joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anna Jurčenková

Ing. Anna Jurčenková (* 26. júl 1985, Prešov) je slovenská basketbalistka, hrávajúca na pozícii pivotky. V sezóne 2022/2023 hrá v Basketbalovej extralige žien za tím Piešťanské Čajky. Je dlhoročnou členkou slovenskej reprezentácie, za ktorú sa zúčastnila na viacerých Majstrovstvách Európy v basketbale žien.

Životopis 
Vo svojom rodisku v Prešove Jurčenková absolvovala základnú školu, následne obchodnú akadémiu v Košiciach. Na Ekonomickej fakulte Technickej univerzity v Košiciach získala titul inžinierky v odbore financie, bankovníctvo a investovanie.

K basketbalu sa dostala vďaka svojej výške a prvému trénerovi Daňovi. Okrem neho sa na jej basketbalovom raste podieľali tréneri Karnay, Matyáš, Jány a Svitek. Ako profesionálka pôsobila v domácej lige v basketbalových kluboch BK Matice slovenskej Prešov, Cassovia Košice a Dobrí anjeli Košice. S tímom Good Angels získala v rokoch 2004-2012 deväť titulov v slovenskej extralige. Následne zamierila do zahraničia a pôsobila dve sezóny v českom tíme BK IMOS Brno. V sezóne 2014/2015 získala nemecký titul s tímom TSV 1880 Wasserburg. Následne sa vrátila na štyri sezóny do Košíc, s ktorými získala ďalšie štyri majstrovské tituly v domácej extralige. V sezóne 2018/2019 získala poľský titul s tímom Arka Gdynia. V sezóne 2019/2020 pôsobila v gréckom tíme Olympiakos SFP. V sezóne 2020/2021 sa vrátila pôsobiť do Košíc do tímu Young Angels. S družstvom vyhrala Slovenský pohár. V sezóne 20212022 pôsobila opäť v českej extralige v tíme BK Žabiny Brno, následne prestúpila do klubu Piešťanské Čajky a v súčasnosti hrá v slovenskej extralige.

V rámci svojho pôsobenia počas kariéry odohrala tiež viacero sezón v Eurolige.

Reprezentačná kariéra 
Reprezentačnú kariéru Jurčenková najprv ukončila v roku 2018, následne sa však v roku 2020 do seniorskej ženskej reprezentácie vrátila v zápase proti Holandsku v novembri 2020 v rámci kvalifikácie na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2021.

Úspechy 
Je držiteľkou 12 titulov majstra Slovenskej republiky v basketbale žien s tímom Good Angels Košice, okrem toho aj nemeckého (2015) a gréckeho titulu. Z českej extraligy má so Žabinami tri druhé miesta, z poľskej jedno tretie (v roku 2019 s Arkou Gdynia). V roku 2009 bola členkou tímu slovenskej reprezentácie na Majstrovstvách Európy v basketbale žien v Lotyšsku, kde Slovensko skončilo na 8. mieste. V sezóne 2010/2011 bola súčasťou slovenskej reprezentácie, ktorá vybojovala postup na Majstrovstvá Európy. Rovnako sa zúčastnila Majstrovstiev Európy v roku 2015.

Referencie 

Slovenské basketbalistky
Osobnosti z Prešova
Absolventi Ekonomickej fakulty Technickej univerzity v Košiciach
Apoštolský exarchát Gréckokatolíckej cirkvi v Českej republike

Apoštolský exarchát Gréckokatolíckej cirkvi v Českej republike je oficiálna forma (apoštolský exarchát) gréckokatolíckej cirkvi v Česku.

Dejiny 
Po rozdelení ČSFR bol v januári 1993 vytvorený biskupský vikariát pre gréckokatolíkov v Česku so sídlom v Prahe. 13. marca 1996 bol z neho vytvorený Gréckokatolícky exarchát. Na jeho čelo bol vymenovaný vladyka Ivan Ljavinec. Exarchát bol vyňatý z jurisdikcie Prešovského biskupstva a je jurisdikčne podriadený priamo Svätej Stolici. Mal 6 farností a asi 9000 veriacich. Veriacich pribúda najmä dôsledkom príchodu ľudí z východu Slovenska za prácou do Česka.

V Česku mala táto cirkev podľa sčítania ľudu z roku 2001 7 704 veriacich. Pri sčítaní v roku 2011 to bolo 9 927 ľudí. V súčasnosti (r. 2013) v exarcháte existuje 21 farností tvoriacich 7 protopresbyterátov (dekanátov). Pôsobí v nich 28 kňazov. V roku 2003 bol vymenovaný za druhého gréckokatolíckeho exarchu Ladislav Hučko.

Hlavným chrámom exarchátu je Katedrála sv. Klimenta v Prahe. Patrónmi exarchátu sú sv. Kliment, sv. Cyril a Metod, sv. Anežka a sv. Mikuláš.

Biskupi

Apoštolskí exarchovia 
 Ivan Ljavinec (19962003)
 Ladislav Hučko (2003)

Svätiaci biskupi 
 Ján Eugen Kočiš (20042006)

Externé odkazy 
 Apoštolský exarchát řeckokatolícke cirkve, iná stránka

Referencie 

Náboženstvo v Česku
Gréckokatolícka cirkev
Gréckokatolícke eparchie v Česku
Rod (prírodná rezervácia)

Rod je prírodná rezervácia v okrese Tábor. Nachádza sa v Třebońskej panve,  juhozápadne od Valu. Je súčasťou CHKO Třeboňsko. Rezervácia zahŕňa rybník Rod (), ktorý je súčasťou rybničnej Nadejskej sústavy na pravom prítoku Lužnice.   

Predmetom ochrany je rybník Rod s rozsiahlymi plochami rákosia a s veľkými plávajúcimi ostrovmi steblovky, ktoré slúžia ako hniezdisko mnohých druhov vodného vtáctva (predovšetkým zúbkozobcov). Východná zrašelinelá časť rybníka prechádza v prechodové rašelinisko s charakteristickou kvetenou (diablik močiarny, ostrica plstnatoplodá, rosička okrúhlolistá, pupkovník obyčajný, lekno jasnobiele, čerkáč kytkový, kľukva močiarna, bublinatka menšia, bublinatka bledožltá, ostroplod biely, ježohlav najmenší). Lokalita je ďalej významným zhromaždiskom vodného a mokraďového vtáctva v dobe jarných a jesenných ťahov. Rod slúži ako pravidelné centrum výskytu zimujúcich orliakov morských. Žije tu tiež rad ohrozených druhov obojživelníkov (Skokan ostropyský, skokan krátkonohý, skokan zelený, mlok obyčajný, mlok vrchovský, mlok veľký (hrebenatý), kunka červenobruchá, rosnička zelená). Pravidelne sa tu vyskytuje vydra riečna.

Referencie

Zdroj 

Rašeliniská v Česku
Povodie Lužnice
Rybníky v Juhočeskom kraji
Národné prírodné rezervácie v Česku
Chránená krajinná oblasť Třeboňsko
Chránené územia v okrese Tábor
Geografia Belgicka

Belgicko je prímorský štát, ktorý sa nachádza v západnej Európe na pobreží Severného mora medzi Francúzskom a Holandskom. Zemepisné súradnice sa pohybujú medzi 49° 30' a 51° 30' s. š. a medzi 2° 33' a 6° 24' v. d. Spoločne s Holandskom a Luxemburskom je Belgicko súčasťou Beneluxu.

Má približne trojuholníkový tvar. Brusel, hlavné a zároveň najväčšie mesto Belgicka, sa nachádza v strednej časti krajiny. Belgicko je križovatkou západnej Európy a hlavné mestá väčšiny západoeurópskych štátov ležia v okruhu  od Bruselu, ktorý je sídlom EÚ a NATO.

Krajné body 
 Najvyšší bod: Signal de Botrange () (50° 30‘ 6‘‘ s. š., 6° 5‘ 35‘‘ v. d.)
 Najnižší bod: Hladina Severného mora ()
 Najsevernejší bod: Dreef, obec Hoogstraten, provincia Antverpy (51° 30‘ s. š., 4° 46‘ v. d.)
 Najjužnejší bod: Torgny, obec Rouvroy, provincia Luxembourg (49° 30‘ s. š., 5° 28‘ v. d.)
 Najzápadnejší bod: De Panne, provincia Západné Flámsko (51° 5‘ s. š., 2° 33‘ v. d.)
 Najvýchodnejší bod: Krewinkel, obec Büllingen, provincia Lutyšsko (50° 20‘ s. š., 6° 24‘ v. d.)

Vodstvo 
Všetky rieky Belgicka ústia do Severného mora, okrem Oise, ktorá ústi do Lamanšského prielivu. 
Medzi hlavné rieky v štáte patria: Mása, Šelda, Yser, Rupel, Senne, Sambre, Lesse, Ourthe, Leie a Dijle. Medzi hlavné jazerá patria: Genvalm, umelé jazerá Bütgenbach, Eau d'Heure a Robertville.

Zdroje

Externé odkazy 
 CIA World Factbook 2007
 Geografický popis Belgicka vo francúzštine a holandčine na stránkach Federálneho portálu Belgicka
 Institut royal météorologique de Belgique

 
Belgicko
Belgicko

bn:বেলজিয়াম#ভূগোল
Darina Chmúrová

Darina Chmúrová, vyd. Mižičková (* 11. august 1951 Bratislava) je slovenská herečka.

Kariéra 
V roku 1973 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1973-74 bola členkou činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene, v rokoch 1974-76 Poetického súboru Novej scény v Bratislave, od roku 1976 Rozhlasového a hereckého súboru v Bratislave. Známa aj ako Darinka, partnerka Drobčeka z populárnej relácie pre deti Ma-tel-ko (Malý televízny kolotoč, 1984).

Filmografia 
 1977: Advokátka (psychologický film)
 1978: Smoliari (TV hudobná komédia)
 1981: Plavčík a Vratko (podobenstvo)
 1985: Iná láska (psychologický film)
 1987: Úsmev diabla (krimi/psychologický film)

Dabing 
 1966: Mrázik - Nastenka (Natalia Sedychová)
 1970: Snehulienka a sedem trpaslíkov (rozprávka)

 Zdroj 
 Filmová databáze
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska'' 1 (A-L). VEDA, Vydavateľstvo SAV, Bratislava, 1989. s. 512.

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenskí televízni moderátori
Členovia Divadla Jozefa Gregora Tajovského
Nová scéna
Osobnosti z Bratislavy
NGK Spark Plug

NGK Spark Plug Company, Limited (transkripciou: Nippon tokušu tógjó kabušiki gaiša, v doslovnom preklade: Japonské špeciálne keramické výrobky, akciová spoločnosť), vystupuje aj pod skratkou NGK, je akciová spoločnosť založená v roku 1936, sídliaca v meste Nagoja v Japonsku. NGK sa podieľa na výrobe a predaji zapaľovacích sviečok a súvisiacich produktov pre spaľovacie motory a nové keramické a vhodné produkty.

Organizácie 
NGK má sídlo v prefektúre Aiči. V marci 2007 zamestnávala 10 407 zamestnancov po celom svete.

V roku 2007 NGK prevádzkovala sieť 7 kontaktných miest, 12 predajných miest, 13 výrobných závodov a 2 technické centrá po celom svete.

Referencie

Externé odkazy 
 NGK Spark Plug Co., Ltd.
 NGK Spark Plugs Worldwide

Podniky v Japonsku
Dodávatelia automobilových dielov
Stratenec (vrch v Malej Fatre)

Stratenec () je vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria na jej hlavnom hrebeni, približne  severne od Vrútok. Z vrcholu je ďaleký výhľad.

Poloha 
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Krasňany a Sučany. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je východne ležiaci Malý Kriváň (), od ktorého ho oddeľuje sedlo Priehyb a južne ležiace Biele skaly (), oddelené sedlom Vráta. Severne susedí vrch Príslopok ().

Opis 
Kosodrevinou porastený vrch v strednej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry patrí medzi často navštevované miesta, nakoľko ním vedie hlavná hrebeňovka pohoria. Hlavný hrebeň z východného smeru vedie priamo z dominantného Malého Kriváňa, juhozápadným smerom pokračuje cez vrch Suchý () do údolia Váhu. Severozápadné svahy odvodňujú prítoky potoka Kúr do Varínky, juhovýchodné svahy odvádzajú vodu Bielym potokom priamo do Váhu.

Hora je budovaná vápencovými horninami križňanského príkrovu. Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra, vrchol a úbočia klesajúce do doliny Kúr sú navyše chránené v rámci NPR Suchý. Zo smeru od Krasnian sa v jeho severozápadnom skalnatom výbežku nachádza asi 135 metrov dlhá Stará stratenecká jaskyňa a  dlhá Kukurišova jaskyňa, ktoré sú rovnako ako všetky ostatné malofatranské jaskyne, verejnosti neprístupné. Práve skalnatý výbežok Stratenca je predmetom záujmu speleológov. Okrem jaskýň sa tu nachádza aj  hlboká priepasť. Toto jeho skalnaté rebro rozdeľuje v závere dolinu Kúr na dve časti, na Kukurišovu dolinu (na sever od rebra) a Prostrednú dolinu (južne od výbežku). Cez skalnatý výbežok nevedie žiaden turistický chodník a pre turistov je teda neprístupný.

Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu

Výhľady 
Stratenec s porastom kosodreviny poskytuje z vhodných lokalít ďaleký výhľad na široké okolie. Východný horizont sčasti zakrýva mohutný Malý Kriváň a časť hlavného hrebeňa. Ostatné smery ponúkajú nerušený výhľad a možno tak pozorovať mnohé vrchy Krivánskej Fatry, severnú časť Lúčanskej Fatry, Súľovské vrchy, Javorníky a Kysuckú vrchovinu. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať západnú časť Nízkych Tatier, Veľkú Fatru, Vtáčnik, no tiež Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.

Prístup 
 po  červenej značke hlavným hrebeňom:
 z Malého Kriváňa cez sedlo Priehyb
 zo Suchého cez sedlo Vráta
 po  modrej značke  z Krasnian cez sedlo Priehyb
 po  trase z Turčianskych Kľačian cez Suchý a odtiaľ po  cez Biele skaly

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Krivánska Fatra
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Malej Fatre
Turistická značkovaná trasa číslo 0802
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Martin
Vrchy v okrese Žilina
Žofinka

Žofinka je národná prírodná rezervácia ev. č. 608 neďaleko obce Dvory nad Lužnicí v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť je pod správou CHKO Třeboňsko.

Dôvodom ochrany je ochrana európsky významného rozľahlého prechodového rašeliniska a rašelinného lesa s reliktnými spoločenstvami rastlín a živočíchov.

Časť rašeliniska bola už zásahom človeka v minulosti poškodená odvodňovaním. V súčasnosti, v rámci riadenej starostlivosti dochádza k zaslepovaniu odvodňovacích rýh a kanálov a vytváraniu menších jazierok, čo by malo mať za následok obnovu rašelinotvorného procesu.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Externé odkazy 
 Charakteristika oblasti

Národné prírodné rezervácie v Česku
Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Chránená krajinná oblasť Třeboňsko
Rašeliniská v Česku
Výtopa Rožmberka

Výtopa Rožmberka je prírodná rezervácia ev. č. 1725 neďaleko Třebone v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR Správa CHKO Třeboňsko.

Objektom ochrany je rozľahlý komplex litorálnych porastov rybníka a mokrých lúk so vzácnymi spoločenstvami.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Externé odkazy 
 Výtopa Rožmberka na Webe

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Chránená krajinná oblasť Třeboňsko
Čierťaž (1 204,3 m n. m.)

Čierťaž () je zalesnený vrch v severnej časti Veporských vrchov medzi obcami Nemecká a Osrblie. Leží severne od vrchu Hrb, ktorý je považovaný za stred Slovenska.

Prístup
 po  značke z Predajnej cez Sedlo pod Kolbou a odtiaľ po hrebeni lesom na vrchol
 po  značke od Chaty pod Hrbom a Sedlo pod Kolbou

Zdroje 
 Turistická mapa

Vrchy vo Veporských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Banská Bystrica
Vrchy v okrese Brezno
Rašelinisko Pele

Rašelinisko Pele je prírodná rezervácia ev. č. 1683 neďaleko obce Chlum u Třeboně v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Třeboňsko.

Objektom ochrany je rašelinisko v počiatočnom štádiu vývoja na prítokoch rybníka Vydýmača.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Externé odkazy 
 Rašelinisko Pele na Webe

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Chránená krajinná oblasť Třeboňsko
Pele, Rašelinisko
Ján Kapistránsky

Svätý Ján Kapistránsky alebo Ján Kapistrán (Giovanni da Capestrano) (* 24. jún 1386, Capestrano – † 23. október 1456, Iloku) bol taliansky františkánsky mních.

Po rodinnej tragédii študoval právo v Perugii, kde sa v roku 1413 stal sudcom. Počas nepokojov sa dostal do väzenia, odkiaľ sa následne pokúsil ujsť. Pri úteku si však zlomil nohu a opäť ho uväznili. Vo väzení mal údajne videnie sv. Františka z Assisi. Po tom ako sa dostal na slobodu, vstúpil 4. októbra 1416 do františkánskeho rádu. Stal sa z neho známy kazateľ. Ľudia ho označovali ako svätca a prosebníka. Ján veľa cestoval nielen po Taliansku, ale aj po ostatných európskych krajinách. Okrem toho zmieroval odpadlíkov s Cirkvou. Ján Kapistránsky stál spolu s kardinálom Juanom de Carvajalom a Jánom Huňadym na čele vojska, ktoré bojovalo proti Turkom pri Belehrade 14. - 22. júla 1456 a zastavilo ich ďalší postup.

Jána blahorečil pápež Lev X. v roku 1514, ale jeho úcta bola obmedzená iba na sulmonskú diecézu. V roku 1622 jeho úctu pápež Gregor XV. rozšíril na celú Cirkev. Za svätého ho vyhlásil pápež Alexander VIII. v roku 1690.

Ikonografické zobrazenia Jána Kapistránskeho ho znázorňujú s krížom a zástavou v ruke, s hostiou so znakmi JHS.

Literatúra 
 "23. októbra : Sv. Ján Kapistránsky, kňaz, rehoľník, misionár (1386 — 1456)." In: Rajmund Ondruš S.J.: Blízki Bohu i ľuďom. : Životopisy svätých usporiadané podľa liturgického kalendára. Na Slovensku prvé vydanie. Bratislava : Vydavateľstvo Tatran, š. p., 1991 ako záujmová publikácia pre Spolok svätého Vojtecha. s. 583-586. ISBN 80-222-0277-0
 "23. október : Sv. JÁN KAPISTRÁNSKY, kňaz." In: Daniel Dian - Viliam Judák: Každý deň so svätými : II. diel. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2007. s. 128. ISBN 978-80-7162-679-4

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jan Klípa: Svätý cholerik. Portréty Jana Kapistrána
 Jan Klípa: Príbeh Jana Kapistrána na www.mojebrno.wz.cz

Svätci
Talianske osobnosti
Vatikánski diplomati
Františkáni
Kresťanskí mnísi
Narodenia v 1386
Úmrtia v 1456
Úmrtia na mor
Crystal Langhornová

Crystal Langhornová (; * 27. október 1986, New York, New York, USA) je americká basketbalistka. 

Hrávala za University of Maryland Terrapins. V roku 2008 bola v drafte vybraná do tímu Washington Mystics do WNBA. Študovala na Willingboro High School v New Jersey a v roku 2004 sa dostala do WBCA All-America Game. Dala 5 bodov a získala ocenenie za najužitočnejšiu hráčku, titul MVP. V roku 2006 pomohla družstvu Terrapins vyhrať NCAA Championship, a v roku 2007 zažiarila na FIBA majstrovstvách sveta do 21 rokov. Bola prvou hráčkou zo ženských aj mužských tímov v histórii University of Maryland, ktorá nastrieľala 2 000 bodov a podarilo sa jej až 1 000 doskokov. Stala sa tak 106-tou hráčkou v histórii NCAA, ktorej sa to podarilo. V súčasnosti hrá v tíme Washington Mystics a v mimosezóne WNBA hrá za klub Dobrí anjeli Košice.

Referencie

Externé odkazy 
Profil hráča na USA Basketball

Basketbalisti USA
Basketbalisti afroamerického pôvodu
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z New Yorku
Albert I. (Belgicko)

Albert I. (celým menom , * 8. apríl 1875, Brusel, Belgicko – † 17. február 1934, Marche-les-Dames) bol od 23. decembera 1909 do 17. februára 1934 tretí kráľ Belgičanov zo sasko-cobursko-gothajskej dynastie.

Bol synovcom belgického kráľa Leopolda II. a otcom kráľa Leopolda III.

Rodokmeň

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka belgickej kráľovskej rodiny

Panovníci v Európe
Vládcovia Belgicka
Dynastia Sasko-Cobursko-Gothajská
Osobnosti z Bruselu
Belgické osobnosti prvej svetovej vojny
Nositelia Podväzkového radu
Osobnosti na brazílskych poštových známkach
Matenský rybník

Matenský rybník je prírodná pamiatka ev. č. 1976 neďaleko obce Ratiboř v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

Objektom ochrany sú mokraďové biotopy so vzácnou faunou a flórou. Priestor pamiatky zahŕňa i hornú časť rovnomenného rybníka.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Externé odkazy  
 Matenský rybník na stránkach mesta Jindřichův Hradec

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Rybníky v Juhočeskom kraji
Povodie Nežárky
Králek

Králek je prírodná pamiatka ev. č. 2095 neďaleko obce Plasná v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

Objektom ochrany je populácia kriticky ohrozenej brehovky jednokvetej, prostredníctvom ochrany ekosystému rybníka.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Iné projekty

Externé odkazy  
 Matenský rybník na stránkach mesta Jindřichův Hradec

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Rybníky v Juhočeskom kraji
Povodie Nežárky
Ejlat

Ejlat je mesto v najjužnejšom cípe Izraela na pobreží Červeného mora. Je to významné izraelské letovisko na brehoch Akabského zálivu.

Geografia 
Ejlat je turistické letovisko a dôležitý prístav červenomorského pobrežia, umožňujúci Izraelu prístup do Indického oceánu. Od Beer Ševy je vzdialený cca 190 a od Tel Avivu cca 280 km južne. 

Mesto je situované v úzkom výbežku Izraela, zovretom z východu jordánskym a zo západu egyptským územím. V blízkosti Ejlatu sa nachádza jordánsky prístav Akaba a egyptské mesto Tábá a z prístavu je dovidieť do 4 krajín: Izraela, Jordánska, Egypta Saudskej Arábie.

Dopravné spojenie Ejlatu zabezpečuje severojužná diaľnica číslo 90, spájajúca krajinu s jordánskym hraničným priechodom Arava a egyptským prechodom Tábá. Turistom slúži najmä miestne letisko, využívané na vnútroštátne i medzinárodné lety.

Dejiny 
Ejlat je spomínané ako jedna zo zastávok Izraelitov pri pochode z egyptského zajatia. Toto mesto sa nachádzalo v kráľovstve Edom, ktoré dobyl izraelský kráľ Dávid. Mesto je tiež niekoľkokrát spomínané v Starom zákone.

V čase rímskeho a byzantského impéria bol Ejlat využívaný ako prístav, cez ktorý bola transportovaná meď z neďalekých baní v Timne. V roku 1116 ho dobyli križiaci, no už v roku 1167 ho získal Saladin a mesto postupne strácalo na význame.

Moderné dejiny 
Počas izraelskej vojny za nezávislosť bola lokalita Ejlatu (nazývaná Um Rašraš) 10. marca 1949 obsadená bez boja. Oblasť bola neobývaná a izraelskí vojaci tu zriadili policajnú stanicu, na ktorej vztýčili provizórnu vlajku. K založeniu vlastného Ejlatu došlo až v roku 1951 a už o 8 rokov získal štatút mesta. V roku 1967 sa námornou blokádou zo strany Egypta začala Šesťdňová vojna.

Ekonomika a turizmus 
Cez moderný prístav v Ejlate prúdi do krajiny množstvo tovarov, predovšetkým však ropa a iné palivá. Podnebie s miernou zimou, piesočné pláže, bohatý podmorský život a veľmi nízke zrážky vytvárajú z lokality významné a turisticky atraktívne miesto. Atrakciou je i miestne delfinárium, kde môžu návštevníci plávať medzi delfínmi a poznávať podmorský svet Červeného mora. Mesto je známe nočným životom, ktorý priťahuje turistov z celého sveta.

Moderné mesto však trpí nedostatkom pitnej vody, ktorá sa získava odsoľovaním morskej vody. Rovnako nevýhodou je odľahlosť mesta od väčších centier - najbližšie významné mesto Beer Ševa je vzdialené cca 190 kilometrov.

Demografia 
Prevažnú väčšinu obyvateľov mesta tvorili podľa sčítania v roku 2009 Židia - cca 40 300 osôb a vrátane nearabských obyvateľov židovského pôvodu je to až cca 45 400 osôb. Počet obyvateľov mesta dosiahol v roku 2010 47 600.

Podnebie 
Vplyv Negevskej púšte, no i blízkych púští (Sahara, Sinajská a Arabská púšť) je miernený morom, napriek tomu patrí oblasť mesta k najteplejším miestam v Izraeli. V lete sú bežné teploty vzduchu nad 40 °C, v zime sa pohybujú okolo 21 °C a teplota vody dosahuje v lete 26 a v zime okolo 20 °C.

Partnerské mestá

Galéria

Panoráma

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v Izraeli
Prístavné mestá Červeného mora
Jalovce u Valtínova

Jalovce u Valtínova je prírodná pamiatka ev. č. 1369 neďaleko obce Kunžak v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.

Dôvodom ochrany je zachovanie kompaktného porastu borievky obyčajnej.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Zdroj

Externé odkazy  
 Na stránke turistik.cz
 Jalovce na stránke mesta Jindřichův Hradec

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Pískovna na cvičišti

Pískovna na cvičišti je prírodná pamiatka ev. č. 1955, ktorá sa nachádza v okrese Jindřichův Hradec na juhovýchodnom okraji mesta Jindřichův Hradec v priestore aktívneho vojenského cvičiska a uzatvorenej pieskovne, ktorá obnažila podložie až na úroveň podzemnej vody. Územie spravuje AOPK České Budějovice. Na západnej hranici oblasti sa nachádza záhradkárska osada, ktorá znečisťuje oblasť odpadmi.

Dôvodom ochrany je ochrana vzácnych mokraďových živočíchov a rastlín, ktoré sa tu usadili na území vytvorenom človekom. Ich výskyt je spojený s mnohoročným zákazom vstupu do vojenského priestoru a jeho nevyužívanie k poľnohospodárskej činnosti. Ide o podmáčané lúky s množstvom kaluží. Tieto kaluže sú periodicky obnovované pri vojenských cvičeniach prechádzajúcou ťažkou vojenskou technikou rozrušujúcou vegetáciu na iniciálne štádiá vegetácie. Uprostred lokality sú dve malé a jedna veľká tôň, ktoré vznikli na mieste bývalej pieskovne, kde bola ťažba ukončená v prvej polovici 90. rokov 20. storočia. Dve menšie tône občas vysychajú, väčšia tôň má vodu trvalo.

V oblasti bol v novembri 2007 vykonávaný podrobný botanický a zoologický výskum, ktorý odhalil výskyt mnohých vzácnych druhov ako napríklad vtáčia kolónia brehule hnedej, sokola lastovičiara, z obojživelníkov ropucha krátkonohá, kunka červenobruchá, rosnička zelená a mlok veľký. Z hmyzu sa tu vyskytuje mnoho druhov bystrušiek atď. Z kôrovcov potom napríklad kriticky ohrozená žiabronôžka bahenná.

Zo vzácnej flóry sa tu vyskytuje napríklad blatnička vodná, ktorá rastie na obnažených brehoch plytkých nádrží.

Opis oblasti 

Oblasť sa nachádza na horninovom podloží, ktoré je tvorené prevažne biotitickými, silimanito-biotitickými a cordierito-biotitickými pararulami moldanubického veku, ktoré bolo následne prekryté štrkovými pieskami fluviálneho pôvodu. Ťažba piesku bola ukončená približne v hĺbke hladiny podzemnej vody, čo malo za následok vznik plytkých tôní s periodickým kolísaním hladiny.

V roku 2006 až 2007 došlo k umelým zásahom do oblasti, ktoré obnažili steny pieskovne, aby mohli lepšie slúžiť ako hniezdisko niektorých vzácnych druhov vtákov a súčasne boli prehĺbené dve hlavné tône. Prebehol aj výrub náletových drevín, ktoré malo pozitívny vplyv na teplomilné spoločenstvá, nakoľko došlo k presvetleniu tôní. S prerezávaním sa počíta aj do budúcna.

Miestny úrad životného prostredia sa snaží presadiť rozšírenie ochranného pásma okolo oblasti až na veľkosť , čo by zaistilo väčšiu šancu na prežitie chránených druhov a obmedzenie výstavby v okolí. Navrhuje sa i vybudovanie náučného chodníka oblasťou a prírodného športoviska, čo by podľa plánu malo zlepšiť chovanie návštevníkov v chránenej oblasti.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Iné projekty

Externé odkazy 
 Podrobná správa o oblasti (PDF)
 Webové stránky venované tomuto územiu (web)

Zdroj 

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Vizír

Vizír je národná prírodná pamiatka (evidentné číslo 1371) neďaleko obce Hamr v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje AOPK ČR správa CHKO Třeboňsko.

Objektom ochrany je rybník a priľahlá rašelinová lúka. Nálezisko celého radu chránených a vzácnych druhov rastlín, najmä rosičky prostrednej (Drosera intermedia). Z vtákov sú to bocian čierny, volavka popolavá a hlaholka severská. Pravidelne sa tu vyskytuje aj vydra riečna.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Referencie

Externé odkazy 
 Webové stránky CHKO Třeboňsko (web)

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Rašeliniská v Česku
Rybníky v Juhočeskom kraji
Národné prírodné rezervácie v Česku
Velký a Malý Tisý

Velký a Malý Tisý je národná prírodná rezervácia ev. č. 498 neďaleko obce Lomnice nad Lužnicí v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje AOPK ČR správa CHKO Třeboňsko.

Objektom ochrany je jedna z najvýznamnejších ornitologických rezervácií ČR, sústava rybníkov, lúk, lesíkov a polí. Súčasťou rezervácie je i dvojica rybníkov, ktoré jej dali názov.

Ochrana prírody
Na hrádzi rybníka  Velký Tisý hniezdi vtáctvo sídliace v dutinách stromov. V ich korunách nájdeme sťahovavých vtákov (havrana, drozda čvíkotavého a iné).Osikový ostrov pokrytý listnatým lesíkom je kráľovstvom spevavých vtákov a v jeho severnom rákosí hniezdi kúdeľníčka lužná. Velký ostrov (Lůsy) je tvorený mnohými rozdielnymi oblasťami. V severnom lesíku môžeme objaviť brehára čiernochvostého, na piesočných brehoch kulíka riečneho a v korunách vysokých stromov volavky, husi a niektorých dravcov. V  Šatlavskej bažině tvorenej rašeliniskom, húštinami vŕb, tŕstia a lúčkami s riedkym porastom briez a osík, od roku 1948 hniezdi bučiak veľký. Nájdeme tu i volavku červenú, trsteniariky, chriaštele, roháče. Bažina motákov zaberá východnú časť rybníka Velký Tisý. Nesie meno po kani močiarnej - (v českom jazyku Moták pochop), ktorá sa tu  v roku 1948 pokúšala hniezdiť. Stálymi obyvateľmi ale sú močiarnice a čajky. Veľmi často sa tu zdržiava i kalužiak červenonohý.
Okrem Velkého Tisého do rezervácie spadá i jeho okolie, vrátane rybníka Malý Tisý.

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Jindřichův Hradec

Externé odkazy 
 stránky cittadella.cz venované rezervácii (web)
 Stránka Južné Čechy a Šumava

Zdroj 

Chránené územia v okrese Jindřichův Hradec
Rašeliniská v Česku
Rybníky v Juhočeskom kraji
Národné prírodné rezervácie v Česku
Lurdy

Lurdy () je mesto na juhu Francúzska, v podhorí Pyrenejí v departemente Hautes-Pyrénées. 

Lurdy patria medzi najznámejšie pútnické miesta kresťanov, ktorí začali putovať do mesta po mariánskom zjavení v roku 1858. Zjavenie sa udialo Bernadete Soubirousovej a priviedlo do vtedy malého vidieckeho mestečka zástupy pútnikov. V súčasnosti sa ich počet odhaduje na milión ročne.

Poloha 
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený  a najnižší bod

Obyvateľstvo 
Počet obyvateľov obce je  ().

Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.

Partnerské mestá 
  Altötting, Nemecko
  Čenstochová, Poľsko 
  Fátima, Portugalsko
  Loreto,  Taliansko

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Panoráma mesta 

Mestá v regióne Occitánia
Obce v departemente Hautes-Pyrénées
Katolícke pútnické miesta
Pavol Lančarič

Ing. Pavol Lančarič, PhD. (* 31. máj 1963, Bojnice) je slovenský manažér, predseda dozornej rady telekomunikačnej spoločnosti Orange Slovensko a jej bývalý generálny riaditeľ. 

V rokoch 1981 – 1985 absolvoval štúdium na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave, v roku 1991 získal na tej istej fakulte titul PhD.

Po ukončení štúdia bol zodpovedný za viaceré výskumné úlohy na Protimonopolnom úrade SR a zároveň bol členom poradného výboru predsedu vlády SR. Neskôr pracoval v spoločnosti Deloitte & Touche ako Senior Consultant. V riadiacej pozícii pôsobí od roku 1993, keď sa stal generálnym riaditeľom spoločnosti Tchibo Slovakia. V roku 1995 sa stal generálnym riaditeľom vydavateľstva Rheinische Post Bratislava – Brno – Praha - Düsseldorf pre Slovensko a Česko. V roku 1997 nastúpil do spoločnosti Orange Slovensko (v tom čase Globtel GSM, neskôr Globtel) na pozíciu obchodného riaditeľa a od roku 1999 až do roku 2019 bol generálnym riaditeľom najväčšieho slovenského mobilného operátora. Od roku 2001 bol aj členom a v rokoch 2015 až 2019 predsedom predstavenstva Orange Slovensko. V súčasnosti je predsedom dozornej rady tejto spoločnosti.

Pavol Lančarič je členom správnej rady IT asociácie Slovenska. Bol nominovaný v súťaži Manažér roka 2005, 2006 a 2013 ekonomického časopisu Trend. Za rok 2010 získal ocenenie Krištáľové krídlo v kategórii hospodárstvo za úspešný management firmy počas hospodárskej krízy bez dopadu na zamestnanosť, spokojnosť zákazníkov a akcionárov firmy. Na pozícii generálneho riaditeľa skončil po 20 rokoch, v máji 2019, pričom bol nahradený Federicom Colomom.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Leaders.sk
 eTrend.sk
 Osobnosti.sk

Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Slovenskí podnikatelia
Slovenskí manažéri
Držitelia Krištáľového krídla
Osobnosti z Bojníc
The Eminem Show

The Eminem Show je štvrtý štúdiový album amerického rappera Eminema, ktorý bol vydaný v roku 2002.

Album bol najlepšie predávaným albumom roka 2002. Na odovzdávaní cien Grammy Awards v roku 2003 vyhral v kategórii Najlepší rapový album. Bol certifikovaný na 8-násobnú platinu asociáciou RIAA a predalo sa ho cez 9,9 milióna kópií v USA a viac ako 19 miliónov kópií celosvetovo. V roku 2003 bol album zaradený na #317 v zozname The 500 Greatest Albums of All Time magazínu Rolling Stone. Bol prvým albumom vydaným cez vydavateľstvo Shady Records.

Zoznam skladieb

Pozície v rebríčkoch

Referencie

Externé odkazy
 Eminem — Oficiálna webstránka
 Eminem Show text

Hudobné albumy z 2002
Albumy Eminema
Hiphopové albumy
Tajomstvo Sahary

Tajomstvo Sahary (, , , , ) je romanticko-dobrodružný seriál s prvkami sci-fi, ktorý bol vyrobený v koprodukcii Talianska, Švajčiarska, Španielska, Francúzska, Nemecka a USA v roku 1987. Prvýkrát sa vysielal v roku 1988. Vysielaný bol rozdelený na 4 diely alebo na 6 dielov, existuje aj skrátená verzia pre kiná. Známy je aj soundtrack od Ennia Morriconeho. Odohráva sa v 20. rokoch 20. storočia na Sahare a má veľmi prekvapivý záver.

 Réžia: Alberto Negrin
 Hlavné úlohy: Michael York, Ben Kingsley, James Farentino, Andie MacDowell, David Soul, Diego Abatantuono, Daniel Olbrychski, William McNamara, Mathilda May, Jean - Pierre Cassel, Sal Borgese, Miguel Bosé.

Externé odkazy
http://www.imdb.com/title/tt0092448/
http://www.csfd.cz/film/75148-tajemstvi-sahary/
úvodná znelka 

Talianske televízne seriály
Dramatické televízne seriály
Televízne seriály z roku 1987
Fortune 500

Fortune 500 je každoročný rebríček zostavený a vydaný časopisom Fortune, v ktorom je zoradených 500 amerických súkromných a verejných korporácií podľa ich hrubého obratu (a po úprave Fortune, týkajúcej sa spotrebnej dane). Zahrňuje tie súkromné a verejné spoločnosti, pri ktorých je ich obrat verejne známy. Prvý takýto zoznam bol publikovaný v roku 1955.

Víťazi z posledných rokov 
Vo Fortune 500 bola najväčšou korporáciou z rokov 2007 a 2008 Wal-Mart. ExxonMobil bol v rovnakom období druhý, ale na prvé miesto sa dostal v roku 2009. V roku 2010 ho opäť vystriedal Wal-Mart.

Vrchol rebríčka pre rok 2010:

Obdobné rebríčky časopisu Fortune 
Fortune 500 je najznámejší, ale existujú podobné rebríčky korporácií s najväčším hrubým obratom – Fortune 100 a Fortune 1000. Zatiaľ čo poradie v prvej stovke zostáva viacmenej rovnaké, v priebehu času môže dochádzať k rôznym zmenám, samozrejme v závislosti na výnosoch tých ktorých spoločností a tiež ich fúziách.

Fortune 50 
Pôvodný rebríček Fortune 500 bol obmedzený na spoločnosti, ich obrat sa odvíjal od výroby, ťažby alebo dobývania energie. V rovnakom čase, Fortune vydala zoznam nazvaný Fortune 50 päťdesiatich najväčších komerčných bank, služieb a spoločností poskytujúcich životné poistenie (zoradené podľa aktivity), ďalej maloobchodných predajcov (zoradených podľa hrubého obratu) a dopravných spoločností (zoradených podľa obratu). Tieto rebríčky boli zjednotené do jedného zoznamu, takže Fortune 500, tak, ako teraz existuje, zahrňuje spoločnosti, ktoré by v skorších rokoch boli v jednotlivých zoznamoch Fortune 50.

Referencie 

Pôvodný rebríček Fortune 500 bol obmedzený na spoločnosti, ktorých obrat sa odvíjal od výroby, ťažby alebo dobývania energie. V rovnakom čase, Fortune vydala zoznam nazvaný Fortune 50 päťdesiatich najväčších komerčných bank, služieb a spoločností poskytujúcich životné poistenie (zoradené podľa aktivity), ďalej maloobchodných predajcov (zoradených podľa hrubého obratu) a dopravných spoločností (zoradených podľa obratu). Tieto rebríčky boli zjednotené do jedného zoznamu, takže Fortune 500, tak, ako teraz existuje, zahrňuje spoločnosti, ktoré by v skorších rokoch boli v jednotlivých zoznamoch Fortune 50.

Pozri aj 
 Fortune (časopis)
 Fortune Global 500
 Fortune Global 2000

Externé odkazy 
 http://www.fortune.com/500 – Fortune 500 pre aktuálny rok

Zoznamy podnikov
Podniky v USA

ru:Fortune 1000#Fortune 500
Matej Tatarka

Matej Tatarka (* 24. február 1801, Rabčice - † 22. október 1829, Liptovský Mikuláš, popravený) bol slovenský zbojník z Oravy.

Rodina 
 otec: Adalbert (Albert) Tatarka
 matka: Rozália rod. Surmjaková

Životopis 
Narodil sa v Rabčiach. Zanedlho sa s rodičmi presťahoval do Očovej.

Zbojnícka družina 
Družina Mateja Tatarku pôsobila na Liptove, Orave, Spiši, Gemeri a vo Zvolenskej župe. Členmi boli napríklad Ján Korpeľ, pastier z Pribiliny, Juraj Zápražka z Polomky, Pavol Maciak z Hnúšte, Martin, Ján a Pavol Krpeľanovci z Detvy a Michal Šabľa, syn hajdúcha z Levoče.

Väzenie a poprava  
Prvýkrát Tatarku a niekoľkých jeho spoločníkov chytili koncom roku 1824. V máji 1825 sa v Liptovskom Mikuláši začal súdny proces, v ktorom bol odsúdený do väzenia. V noci zo 14. na 15. marca 1829 Tatarka a Šabľa ušli. Koncom leta boli opäť chytení v Gemerskej župe a eskortovaní do Liptovského Mikuláša. Tatarka bol 20. októbra 1829 odsúdený na smrť sťatím mečom a na vpletenie do kolesa. O dva dni bol popravený prešovským katom za odmenu 40 zlatých medzi Okoličným a Vrbicou.

Externé odkazy 
 www.novinyorava.sk: Oravský zbojník Matej Tatarka
 Záznam o narodení a krste v matrike 

Narodenia v 1801
Úmrtia v 1829
Osobnosti z Rabčíc
Zbojníci
Narodenia 24. februára
Úmrtia 22. októbra
New York City Police Department

New York City Police Department (skrátene N.Y.P.D. alebo NYPD) je policajný zbor mesta New York a najväčší policajný zbor v Spojených štátoch. Založený bol v roku 1845.

Špecifikácia 
Policajti štandardne nosia tmavomodrú uniformu, opatrenú odznakom na náprsnom vrecku a nášivkou so znakom oddelenia na rukáve.

Oddelenie taktiež disponuje oddelením vyšetrovania - policajti vo funkcii detektíva chodia v civilnom odeve a jednotkou zvláštneho určenia S.W.A.T. (), v New Yorku sa táto špeciálna jednotka rýchleho nasadenia nazýva ESU - Emergency Service Unit.

Radoví policajti sú štandardne vyzbrojení pištoľami Beretta M92 kalibru 9 mm Luger, ale dochádza k prezbrojovaniu. Ďalej sa vo výzbroji nachádzajú rôzne typy brokovníc napr. Remington 870 alebo brokovnica značky Mossberg.

Vozový park tvoria najčastejšie auta Ford Crown Victoria Police Interceptor, ďalej iné automobily, predovšetkým značky Ford alebo Chevrolet a motocykle značky Harley-Davidson.

Motto
Courtesy, professionalims, respect - Zdvorilosť, profesionalita, rešpekt.

Velenie
V súčasnosti je veliteľom oddelenia policajného zboru N.Y.P.D. komisár Raymond W. Kelly.

Iné projekty

Zdroj a referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka N.Y.P.D. 

New York (mesto)
Polícia v USA
Václav Erban

O českom autorovi detektívok pozri Václav Erben.

Mjr. Václav Erban je bývalý český moderátor, major ZNB a autor detektívok, ktoré publikoval pod pseudonymom Václav Baner. V rokoch 1978-1989 pôsobil ako starší referent špecialista IX. správy Federálneho ministerstva vnútra (správa pre politickovýchovnú, vzdelávaciu, kultúrnu a propagačnú činnosť FMV) v Ústrednej redakcii armády, bezpečnosti a brannosti (ÚRABB) Československej televízie, kde uvádzal reláciu Federálna kriminálna ústredňa pátra, radí, informuje (). Je spoluautorom scenára čs. filmu Pavučina (1986).

Dielo 
 1984 – Mikrofórum pátrá – Supraphon, kód: 10183547 (spolu s Ivo Jahelkou a Tomášom Slámou)

Filmy 
Václav Erban si zahral sám seba (cameo) v týchto česko-slovenských filmoch:

 Koncert (1980) 
 Třetí skoba pro Kocoura (1983)
 Černá punčocha (1987)

Moderátor 
 Federálna kriminálna ústredňa pátra, radí, informuje
 Fakta (1989)

Referencie 

Českí moderátori
Českí policajti
Spisovatelia detektívok
Cena Cecila B. DeMilla

Cena Cecila B. DeMilla (angl. Cecil B. DeMille Award) je udeľovaná každý rok Hollywoodskou asociáciou zahraničných novinárov (angl. The Hollywood Foreign Press Association) za celoživotný prínos v oblasti filmu na ceremónii Zlatých glóbusov.

V roku 1951 rozhodla asociácia o založení pocty pre umelcov, ktorí prispievajú svojou prácou v oblasti filmu. Oslovila amerického producenta a režiséra Cecil B. DeMilla, ktorý s poctou súhlasil a tak sa pomenovala po ňom. Zároveň sa stal jej prvým laureátom.

Zoznam držiteľov ceny Cecila B. DeMilla 
Rok vedľa nositeľa ceny znamená rok, kedy sa konal ceremoniál. V zátvorke je vek oceneného v čase prijatia ocenenia.

V rokoch 2007 - 2008 štrajkovali hollywoodski scenáristi, preto sa ceremoniál 65. Zlatých glóbusov za rok 2007 nekonal a držiteľ ceny Steven Spielberg čakal rok na jej prevzatie.''

Referencie

Externé odkazy 
Informácia na medialne.etrend.sk
Hollywood Foreign Press Association - Cecil B. DeMille Award

Zlatý glóbus
Stieg Larsson

Stieg Larsson narodený ako Karl Stig-Erland Larsson (* 15. august 1954, Skellefteå – † 9. november 2004, Štokholm) bol švédsky novinár, spisovateľ a významný odporca pravicového extrémizmu. Celosvetovo sa preslávil trilógiou Milénium.  

V roku 2008 bol po Khaledovi Hosseinimu druhým najpredávanejším autorom beletrie na svete.

Život a dielo 
V roku 1995 sa stal jednou z najvýraznejších osobností pri zakladaní nadácie Expo a rovnomenného časopisu, v ktorom neskôr pracoval ako šéfredaktor. Štvrťročník vychádza dodnes, obsahuje prevažne investigatívne články na tému nacionalizmus, rasizmus, nedemokratické a antisemitské zmýšľanie. Magazín dôrazne vystupuje proti extrémistickým pravicovým hnutiam.

Zomrel v Štokholme, 9. novembra 2004 na ťažký infarkt, štrnásť dní potom, ako dokončil knihu Vzdušný zámok, ktorý vybuchol, poslednú z trilógie Millennium.

Dielo 
 2005 - Män som hatar kvinnor, Norstedts Förlag 
 2006 - Flickan som lekte med elden, Norstedts Förlag 
 2007 - Luftslottet som sprängdes, Norstedts Förlag

V slovenskom preklade 
 2008 -  Muži, ktorí nenávidia ženy, (Ikar, ISBN 978-80-551-1763-8)
 2009 -  Dievča, ktoré sa hralo s ohňom, (Ikar, ISBN 978-80-551-1886-4)
 2009 -  Vzdušný zámok, ktorý vybuchol, (Ikar, ISBN 978-80-551-1951-9)

Štvrtý román 
V decembri 2013 oznámilo švédske vydavateľstvo Norstedts podpísanie zmluvy so švédskym novinárom a spisovateľom Davidom Lagercrantzom (známy ako autor životopisu futbalového hráča Zlatana Ibrahimoviča) na pokračovanie trilógie Millennium. Vydanie štvrtého románu je naplánované na august 2015.

Referencie 

Narodenia v 1954
Úmrtia v 2004
Švédski spisovatelia
Švédski novinári
Mária Leszczyńská

Mária Leszczyńská ([leščyňská], ; * 23. jún 1703, Trzebnica, Poľsko – † 24. jún 1768, Versailles, Francúzsko) bola mladšia dcéra zvrhnutého poľského kráľa Stanislava Leszczyńského, ktorý sa uchýlil do azylu do Paríža, a jeho manželky Kataríny Opalińskej. V roku 1725 sa vydala za francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. a stala sa francúzskou kráľovnou.

Život 
Keď knieža de Condé, prvý minister kráľa Ľudovíta XV. a potom jeho nástupca kardinál Fleury, hľadali manželku pre kráľa, chceli vybrať takú, ktorá by Francúzsko nevtiahla do komplikovaných politických vzťahov. Silný vplyv na výber nevesty mala i markíza de Prie, milenka kniežaťa de Condé. Mária sa stala dokonalou kandidátkou, keď Stanislav Leszczyński stratil politický význam. Svadba sa konala 4. septembra 1725. Nevesta bola kráľovi veľmi vďačná, že si ju vybral za manželku, o to viac, že svojím manželstvom mohla do istej miery kompenzovať rodičom stratu trónu.

Časom však Ľudovít dospel k názoru, že manželstvo s Máriou je zahanbujúca mezaliancia, už zverejnenie jeho plánu sa s ňou oženiť vzbudilo veľké pobúrenie. Mária prišla k dvoru skromne, hoci v dôsledku tohto manželstva pripadlo Francúzsku Lotrinsko. 

Manželstvo napriek tomu bolo zo začiatku veľmi šťastné, narodilo sa z neho desať detí (osem dcér a dvaja synovia), matke veľmi oddaných. Ľudovít XV. bol však notorický sukničkár, mal množstvo mileniek, ktoré kráľovnú na dvore odsúvali do úzadia. Najznámejšou z nich bola Madame de Pompadour, ktorá sa však k Márii správala úctivo. Mária o väčšine z nich vedela a trpela nimi, neostávalo jej však nič iné než ich akceptovať. Na druhej strane sa k nej Ľudovít správal vždy veľmi dobre, mala veľkú voľnosť, mohla si sama vyberať svojich priateľov a spoločnosť, na rozdiel od iných kráľovských manželiek mala možnosť stýkať sa so svojimi rodičmi.

Bola horlivou katolíčkou, čo po nej zdedili i jej deti. 

Jej kultúrnym vkladom do života versailleského dvora bolo každotýždenné organizovanie koncertov poľských chórov.

Potomkovia 
 Lujza Alžbeta (* 14. august 1727 – † 6. december 1759) ∞ 1737 Filip Bourbonský (1720 – 1765), vojvoda z Parmy, syn španielskeho kráľa Filipa V. a Alžbety Farnese z Parmy
 Anna Henrieta (* 14. august 1727 – † 10. február 1752), zomrela na kiahne
 Mária Lujza (* 28. júl 1728 – † 19. február 1733)
 Ľudovít Ferdinand (* 4. september 1729 – † 20. december 1765), dauphin ∞
 1/ 1745 Mária Terézia Bourbonská (1726 – 1746), dcéra španielskeho kráľa Filipa V. a Alžbety Farnese z Parmy
 2/ 1747 Mária Jozefa Saská (1731 – 1767), dcéra poľského kráľa Augusta III. Saského a Márie Jozefy Habsburskej
 Filip Ľudovít (* 30. august 1730 – † 7. apríl 1733), vojvoda z Anjou
 Mária Adela (* 23. marec 1732 – † 27. február 1800)
 Viktória Lujza (* 11. máj 1733 – † 7. jún 1799)
 Žofia Filipína (* 27. júl 1734 – † 3. marec 1782)
 Terézia Felicita (* 18. máj 1736 – † 28. september 1744)
 Lujza Mária (* 15. júl 1737 – † 23. december 1787)

Predkovia

Iné projekty

Zdroj 

Narodenia v 1703
Úmrtia v 1768
Kráľovské manželky Francúzska
Michal Lukniš

Prof. RNDr. Michal Lukniš, DrSc. (* 26. február 1916, Zlatno - † 20. september 1986, Malacky) bol významný slovenský geograf a vysokoškolský profesor, zakladateľ a prvý vedúci Katedry fyzickej geografie (1952 - 1960) na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Venoval sa prevažne geomorfologickému výskumu. Položil základy geomorfologického výskumu na Slovensku a vytvoril školu, ktorá dosahovala vysokú medzinárodnú úroveň.

Život 
Narodil sa v obci Zlatno, okr. Zlaté Moravce. V Zlatých Moravciach absolvoval gymnázium. Ďalej pokračoval v štúdiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde bol žiakom profesora Jána Hromádku. Bol predstaviteľom regionálnej geografickej školy. S jeho menom sa spája rozvoj modernej geomorfológie, geomorfologického mapovania a regionálnej geografie. Jeho geomorfologická škola dosiahla medzinárodný význam. V roku 1977 bol ocenený Národnou cenou SSR. Ako prvý geograf v Česko-Slovensku začal s podrobným geomorfologickým mapovaním, zaujímal sa aj o problematiku regionálnej geografie, územného rozvoja a problematiku životného prostredia. Ako univerzitný profesora pôsobil na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol aj prvým predsedom Slovenskej geografickej spoločnosti (pôvodne Slovenskej zemepisnej spoločnosti).

Vedecká činnosť 
Bol členom Vedeckej rady PFUK, zakladateľ Geografického ústavu Slovenskej akadémie vied, predseda Geografického ústavu SAV v rokoch 1955-1970.
 zakladateľ Geografického časopisu a spoluzakladateľ ďalších vedeckých periodík, organizátor a spolupracovník v oblasti vied    o zemi 
 organizačná činnosť pri vzniku Tatranského národného parku, neskôr v Poradnom zbore TANAP
 významne sa podieľal na spracovaní Slovenskej vlastivedy  (1973), Encyklopédie Slovenska (1970-1980), Atlasu Slovenska (1980) a ďalších diel, ktoré sú piliermi prírodovedného poznania Slovenska
 položil základy a rozvinul geografický výskum v modernej geomorfológii, venoval sa aj humánnej a regionálnej geografii, jeho geomorfologická škola dosiahla medzinárodný význam
 práca „Reliéf Vysokých Tatier a ich predpolia“ a podrobná geomorfologická mapa Vysokých Tatier predstavujú vrchol svetovej geografickej literatúry

Ocenenie 
 za dielo o Vysokých Tatrách mu bola udelená Národná cena Slovenskej republiky (1977) 
 jeho život a práca boli v roku 1991 ocenené udelením Radu Tomáša Garrigua Masaryka  in memoriam.

Referencie 
 Veľký, J. a kolektív, 1979: Encyklopédia Slovenska III. zväzok K - M. Veda, Bratislava, s. 428

Slovenskí vedci
Slovenskí geografi
Absolventi Univerzity Komenského
Slovenskí univerzitní profesori
Osobnosti zo Zlatna (okres Zlaté Moravce)
Slovensko na Letných olympijských hrách 2012

Slovensko na Letných olympijských hrách 2012 reprezentovalo 46 športovcov v 11 športoch. Reprezentanti získali 4 medialy: 1 striebornú a 3 bronzové.

Medaily

Atletika

Skok do výšky

Hod Kladivom

Muži

Ženy

Chôdza na 20 km

Muži

Ženy

Chôdza na 50 km

Beh na 800m

Beh na 1500m

Maratón

Trojskok

Bedminton

Ženy

Cyklistika

Cestná Cyklistika

Muži

Kanoistika

Slalom

Muži

Ženy

Rozpis

Rýchlostná kanoistika

Muži

Ženy

Plávanie

Muži

Ženy

Streľba

Muži

Ženy

Vzpieranie

Muži

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Letných olympijských hier 2012 
 OFICIÁLNA BROŽÚRA A ZLOŽENIE SLOVENSKEJ VÝPRAVY NA HRÁCH XXX. OLYMPIÁDY V LONDÝNE 
 PROGRAM SLOVÁKOV NA LOH 2012

Krajiny na Letných olympijských hrách 2012
2012