do histórie kozmonautiky ako 463. človek vo vesmíre. Dňa 15. júna 2010 vzlietol na obežnú dráhu Zeme druhýkrát, tentokrát na polročný let ako člen Expedícií 24 a 25 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Po skončení si celkovo pripísal viac ako 178 dní strávených vo vesmíre.

Život

Mladosť a výcvik 
V roku 1978 ukončil strednú školu Windsor Central High School vo Windsor a rozhodol sa pre vojenskú dráhu. Vzdelanie získal v rokoch 1978-1983 na vojenskej akadémii United States Military Academy. V roku 1992 ukončil vysokú školu Georgia Institute of Technology. Roku 1998 začal pracovať v riadiacom operačnom centre Army Space Command v Houstone a čoskoro potom sa zapojil do výcvikového strediska astronautov NASA. Výcvik ukončil roku 2000 a bol integrovaný do jednotky astronautov USA. Roku 2005 nastúpil do strediska Hviezdneho mestečka v Rusku ako zástupca NASA. Dva roky potom absolvoval svoj prvý let do vesmíru.

Astronaut 
Ako špecialista výpravy odštartoval Wheelock na palube raketoplánu Discovery pri misii STS-120 na obežnú dráhu Zeme. K Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) sa raketoplán pripojil 25. októbra 2007. Pre Discovery to bol 34. let, pre Wheelocka prvý. Misia bola označená v COSPAR ako 2007-050a. V sedemčlennej posádke spolu s Wheelockom boli: George Zamka, Pamela Melroyová, Stephanie Wilsonová, Scott Parazynski, Paolo Nespoli z Talianska a Daniel Tani. Hlavným cieľom ich letu bolo dopraviť a nainštalovať ďalší z modulov stanice, Harmony. Počas letu sa astronautom podarilo všetky stanovené úlohy úspešne splniť. Modul Harmony bol pripojený k stanici, podarilo sa po problémoch rozložiť solárne panely na nosníku P6. Wheelock absolvoval pri týchto prácach tri výstupy mimo stanicu (tzv. EVA). Na stanici v čase ich pobytu pôsobili členovia Expedície 16. Pri návrate vzali člena tejto expedície Claytona Andersona, nahradil ho Tani z ich posádky. Raketoplán úspešne pristál tam, kde odštartoval, na Kennedyho vesmírnom stredisku na Floride.

 STS-120 - Discovery - štart 23. október 2007 - pristátie 7. november 2007

V júli 2008 bola menovaný do záložnej posádky Expedície 21 (štart v septembri 2009) a hlavnej posádky Expedície 24 so štartom v máji 2010. V septembri 2008 bolo jeho menovanie bolo oficiálne potvrdené. Do kozmu odštartoval 15. júna 2010 v Sojuze TMA-19, spolu s Fiodorom Jurčichinom a Shannon Walkerovou. Po úspešnom splnení úloh 163-dňovej misie, medzi ktoré patril aj výstup do otvoreného vesmíru spolu s kolegyňou Tracy Dysonovou a výmena pokazenej pumpy chladiaceho zariadenia, posádka Sojuzu TMA-19 26. novembra 2010 bezpečne pristála v Kazachstane.

Oženil sa s Cathleen Hollenovou (teraz Wheelocková), majú jedno dieťa.

Referencie

Externé odkazy

Wheelock na MEK 
Let raketoplánu 
Wheelock na Space 
NASA Biography of Wheelock

Zdroj 

Kozmonauti USA
Osobnosti zo štátu New York
Ťing Chaj-pcheng

Ťing Chaj-pcheng (; * 24. október 1966, Jün-čcheng, provincia Šan-si, Čína) je bývalý čínsky stíhací pilot a kozmonaut. V roku 2008 absolvoval takmer trojdňový kozmický let, Šen-čou 7, významný prvým čínskym výstupom do otvoreného vesmíru. V roku 2012 vzlietol na obežnú dráhu Zeme po druhýkrát pri misii Šen-čou 9, pri ktorom sa kozmická loď typu Šen-čou prvýkrát spojila v pilotovanom režime s čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 1. V roku 2016 uskutočnil svoj tretí kozmický let, Šen-čou 11, ktorý sa na obežnej dráhe spojil s druhou čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 2. Stal sa vtedy najskúsenejším čínskym kozmonautom.

Život 
Ťing Chaj-pcheng pochádza z mesta Jün-čcheng v provincii Šan-si. Po absolvovaní vysokej školy slúžil vo vojenskom letectve. 

Od októbra 1995 prechádzal výberom medzi čínskych kozmonautov. Po úspešnom absolvovaní všetkých testov bol v januári 1998 zaradený do oddielu kozmonautov Číny. V rámci druhého čínskeho kozmického letu – Šen-čou 6 v októbri 2005 – bol s Liou Po-mingom členom druhej záložnej posádky.

V roku 2008 bol menovaný za člena posádky tretieho čínskeho letu v lodi Šen-čou 7, spolu s Čaj Č’-kangom a Liou Po-mingom. Odštartovali 25. septembra 2008 o 13:10:04,988 UTC.
Najdôležitejším cieľom letu bol prvý výstup čínskych kozmonautov do vesmírneho priestoru. Výstup sa uskutočnil 27. septembra od 8:38 do 9:00 UTC. Z lode vystúpil Čaj Č'-kang, pomáhal mu Liou Po-ming. Po skončení výstupu sa od lode oddelil mikrosatelit určený na snímkovanie lode (aktívny do 4. januára 2009). Kozmonauti pristáli v návratovom module dňa 28. septembra 2008 o 09:37:40 UTC. Orbitálny modul zostal na obežnej dráhe s očakávanou životnosťou pol roka.

V roku 2012 sa ako prvý čínsky kozmonaut zúčastnil aj svojho druhého letu, keď bol určený veliteľom misie Šen-čou 9, pri ktorej došlo k spojeniu s prvou čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 1 a trojčlenná posádka na nej následne strávila približne 12 dní. V tom čase išlo o najdlhší čínsky pilotovaný kozmický let. V posádke s ním bol aj kozmonaut Liou Wang a prvá čínska kozmonautka Liou Jang.

V roku 2016 ako prvý čínsky kozmonaut absolvoval tretí kozmický let (druhý let v pozícii veliteľa), Šen-čou 11, ktorý sa na obežnej dráhe úspešne spojil s druhou čínskou kozmickou stanicou Tchien-kung 2 a dvojčlenná posádka na nej následne strávila 30 dní. Svojho času išlo o najdlhší čínsky pilotovaný kozmický let. V posádke s ním bol kozmonaut Čchen Tung, nováčik z výberu čínskych kozmonautov v roku 2010.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ťing Chaj-pcheng v encyklopédii MEK 
 Ťing Chaj-pcheng v encyklopédii SPACE 40

Zdroj 

Čínski kozmonauti
Robert Kimbrough

Robert Shane Kimbrough (* 4. jún 1967, Killeen) je pôvodne pilot americkej armády, od mája 2004 do júla 2022 bol astronautom NASA. Do vesmíru sa dostal na dva týždne ako člen posádky raketoplánu Endeavour pri lete STS-126 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) v novembri 2008.

Život

Mladosť, letec 
Robert Kimbrough sa narodil v Killeen v Texase, strednú školu v Atlante v Georgii dokončil roku 1985. Roku 1989 absolvoval Vojenskú akadémiu () vo West Pointe s titulom bakalára v odbore leteckého a kozmického strojárstva, v rokoch 1989-1990 študoval v leteckej škole armády (). Potom slúžil v armádnom letectve, kde lietal na vrtuľníkoch AH-64 Apache. Zúčastnil sa vojny v Zálive. Roku 1998 získal magisterský titul v odbore operačný výskum na Georgia Institute of Technology a pracoval ako asistent profesora na akadémii vo West Pointe. Roku 2000 prešiel do Johnsonovho vesmírneho strediska NASA, tu sa podieľal na výcviku posádok raketoplánov.

Astronaut 
Úspešne prešiel 19. náborom astronautov NASA a 6. mája 2004 bol zaradený medzi amerických astronautov. Absolvoval základný výcvik a 10. februára 2006 získal kvalifikáciu "letového špecialistu" raketoplánu. 

V septembri 2007 bol zaradený do posádky letu STS-126. Do vesmíru odštartoval 15. novembra 2008 na palube raketoplánu Endeavour. Cieľom misie bola doprava zásob a vybavenia na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Let trval 15 dní, 20 hodín a 29 minút. 

Robert Kimbrough je ženatý, má tri deti.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Kozmonauti USA
Osobnosti z Texasu
Guy Laliberté

Guy Laliberté (* 2. september 1959, Quebec, Quebec, Kanada) je kanadský podnikateľ, filantrop a hráč pokru. Je zakladateľom a riaditeľom cirkusovej a zábavnej spoločnosti Cirque du Soleil. Roku 2009 sa vydal na týždeň do vesmíru na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako "kozmický turista".

Život

Podnikateľ a filantrop 
Guy Laliberté pochádza zo stredostavovskej frankokanadskej rodiny. Inšpirovaný zážitkom z Ringling Brothers and Barnum & Bailey Circus z detstva začal už v ranom veku vystupovať ako pouličný umelec, naučil sa chôdzi na chodúľach, hltanie ohňa, hru na akordeón a nejakú dobu sa tým živil. V roku 1984 založil vlastný cirkus – Cirque du Soleil. Postupne vybudoval zo svojej spoločnosti jeden z najväčších podnikov v danom obore, pôsobiaci v niekoľkých krajinách a s cca štyrmi tisíckami zamestnancov, ocenený na 2 miliardy dolárov.

V októbri 2007 založil nadáciu "Jedna kvapka" (), ktorej cieľom je rozšíriť vo verejnosti povedomie o problémoch súvisiacich s vyčerpávaním vodných zdrojov a pomoc obyvateľstvu oblastí postihnutých nedostatkom vody. Na chod nadácie prispel sumou 100 miliónov dolárov.

Kozmonaut 
Od roku 2004 rokoval o eventuálnom kozmickom lete so spoločnosťou Space Adventures (tá hľadá zákazníkov pre komerčné lety na Sojuzoch). Začiatkom apríla 2009 zrušila kazašská vláda len mesiac predtým podpísanú zmluvu o lete Kazacha na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) začiatkom októbra 2009. Laliberté využil príležitosť a zaujal uvoľnené miesto. Oficiálne bol jeho let oznámený 4. júna 2009. To už prechádzal výcvikom v Stredisku prípravy kozmonautov.

Do vesmíru odštartoval 30. septembra 2009 na palube Sojuzu TMA-16 spoločne s členmi Expedície 21 Maximom Surajevom a Jeffrey Williamsom. Program (nazvaný "Poetická sociálna misia") svojho kozmického letu orientoval na popularizáciu problémov s vodou, v duchu činnosti svojej nadácie. Na Zem sa vrátil 11. októbra 2009 v Sojuze TMA-14 s Gennadijom Padalkom a Michaelom Barrattom.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky nadace „Jedna kapka“ (One Drop) 
 Stránky Cirque du Soleil

Zdroj 

Kanadskí podnikatelia
Vesmírni turisti
Osobnosti z Quebecu (mesto)
Nathan Mendelsohn

Nathan Saul Mendelsohn (* 14. apríl 1917, Brooklyn, New York, USA – † 4. júl 2006, Toronto, Kanada) bol kanadský matematik narodený v USA. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v kombinatorike, teórii grúp a teórii grafov. Je spoluobjaviteľom tzv. Dulmageho-Mendelsohnovej dekompozície, ktorá je metódou hľadania maximálneho párenia v bipartitnom grafe. V kombinatorike objavil tzv. Mendelsohnove systémy trojíc.

Kanadskí matematici
Matematici USA
Matematici židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Osobnosti z Brooklynu
Bazardüzü dağı

Bazardüzü dağı alebo Bazardüzü () je vrch v pohorí Veľký Kaukaz nachádzajúci sa na štátnej hranici Ruska a Azerbajdžanu. S nadmorskou výškou   je najvyšším vrchom Azerbajdžanu. Neďaleko vrcholu sa nachádza najjužnejší bod Ruskej federácie.

Iné projekty 

Vrchy v Rusku
Vrchy v Azerbajdžane
Vrchy na Kaukaze
Najvyššie vrchy štátov
Štvortisícovky v Rusku
Štvortisícovky v Azerbajdžane
Expedícia 22

Expedícia 22 bola dvadsiatoudruhou expedíciou na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Expedícia sa začala odletom kozmickej lode Sojuz TMA-15 od stanice 1. decembra 2009 a skončila odletom Sojuzu TMA-16 18. marca 2010. Veliteľom Expedície 22 bol americký astronaut Jeffrey Williams.

Sojuz TMA-16 a Sojuz TMA-17 pripojené k modulu Zarja slúžili ako záchranné lode.

Posádka 

Zdroj pre tabuľku: NASA 

V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.

Záložná posádka 
 Shannon Walkerová – veliteľ  
 Alexandr Skvorcov ml. 
 Anton Škaplerov 
 Satoši Furukawa
 Douglas Wheelock

Referencie

Externé odkazy 

Expedícia 22 na webe NASA 

Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kozmonautika v 2009
Kozmonautika v 2010
Expedícia 23

Expedícia 23 bola dvadsiatoutreťou expedíciou na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Expedícia sa začala odletom kozmickej lode Sojuz TMA-16 od stanice 18. marca 2010 a skončila odletom Sojuzu TMA-17 2. júna 2010. Veliteľom Expedície 23 bol ruský kozmonaut Oleg Kotov.

Sojuz TMA-17 a Sojuz TMA-18 pripojené k modulu Zarja slúžili ako záchranné lode.

Posádka 

Zdroj pre tabuľku: NASA 

V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.

Záložná posádka 
 Douglas Wheelock  – veliteľ
 Michail Ťurin 
 Alexandr Samokuťajev 
 Scott Kelly 
 Anton Škaplerov 
 Satoši Furukawa

Referencie

Externé odkazy 

Expedícia 23 na webe NASA 

Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kozmonautika v 2009
Kozmonautika v 2010
Expedícia 24

Expedícia 24 bola dvadsiatouštvrtou expedíciou na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Expedícia sa začala odletom kozmickej lode Sojuz TMA-17 od stanice 2. júna 2010 a skončila odletom Sojuzu TMA-18 16. septembra 2010. Veliteľom Expedície 24 bol ruský kozmonaut Alexandr Skvorcov ml..

Sojuz TMA-18 a Sojuz TMA-19 pripojené k modulu Zarja slúžili ako záchranné lode.

Posádka 

V zátvorkách je uvedený celkový počet letov do vesmíru vrátane tejto misie.

Záložná posádka 
  Andrej Borisenko – veliteľ  
  Alexandr Samokuťajev  
  Scott Kelly
  Dmitrij Kondratiev 
  Catherine Colemanová 
  Paolo Nespoli 

Zdroj:ASTROnote

Referencie

Externé odkazy 

 Expedícia 23 na webe NASA 

Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice
Kozmonautika v 2010
Arthur Cayley

Arthur Cayley (* 16. august 1821, Richmond, Spojené kráľovstvo - † 26. január 1895, Cambridge ) bol anglický matematik. Je známy predovšetkým vďaka práci v lineárnej algebre, teórii grúp a teórii grafov.

Arthur Cayley je spoločne s Waltherom von Dyckom považovaný za jedného z pôvodcov modernej definície grupy. V lineárnej algebre dokázal Cayleyho-Hamiltonovu vetu, ktorá hovorí, že každá štvorcová matica je koreňom svojho vlastného charakteristického polynómu.
V teórii grúp dokázal tzv. Cayleyho vetu, ktorá hovorí, že každá grupa G je izomorfná s niektorou podgrupou symetrickej grupy na G. Názov Cayleyho veta tiež nesie veta v teórii grafov, ktorá hovorí, že počet stromov s n vrcholmi je . Zaoberal sa tiež kvaterniónmi a oktoniónmi.

Iné projekty 

Anglickí matematici
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Osobnosti z Cambridgea (Cambridgeshire)
Tréner mesiaca FA Premier League

Tréner mesiaca Premier League sa udeľuje raz za mesiac počas sezóny FA Premier League. Toto ocenenie sa udeľuje spolu s ocenením pre Hráča mesiaca FA Premier League každý prvý alebo druhý piatok nasledujúceho mesiaca. Toto ocenenie bolo nazvané Carling Premiership tréner mesiaca (1994–2001) a potom Barclaycard Premiership tréner mesiaca (2001–2004), a teraz je známy ako Barclays tréner mesiaca.  

Prvýkrát bola udelená v sezóne 1993/1994, rok potom ako si anglická liga zmenila názov a sponzora. Prvým víťazom sa stal v auguste 1993 škótsky tréner Alex Ferguson z Manchesteru United, potom ako získal ligový titul. Vždy na konci sezóny sa odovzdáva ocenenie Tréner roka FA Premier League.

Fergason bol tréner mesiaca rekordných dvadsaťštyrikrát. Harry Redknapp sa stal trénerom mesiaca s piatymi rozličními klubmi (West Ham United, Portsmouth, Southampton, znova Portsmouth, a Tottenham Hotspur). Traja ďalší tréneri získali toto ocenenie s dvoma klubmi: Martin O'Neill s Leicester City a Aston Villou, Stuart Pearce s Nottingham Forest a Manchestrom City, a Gordon Strachan s Coventry City a Southamptonom. V marci 2002 sa toto ocenenie rozdelilo medzi dvoch trénerov Liverpoolu Gérardom Houllierom a Philom Thompsonom. Posledné ocenenie dostal tréner Chelsea Carlo Ancelotti.

Zoznam víťazov

Viacnásobní víťazi
  *   Aktívni tréneri v Premier League.

Podľa národnosti

Víťazi z klubu

FA Premier League
Tréneri FA Premier League
TERRIERS

Tomographic Experiment using Radiative Recombinative Ionospheric EUV and Radio Sources, skrátene TERRIERS bola americká študentská družica prevádzkovaná Bostonskou univerzitou. Hlavným cieľom misie bolo demonštrovať možnosti sledovania termosféry a ionosféry pomocou tomografie a emisií fotónov v oblasti extrémneho ultrafialového žiarenia. Družica bola vynesená 18. mája 1999 raketou Pegasus XL. Po dosiahnutí obežnej dráhy však zlyhal systém orientácie a družica nebola schopná nasmerovať svoj jediný slnečný panel na Slnko. Po niekoľkých neúspešných pokusoch o zorientovanie boli palubné batérie vybité a spojenie bolo prerušené.

Opis 

TERRIERS bola rotáciou stabilizovaná družica určená na štúdium ionosféry. Bola vybavená jedným panelom slnečných batérií dodávajúcim priemerne 31 wattov elektrickej energie a dobíjajúcimi NiCd akumulátorovými batériami s kapacitou 4,8 Ah. Telekomunikačný systém pracoval v pásme S (rýchlosť prenosu na satelit 4 kbit/s, z družice 32 kbit/s). Na palube boli nasledujúce vedecké prístroje:

 4 spektrometre na meranie nad nočnou stranou Zeme v extrémnej ultrafialovej oblasti 80-140 nm N-TESS (Night Tomographic EUV Slit Spectrograph) so spektrálnym rozlíšením 1 nm a priestorovým 0,5° (štrbina 0,5 × 40 mm)
 1 spektrometer na meranie nad dennou stranou Zeme v extrémnej ultrafialovej oblasti 80-140 nm D-TESS (Day Tomographic EUV Slit Spectrograph) so spektrálnym rozlíšením 1 nm a priestorovým 0,5° (štrbina 0,1 × 10 mm)
 Monitor slnečného extrémneho ultrafialového žiarenia 7-40 nm GISSMO (Gas Ionization Solar Spectral Monitor)
 2 fotometre pre registráciu žiarenie s vlnovou dĺžkou 630 nm so zorným poľom 0,4° × 0,4°
 Rádiomaják pre výskum šírenia rádiového signálu v ionosfére
 Experimentálny mikroakcelerometer (stredoškolský experiment)

Stabilizačný systém využíval magnetické cievky k zmene osi rotácie. Ako polohové snímače slúžili detektory Slnka a magnetometre. Pozemná stanica a riadiace stredisko sa nachádzalo v areáli Bostonskej univerzity. Predpokladaná aktívna životnosť bola 1 rok. Družica sa pohybuje po slnečnej synchrónnej dráhe s preletom nad rovníkom o 08:40 miestneho času.

Referencie

Externé odkazy 

 NSSDC-Master Catalog: 1999-026A 

Program Explorer
Umelé družice Zeme
Umelé družice USA
Študentské družice
Kozmonautika v 1999
Submillimeter Wave Astronomy Satellite

SWAS ( Submillimeter Wave Astronomy Satellite) je astronomická družica, určená na štúdium medzihviezdnych oblakov. Postavila ju firma Ball Aerospace Systems Group v spolupráci so strediskom NASA Goddard Space Flight Center, ktoré ju tiež prevádzkuje.

Popis 

Družica je vybavená dvoma výklopnými a jedným pevným panelom slnečných batérií, dodávajúcich priemerne 270 wattov (v maxime 600 W) elektrickej energie a dobíjacími NiCD akumulátorovými batériami s kapacitou 21 Ah. Stabilizačný systém využíva 3 silové zotrvačníky a 3 magnetické aktuátory. Orientácia je zisťovaná tromi magnetometrami, troma meracími gyroskopmi, jedným digitálnym a šiestimi analógovými snímačmi Slnka, detektorom jasných objektov a presným hviezdnym snímačom (presnosť 38"). Riadiaci počítač 80386/80387 je vybavený polovodičovou pamäťou s kapacitou 88 Mbyte. Telemetrický systém pracuje v pásme S (2 GHz), prenosová rýchlosť zo Zeme na satelit je 2 kbit/s a v opačnom smere 1,8 Mbit/s.

Hlavným prístrojom je rádioteleskop typu Cassegrain, celým názvom Submillimeter Wave Telescope, ktorý sa skladá zo:
 Dvoch submilimetrových heterodynových prijímačov žiarenia s vlnovými dĺžkami 0,5-0,6 mm (približne 490-550 GHz)
 Akusticko-optického spektrometra
 Sledovača hviezd

Prístrojové vybavenie je riadené palubným počítačom s mikroprocesorom 80386. Namerané dáta sú ukladané do palubnej pamäte a raz alebo dvakrát denne prehrávané na Zem. Ako hlavné pozemné riadiace stredisko slúžia mobilná stanica TOTS (Transportable Orbital Tracking Station), umiestnená v Poker Flats v Arkansase v USA.

Družica mala za úlohu:
 Stanovenie chemického zloženia medzihviezdnych oblakov
 Štúdium termodynamických procesov, najmä ochladzovania plynov pri zmršťovaní oblakov pri tvorbe hviezd a planét
Okrem bežných úloh, na ktoré bol navrhnutý, sa teleskop podieľal aj na monitorovaní dopadu sondy Lunar Prospector na povrch Mesiaca v roku 1999. Vedecká činnosť bola ukončená 21. júla 2004, ale v júni 2005 bol teleskop na tri mesiace oživený, aby sledoval následky kolízie telesa sondy Deep Impact s kométou 9P/Tempel.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 NSSDC-Master Catalog: 1998-071A 
 http://www.cfa.harvard.edu/swas/swas.html 

Program Explorer
Umelé družice Zeme
Umelé družice USA
Kozmické observatóriá
Kozmonautika v 1998
Transition Region and Coronal Explorer

TRACE (Transition Region and Coronal Explorer) je vesmírny teleskop americkej agentúry NASA, zameraný na štúdium slnečnej fotosféry, koróny a koronálnych slučiek. Štart sa konal 2. apríla 1998 na kalifornskej základni Vandenberg. Družica bola vynesená raketou Pegasus XL a umiestnená na polárnu obežnú dráhu so sklonom 97,8°, výškou apogeom približne 640 km a dobou obehu 97 minút. Postavilo ju stredisko NASA Goddard Space Flight Center, hlavnými subdodávateľmi boli firma Lockheed Martin, Stanford Lockheed Institute for Scientific Research, Stanford University a Smithsonian Astrophysical Observatory.

Popis 

TRACE je trojosovo stabilizovaná družica, vybavená štyrmi panelmi slnečných batérií s priemerným príkonom 85 wattov (maximálne 222 W), dobíjajúcimi akumulátorovú batériu s kapacitou 9 Ah. Nesie ďalekohľad typu Cassegrain s ohniskovou vzdialenosťou 8,66 m a priemerom hlavného zrkadla 0,3 m a sekundárneho s priemerom 60 mm pre pozorovanie slnečnej koróny, chromosféry a prechodovej oblasti medzi slnečným povrchom a extrémne horúcimi vrstvami atmosféry v oblasti extrémneho ultrafialového žiarenia (17-160 nm). Pripojená kamera má zorné pole s rozmermi 8,5'× 8,5' a rozlišovaciu schopnosť 1". Príkon slnečných batérií činí 200 W. Ako doplňujúci experiment nesie vzorku nových veľmi výkonných fotovoltaických článkov. Telemetrický systém pracuje v pásme S, má výkon výkon 2 W a prenosová rýchlosť je 2,25 Mbit/s. Palubná polovodičová záznamová jednotka má kapacitu 300 MB. Orientačný a stabilizačný systém využíva pre zistenie orientácie jeden digitálny a šesť hrubých detektorov Slnka, tri inerciálne meracie gyroskopy a trojosí magnetometer. Ako výkonné prvky potom slúžia tri magnetické cievky a štyri silové zotrvačníky.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 NSSDC-Master Catalog: 1998-020A 
 http://trace.lmsal.com 

Program Explorer
Umelé družice Zeme
Umelé družice USA
Kozmické observatóriá
Kozmonautika v 1998