joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Platobná bilancia

Platobná bilancia krajiny („tuzemska“) je sústava účtov (respektíve jeden ekvivalentný účet-výkaz), ktorá/-ý obsahuje všetky transakcie medzi tuzemskom a celým jeho zahraničím, ako aj všetky zmeny pohľadávok a záväzkov tuzemska voči zahraničiu, za referenčné obdobie, spravidla za rok.

NBS ju definuje ako „štatistický výkaz zachytávajúci ekonomické transakcie medzi rezidentmi Slovenskej republiky a rezidentmi zvyšku sveta za referenčné obdobie.“

Platobnú bilanciu zostavuje každý mesiac centrálna banka štátu/zoskupenia štátov v kumulatívnej forme.

Štatistika platobnej bilancie Slovenska je v súlade s metodikou uvedenou v Manuáli platobnej bilancie MMF (5. vydanie, Washington 1993, Medzinárodný menový fond), ktorý je v súlade s novým svetovým systémom Národných účtov (1993, Komisia Európskeho spoločenstva, MMF, OECD, SN, SB, Brusel/Luxemburg, New York, Paris, Washington, D.C.).

Pojem 
Platobná bilancia je nevhodne zvolený pojem, pretože nie je ani „platobná“ (zachytáva aj platby aj úvery) a nie je to „bilancia“ v zmysle finančného účtovníctva - po slovensky tiež súvaha -, pretože nezachytáva stavové veličiny, ale toky. 

Platobná bilancia v užšom zmysle sa chápe ako saldo platobnej bilancie (tzv. „aktívna/pasívna platobná bilancia“). Takéto (bežné) použitie pojmu je nesprávne, pretože platobná bilancia (ako účet) je definovaná tak, že jej saldo je vždy nula (tak ako u každého normálneho účtu v účtovníctve), a „saldo platobnej bilancie“ sa teda môže vzťahovať vždy len na časť platobnej bilancie (ako účtu), nikdy nie na platobnú bilanciu ako celok.

Časti 
Platobná bilancia má spravidla tieto časti:
 a) bežný účet:
 obchodná bilancia (dovoz a vývoz tovaru)
 "neviditeľná bilancia/bilancia neviditeľných transakcií" - pojem v USA, Spojenom kráľovstve a staršie napr. vo Francúzsku:
 bilancia služieb:
 obchod so službami (= bilancia služieb v užšom zmysle)
 obchod s faktorovými výnosmi/príjmami
 bilancia bežných transférov (jednostranné prevody platieb bez protihodnoty, napríklad od emigrantov domov)
 b) kapitálový účet v širšom zmysle (*):
 pohyb dlhodobého kapitálu (zahraničné investície priame a portfóliové, vývojové pomoci…)
 pohyb krátkodobého kapitálu (krátkodobé úvery, odklady platieb…)
 c) chyby a omyly (transakcie nezaraditeľné pod a alebo b)
 d) devízová bilancia (="rezervné aktíva"; zmena menových rezerv centrálnej banky) – v niektorých štátoch je súčasťou kapitálového účtu platobnej bilancie
 monetárne zlato
 zvláštne práva čerpania (SDR)
 devízy

(*)Odchylne od vyššie uvedeného delenia sa u NBS a MMF b) nazýva kapitálový a finančný účet a pozostáva z:
 b1) Kapitálový účet v užšom zmysle (kapitálové transfery)
 b2) Finančný účet (priame investície v zahraničí, priame investície vo vykazujúcej ekonomike, aktíva a pasíva portfóliových investícií)
      
Platí: saldo z a)+b)+c) (tzv. saldo z transakcií alebo saldo platobnej bilancie) = - saldo z d) (saldo devízovej bilancie), inými slovami: saldo z a) + b) + c) + d) = 0

Externé odkazy 
 Platobná bilancia zverejňovaná NBS a súvisiace linky
 Terminológia platobnej bilancie na Slovensku (podľa MMF)

Makroekonómia
Národné účtovníctvo
Sova dlhochvostá

Sova dlhochvostá alebo sova uralská (lat. Strix uralensis) je druh vtáka z čeľade sovovitých (Strigidae). Obýva Palearktídu od Nórska po Japonsko. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sova dlhochvostá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, z časti preto, že sú vyvesené tisíce hniezdnych búdok, ako náhrada za stratu starých bútľavých stromov, často už mŕtvych stromov, ktoré bývajú odstraňované pri lesníckych prácach. Stavy v Európe stúpajú.

Poznávacie znaky 
Sova dlhochvostá patrí medzi väčšie druhy sov, po výrovi je najväčšou sovou (dĺžka tela je asi 600 mm, 580 - 620 mm , krídla 380 mm, chvosta 302 mm, rozpätie 124 - 134 mm). Je sivo sfarbená s tmavými hnedými škvrnami a pruhmi po celom tele. Závoj okolo očí má nápadne veľký, svetlosivý až bledohrdzavý alebo biely. Má zaokrúhlený chvost, počas letu sa vynímajú široké dlhé krídla. Na tichších miestach loví vo dne i v noci.

Hlas 

Ozýva sa typickým ďaleko počuteľným hlasom "hau, hau, hau" , revírny hlas samca počuť až  ďaleko a  znie ako "VU hu".. nasleduje pauza 1 s a potom "vuhu-o VU ho" alebo "vumb-vumb, van van van", pripomínajúcim psí štekot. V hniezdnej dobe je počuť aj hlas lákania do dutiny, je to sled húkavých tónov ako "vuvuvuvuvuvuvuvu". Samička sa ozýva takými istým spôsobom ako samec ale jej hlas znie chrapľavo. Samec prinášajúci potravu sa ohlási a samica odpovedá hlasom "kü VEÜ". Výstražné alebo varovné hlasy znejú ako "kvek kvek" alebo "vraff" či "vraff-aff".

Výskyt a stav na Slovensku 
Najhojnejšie sa vyskytuje vo východnej časti Slovenska. V posledných rokoch sa rozšírila na stredné Slovensko a ojedinele i na západné. Vcelku je však vzácna. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 34 % a zimovanie v 30,50 % mapovacích kvadrátoch.

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 700 - 1 000, zimujúcich jedincov 1 800 - 2 700. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú mierny nárast o 20 do 50 %. Ekosozologický status v roku 1995 R - vzácny. V roku 1998 LR - menej ohrozený druh, lc - najmenej ohrozený taxón. V roku 2001 LR - menej ohrozený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený SPEC. Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.

Ekológia a biotop 
Stály vták. Žije v zmiešaných, ihličnatých a listnatých lesoch (bučiny). Svojmu miestu je verná. Hniezda si stavia v rázsochách stromov, v stromových dutinách a často sa usídli aj v opustených hniezdach po dravcoch. V marci až v apríli znáša 2 – 6 oválnych bielych vajec veľkosti 49×41 mm. Inkubačný čas 28 dní, výchova mladých 24 dní. Živí sa drobnými cicavcami, menšími vtákmi, žabami a hmyzom.

Ochrana 
Pre hospodársky význam (žerie hraboše, myši) a celkovú vzácnosť je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3 000  (Vyhláška MŽP č. 170/2021)..

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

dlhochvostá
Vtáky na Slovensku
Najmenej ohrozené druhy
NGC 1808

NGC 1808 je galaxia v súhvezdí Holubica, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 10. mája 1826.

Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,9.

Pozri aj 
 Zoznam NGC objektov

Súhvezdie Holubica
1808
Seyfertove galaxie
Špirálové galaxie
Astronomické objekty objavené v roku 1826
Synchronizované krasokorčuľovanie

Synchronizované krasokorčuľovanie, predtým skupinové krasokorčuľovanie či presné krasokorčuľovanie, je kolektívna krasokorčuliarska športová disciplína určená pre 16 krasokorčuliarov, ktorí vystupujú vždy spoločne (predtým závodilo minimálne 24 krasokorčuliarov, neskôr 20, dnes minimálne 16).

Ako celok sa pohybujú po ľade vytvárajúc rôzne tvary a obrazce vo vysokej rýchlosti. Táto krasokorčuliarska disciplína sa zrodila z tréningov, kde viacerí krasokorčuliari trénovali súlad s ostatnými korčuliarmi a takisto s hudbou. Hoci tím vystupuje ako jednotný celok, krasokorčuliari sa odlišujú pri predvádzaní niektorých prvkov. Aj v tejto kategórii sa hodnotí súlad, rýchlosť, práca nôh na ľade. Každý tím si vyberá hudbu pre svoj program, v ktorom musí predviesť niektoré z predpísaných prvkov, ako sú kruhy, línie, kolieska, prelínania. Tím je povinný predviesť prvky v danom poradí obsahujúce aj určitý počet obtiažnych kruhov. Tímy sú rozdelené na seniorské a juniorské. Obe kategórie predvádzajú krátky program a voľný program. Krátky program je zvyčajne technický, voľný program ponúka väčší priestor na vyjadrenie výrazu, emócií a prezentáciu tímu. 

Prvé Majstrovstvá sveta v synchronizovanom krasokorčuľovaní zorganizovala Medzinárodná korčuliarska únia v roku 2000. Väčšina tímov je čisto ženská, no pravidlá povoľujú, aby členmi tímu boli aj muži. 

Prvý tím synchronizovaného krasokorčuľovania bol tím Hockettes Ann Arbor z Michiganu, ktorý vznikov 50-tych rokoch. Svoje programy prezentoval počas prestávok hokejových zápasov. Spolu so zmedzinárodnením tohto športu nastal rýchly vývoj, vzrástol počet tímov, prvkov a originalít. V seniorských súťažiach medzi najlepšie tímy patrí Švédsko a Fínsko.  Táto kategória nepatrí medzi olympijské športy.

Víťazné tímy na majstrovstvách sveta 
 2000 Team Surprise (SWE)
 2001 Team Surprise (SWE)
 2002 Marigold IceUnity (FIN)
 2003 Team Surprise (SWE)
 2004 Marigold IceUnity (FIN)
 2005 Team Surprise (SWE)
 2006 Marigold IceUnity (FIN)
 2007 Team Surprise (SWE)
 2008 Rockettes (FIN)
 2009 NEXXICE (CAN)
 2010 Rockettes (FIN)
 2011 Rockettes (FIN)
 2012 Team Surprise (SWE)
 2013 Team Unique (FIN)
 2014 Marigold IceUnity (FIN)
 2015 NEXXICE (CAN)
 2016 Paradise (RU)
 2017 Paradise (RU)
 2018 Marigold IceUnity (FIN)
 2019 Paradise (RU)

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.radio.cz/cz/rubrika/sport/praha-se-chysta-na-ms-v-synchronizovanem-brusleni
 http://is.muni.cz/th/102223/fsps_m/DP_Kvarcakova.pdf

Krasokorčuľovanie
Jozef Sabovčík

Jozef Sabovčík (* 4. december 1963, Bratislava)
 je bývalý slovenský  krasokorčuliar. Je prvým krasokorčuliarom v histórii, ktorý skočil na medzinárodnej súťaži štvoritý skok, ktorý bol potvrdený aj Medzinárodnou korčuliarskou úniou, ktorá však svoje rozhodnutie o pár dní dementovala. Tiež je známy pod prezývkou Jumping Joe (slov. Skákajúci Joe - Jožo), ktorú získal počas svojej profesionálnej kariéry. Je známy za svoj excelentný "tuck Axel" či salto vzad s doskokom na jednu nohu.

Životopis 
S krasokorčuľovaním začal ako šesťročný vďaka svojej starej matke, ktorá ho priviedla na ľad. Korčuľoval viac ako tridsať rokov a ešte dnes dokáže skočiť všetky trojité skoky a štvoritého toeloopa. Počas svojej amatérskej kariéry sa stal šesťnásobným majstrom Česko-Slovenska, dvojnásobným majstrom Európy a na olympiáde v Sarajeve 1984 vyhral bronzovú medailu. 

Mal obrovský skokový potenciál, ale chýbala mu sila v nohách. Často sa stretával so zdravotnými problémami, preto v roku 1986 ukončil svoju amatérsku kariéru. V roku 1987 sa oženil s americkou krasokorčuliarkou Tracy Weinman a odišiel do zahraničia. Najprv trénoval v Nemecku malých krasokorčuliarov, neskôr sa odsťahoval do Toronta, kde pracoval ako obchodný zástupca jednej firmy s hudobninami. Šťastnou náhodou sa dal dokopy s Tollerom Cranstonom, začal znova trénovať, zlepšil si svoj umelecký prejav, naučil sa salto vzad s doskokom na jednu nohu.

Ako profesionálny krasokorčuliar získal titul majstra sveta profesionálov a pôsobil vo viacerých televíznych šou. Jedno z najväčších osobných víťazstiev však dosiahol mimo ľadu, keď mu pri rozvodovom konaní v roku 1993 pridelili syna Bladea (* 1992) do starostlivosti. Je nadaný aj na jazyky, píše a hovorí po anglicky, nemecky a rusky.
 Má slovenské aj kanadské občianstvo, ale rozdelenia Česko-Slovenska mu je ľúto, naďalej sa považuje za Čechoslováka. 
Venuje sa písaniu recenzií CD nosičov pre elektronický magazín. Jeho snom je korčuľovať na Heavy metal, ale má obavy, že by diváci utiekli.  V roku 1999 sa druhýkrát oženil a v roku 2003 sa stal otcom syna Jozefa Juniora.

Výsledky 
Olympijské hry
 1984 - 3. miesto

Majstrovstvá sveta
 1979 - 19. miesto
 1980 - 16. miesto
 1981 - 12. miesto
 1982 - 16. miesto
 1983 - 6. miesto
 1984 - 4. miesto
 1985 - 4. miesto
 1986 - 6. miesto

Majstrovstvá Európy
 1979 - 17. miesto
 1980 - 9. miesto
 1981 - 5. miesto
 1982 - 8. miesto
 1983 - 2. miesto
 1984 - 4. miesto
 1985 - 1. miesto
 1986 - 1. miesto

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Online Interview na Golden Skate 

Slovenskí krasokorčuliari
Česko-slovenskí krasokorčuliari
Majstri Európy v krasokorčuľovaní
Česko-slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Bronzoví olympijskí medailisti v krasokorčuľovaní
Osobnosti z Bratislavy
Vitus Bering

Vitus Jonassen Bering (tiež, menej správne, Behring; * august 1681, Horsens, Dánsko – † 19. december 1741, Beringov ostrov, Rusko) bol dánsky moreplavec, vedec a navigátor, po ktorom je pomenovaný Beringov prieliv oddeľujúci Čukotku od Aljašky. Jeho meno nesie aj ostrov a more.

Plavil sa v službách ruského vojenského námorníctva. 

V roku 1725 viedol takzvanú prvú kamčatskú výpravu, ktorá mala za úlohu rozlúštiť otázku morských úžin pri východnom sibírskom pobreží a preskúmať bezpečnosť hraníc Ruska na Ďalekom východe. Beringovej výprave sa naozaj podarilo preplávať medzi Áziou a Amerikou, a dokázať, že tieto kontinenty spolu nesúvisia.

Zomrel na skorbut vo veku 61 rokov na Beringovom ostrove. 
Stal sa veľmi známym a spomína sa aj vo Veľkom atlase moreplavcov a objaviteľov či v geografických učebniciach.
Vznikli o ňom rôzne mýty, napríklad, že sa pohádal s významnými ľuďmi a tí ho za trest poslali slúžiť v ruskom vojenskom námorníctve.

Literatúra

Externé odkazy 
 Bering
 Toke Nørby: The Columbus of the East, The Vitus Bering Stamps and First Day Covers from Denmark (PDF; 349 kB), The Posthorn, Scandinavian Collectors Club, Mai 2000, Seiten 3–9
 Biografia 
 Vitus Jonassen Bering

Iné projekty 

Narodenia v 1681
Úmrtia 19. decembra
Úmrtia v 1741
Dánski moreplavci
Christoffer Wilhelm Eckersberg

Christoffer Wilhelm Eckersberg (* 2. január 1783, Blåkrog, Dánsko – † 22. júl 1853, Kodaň) bol jeden z najvýznamnejších dánskych maliarov 19. storočia, predstaviteľ zlatého veku dánskeho obrazu. Je označovaný aj ako duchovný otec dánskeho maliarstva.

Narodil sa v Blåkrog vo vojvodstve Schleswig (teraz južná časť Jutska v Dánsku), Henrikovi Vilhelmovi Eckersbergovi, maliarovi a tesárovi, a Ingeborg Nielsdatterovej. 
 
Najskôr sa učil u maliarskeho majstra Jes Jessena v Apenrade a Jána Jacoba Jessena vo Flensburgu. V roku 1800 dostal výučný list a v roku 1803 ho prijali na Kráľovskú dánsku umeleckú akadémiu (Det Kongelige Danske Kunstakademi) v Kodani. 

V rokoch 18111812 bol žiakom neoklasicistického maliara Jacquesa-Louisa Davida v Paríži. 

Od roku 1818 pôsobil ako profesor na Kodanskej umeleckej akadémii, a v rokoch 18271829 ako jej riaditeľ.

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Dielo
 Dielo a biografia

Dánski maliari
Molpír

Molpír je vrch () nad obcou Smolenice v Malých Karpatoch a praveké aj slovanské hradisko na tomto vrchu.

Na vrchu Molpír nad Smolenicami v Malých Karpatoch sa približne v šiestom storočí pred Kr. (staršia železná doba – halštatská doba) na rozlohe 12 rozprestieralo veľké hradisko. Skladalo sa z troch nádvorí chránených valmi. Impozantné opevnenie bolo postavené z voľne kladeného kamenia, spevnené násypmi a drevenými konštrukciami. Našli sa tu základy veží, opevnených brán a okrúhla bašta. Z vnútornej strany najvyššieho opevnenia bol pristavaný rad obytných drevených zrubov. Na najlepšie chránenom, hornom nádvorí, „akropole“, boli tiež rady terás s obydliami. Nachádzalo sa tu aj kultové miesto, ktoré bolo vytesané do skaly (202 × ). V ňom boli tri obetiská (ohniská), pri nich lebka a kosti asi dvojročného dieťaťa, rozbité mesiačikovité a geometrické idoly. Dokladom kultu je aj ľudská lebka v základoch jedného domu. Zistili sa stopy po vyspelej remeselnej výrobe a spracovávaní železa a bronzu.

Ekonomika osady bola založená na remeselnej výrobe (okrem železiarstva nástroje, zbrane, nože), odlievaní bronzu (tégliky), výrobe kamenných žarnovov, ale zdá sa, že najdôležitejšou bola výroba nití a tkanín, na čom sa zakladal obchod obyvateľov hradiska. Kontakt s vyspelým juhovýchodoalpským svetom dokladajú loďkovité spony, ihlice, jantárové a sklené perly i napodobneniny bronzových nádob v keramike. V čase rozkvetu tu žilo asi 800 ľudí. Hradisko na styku kalenderberskej a lužickej kultúry bolo zničené niekedy začiatkom 6. storočia pred Kr.

Zánik hradiska súvisí s množstvom kovových streliek z vnútornej aj vonkajšej strany valov, ale jedinou obeťou vojenského konfliktu, ktorú doložil archeologický výskum, bol obranca zabitý v tretej bráne. Útočníci používali tie isté strelky ako obrancovia. Zánik teda nepriniesli útočníci z východu, ale pravdepodobne vzájomné konflikty domácich skupín, súvisiace pravdepodobne so vznikajúcou kultúrou kočovníkov v Karpatskej kotline, označovanej ako kultúra Vekerzug. Ohlasmi jej vzniku sú aj prvé predmety zdobené odlišným štýlom, ktoré nachádzame v najmladších vrstvách hradiska.

Referencie

Externé zdroje 
 V. Furmánek, A. Ruttkay, S. Šiška.: Dejiny dávnovekého Slovenska. Bratislava. 1991
 Smolenice.com Molpir
 Smolenice – Molpír

Vrchy v Malých Karpatoch
Hradiská na Slovensku
Hradiská Malých Karpát
Národné kultúrne pamiatky na Slovensku pred rokom 2002
Kultúrne pamiatky v okrese Trnava
Smolenice
Vrchy v okrese Trnava
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Rwandská genocída

Rwandská genocída predstavuje masové vraždenie, ku ktorému došlo v období od 6. apríla do 4. júla 1994. Pri masových vraždách zahynulo viac než 800 000 Tutsiov a umiernených Hutuov, ktorí boli masakrovaní militantnými skupinami Interahamwe a Impuzamugambi. Konflikt bol zárodkom utečeneckej krízy v bývalom Zaire, prvej a druhej Konžskej vojny a občianskej vojny v Burundi.

Popri nacistickom holokauste a masovým vraždám na území ZSSR počas druhej svetovej vojny, arménskej genocíde a genocíde Červených Kmérov v Kambodži je zaraďovaná k najväčším genocídam 20. storočia. 

Pre mnohých je táto udalosť historickým mementom nielen z dôvodu obrovského množstva zavraždených za tak krátke obdobie, ale tiež kvôli prístupu rozvinutých krajín a OSN ku konfliktu. Napriek spravodajským informáciám pred začiatkom vraždenia a vyobrazeniu ukrutností medzinárodnými médiami v celej ich šírke, a napriek nátlaku generála Roméa Dallaira, ktorý viedol vojská OSN v Rwande, všetky krajiny prvého sveta odmietli intervenovať.

Historické pozadie 
Prvými známymi obyvateľmi územia dnešnej Rwandy boli pygmejskí Twaovia. Časom splynuli s bantuskými kmeňmi, predkami Hutuov, a v súčasnosti tvoria len približne jedno percento miestnej populácie. Posledná skupina, ktorá pravdepodobne migrovala na toto územie sú Tutsiovia, ktorí sú historicky zaraďovaní do hamitickej skupiny pochádzajúcej z východnej Afriky z oblasti Afrického rohu. Táto teória bola akceptovaná začiatkom 20. storočia, pretože potvrdzovala lokálne rasové teórie. Keďže Hutuovia aj Tutsiovia hovoria rovnakým jazykom a zmiešané manželstvá sú bežné, mnoho vedcov sa dnes prikláňa k názoru, že rozdiely boli do veľkej miery zveličené a odzrkadľujú skôr kultúrne rozdiely.

Etnické a politické korene 
V 15. storočí sa zjednotilo niekoľko Tutsijských skupín a vytvorilo Rwandské kráľovstvo, ktoré vládlo v regióne až do 20. storočia. Hoci aj niektorí Hutuovia patrili medzi šľachtu, väčšina z nich boli chudobní roľníci. Tvorili pritom 82 - 85% z celej populácie. Vo všeobecnosti, králi nazývaní Mwami, boli Tutsiovia a ako boží synovia mali neobmedzenú moc.

Do 19. storočia sa tradovalo, že Tutsiovia ovládajú vojenské sily a Hutuovia nadprirodzené. Z toho dôvodu tvorili Mwamiho radu poradcov (abiiru) výhradne Hutuovia. Od polovice 18. storočia abiiru začala strácať vplyv a moc vládcu sa centralizovala. Pôda, ktorá bola dovtedy vlastníctvom rodových skupín, na čele ktorých stáli prevažne Hutuovia, sa rozdelila jednotlivcom, Tutsiom..

Iné projekty 

Dejiny Rwandy
Genocídy
Jiří Paroubek

Ing. Jiří Paroubek (* 21. august 1952, Olomouc) je český sociálno-demokratický politik. V rokoch 2005 až 2006 bol predsedom vlády. Do marca 2011 bol predsedom ČSSD, vo funkcii ho vystriedal Bohuslav Sobotka.

Život 
Jiří Paroubek sa narodil v Olomouci, kde vyrastal u svojich starých rodičov až do nástupu na základnú školu. Vtedy sa presťahoval do Prahy k rodičom  a po štúdiu gymnázia vyštudoval Obchodnú akadémiu Vysokej školy ekonomickej v Prahe. V rokoch 1976 až 1990 bol mimo iného hlavným ekonómom a neskôr riaditeľom štátneho podniku Reštaurácie a jedálne (RaJ). V rokoch 1991 až 2003 súkromne podnikal. 

V roku 1979 sa oženil s učiteľkou a prekladateľkou Zuzanou Zajíčkovou, s ktorou má syna Jiřího. V roku 2007 sa rozviedol a 15. novembra 2007 sa oženil so Slovenkou Petrou Kováčovou.

Politická kariéra 
V roku 1970 sa stal členom Českej strany národne sociálnej. V novembri 1989 vstúpil do ČSSD a na jej obnovovacom zjazde v roku 1990 bol zvolený do funkcie ústredného tajomníka, medzi rokmi 1990 až 1996 a potom od roku 2001 bol členom ústredného výkonného výboru strany. 16. apríla 2006 sa stal jej štvrtým predsedom. V tejto funkcii pôsobil až do marca 2011, keď ho vystriedal Bohuslav Sobotka.

V rámci tzv. opozičnej zmluvy bol v roku 1998 zvolený do funkcie námestníka primátora Prahy pre oblasť finančnej politiky. V roku 2000 neuspel pri voľbách do Senátu. 

Vo vláde Stanislava Grossa od 4. augusta 2004 zastával post ministra pre miestny rozvoj. Po Grossovom odstúpení z funkcie nastúpil na jeho miesto, keďže bol stranou určený ako jeho následník. 25. apríla 2005 ho prezident Václav Klaus vymenoval za predsedu vlády. Zostavil nový vládny kabinet, s ktorým vládol do 16. augusta 2006, keď podal demisiu. Vo funkcii zostal vykonávať svoje právomoci do 4. septembra, keď prezident vymenoval nového predsedu vlády Mirka Topolánka.

Referencie

Iné projekty

Externý odkaz 
 Životopis

Českí politici
Ministri pre miestny rozvoj Českej republiky
Predsedovia vlády Česka
Politici ČSSD
Osobnosti z Olomouca
Chránená krajinná oblasť

Chránená krajinná oblasť (skratka CHKO) je na Slovensku a Česku jedna z kategórií chránených území – rozsiahlejšie územie, spravidla s výmerou nad , s rozptýlenými ekosystémami, významnými pre zachovanie biologickej rozmanitosti a ekologickej stability, s charakteristickým vzhľadom krajiny alebo so špecifickými formami historického osídlenia.

V chránenej krajinnej oblasti platí vo všeobecnosti II. stupeň ochrany.

Pozri aj 
 Chránené územie
 Zoznam chránených krajinných oblastí na Slovensku
 Zoznam chránených krajinných oblastí v Česku

Referencie

Zdroj 
 Zákon č. 543/2002 o ochrane prírody a krajiny

Chránené územia
Prírodná pamiatka

Prírodná pamiatka (skratka PP) je kategória chránených území. Je to bodový, líniový alebo iný maloplošný ekosystém, jeho zložka alebo prvok, spravidla s výmerou do 50 ha, ktorý má vedecký, kultúrny, ekologický, estetický alebo krajinotvorný význam.

V prírodnej pamiatke platí vo všeobecnosti 4. stupeň ochrany alebo 5. stupeň ochrany.

Pozri aj 
 Chránené územie
 Národná prírodná pamiatka
 Zoznam chránených území na Slovensku
 Zoznam prírodných pamiatok na Slovensku

Referencie

Iné projekty 

Chránené územia
Chránené vtáčie územie

Chránené vtáčie územie je biotop druhov vtákov európskeho významu alebo biotop sťahovavých druhov vtákov chránený za účelom ich prežitia a rozmnožovania. V rámci európskej sústavy chránených území Natura 2000 predstavujú chránené vtáčie územia novú kategóriu. Systém územnej ochrany na Slovensku je založený na stupňoch ochrany. Na rozdiel od tohto systému, vo všetkých chránených vtáčích územiach v rámci sústavy Natura 2000 u nás platí najnižší stupeň ochrany so základnými obmedzeniami platnými na celom území. Prostredníctvom zakázaných činností sú vo vyhláškach jednotlivých chránených vtáčích území zadefinované špecifické podmienky. Tieto územia sú vyberané jednotlivými členskými štátmi EÚ a priamo nahlasované Európskej komisii.

Pozri aj 
 Zoznam chránených vtáčích území na Slovensku 
 Národný zoznam navrhovaných chránených vtáčích území na Slovensku
 Chránené územie
 Natura 2000 
 Smernica o vtákoch

Referencie
Tomáš Bezdeda

Tomáš Bezdeda (* 2. december 1985, Žilina), je slovenský spevák, finalista prvej série Slovensko hľadá Superstar, v ktorej skončil na 3. mieste.

Kariéra 
Do súťaže Slovensko hľadá Superstar ho prihásil spolužiak. Po ukončení SHS Tomáš v spolupráci so skupinou AYA vydal svoje prvé CD - „Obyčajné slová“. Jeho súčasťou je i duet „Obyčajné slová“ s bývalou priateľkou Adelou Banášovou. Za predaj tohto CD získal platinovú platňu.

Moderoval hitparádu XXL, zúčastnil sa tanečnej súťaže „Let's dance“. So svojou tanečnou partnerkou Mirkou Kosorínovou sa umiestnil na 3. mieste.

V roku 2006 vydal druhý album s názvom Ostrov. O 7 rokov neskôr, v roku 2013, vydal v poradí tretí album s názvom Bronzový. V súčasnosti sa naplno venuje speváckej kariére.

Osobný život 
Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Bratislave.

Diskografia
 2005 - Obyčajné slová - Sony BMG, CD
 2006 - Ostrov - Sony BMG, CD
 2013 - Bronzový

Kompilácie 
 2007 Slavonix - Sony BMG - 04. Keby som bol vtáčkom

Iné projekty

Externé odkazy
Oficiálna stránka - www.tomas-bezdeda.com 

Slovenskí popoví speváci
Slovensko hľadá Superstar
Osobnosti zo Žiliny
Pavel Bruchala

Pavel Bruchala (* 25. október 1977, Brezno) je slovenský moderátor.

Po skončení skončení Strednej obchodnej školy pracoval v cestovnej kancelárii, neskôr ako garderobiér v Štátnej Opere v Bratislave. Vyštudoval herectvo (na Akadémii umení v Banskej Bystrici a na VŠMU v Bratislave). Pôsobí v televízii Markíza.

Externé odkazy 
 http://www.markiza.sk/tv_markiza/?13864c=%3Boso%7Emod%7E&13864e=17305

Narodenia v 1977
Slovenskí televízni moderátori
Osobnosti z Brezna
Liskavkovité

Liskavkovité (Chrysomelidae) je veľmi početná čeľaď menších bylinožravých chrobákov (na svete vyše 30 000, u nás asi 500 druhov). Majú kratšie tykadlá, iba zriedka tak dlhé ako telo (Cryptocephalus), ich pedicellus je neskrátený. Sú to malé až stredne veľké oválne chrobáky, larvy aj imága sa živia listami. Delia sa na 13 podčeľadí. Bežné sú napr. vrbinár hladký (Clytra laeviuscula), špargľovník dvanásťbodkový (Crioceris duodecimpunctata), krytohlav hodvábitý (Cryptocephalus sericeus), liskavka dúhová ( Fastuolina (= Chrysomela) fastuosa), liskavka topoľová (Chrysomela (= Melasoma) populi), pásavka zemiaková (Leptinotarsa decemlineata), váhavec jelšový (Agelastica alni), váhavec čierny (Galeruca tanaceti), štítnatec zelený (Cassida viridis) a iné, K vzácnejším a nápadným druhom patria Cassida canaliculata, Cassida murraea a Hispa atra, ktorá vyzerá ako otŕnená nažka stepných bylín.

Referencie

Iné projekty
William Butler Yeats

William Butler Yeats (* 13. jún 1865, Sandymount pri Dubline – † 28. január 1939, Roquebrune-Cap-Martin pri Nice) bol írsky básnik a dramatik.

V roku 1923 mu bola udelená Nobelova cena za literatúru.

Dielo 
 1886 - Mosada
 1888 - Fairy and Folk Tales of the Irish Peasantry
 1889 - The Wanderings of Oisin and Other Poems
 1891 - Representative Irish Tales
 1891 - John Sherman and Dhoya
 1892 - Irish Faerie Tales
 1892 - The Countess Kathleen and Various Legends and Lyrics
 1893 - The Celtic Twilight
 1894 - The Land of Heart's Desire
 1895 - Poems
 1897 - The Secret Rose
 1899 - The Wind Among the Reeds
 1900 - The Shadowy Waters
 1902 - Cathleen ni Houlihan
 1903 - Ideas of Good and Evil
 1903 - In the Seven Woods
 1907 - Discoveries
 1910 - The Green Helmet and Other Poems
 1912 - The Cutting of an Agate
 1913 - Poems Written in Discouragement
 1914 - Responsibilities
 1916 - Reveries Over Childhood and Youth
 1917 - The Wild Swans at Coole
 1918 - Per Amica Silentia Lunae
 1921 - Michael Robartes and the Dancer
 1921 - Four Plays for Dancers
 1921 - Four Years
 1922 - Later Poems
 1924 - The Cat and the Moon
 1925 - A Vision
 1926 - Estrangement
 1926 - Autobiographies
 1927 - October Blast
 1928 - The Tower
 1929 - The Winding Stair
 1933 - The Winding Stair and Other Poems
 1934 - Collected Plays
 1935 - A Full Moon in March
 1938 - New Poems
 1939 - Last Poems and Two Plays (posmrtne)
 1939 - On the Boiler (posmrtne)

 Preklady do slovenčiny
 2012 - Večné volanie (Výber básní), preložila Jana Kantorová-Báliková, Ikar

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.nli.ie/yeats - National Library of Ireland Yeats Exhibition (en)

Írski básnici
Írski dramatici
Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Okultisti
Hermetici
Osobnosti na bankovkách
Osobnosti z Dublinu
Vločkovce

{{Infobox živočíchy|
Názov=Trichoplax adherens|
Titulok=|
Skry0=áno|
Ríša po slovensky= živočíchy|Ríša po latinsky=Animalia|
Vývojový stupeň po slovensky=|Vývojový stupeň po latinsky=PlacozoaGrell, 1971|
Kmeň po slovensky=plakulovce|Kmeň po latinsky=Phagocytellozoa|
Trieda po slovensky=|Trieda po latinsky=Trichoplacoidea|
Rad po slovensky=|Rad po latinsky=Trichoplacida|
Čeľaď po slovensky=|Čeľaď po latinsky=Trichoplacidae|
Rod po slovensky=|Rod po latinsky=Trichoplax|
Druh po slovensky=|Druh po latinsky=Trichoplax adherens|
Binomické meno=Trichoplax adherens| 
Klasifikátor1=F. E. von Schultze|
Dátum1=1883|
Synonymá=| 
Obrázok2=|
Titulok2=
}}
Vločkovce (lat. Placozoa) je taxón (vývojový stupeň, oddelenie a podobne) živočíchov s jediným kmeňom plakulovce (Phagocytellozoa) a (predbežne) jediným druhom Trichoplax adherens.

História tohto oddelenia s jedným kmeňom je zaujímavá. Schultze objavil roku 1883 v Červenom mori zvláštny organizmus Trichoplax adherens a zaradil ho k hubkám. Až začiatkom 70-tych rokov bolo preskúmané jeho pohlavné rozmnožovanie. Ukázalo sa, že nejde o nejaký fragment hubky, ale o ucelený, i keď veľmi primitívny organizmus. Skladá sa z dvoch vrstiev obrvených buniek, priestor medzi nimi je vyplnený vretenovitými a hviezdicovitými bunkami. Nemajú ústa ani žiadne orgány a nebol dokonca pozorovaný ani príjem potravy, hoci pinocytóza sa predpokladá. Rozmnožujú sa nepohlavne pučaním, pri zhoršení životných podmienok nastáva pohlavné rozmnožovanie – zo spodnej vrstvy vzniká oocyt, väčší a nápadnejší ako ostatné bunky. Tento sa rovnomerne brázdi, aj keď spermie neboli doteraz zistené.

Ide sa o veľmi primitívny organizmus na úrovni fagocytely. Na tele sa ešte nedá odlíšiť predný a zadný koniec, aj keď je už diferencovaná brušná a chrbtová strana. Otázkou zostáva, či je primitívnosť tohto druhu aj kmeňa (zatiaľ nebol vierohodne popísaný ďalší druh) primárnym znakom, alebo či nejde o výsledok degradačného vývoja z iných skupín primitívnych živočíchov.

 Iný druh ? 
V roku 1896 bol zverejnený pochybný nález nového druhu Treptoplax reptans'', ktorý zatiaľ nebol potvrdený iným nálezom.

Externé odkazy

Iné projekty 

Plakulovce
František Knapík

Ing. František Knapík (* 17. október 1956, Ľubotín) je slovenský komunálny a regionálny politik, bývalý primátor mesta Košice. Do funkcie primátora bol zvolený 8. apríla 2006 v doplňujúcich voľbách (jeho predchodca Zdenko Trebuľa bol v decembri 2005 zvolený za predsedu Košického samosprávneho kraja) a následne aj 2.decembra 2006 v riadnych voľbách.

František Knapík je členom KDH. Je ženatý a má dve deti. Žije v Košickej Novej Vsi.

Vzdelanie 
 19621971  ZDŠ Ľubotín  
 19711975  Gymnázium Sabinov  
 19751980  Vysoká škola lesnícka a drevárska - Drevárska fakulta, Zvolen

Profesionálna kariéra 
 19801981  Lesoprojekt Košice, technický asistent  
 19811985  Východoslovenské lesy, podnikové riaditeľstvo, Košice - samostatný referent  
 19851990  Východoslovenské lesy, podnikové riaditeľstvo, Košice - vedúci referent  
 19901991  Východoslovenské lesy, podnikové riaditeľstvo, Košice - asistent riaditeľa  
 19911992  Východoslovenské lesy, podnikové riaditeľstvo, Košice - vedúci odboru plánu a miezd  
 19921996  Východoslovenské lesy, podnikové riaditeľstvo, Košice - vedúci odboru výrobných činností  
 19962003  Starosta MČ Košice - Košická Nová Ves  
 20032006  Námestník primátora mesta Košice 
 20062010  Primátor mesta Košice

Externé odkazy 
 Osobná stránka F. Knapíka

Politici KDH
Absolventi Drevárskej fakulty Technickej univerzity vo Zvolene
Starostovia košických mestských častí
Primátori Košíc
Osobnosti z Ľubotína
El-Aaiún

El-Aaiún (, ) je neoficiálne hlavné mesto Západnej Sahary. Mesto obýva 184 000 obyvateľov (údaj k roku 2004).

Názov a história 
Vžitý názov el-Aaiún je pôvodne španielskou transkripciou arabského názvu al-’Ujún, čo znamená Pramene. Mesto bolo založené roku 1932, keď tu boli objavené pramene podzemnej vody (podľa toho bolo aj pomenované).

Iné projekty 

Hlavné mestá v Afrike
Mestá v Západnej Sahare
Hubkovce

Hubkovce alebo parazoá () je taxón (vývojový stupeň, oddelenie a pod.) mnohobunkovcov.

V novších a niektorých starších systémoch obyčajne zahŕňa len taxón hubky (Porifera). V niektorých starších systémoch zahŕňal aj taxón Placozoa  a napríklad v systéme Möhn 1984 zahŕňa ako tretí taxón aj vyhynutý kmeň Archaeocyatha.

Referencie
Epitelovce

Epitelovce (iné názvy: eumetazoá, eumetazoa, lat. Eumetazoa alebo Epitelozoa) sú vývojový stupeň živočíchov s dobre vyvinutou diferenciáciou zárodočných listov. Matis et al. (2002) používa pre tento vývojový stupeň výstižné synonymum Epitelozoa. Vždy majú vytvorené tkanivá, v najjednoduchších prípadoch (Hydrida) je to iba nervové a svalové tkanivo. Väčšinou však pozorujeme ďalekosiahlu diferenciáciu tkanív a vznik zložitých orgánových sústav.

Systematika 
vývojový stupeň (oddelenie): epitelovce (Eumetazoa)
 skupina (pododdelenie): mechúrniky (Radiata, Diblastica, Diploblastica, Coelenterata)
 skupina (pododdelenie): dvojstranovce (Bilateralia, Triblastica, Triploblastica)

Referencie

Zdroje

Iné projekty
NGC 2193

NGC 2193 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. decembra 1834.

Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.

Pozri aj 
 Zoznam NGC objektov

Súhvezdie Mečiar
2193
Astronomické objekty objavené v roku 1834
Pŕhlivce

Pŕhlivce () sú kmeň mechúrnikov s pŕhlivými bunkami (knidoblastami) na ramenách. Ich vývin je nepriamy cez planulu a majú vyvinuté polypové aj medúzové štádium, ale nie u všetkých druhov súčasne. Majú veľkú regeneračnú schopnosť. Sú prevažne morské druhy, ale malá časť žije aj v sladkých vodách.

Systematika 
 kmeň: pŕhlivce (Cnidaria)
 trieda: polypovce (Hydrozoa) 
 trieda: štvorhranovce (Cubozoa) 
 trieda: medúzovce (Scyphozoa) 
 trieda: koralovce (Anthozoa)

Popis  
Telo je tvorené z 2 vrstiev (diblastica), z ektodermy a endodermy,  medzi ktorými sa nachádza rôsolovitá mezoglea. Vnútro tela tvorí tráviaca dutina, mechúrik. Dospelé jedince sú radiálne symetrické. Pŕhlivce sa nachádzajú v 2 štádiách rodozmeny:
 polypové štádium - prisadnuté a väčšinou nepohlavné štádium
 medúzové štádium - plávajúce, vždy produkuje pohlavné bunky
Rodozmena (metagenéza) predstavuje striedanie pohlavnej a nepohlavnej generácie.

Orgánové sústavy

Tráviaca sústava 
Obsahuje tráviacu dutinu, mechúrik. Má iba jeden otvor, ktorý je prijímací aj vyvrhovací. Z tohto dôvodu pŕhlivce trávia cyklicky (príjem potravy - spracovanie - vyvrhnutie zvyškov). Trávenie je extracelulárne v mechúriku za pomoci tráviacich enzýmov. 

U medúzovcov sa vyskytuje gastrovaskulárna sústava - spojenie tráviacej a obehovej sústavy,

Nervová sústava 
Nemajú vyvinuté nervové centrá a nervové bunky sú úzko prepojené so svalovou sústavou.

Polypovce majú najprimitívnejší typ nervovej sústavy - rozptýlená (difúzna). Nie je rozlíšená na centrálnu a obvodovú nervovú sústavu.

Medúzovce majú kruhovú nervovú sústavu, kedy nervové vlákna vytvárajú okružné dráhy.

Dýchacia sústava 
Priama difúzia celým povrchom tela k jednotlivým bunkám.

Obehová sústava 
Cievna sústava nie je vyvinutá. Iba u medúzovcov sa nachádza hydrolymfa, ktorá sa zložením podobá vode, v ktorej medúza žije.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Mechúrniky
Rebrovky

Rebrovky (Ctenophora) sú jediná trieda kmeňa nepŕhlivce (Acnidaria), patriaceho pod mechúrniky. Namiesto pŕhlivých buniek majú na ramenách lepivé bunky (koloblasty). Ich vývin je v podstate priamy, polypové štádium vždy chýba. Dospelé jedince sú biradiálne alebo pseudobilaterálne symetrické. Ich regeneračná schopnosť je nepatrná.

Je to malá skupina morských lezúcich alebo plávajúcich živočíchov. Na tele majú 8 membranóznych rebier, ktoré vznikli zrastom bŕv. Nie sú už typické Diblastica: majú nepravý mezoderm, novšie analogizovaný s mezenchýmom, ktorý vzniká imigráciou buniek prevažne ektodermálneho pôvodu do mezogley – v staršej literatúre označovaný ako ektomezoderm – všetky ostatné „trojvrstvové“ živočíchy (triblastica) majú mezoderm vždy endodermálneho pôvodu! Systém mezenchýmových hladkých svalov nepŕhlivcov sa viac podobá kožnosvalovému vaku ploskavcov, než prstencovitým svalovým vláknam medúz. 

Trávenie je tiež špecifické: Sekretorické bunky ektodermálneho hltanu produkujú tráviace enzýmy, ktoré potravu extracelulárne predtrávia; trávenina je potom obrveným epitelom vháňaná do kanálov endodermálneho čreva, kde je pohlcovaná amébovitými bunkami, ktoré ju intracelulárne dotrávia a zásobujú živinami aj ostatné bunky. Rebrovky sú hermafrodity. Gaméty opúšťajú telo ústami, ale u druhu Coeloplana bocki (Tentaculifera) majú už gonády vlastné vývody na povrch tela. Štádium planuly je potlačené, vývin je v podstate priamy. U niektorých (rad Cydippida) sa vyskytuje pedogenéza. Niektoré uvedené znaky potvrdzujú, že rebrovky sú starobylou, fylogeneticky veľmi významnou vývojovou vetvou. Ešte nedávno sa delili na 2 triedy – Atentaculata (plávajúce druhy bez tentakúl) a Tentaculifera (lezúce druhy s tentakulami), no najnovší
systém rešpektuje len 1 triedu s historickým názvom Ctenophora – rebrovky. Dnes žije len asi 90 druhov, napr. Beroe cucumis, Hormiphora plumosa, Cestus veneris – niekedy „Venušin pás“.

Systematika 
 kmeň: nepŕhlivce (Acnidaria)
 trieda: rebrovky (Ctenophora) 
 podtrieda: Typhlocoela
 rad: cydipidy (Cydippida)
 rad: plazivky (Platyctemida)
 podtrieda: Cyclocoela
 rad: beroidky (Beroida)
 rad: opaskovky (Cestida)
 rad: krídlovky (Loboferida)
 rad: medúzkovky (Thalassocolycida)
 rad: beroidovky (Ganeshida)

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Mechúrniky
Veľký Kriváň

Veľký Kriváň () je najvyšší vrch pohoria Malá Fatra. Nachádza sa na hlavnom hrebeni Krivánskej časti Malej Fatry, ktorá po ňom nesie svoje meno.

Poloha 
Vrch leží v hlavnom hrebeni pohoria a v centrálnej časti Krivánskej Fatry. Z geomorfologického hľadiska patrí do podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Nachádza sa v katastrálnom území mesta Turany a obce Terchová. Susedí na západe s vrchom Pekelník (), na východe je Snilovským sedlom () oddelený Chleb ().

Popis 
Tento lúčnatý vrch s vrcholom nad hornou hranicou rozšírenia kosodreviny je výborným vyhliadkovým bodom s kruhovým výhľadom. Veľký Kriváň pokrývajú sčasti suťové polia, časť svahov pokrývajú porasty čučoriedky obyčajnej. Veľká nadmorská výška a hôľnatý vrchol poskytujú kruhový výhľad na okolité vrcholy i pohoria. Pri vhodných podmienkach je viditeľná napr. Babia hora i Pilsko v Oravských Beskydách, Veľký Choč a vrchy Západných aj Vysokých Tatier, mnohé vrchy Veľkej Fatry a Nízkych Tatier, Strážov, západným smerom Lysá hora, Kněhyně a Smrk v Moravsko-sliezskych Beskydách i Veľká Rača a mnohé ďalšie vrcholy Kysuckých Beskýd.

Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu

Prístup 
 po  turistickej značke od chaty Vrátna (2:30 h)
 sedačkovou lanovkou cez Snilovské sedlo (), odtiaľ po  značke na vrchol. Čas výstupu od hornej stanice lanovky trvá cca 45 minút.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Krivánska Fatra
 Zoznam vrcholov v Malej Fatre

Iné projekty 

Vrchy v Malej Fatre
Turistická značkovaná trasa číslo 0802
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Vrchy v okrese Martin
Prípor

Prípor môže byť:

 vrch v Lúčanskej Malej Fatre, pozri Prípor ()
 vrch v Oravskej Magure, pozri Prípor (vrch v Oravskej Magure)
 vrch v Skorušinských vrchoch, pozri Prípor (vrch v Skorušinských vrchoch)
 národná prírodná rezervácia, pozri Prípor (národná prírodná rezervácia)
Rozsutec (národná prírodná rezervácia)

Rozsutec je národná prírodná rezervácia v pohorí Krivánskej Malej Fatry.

Národná prírodná rezervácia Rozsutec bola vyhlásená v roku 1967 s aktualizáciou v roku 1986. Má výmeru . Rezervácia chráni geobiocenologický komplex krajinných dominánt Malej Fatry - Veľký a Malý Rozsutec. Zahŕňa morfologicky atraktívne útvary ako tiesňavy, rokliny, obrie hrnce, vodopády, skalné steny a bralá. V rezervácii sa vyskytuje pestrá vápencová flóra a fauna, ktorá zahŕňa niekoľko vzácnych endemických, reliktných a zriedkavých druhov rastlín a živočíchov. 

Súčasťou rezervácie Rozsutec sú aj známe Jánošíkove diery, ktoré sa skladajú z častí Dolné diery, Nové diery a Horné diery. Dierami pretekajúci Dierový potok vytvára Vodopády Dierového potoka.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

 
Chránené územia Národného parku Malá Fatra
Národné prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Dolný Kubín
Chránené územia v okrese Žilina
Párnica
Terchová
Zázrivá (okres Dolný Kubín)
Polypovce

Polypovce (Hydrozoa) sú trieda pŕhlivých mechúrnikov. Sú to radiálne symetrické živočíchy, ktorých prvočrevo nie je rozdelené septami. Polypové štádium u nich dominuje, vyskytujú sa však aj medúzy, ktoré u Hydrozoa nazývame hydromedúzy. Na rozdiel od typických medúz (scyfomedúz) majú ústa na chobotovitom výrastku (manubrium) a okraj tela je obrúbený tzv. plachtičkou (velum). Často sa vyskytuje metagenéza, u niektorých skupín však môže byť štádium medúzy alebo polypa veľmi redukované. Polypy aj medúzy žijú solitérne, môžu však tvoriť aj kolónie z diferencovaných jedincov (Leptolida, Siphonophora). Väčšina druhov žije v mori, len niekoľko málo zástupcov je sladkovodných. Delia sa na 6 radov, z ktorých  sú u nás zastúpené len 2.

Systematika 
 trieda: polypovce (Hydrozoa) 
 rad: aktinuly (Actinulida)
 rad: nezmary (Hydrida)
 rad: medúzovky (Trachylida)
 rad: pohárovky (Leptolida)
 rad: plachtovky (Chondrophora)
 rad: rúrovníky (Siphonophora)

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Pŕhlivce
Rúrovníky

Rúrovníky (Siphonophora) sú morské polypovce, ktoré tvoria kolónie z diferencovaných jedincov na princípe pučania. Kolóniu spája tzv. centrálny stvol (coenosac). Na vrchole sa nachádza pneumatofór (niekedy „vzdušný vak“), ktorý vstrebávaním a vylučovaním plynu umožňuje stúpanie alebo klesanie kolónie vo vodnom stĺpci. Pod pneumatofórom sú nektofóry – plávacie medúzoidy. Ďalej sú v kolónii gastrofóry – tráviace polypy s knidoblastmi a gonofóry – pohlavné polypy s gonádami. Patrí sem viac rodov, napr. Physophora, Physalia.

Haeckelove rúrovníky
Ernst Haeckel popísal množstvo rúrovníkov a niekoľko ilustrácií z jeho Kunstformen der Natur z roku 1904 zobrazuje členov tohto radu.

Iné projekty

Externé odkazy
 

 
Polypovce
Lausannská ekonomická škola

Lausannská ekonomická škola (iné názvy: lausannská národohospodárska škola, lausannská škola, matematická škola) bola škola ekonomického myslenia, ktorá patrí medzi neoklasické ekonomické školy. 

Centrom lausannskej školy bola univerzita vo Švajčiarskom meste Lausanne. Medzi hlavných predstaviteľov patril Léon Walras a Vilfredo Pareto. Angličan John Hicks prispel k popularizácii lausannskej školy v anglicky hovoriacich krajinách. Najdôležitejším prínosom tejto školy je rozpracovanie teórie všeobecnej rovnováhy. 

Léon Walras, jedna z najdôležitejších osôb marginalistickej revolúcie zo 70. rokov 19. storočia, prednášal v Lausane v kantóne Vaud vo Švajčiarsku od roku 1870 do 1893. Na jeho pozíciu potom nastúpil Vilfredo Pareto. Aj keď základ ich teórií bol rovnaký, dôraz kládli na rôzne oblasti. Dnes rozlišujeme medzi skorším „walrasovským“ a neskorším „paretovským“ obdobím lausannskej školy.

Externé odkazy 
 Lausanská škola 

Neoklasická ekonómia
Výtrusníky

Výtrusníky alebo myxozoy (lat. Myxozoa) sú málo známa skupina extracelulárnych parazitov rýb alebo niektorých červov, vo všetkých tradičných systémoch zaraďovaná medzi prvoky. Žijú v dutinách niektorých orgánov (močový mechúr, žlčník) alebo v štrbinách tkanív. Ich spóry sú viacbunkové s 2 – 4 pólovými bunkami so stočeným vláknom. Keď sa spóra dostane do tela hostiteľa, tieto vlákna sa vystrelia a uchytia v stene tráviacej sústavy. Uvoľní sa tým amébovitý zárodok, ktorý aktívne vyhľadáva dutiny orgánov. Tu sa delením mení na viacjadrové plazmódium so schopnosťou amébovitého pohybu, viditeľné aj voľným okom (má niekoľko milimetrov). Spóra vzniká dosť zložitým pohlavným procesom.

Systematika
 trieda: výtrusníky (Myxozoa)
 podtrieda: rybomory Myxosporidia
 podtrieda: červomory Actinomyxidia

Iné projekty

Externé odkazy
 

 
Pŕhlivce
Myxospóry

Myxospóry alebo rybomory () sú podtrieda málo známej skupina extracelulárnych parazitov výtrusníky. Ich spóry majú 2 – 4 pólové bunky. Parazitujú v rybách, ktorým spôsobujú opuchy a poškodenie pokožky, ryby potom často hynú na druhotnú infekciu. Medzi rybomory patria napr.: rybomor kaprí (Myxobolus cyprini), parazit Cyprinus carpio; Myxobolus pfeiferi, parazit mreny (Barbus barbus).

Iné projekty

Externé odkazy
 

 
Výtrusníky
Dvadsaťtisíc míľ pod morom

Dvadsaťtisíc míľ pod morom () je asi najznámejší vedecko-fantastický román Julesa Verna. Názov nám naznačuje bod 20 000 míľ pod hladinou mora, ide však o cestu pod hladinou mora, ktorá je 20 000 míľ dlhá. Preklad názvu je nesprávny, pretože v origináli ide o dvadsať tisíc „lieues“, čo je stará jednotka dĺžky. V románe jednotka zodpovedá francúzskemu metrickému variantu a je dlhá presne 4000 metrov.

Dej 
V devätnástom storočí sa začínajú diať neuveriteľné veci - námorníci vidia morské príšery, poškodila sa aj jedna veľmi dôležitá medzinárodná loď (našťastie sa nepotopila a vďaka jednej nerozlúštiteľnej záhade, na verejnosti sa vyznáva názor, že všetky tieto záhady má na svedomí príšera. To však nie je všetko, keď loď vytiahli, zistilo sa, že diera, ktorú údajne vytvorila príšera má tvar pravidelného trojuholníka. Preto sa Abraham Lincold rozhodol podniknúť výpravu s veľrybárom Nedom, vedcom Arronaxom a pomocníkom Conseilom a ktorá bola nasmerovaná do Tichého oceánu k Japonsku.Ale príšera si nenechala ujsť ani Abraháma Lincolna a tiež doňho narazila. Ned,Conseil a Arronax pri tom náraze spadli z lode do oceánu. Pristáli na "príšere". Po čase zistili, že je to  len veľká plechová konštrukcia, ktorú riadi kapitán Nemo.

Iné projekty 

Knihy Julesa Verna
Knihy z 1870
Sfilmované knihy
Červomory

Červomory () sú podtrieda málo známej skupina extracelulárnych parazitov výtrusníky. Majú spóry rozdelené na 3 časti s troma pólovými bunkami. Viacjadrový je aj amébovitý zárodok. Parazitujú na Oligochaeta a Sipunculidea. Zástupcom tejto podtriedy je napr.: Tractinomyxon ignotum, parazit červa Tubifex tubifex.

Externé odkazy
 

 
Výtrusníky
Till Lindemann

Till Lindemann (* 4. január 1963, Lipsko) je nemecký hudobník a básnik, známy predovšetkým ako hlavný spevák v skupine Rammstein.

Život a kariéra 

Till prežil nešťastné detstvo v malej dedinke Wendisch-Rambow s o šesť rokov staršou sestrou a nevlastným otcom, ktorý na ňom uplatňoval veľmi prísnu výchovu. Jeho otec sa volal Werner Lindemann, bol básnik. Jeho matka, Brigitte Lindemann, je spisovateľka. Keď mal 11 rokov, nastúpil do športovej školy v Rostockom športovom klube. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal 12 rokov. V rokoch 1976 – 1979 pretekal v plávaní a mal dokonca aj možnosť zúčastniť sa na ME; plaveckú kariéru ukončil kvôli zdravotným ťažkostiam. Roku 1979 úspešne dokončil školu. Po absolvovaní povedal: „Nikdy som nemal rád športovú školu, ale ako dieťa si nemôžete vyberať.“ 

Jeho prvá práca bola vo firme na spracovanie rašeliny, lenže odtiaľ ho po 3 dňoch vyhodili. Potom pracoval ako tesár, technik v galérii a nakoniec plietol košíky. 

V roku 1985, keď mal 22 rokov, narodila sa mu prvá dcéra Nele. Neskôr sa s jej matkou rozviedol. V roku 1986 začal hrať v skupine First Arsch na bicie. Bola to Schwerinská punková kapela. Vydali jeden album Saddle up. 

Po roku 1990 sa Till pustil do písania textov, ktoré boli väčšinou založené na slovných obratoch. V roku 1994 vyhrali zápis v Berlíne a mohli si nahrať 4 piesne v profesionálnom štúdiu. Potom sa presťahoval do Berlína. 

Jeho otec zomrel v novembri 1992 na otravu alkoholom. Spopolnili ho v kostole blízko Wendisch-Rambow. Till o ňom neskôr napísal skladbu „Heirate mich“.  

Druhú dcéru Mariu-Louise mal v roku 1993 s Anjou Köseling, jeho formálnou manželkou. Anja zverejnila, že jej Till počas manželstva nadával a dokonca ju aj bil. Údajne odmietal platiť podporu na ich dcéru. Till sa k tomu nikdy nevyjadril. V jednom rozhovore povedal, že od veku 50 rokov bude väčšinu času tráviť so svojimi deťmi.

Zaujímavosti 
Till Lindemann je kvalifikovaný pyrotechnik. Po incidente na koncerte v Berlíne 27. septembra 1996, kedy zapálená časť kulisy spadla tesne vedľa divákov, si kapela najala profesionálnu jednotku pyrotechnikov, od ktorých sa Till priúča a robí s nimi na koncertných efektoch. Každý člen má špeciálne inštrukcie ako na pódiu používať pyrotechniku.

Podľa neho bola prvá naozajstná nemecká skupina Kraftwerk. Istý čas mal v ľavom uchu 2 náušnice, ale teraz ich už nenosí. Je ateista.

Poézia 
V roku 2002 zozbieral Gert Hof 54 Tillových básní a vydal ich v zbierke zvanej Messer („Nôž“). Básne a fotografie v knihe sú podľa mnohých kritikov rovnako škandalózne ako piesne Rammstein.

Iné projekty 

Rammstein
Nemeckí heavymetaloví speváci
Nemeckí ateisti
Osobnosti z Lipska