joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Olšava (prítok Moravy)

Olšava je rieka v Zlínskom kraji v Česku, ľavostranný prítok Moravy. Dĺžka toku je 44,9 km a plocha povodia meria 520,5 km². V stredoveku tvorila hranicu medzi Moravou a Uhorskom.

Priebeh toku 
Pramení v Bielych Karpatoch, na západnom úbočí vrchu Na Koncích, v nadmorskej výške 622,2 m pri obci Pitín. Po celej svojej dĺžke toku tečie prevažne západným smerom, míňa Bojkovice, Vésky a úsek medzi Podolí a Míkovicami. Ústí do rieky Moravy pri obci Kostelany nad Moravou, juhozápadne od Uherského Hradišťa, v nadmorskej výške okolo 162 m.

Významné prítoky 
 Ľavé: Koménka, Nivnička, Ledský potok
 Pravé: Kladenka, Šťávnice, Holomňa, Ovčírka

Vodný režim 
Priemerný prietok v Uherskom Brode na 22,10 riečnom kilometri činí 2,14 m³/s. Storočná voda tu dosahuje 270 m³/s.

Prírodná pamiatka 
Väčšina toku rieky Olšava bola prevažne za komunistického režimu necitlivo regulovaná. Z prirodzeného toku rieky zostali len torzá. Zvyšok prirodzeného neregulovaného koryta, ktorý sa nachádza medzi obcami Podolí a Míkovice, bol v roku 1999 vyhlásený prírodnou pamiatkou.

Živočíchy 
Na brehoch rastie vŕba biela, topoľ čierny, agát biely, baza čierna a popínavá drevitá liana plamienok plotný. Podmienky ku hniezdeniu tu nachádza rybárik riečny, ďateľ malý, slávik obyčajný, trsteniarik plavý, žltochvost záhradný, žlna zelená a iné.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Olšava
 Rieky ČR
 Uherský Brod - aktuálny vodný stav
 Diplomová práca: Potenciálne hydrologické aspekty v povodí Olšavy

Zdroj 

Rieky v Česku
Povodie Moravy
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2016

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2016 boli v poradí 32. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Belehrade, v Srbsku v dňoch od 10.23. januára 2016, za účasti 16 mužských a 12 ženských tímov. Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim turnajom zvyšil o 4 tímy v oboch kategóriách. Jediným nováčikom turnaja bolo ženské družstvo Turecka; po 28 rokoch sa zúčastňilo družstvo mužov Malty, ktoré bolo predtým účastníkom B kategórie majstrovstiev Európy. V mužskej kategórii obhájilo titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien sa po 15-tich rokoch stalo víťazom , ktoré vo finále vyhralo nad .

Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 2016, ktoré hostí Rio de Janeiro. Z oboch kategórií sa na ne kvalifikovali iba víťazné družstvá. V poradí ďalšie 4 družstvá postúpili na svetovú olympijskú kvalifikáciu.

Organizátor 
Srbský Belehrad bol zvolený za organizátora ME 2016 v decembri 2011, keď ho predsednítvo LEN vybralo na svojom mítingu v poľskom Štetíne spomedzi 4 uchádzačov. Ďalšími kandidátmi boli nemecký Berlín, slovinská Ľubľana a turecký Istanbul. Srbsko organizovalo európsky šampionát druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 2016, tiež v Belehrade. Zápasy sa odohrali v multifunkčnej aréne Kombank Arena, v ktorej boli inštalované 2 bazény.

Kvalifikácia 
Muži

Ženy

Dejisko

Nasadenie do výkonnostných košov 
Nasadenie prebehlo na základe umiestnenia na predchádzajúcom turnaji ME:
Muži

Ženy

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Play-off

Osemfinále

Stretnutia o 9.16. miesto

Stretnutia o 13.16. miesto

Stretnutie o 15. miesto

Stretnutie o 13. miesto

Stretnutia o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Pozn: Kvôli odstúpeniu niektorých mimoeurópských účaastníkov postúpili na svetový kvalifikačný turnaj aj ďalší štyria európski zástupcovia v mužskej a dvaja zástupcovia v ženskej kategórii.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ME 2016 /
 Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
 Oficiálna stránka Srbského vodnopólového zväzu

Zdroje 
 ME 2016 na stránke microplustiming.com 
 ME 2014 mužov a žien na stránke todor66.com 

Vodné pólo v 2016
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
2016 v Srbsku
Šport v Belehrade
Lydia Koidula

Lydia Koidula (* 24. december 1843, Vändra, Estónsko – † 11. august 1886, Kronštadt, Rusko), vlastným menom Lydia Emilis Florentine Jannsen bola estónska poetka a dramatička, predstavujúca hnutie národného obrodenia v estónskej literatúre.

Život 
Narodila sa v meste Vändra v Estónsku v roku 1843. Spolu s rodinou sa v roku 1850 presťahovala do mesta Pärnu. Jej otec Johann Voldemar Jannsen, hoc predstaviteľ nemeckej komunity začal vydávať noviny v domácom estónskom dialekte, stanúc sa tak prakticky zakladateľom estónskej žurnalistiky. Vydával časopis Perno postimees, kde mu Lydia pomáhala v redakcii. Tam sa naučila estónskemu jazyku, napriek tomu, že jej rodnou rečou bola nemčina. Študovala na univerzite v Tarte. Po dokončení štúdia sa stala domácou učiteľkou, a zároveň prvou estónskou spisovateľkou a žurnalistkou. Počas štúdia v Tarte sa zoznámila s mladšou vlasteneckou generáciou, zvlášť s Carlom Robertom Jacobsonom, ktorý ju inšpiroval k používaniu pseudonymu Koidula, lebo „Koit“ znamená po estónsky Zornička, čo vcelku vystihuje jej úlohu v estónskej literatúre. V roku 1873 sa vydala za estónskeho lekára Eduarda Michelsona a presťahovala sa do Kronštadtu, kde si však nikdy nezvykla, a tak každé leto trávila v Estónsku. V Kronštadte aj zomrela na rakovinu. Jej ostatky boli v roku 1946 premiestnené do Tallinnu, kde je pochovaná na Lesnom cintoríne.

Tvorba 
Svoje vlastenecké cítenie najlepšie vyjadrila v lyrických zbierkach Vaine-lilled (Poľné kvety) z roku 1866 a Emajöe ööbik (Slávik od Emajö) z roku 1867. Z jej dramatickej tvorby je najvýznamnejšia hra Saaremaa Onupoeg (Bratranec zo Saaremaa) z roku 1870. Mnohé jej básne v Estónsku zľudoveli.

Iné projekty

Zdroj 
 
 Malá encyklopédia spisovateľov sveta

Estónski básnici
Estónski spisovatelia
Estónski dramatici
Ženy v svetovej literatúre
Osobnosti na bankovkách
Úmrtia na rakovinu prsníka
Autocanone Renault 47 mm

Autocanone Renault 47 mm bol obrnený automobil, navrhnutý firmou Renault v roku 1915. Podnet na jeho vývoj dal technický odbor pozemnej armády Francúzska, ktorý požadoval predovšetkým zvýšenie palebnej sily. To jeho konštruktéri dosiahli výmenou dela štandardného kalibru 37 mm za poloautomatický kanón Hotchkiss kalibru 47 mm a dostrelom až 4,5 km. Základom sa stal nákladný dvojnápravový automobil Renault, ktorého kabína bola kompletne opancierovaná. Korba bola premenená na plošinu, na ktorú bolo nainštalované delo otočené hlavňou dozadu a chránené prednými a bočnými pancierovými bočnicami. Bolo vyrobených niekoľko kusov, ktoré boli nasadené do bojov 1. svetovej vojny od jari 1918.

Zdroje 
 Pejčoch Ivo: Obrněná technika 13 - První světová válka, vydavateľ Svět křídel, Cheb, 2014. ISBN 978-80-87567-45-6
 Autocanon de 47 mm Renault (rusky)

Francúzske vojenské vozidlá
Automitrailleuse Renault 1915

Automitrailleuse Renault 1915 bol obrnený automobil, navrhnutý firmou Renault v roku 1915. Konštrukčný základ mal rovnaký ako Autocanone Renault 47 mm (nákladný dvojnápravový automobil Renault), no na korbu boli nainštalované vysoké pancierované bočnice a výzbroj tvoril na otočnej plošine umiestnený guľomet kalibru 6,5 mm alebo kanón kalibru 37 mm. Bolo vyrobených zhruba 100 kusov, ktoré boli nasadené do bojov 1. svetovej vojny. Mnoho ich zostalo v službe i v medzivojnovom období a časť z nich bola následne prezbrojená guľometom Hotchkiss kalibru 13,2 mm.

Zdroje 
 Pejčoch Ivo: Obrněná technika 13 - První světová válka, vydavateľ Svět křídel, Cheb, 2014. ISBN 978-80-87567-45-6
 Automitrailleuse Renault Mle 1915 (rusky)

Francúzske vojenské vozidlá
Majstrovstvá Afriky v hádzanej mužov 2016

Majstrovstvá Afriky v hádzanej mužov 2016 boli v poradí 22. majstrovstvá Afriky v hádzanej mužov, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Káhire, v Egypte v dňoch od 21.30. januára 2016, za účasti 12 tímov. Prvýkrát sa majstrovstvá Afriky organizovali samostatne v mužskej kategórii. Ženský turnaj sa v roku 2016 uskutoční v Angole. Svoj šiesty titul záskal domáci , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad . Na bronzovej priečke skončila , ktorá získala svoju druhú medailu, 12 rokov po tej prvej, keď v zápase o 3. miesto zvíťazila nad obhajcom titulu z .

Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia afrických družstiev na trojicu podujatí. Víťazné družstvo sa kvalifikovalo na Letné olympijské hry, ktoré hostí Rio de Janeiro. V poradí ďalšie družstvo postúpilo na svetovú olympijskú kvalifikáciu. A 3 najlepšie družstvá sa kvalifikovali na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré organizuje Francúzsko.

Organizátor 
O dejisku turnaja rozhodlo predstavenstvo CAHB na svojom zasadnutí v Alžíri 23. januára 2014. Egypt bude organizátorom africkeho šampionátu štvrtýkrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1983, 1991 a 2004, zakaždým v Káhire. Zápasy sa uskutočnia v 2 halách arény Cairo Stadium Indoor Halls Complex, postavenej pre účely Afrických hier 1991, z ktorej hlavná hala má kapacitu 20 000 a vedľajšia 1 500 divákov.

Účastníci 
Na turnaj sa okrem družstva hostiteľskej krajiny automaticky kvalifikovali prvé 4 družstvá z predchádzajúcich majstrovstiev Afriky a 2 najlepšie družstvá z posledných Afrických hier. CAHB potom vybrala zyvšných päť družstiev podľa rebríčka družstiev v roku 2015.

Aréna

Nasadenie do výkonnostných košov 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie družstiev v rebríčku CAHB v roku 2013.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Stretnutia o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Majstrovstiev Afriky 2016 //(po arabsky)
 Oficiálna stránka Africkej hádzanárskej konfederácie /
 Oficiálna stránka Egyptskej hádzanárskej federácie (po arabsky)

Zdroje 
 Majstrovstvá Afriky 2016 na stránke Africkej hádzanárskej konfederácie 
 Majstrovstvá Afriky 2016 na stránke todor66.com 

Hádzaná v 2016
Muži
Hádzaná
2016 v Egypte
Naši (seriál)

Naši je slovenský sitkom, ktorý mal premiéru vo štvrtok 7. januára 2016 na TV JOJ. Po úspešnom stabilizovaní seriálu potvrdila TV JOJ aj druhú sériu, ktorá mala premiéru 6. septembra 2016.
Bola potvrdená aj tretia séria, ktorá mala premiéru 6. septembra 2017. V roku 2018 zas Televízia JOJ potvrdila aj štvrtú sériu, ktorá sa vysielala od 11. septembra do 11. júna 2019. Bola potvrdená aj 5. séria, ktorá sa bude vysielať od 22. júna a bude už posledná.

Predloha 
Sitkom je nakrútený podľa kanadskej predlohy s názvom Les Parent (doslovný slovenský preklad „Rodičovci“). V Kanade sa bude vysielať jeho ôsma a zároveň aj posledná séria. Stanica Ici Radio-Canada Télé ho vysiela od septembra 2008. Keďže je sitkom nakrútený v kanadskej provincii Quebec, vysiela sa vo francúzštine.

Obsadenie 
 Lujza Garajová Schrameková – Lujza Rodinová
 Marián Miezga – Marián Rodina
 Gregor Miler – Tomáš Rodina
 David Krajčík – Oliver Rodina
 Maximilián Bolf – Samuel Rodina
 Róbert Jakab – Róbert (1. séria)
 Barbora Andrešicová – Sandra (1. séria)
 Martin Nahálka – Rastislav
 Andrea Karnasová – Andrea „Andy“ (od 2. série)
 Dagmar Sanitrová – Babka Milka; Lujzina mama (od 2. série)
 Peter Šimun – Dedko Jozef; Lujzin otec (od 2. série)
 Sára Polyaková – Mia; Tomášova frajerka (od 2. série)
 Noemi Poracká Ema; Samkova kamarátka a spolužiačka (od 2. série)
 Laura Petersen – Nina; Oliverova frajerka (od 3. série)
 Kamil Mikulčík – Kamil; Majov bratranec a známy hudobník (3. séria)

Série 

TV JOJ nakrútila 20 častí počas júna a júla 2015. Režisérom slovenskej verzie seriálu je Peter Begányi, produkciu zastrešuje spoločnosť Piknik Pictures, ktorá pracovala aj na seriáli  Superhrdinovia RTVS. Tretia séria sa začala nakrúcať 1. júna 2017.

Referencie 

Slovenské televízne seriály
Televízne seriály z roku 2016
Sitkomy TV JOJ
Majstrovstvá Karibiku vo futsale 2016

Majstrovstvá Karibiku vo futsale 2016 boli v poradí 3. majstrovstvá Karibiku vo futsale, ktoré organizuje Karibská futbalová únia (CFU). Konali sa v dňoch od 22.26. januára 2016 v Havane, na Kube, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bola pätica družstiev: Antigua a Barbuda, Curacao, Guadeloupe, Jamajka a domáca Kuba. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Dominikánska republika a Haiti. Zápasy sa odohrali v aréne Sala Polideportiva Kid Chocolate. Titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . 

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia karibských družstiev na Majstrovstvá CONCACAF 2016, ktoré organizuje Kostarika. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá. V poradí tretie družstvo odohralo postupové play-off s tretím družstvom stredoamerickej kvalifikácie.

Účastníci 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku k januáru 2016.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina 1

Skupina 2

Play-off

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Karibskej futbalovej únie 
 Kubánska futbalová asociácia na portáli ecured.cu

Zdroje 
 Majstrovstvá Karibiku 2015 na stránke Karibskej futbalovej únie 
 Majstrovstvá Karibiku 2015 na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 2016
Majstrovstvá Karibiku vo futsale
Futsal
Laurentia (kontinent)

Laurentia bola kontinent na severnej pologuli. Vznikla rozpadom Laurázie.

K Laurentii patrili: stredná Kanada, centrálna časť Spojených štátov (tzv. kanadský štít), časti Arktických ostrovov a západné Grónsko. Zrážkou Laurentie a Baltiky vznikol pri kaledónskom vrásnení kontinent Euramerika. Ten sa neskôr zrazil pri hercýnskom vrásnení s Gondwanou, čím vznikol superkontinent Pangea.

Zdroje 
 Laurentia. In: 
 Laurentia. In: KEAREY, P., 2001: Dictionary of Geology. Penguin Books Ltd., London, 311 s.
 Pangea. In. KUSKY, T., 2005: Encyclopedia of Earth Science. Facts On File, Inc., New York, 510 s.

Externé odkazy 
 Laurentia na palaeos.com
 Kenorland a Laurentia
 Earth History

Kontinenty v minulosti Zeme
Kratón (geológia)

Kratón alebo kratogén je nejednotne používaný termín, ktorým je zvyčajne označovaná „rozsiahla stabilná štruktúrna jednotka zemskej kôry, obvykle tvorená magmatickými a metamorfovanými horninami, niekedy so slabším sedimentárym pokryvom“.

Okrem stability zemskej kôry, trvajúcej často už od obdobia archaika (viac než miliardu rokov) je pre kratóny typická aj jej relatívne väčšia hrúbka. Niektorí za kratóny považujú stabilné jadrá dnešných kontinentov, ktoré nepodľahli procesom kontinentálnych okrajov od prekambria.

Termín kratogén navrhol používať Kober (1928), neskôr ho modifikoval Stille (1940) ako kratón. V anglosaskej literatúre sa kratóny členia na štíty a platformy. Avšak anglosaské a slovenské ponímanie týchto termínov je iné. V slovenskej odbornej literatúre, ovplyvnenej ruskou geologickou školou, sa väčšinou namiesto termínu kratón používa pre štíty a tabule (platformy v anglosaskej terminológii) termín platforma.

V zmysle geosynklinálnej koncepcie v kratogénoch už neprebiehajú alpinotypné vrásnenia (vrásovo-prešmyková stavba), vyskytujú sa v nich iba zlomy (tzv. germanotypná tektonika). Tvoria jadrá dnešných kontinentov alebo sú pod oceánmi. Existujú už od prekambria.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 The Dynamic Earth @ National Museum of Natural History

Geologické termíny
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Canmore

7. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa konali od 4. do 7. februára 2016 v kanadskom Canmore. Na programe boli štyri disciplíny – šprint, preteky s hromadným štartom, zmiešaná štafeta a zmiešaná štafeta dvojíc.

Plán pretekov

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Štafety

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
Canmore
2016 v Kanade
Šport v Alberte
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Presque Isle

8. preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa budú konať od 11. do 14. februára 2016 v americkom Presque Isle. Na programe sú tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a štafeta.

Plán pretekov

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
Čiernouhoľné bane vo Valónsku

Čiernouhoľné bane vo Valónsku je súhrnný názov pre štyri bývalé uhoľné bane vo valónskej časti Belgicka, ktoré spoločne ilustrujú banskú históriu 19. a 20. storočia v tomto regióne.

Tri z nich sa nachádzajú v okolí mesta Charleroi v provincii Hennegavsko, štvrtá je vo východnej časti krajiny pri meste Liège. 

Od roku 2012 sú zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Prehľad lokalít 
 Grand Hornu: areál vznikol medzi rokmi 1810 a 1830 v neoklasickom štýle; teraz patrí k najlepším architektonickým pozostatkom priemyselnej éry a zahŕňa jedno z najstarších sídlisk na svete (rezidenčné budovy, škola, nemocnica).
 Bois du Luc: bol vystavaný medzi rokmi 1838 a 1853 (vrátane priľahlej robotnícke kolónie), v prevádzke bol až do 1973. Zatiaľ čo robotnícke mestečko je stále obývané a zachovalé, hlavná uhoľná baňa bola premenená na múzeum. 
 Bois du Cazier: ťažba tu bola začala v roku 1822, k uzavretiu bane došlo v roku 1967. 8. augusta 1956 bola baňa v Bois du Cazier dejiskom banského nešťastia, pri ktorom zahynulo 262 baníkov. 
 Blegny: baňa bola uzavretá v roku 1980, teraz slúži ako múzeum. V rámci prehliadky je možné zostúpiť do hĺbky 30 až 60 metrov pod povrch terénu.

Fotogaléria

Poznámky

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka Grand-Hornu
  oficiálnaj stránka Bois du Luc
 oficiálna stránka Bois du Cazier
 oficiálna stránka Grand-Hornu

Zdroj 

Stavby v Belgicku
Lokality Svetového dedičstva v Belgicku
Bane
Tipasa

Tipasa je mesto na pobreží Alžírska, hlavné mesto rovnomennej provincie. Moderné mesto bolo založené v roku 1857, avšak nachádza sa v ňom rad pamiatok na fenickú, rímsku, ranokresťanskú i byzantskú kultúru. Od roku 1982 je Tipasa zapísaná na zozname Svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty

Externé odkazy 
Múzeum v Tipase
UNESCO

Zdroj 

Mestá v Alžírsku
Dejiny Alžírska
Lokality Svetového dedičstva v Alžírsku
Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2016

Juhoamerická kvalifikácia na Majstrovstvá sveta FIFA vo futsale 2016 bola juhoamerická kontinentálna kvalifikácia vo futsale pre účasť na Majstrovstvách sveta FIFA 2016, ktorú organizuje Juhoamerická futbalová konfederácia (CONMEBOL). Konala sa v dňoch od 5.13. februára 2016 v Asuncióne, v Paraguaji, za účasti 10 tímov. Okrem Paraguaja mala zájem organizovať tento turnaj aj Argentína a počiatočný záujem aj Brazília. Dejiskom zápasov bola aréna Polideportivo del Sol de América. Víťazom kvalifikácie sa stala .

Na finálový turnaj sa kvalifikovali 3 najlepšie družstvá a , ktorá má ako organizátor MS účasť priamo zabezpečenú.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku v januári 2016.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej futbalovej konfederácie //
 Oficiálna stránka Paraguajskej futbalovej asociácie

Zdroj 
 Kvalifikácia na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 2016
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale
Futsal
Majstrovstvá Oceánie vo futsale 2016

Majstrovstvá Oceánie vo futsale 2016 boli v poradí 11. majstrovstvá Oceánie vo futsale mužov, ktoré organizuje Oceánska futbalová konfederácia (OFC). Konali sa v meste Suva, na Fidži od 8.13. februára 2016, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mal turnaj konať na Tahiti už v roku 2015. V roku 2016 sa Tahiti organizácie zrieklo a nahradilo ho Fidži. Fidži bolo organizátorom oceánskeho šampionátu piatykrát, keď v rokoch 2008 až 2011 hostilo toto podujatie štyrikrát za sebou, zakaždým v hlavnom meste krajiny. Dejiskom turnaja bola aréna Vodafone Arena s kapacitou 4 000 divákov. Turnaj pozostával iba z jedinej skupiny bez následných zápasov play-off. Víťazom sa stali , ktoré zvíťazili vo všetkých stretnutiach a získali oceánsky titul piatykrát.

Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia oceánskych družstiev na Majstrovstvá sveta FIFA 2016, ktoré organizuje Kolumbia. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke uvádza umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku v januári 2016.

Výsledky

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Oceánskej futbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Fidžijskej futbalovej asociácie

Zdroje 
 Majstrovstvá Oceánie 2016 na stránke Oceánskej futbalovej federácie 
 Majstrovstvá Oceánie 2016 na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 2016
Majstrovstvá Oceánie vo futsale
Futsal
Univerzitné mesto v Caracase

Univerzitné mesto v Caracase () je kampus jednej z najväčších univerzít v celej Venezuele - Universidad Central de Venezuela. Rozkladá sa na ploche cez 2 km² v caracaskej mestskej štvrti Parroquia San Pedro. V roku 2000 bolo zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. 

Celý stavebný komplex je majstrovským dielom architekta Carlosa Raúla Villanueva. Bol postavený v období rokov 1940 - 1960 a nesie architektonické prvky Bauhausu a modernej architektúry. Okrem hlavného architekta na projekte pracovalo niekoľko prizvaných medzinárodných umelcov. Jedná sa o jedinečné prepojenie mestského plánovania, umenia a architektúry z polovice 20. storočia.

Fotogaléria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Exhibition on the Covered Plaza by the Architectural Association, London 
 Central University of Venezuela website dedicated to the life and works of Villanueva
 COPRED, Center for preservation of the UCV

Zdroj 

Stavby vo Venezuele
Lokality Svetového dedičstva vo Venezuele
Lokality Svetového dedičstva v ohrození
Národný park Canaima

Canaima je národný park rozkladajúci sa vo venezuelskom štáte Bolívar. Vznikol 12. júna 1962, v roku 1975 bolo do parku zahrnuté ďalšie územie a v roku 1994 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Nachádza sa na juhovýchode krajiny na hraniciach s Brazíliou a Guyanou, má rozlohu 30 000 km² (pre porovnanie: Belgicko má rozlohu 30 529 km²). Patrí medzi najrozľahlejšie národné parky na Zemi. Národný park zaberá veľkú časť Guyanskej vysočiny. Väčšinu územia parku odvodňuje rieka Caroní. 

Zhruba 65% územia parku tvorí tzv. tepuy - stolové hory. Tie vytvárajú ojedinelú krajinu. Najvýznamnejšie tepuy sú Autana, Neblina (najvyššia, leží na hranici medzi Venezuelou a Brazíliou), Auyantepui a Roraima. Typicky sú tvorené kremencom prekambrijského veku, ich strmé, takmer až kolmé steny vystupujú z džungle a dávajú tak vzniknúť unikátnej prírodnej scenérii. Na Auyantepui je tiež zdroj najvyššieho vodopádu na svete Salto Ángel, ktorý je vysoký 979 metrov.

V parku panuje tropické rovníkové podnebie. Priemerný ročný zrážkový úhrn dosahuje hodnôt medzi 1 000 a 1 600 mm. Najnižší bod parku je v nadmorskej výške , najvyšší . Teploty sa celoročne pohybujú v rozmedzí 10°C a 22°C. Keďže juhoamerický a africký kontinent (spolu s ďalšími kontinentmi) boli v minulosti spojené v superkontinente Gondwana, Canaima má podobný geologický charakter ako západná Afrika. Juhoamerické stolové hory tepuy pozostávajú z rovnakého pieskovca ako podobné útvary v západnej Afrike.

Fotogaléria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Exhibition on the Covered Plaza by the Architectural Association, London 
 Central University of Venezuela website dedicated to the life and works of Villanueva
 COPRED, Center for preservation of the UCV

Zdroj 

Národné parky
Lokality Svetového dedičstva vo Venezuele
Colonia del Sacramento

Colonia del Sacramento (bežne tiež skrátene Colonia) je mesto na juhozápade Uruguaja. Je sídlom deparmentu Colonia. Leží na severnom brehu La Plata, zhruba 160 km od Montevidea a 50 km od Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2011 malo mesto 26 231 obyvateľov.

Dejiny 
Mesto založili Portugalci už v roku 1680 a je najstaršie na území dnešného Uruguaja. Prítomnosť Portugalcov v blízkosti Buenos Aires však bola vnímaná Španielmi, ktorí ovládali oblasť na južnom brehu Río de la Plata, ako hrozba. Z tohto dôvodu bolo mesto Colonia del Sacramento dôvodom niekoľkých ozbrojených konfliktov medzi Španielskym impériom a Portugalskom. Mesto tak ovládali obe krajiny striedavo niekoľkokrát. V 18. storočí sa mesto stalo definitívne španielskym.

Od roku 1995 je historické centrum mesta zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO. Dobre zachované mestské centrum je príkladom spojenia portugalskej i španielskej koloniálnej architektúry.

Fotogaléria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka mesta
 360° Virtual Tours i Colonia - Uruguay360.com.uy
 Informácie
 Colonia del Sacramento
 Opis mesta
 Film "Schätze der Welt"

Mestá v Uruguaji
Lokality Svetového dedičstva v Uruguaji
Národný park Manu

Národný park Manu () je národný park v Peru. Nachádza sa na juhovýchode štátu na pomedzí departementov Madre de Dios a Cusco. Z väčšej časti sa rozprestiera v Amazonskej nížine, čiastočne zasahuje na východné úpätie Ánd. Nadmorská výška sa pohybuje od 300 m (ústie rieky Manu do Madre de Dios) až k výškam 4000 m (vrcholky Ánd).

V roku 2000 bol zapísaný na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.

Prírodné pomery 
Pre celé územie je typická vysoká biodiverzita - bolo tu napočítaných napr. 5 000 druhov rastlín, 220 cicavcov, 1 000 vtákov, 100 plazov, 150 obojživelníkov. Vzhľadom k rozľahlosti chráneného územia a jeho výškovému rozpätiu panujú v rôznych častiach územia rozdielne klimatické podmienky, rastie rozdielna flóra a žije odlišná fauna. Priemerná ročná teplota v nížinách je 20°C, zatiaľ čo vo vyšších častiach 5°C. Územie možno rozdeliť do 3 základných geografických častí:
 vysokohorské suché podnebie - tzv. Puna
 pás hmlistých horských lesov
 amazonský dažďový prales

Iné projekty

Externé odkazy 
 World Conservation Monitoring Centre
 Manu the living Edens
 Cocha Cashu Biological Station
 Manu Learning Centre
 Frogs of Acjanaco, Manu National Park

Zdroj 

Manu
Lokality Svetového dedičstva v Peru
Chavín de Huántar

Chavín de Huaántar je archeologická lokalita v Peru v departemente Ancash, približne 460 km severovýchodne od Limy. Nachádza sa v nadmorskej výške 3 177 m v pohorí Sierra Oriental de Ancash pri sútoku riek Huacheksa a Mosna (povodie Marañónu). Vďaka svojej polohe na spojnici medzi morským pobrežím a pralesom v minulosti fungovalo ako obchodné centrum.
red naším letopočtom. 

Lokalita má rovnaký názov ako kultúra Chavin, ktorá tu existovala v období približne medzi rokmi 1500 až 500 pred naším letopočtom. Chavín de Huántar bol ceremoniálnym a pútnickým centrom andského náboženského sveta a východiskovým bodom pre šírenie jeho ideologického, kultúrneho a náboženského postoja do širokého regiónu Ánd, pacifického pobrežia či džungle. Je jedným z najstarších a najznámejších predkolumbovských miest v Peru a jedinečnou ukážkou stavebnej techniky, umenia a dekoratívnej výzdoby svojej doby. Reprezentatívna a slávnostná povaha budov je evidentná v ich architektonickej, technickej a symbolickej kompozícii. Budovy a celé námestia boli zdobené bohatou zoomorfnou aj antropomorfnou ikonografiou mimoriadnej estetickej úrovne vytesanou predovšetkým v podobe basreliéfov na náhrobkoch, stĺpoch či trámoch.

Fotogaléria

Iné projekty

Externé odkazy 
Chavin de Huantar: Organ World's largest and oldest?
Exploring Chavín de Huántar
Chavín de Huántar project summary at Global Heritage Fund
Explore Chavín de Huántar on Global Heritage Network
MNSU Chavín de Huántar

Zdroj 

Lokality Svetového dedičstva v Peru
Archeologické lokality v Peru
Zaniknuté mestá
Dejiny Peru
Miroslav Sýkora (spevák)

Miroslav Sýkora (* 2. máj 1988, Streda nad Bodrogom) je slovenský spevák, skladateľ a aranžér, víťaz 4. série súťaže Česko Slovensko Má Talent (2013) a objav roka 2013 TýTý.

Jeho obľúbený hudobný žáner je opera, ale venuje sa aj iným hudobným štýlom. V súčasnosti pôsobí na rôznych podujatiach v Česku, ale aj na Slovensku.

Tvorba 
V roku 2014 vydal svoje prvé CD – Miroslav Sýkora. Na svojom debutovom albume sa nezúčastňuje iba ako spevák, ale aj ako aranžér všetkých skladieb. Album vydala produkčná skupina Randal Group.

V roku 2014 sa zúčastnil súťaže vážnej hudby Virtuózok v Budapešti kde skončil ako najlepší tenor.

12. decembra 2015 zorganizoval Vianočný Koncert v rodnom meste – Streda nad Bodrogom, kde vystúpili aj jeho hostia: Klavírny Virtuóz – Rigó Ronald a Sólistka Štátneho Divadla Košice – Tatiana Paľovčíková-Paládiová.

Externé odkazy 
 Miroslav Sýkora – pop operný spevák, klavirista a skladateľ

Slovenskí speváci
Osobnosti zo Stredy nad Bodrogom
Ján I. (Portugalsko)

Ján I. (* 11. apríl 1357, Lisabon, Portugalsko† 14. august 1433, Lisabon) prezývaný Dobrý, Veľký alebo Bastard, bol nemanželský syn portugalského kráľa Petra I., zakladateľ kráľovskej dynastie Avis a desiaty portugalský kráľ. V mužskej línii bol v siedmej generácii potomok prvého portugalského kráľa Alfonza I.

Ľavoboček kráľom Portugalska 
Po smrti kráľa Ferdinanda I. (1383) nastala dynastická kríza, pretože zosnulý mal len jedinú dcéru Beatrix a burgundská dynastia tak vymrela po meči. Princezná Beatrix bola zasnúbená mnohokrát, naposledy s kráľom Kastílie Jánom I.

V okamihu Ferdinandovej smrti sa teda ponúkali dvaja možní nápadníci portugalského trónu. Snúbenec dcéry zosnulého Ján I. a nevlastný brat zosnulého Ján, ktorý sa stal správcom kráľovstva. Uchádzači o trón začali medzi sebou bojovať, ale portugalská šľachta stála za správcom kráľovstva a v apríli 1385 zvolila kráľom Portugalska ľavobočka Jána. Jan ako nový kráľ Ján I. preferoval spojenectvo s Anglickom, čo potvrdil svojím sobášom s Filipou, dcérou Jána z Gentu, vojvodu z Lancasteru, a Blanky Lancasterovej, v roku 1387.

Potomkovia 
S Filipou mali deväť detí:
 Branca (* 1388 – † 1389)
 Afonso * (* 31. júl 1390 – † 22. december 1400)
 Eduard I. (* 31. október 1391 – † 9. september 1438) ∞ 1428 princezná Eleonóra Aragónska (* 1402 – † 1445), dcéra  Ferdinanda I.  a  Eleonóry z Alburquerque
 Peter (* 9. december 1392 – † 20. máj 1449), regent ∞ 1429 grófka Isabel de Urgel (* 1409 – † 1443), dcéra grófa Jakuba II. z Urgelu a Isabél de Aragón
 Henrich Moreplavec (* 9. december 1394 – † 20. máj 1460)
 Izabela (* 21. február 1397 – † 17. december 1471) ∞ 1430 burgundský vojvoda Filip III. (* 1396 – † 1467), syn Jána I. a Margaréty Bavorskej
 Branca (* 11. apríl 1398 – † 27. júl 1398)
 Ján (* 13. január 1400 – † 18. október 1442) ∞ 1424 infantka Izabela z Braganzy (* 1402 – † 1465), dcéra Alfonza z Braganzy a Beatriz Pereira de Alvim 
 Ferdinand (* 29. september 1402 – † 5. jún 1443), blahoslavený 1470 

s Inês Peres (* asi 1350 – † 1400)
 Afonso I. de Bragança (* 10. august 1377 – † 15. december 1461)  
 Branca (* 1378 – † 1379)
 Beatriz de Arundel (* 1386 – † 25. október 1447)

Iné projekty

Zdroj 

Avis
Králi Portugalska
Katolícki panovníci
Rytieri Podväzkového radu
Zakladatelia kláštorov
Osobnosti z Lisabonu
Vinodolský zákonník

Vinodolský zákonník alebo Vinodolský zákon () je najstarší písomný právny dokument v chorvátskej historii, pochádzajúci z roku 1288. Zakonik je písaný hlaholikou. 

Po prvý raz ho vydal roku 1843 chorvátsky filológ Antun Mažuranić, v roku 1988 vydal Josip Bratulić nové kritické vydanie.

Referencie

Zdroje 
 Izvornik Vinodolskog zakona (rtf datoteka, izvadak iz teksta) na stranicama Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje.
 Vinodolski zakonik, internetski izložak na stranicama Nacionalne i sveučilišne biblioteke u Zagrebu.

Dejiny Chorvátska
Svetový pohár v biatlone 2015/2016 – Chanty-Mansijsk

9. a zároveň posledné preteky Svetového pohára v biatlone 2015/2016 sa budú konať od 17. do 20. marca 2016 v ruskom Chanty-Mansijsk. Na programe sú tri disciplíny – šprint, stíhacie preteky a preteky s hromadným štartom.

Plán pretekov

Medailové umiestnenia

Muži

Ženy

Externé odkazy 
 IBU DATACENTER
 biathlonworld.com – oficiálna stránka IBU

Svetový pohár v biatlone
Biatlon v roku 2016
Emlyon Business School

Emlyon Business School je európska biznis škola nachádzajúca sa v Paríži, Lyone, Saint-Étienne, Casablance a Šanghaji. Bola založená v roku 1872.

Charakteristika
Emlyon je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 26 000 absolventov v 80 krajinách sveta, reprezentujúcich vyše 107 národností. Významnými absolventmi sú Jean-Pascal Tricoire (CEO Schneider Electric), Stéphane Bern (reportér) a Gwendal Peizerat (francúzsky krasokorčuliar).

Študijné programy
Emlyon má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, šport, ľudské zdroje. V portfóliu sú tak isto Executive MBA a MEB, ktoré je podobné dennému štúdiu MBA. Emlyon udeľuje aj PhD titul.

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna stránka
 Stránka absolventov

Súkromné vysoké školy vo Francúzsku
Lyon
Moldavská jaskyňa

Moldavská jaskyňa je rozsiahla jaskyňa v Medzevskej pahorkatine, ktorá sa nachádza priamo v meste Moldava nad Bodvou. Má dĺžku viac ako 3000 metrov a vstup v nadmorskej výške cca 205 metrov.

Jaskyňa leží v intraviláne mesta, vo vápencovom svahu v lokalite Hazalutov, v blízkosti jaskyne Mníchova diera. Jej systém pozostáva z labyrintu chodieb, prepájajúcich nízke priestory, čo sťažuje pohyb aj skúseným jaskyniarom. Miestnej verejnosti je známa od nepamäti, čo dokazujú nástenné nápisy, datované do roku 1624. O prítomnosti človeka svedčia úlomky keramiky ľudí Bukovohorskej kultúry z 5. tisícročia pred Kr., ako aj archeologické nálezy z 10. až 12. storočia.

O Moldavskú jaskyňu sa dlhodobo zaujímajú jasovskí a košickí jaskyniari, ktorí priestory zamerali a naďalej skúmajú. Napriek množstvu výskumov v minulosti neboli mnohé z nich publikované. Jaskynné priestory boli v roku 1984 uzatvorené, aby sa zabránilo poškodeniu jaskyne, no najmä zabezpečila ochrana zdravia miestnych (v minulosti sa tam stratilo niekoľko návštevníkov).

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroje 
 Základné informácie o jaskyni
 jaskyňa na saske.sk

Jaskyne na Slovensku
Archeologické lokality na Slovensku
Mníchova diera

Mníchova diera je jaskyňa v Medzevskej pahorkatine, ktorá sa nachádza priamo v meste Moldava nad Bodvou. Má dĺžku 84 metrov a vstup v nadmorskej výške 226 metrov.

Jaskyňa leží v intraviláne mesta, vo vápencovom svahu v lokalite Hazalutov, v blízkosti Moldavskej jaskyne. Jej názov pochádza z legendy, podľa ktorej priestor obýval premonštrátsky mních, no v literatúre sa jej názov objavuje až v roku 1956. O Mníchovú dieru sa začali zaujímať v roku 1987 jasovskí jaskyniari, ktorí postupne vyčistili niektoré nedostupné a zasypané časti. Tí napokon v roku 1992 vytvorili prepojením priestorov Extrém a Meander uzavretý okruh. V tom období bol zakreslený aj vzniknutý jaskynný systém.

Jaskynné priestory boli v roku 1993 uzatvorené, aby sa zabránilo poškodeniu tak samotnej jaskyne, ako aj zdravia návštevníkov. V jaskyni sa našli úlomky keramiky ľudí Bukovohorskej kultúry.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 Základné informácie o jaskyni

Jaskyne na Slovensku
Archeologické lokality na Slovensku
Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016

Africká kvalifikácia vo volejbale mužov na LOH 2016 bola africká kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov na Letné olympijské hry 2016, ktorú organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB). Konala sa v Brazzaville, v Kongu v dňoch od 7.12. januára 2016, za účasti 7 tímov. Pôvodne bolo prihlásených až 22 družstiev. Zápasy sa odohrali v aréne Henri Elende Hall. Na olympijský turnaj sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo, ktorým sa stal . V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú OH kvalifikáciu.

Účastníci 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v rebríčku FIVB k 6. októbru 2015.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Africkej volejbalovej konfederácie

Zdroj 
 Kvalifikácia na stránke Africkej volejbalovej konfederácie 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 

Volejbal v 2016
Muži
Volejbal na Letných olympijských hrách 2016
Volejbal
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1987

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1987 boli v poradí 18. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Štrasburgu, vo Francúzsku v dňoch od 16.23. augusta 1987, za účasti 19 mužských a 7 ženských tímov. Vodnopólový turnaj, ktorý bol súčasťou európskych majstrovstiev v plaveckých športoch, sa prvýkrát organizoval v mužskej aj v ženskej kategórii súčasne. Mužský turnaj bol rozdelený troch výkonnostných skupín. Francúzsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1931, v Paríži. Tituly obhájili vodnopólisti  a vodnopólistky .

Kvalifikácia o A/B kategóriu

Výsledky

Muži

A kategória

B kategória 

  sa účasti zrieklo.

C kategória 

  sa účasti zrieklo.

Ženy

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
 Vodné pólo na oficiálnej stránke Francúzskej plaveckej federácie

Zdroje 
 ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy 
 ME 1987 mužov a žien na stránke todor66.com 
 ME 1987 mužov a žien na stránke the-sports.org 

Vodné pólo v 1987
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1989

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1989 boli v poradí 19. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Bonne, v Západnom Nemecku v dňoch od 13.20. augusta 1989, za účasti 16 mužských a 9 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo žien Talianska; naopak,  sa účasti zrieklo. Západné Nemecko organizovalo európsky šampionát druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1934, v Magdeburgu. V mužskej kategórii po finálovej výhre nad  zvíťazila domáca . V ženskej kategórii obhájilo titul , keď vo finále vyhralo nad .

Štruktúra mužského vodnopólového turnaja, ktorý bol aj naďalej súčasťou európskych majstrovstiev v plaveckých športoch, sa oproti minulým majstrovstvám zmenila. Z formátu výkonnostných skupín s neobmedzenným množstvom družstiev sa prešlo na klasický formát turnaja s presne vymedzeným množstvom družstiev. Ženský turnaj aj naďalej fungoval ako otvorený turnaj.

Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych ženských družstiev na Majstrovstvá sveta 1991, ktoré organizovala Austrália. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.

Kvalifikácia 
Muži

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Nadstavbové skupiny

Skupina o 13.16. miesto

Skupina E

Skupina F

Play-off

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej plaveckej ligy 
 Vodné pólo na oficiálnej stránke Nemeckej plaveckej federácie

Zdroje 
 ME vo vodnom póle na stránke Európskej plaveckej ligy 
 ME 1989 mužov a žien na stránke todor66.com 
 ME 1989 mužov a žien na stránke the-sports.org 

Vodné pólo v 1989
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Vodné pólo
Fridrich David Fuchs

Fridrich David Fuchs (* 31. december 1799, Levoča – † 6. október 1874, Levoča) bol geodet, aktívny organizátor a funkcionár Uhorského karpatského spolku, znalec a propagátor Vysokých Tatier, zakladateľ priemyselných podnikov na Spiši, plodný spisovateľ, autor prvého širokospektrálneho turistického sprievodcu po Vysokých Tatrách.

Životopis 
V Levoči získal prvé vzdelanie. Potom odišiel študovať do Debrecína Pešti, kde v roku 1819 ukončil na vysokej škole kurz praktickej geometrie. Po dvojročnej praxi a po úspešných skúškach v roku 1821 navštevoval Lesnícku akadémiu v Mariabrunne neďaleko Viedne. Po ročnom pôsobení v Arade sa vrátil na Spiš. V Ľubovnianskych kúpeľoch v roku 1827 založil 23 – hektárový park. V tom istom roku bol dozorcom v železiarňach v Hrabušiciach a od roku 1834 bol dozorcom na panstvách v Novej Ľubovni a Jakubanoch. Tu v roku 1838 založil železiareň. Potom sa presťahoval do rodného mesta a v Levočskej doline vybudoval valcovňu s drôtovňou a reťaziarňou.

Od mladosti bol horlivým návštevníkom Vysokých Tatier. Jeho vzdelanie mu pomohlo pri trigonometrických a barometrických meraniach, ktoré robil v rokoch 18601862 vo Vysokých Tatrách. Určil nadmorskú výšku niektorých vrchov. V roku 1863 vydal v Pešti sprievodcu po Vysokých Tatrách – Die Central – Karpathen mit den nächsten Voralpen (Centrálne Karpaty s najbližším predhorím). Knižka sa pokladá sa za prvého širokospektrálneho sprievodu po Vysokých Tatrách. Trochu neskôr dokončil mapu Tatier.

Fridrich David Fuchs bol spoluzakladateľom Uhorského karpatského spolku. Bol navrhnutý na jeho predsedu, ale funkciu zo zdravotných dôvodov a pre pokročilý vek neprijal. Fuchs bol prvý muž, ktorý podľa dr. Steinera, otvoril Vysoké Tatry „v univerzálnom svetle“. Podľa Fuchsa bolo pomenované dnešné Starolesnianske pleso vo Veľkej Studenej doline.

Publikačná činnosť 
 Centrálne Karpaty s predhorím, Pešť, 1863
 Svište a kamzíky v Tatrách (časopis Zipser Anzeiger č. 4344, Levoča, 1865)
 Zimná pasáž cez Jankovec (časopis Zipser Anzeiger č. 13, Levoča, 1866)
 Meteorologická otázka (časopis Zipser Anzeiger č.4, Levoča, 1866)
 Pralesy Uhorska ( Lesnícke noviny č.1 a 2., Pešť, 1861)
 K meteorologickým otázkam (časopis Zipser Anzeiger č.1, Levoča, 1861)
 Ako si vo všeobecnosti predstaviť pomery hôr v najvyšších Karpatoch ( časopis Mitteilungen des ungarischen Forstvereins, Bratislava, 1856)

Referencie

Externé odkazy 
 Fuchs v Levoči, Online
 Fridrich Fuchs, Online

Uhorské osobnosti
Osobnosti z Levoče
Gerhard Herzberg

Gerhard Heinrich Friedrich Otto Julius Herzberg (* 25. december 1904, Hamburg, Nemecko – † 3. marec 1999, Ottawa, Kanada) bol kanadský fyzik a fyzikálny chemik nemeckého pôvodu.

Jeho hlavný prínos spočíva v chemickej analýze astronomických objektov a v oblasti atómovej a molekulárnej spektroskopie, vďaka ktorej dokázal odhaliť štruktúru mnohých molekúl. V rokoch 1973 až 1980 bol kancelárom Carletonskej univerzity v Ottawe.

V roku 1971 získal Nobelovu cenu za chémiu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Nobelova cena
 Gerhard Herzberg na Histórii chémie

Zdroj 
 

Osobnosti z Hamburgu
Kanadskí chemici
Nemeckí chemici
Kanadskí vysokoškolskí pedagógovia
Pedagógovia USA
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Kanadskí nositelia Nobelovej ceny
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Kanadskí fyzici
Nemeckí fyzici
Kanadskí ateisti
Nemeckí ateisti
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Členovia Pápežskej akadémie vied
Kanadskí astronómovia
Vyučujúci na University of Chicago
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Úhorná (jazero)

Jazero Úhorná sa nachádza štyri kilometre juhozápadne od obce Smolník a dva kilometre severovýchodne od obce Úhorná, vo Volovských vrchoch v doline Smolníckeho potoka. Je 8 metrov hlboké, 4 ha veľké a bolo postavené z lomového kameňa, bez použitia stmelovacích hmôt. Pod jazerom je 35 m dlhá štôlňa.
Jazero bolo vybudované na potoku Smolník v 18. storočí ako zásobáreň vody pre banské zariadenia - Tajch. Jej úlohou bolo aj zachytávať dažďovú vodu z okolitých vrchov a tým zabrániť častým povodniam. Patrí k najstarším vodným stavbám na východnom Slovensku.

Na jazere je možnosť kúpania, člnkovania, rybolovu, turistické a cykloturistické trasy do Volovských vrchov. Jazero je obkolesené horskými lesmi a je domovom vodných vtákov, rýb a rakov čo svedčí o čistote vody. Obklopujú ho zachované smrekové lesy so vzácnou zverou (jelene, diviaky, srnčia zver,…). Pri jazere začína zelená turistická trasa, ktorá prechádza obcou Úhorná a končí v Krásnohorskom Podhradí.

Jazero je v správe Štátneho vodohospodárskeho podniku. Parkovisko je nestrážené a bez poplatku.

Na jazere sa od roku 2009 obcou Smolník každoročne organizuje “Tajch Tag” – Deň jazera; spojený so súťažou družstiev vo varení gulášu.

Ochranou jazera Úhorná a jeho propagáciou sa zaoberá komunita Zachráňme jazero Úhorná.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Smolnický Tajch
Pod Hvězdou

Pod Hvězdou je názov malej prírodnej pamiatky - mokrade v južnej časti okresu Česká Lípa, v severnej časti CHKO Kokořínsko, na katastri obce Blíževedly.

Opis 
Na území Ralskej pahorkatiny južne od mesta Česká Lípa je zalesnené územie plné skál, v ktorom blízko seba je celý rad chránených maloplošných území - Vlhošť, Husa, Martinské stěny, Stříbrný vrch, Kostelecké bory a tiež PP Pod Hvězdou. Celé územie je v hornej časti CHKO Kokořínsko a na juhu nadväzuje na okres Mělník.

Chránená lokalita 
PP Pod Hvězdou je neveľká mokraď v ohybe údolia Litického potoka 500 metrov severozápadne od maličkej dediny Hvězda na ploche 1,88 ha, v nadmorskej výške 314 až 320 m, zaradená medzi chránené územia 19. marca 2001. Na území mokrade je niekoľko drobných tôní.

Vyskytujú sa tu rôzne druhy ostríc, vŕby, smlz sivý, vstavačovec májový, žltohlav najvyšší. Žijú tu žaby, napr. rosnička zelená.
V evidencií AOPK (Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR) má pamiatka priradené číslo 2109.

Prístup 
Oblasťou prechádza niekoľko vyznačených turistických trás, v blízkosti pamiatky vedie zelená od Blíževediel. Najbližšia železničná trať 087 je z Českej Lípy do Lovosíc. Najbližšia zastávka je v 4 km vzdialených Blíževedloch. Najbližšia cesta je zhruba 0,5 km vzdialená a vedie z Litice do Hvězdy.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Česká Lípa

Iné projekty

Externé odkazy 
 Web AOPK
 Web Starostlivosť o krajinu
 Web Biolib

Zdroj 

Chránené územia v okrese Česká Lípa
Mokrade v Česku
Povodie Ploučnice
Chránená krajinná oblasť Kokořínsko – Máchův kraj
Blíževedly
Zlatá lopta FIFA

Zlatá lopta FIFA bolo futbalové ocenenie udeľované každoročne Medzinárodnou futbalovou federáciou najlepšiemu futbalistovi sveta v uplynulom kalendárnom roku od roku 2010 do roku 2015. V ankete rozhodujú o konečnom poradí hlasy reprezentačných trénerov, kapitánov reprezentačných mužstiev a novinárov. Anketa vznikla v roku 2010 spojením ankety Zlatá lopta France Football a ankety Futbalista roka FIFA , od roku 2016 sa obe ankety vyhlasujú znovu samostatne.

Zlatá lopta FIFA

Pozri aj
 Zlatá lopta France Football
 Futbalista roka FIFA
 Cena Ferenca Puskása

Referencie

Futbalové ocenenia
FIFA
Cena Ferenca Puskása

Cena Ferenca Puskása je futbalové ocenenie udeľované od roku 2009 Medzinárodnou futbalovou federáciou hráčovi, ktorý strelil najkrajší gól v uplynulom kalendárnom roku. Cena je pomenovaná po legendárnom maďarskom futbalistovi Ferencovi Puskásovi. Víťazom ankety v roku 2012 sa  stal slovenský reprezentant Miroslav Stoch za svoj gól, ktorý dosiahol v klubovom drese Fenerbahçe SK v zápase tureckej ligy proti Gençlerbirliği SK.

Víťazi ankety

Pozri aj
 Zlatá lopta FIFA
 Zlatá lopta

Referencie

Futbalové ocenenia
Brezinka (detský folklórny súbor)

Brezinka je detský folklórny súbor z obce Boleráz. Súbor vznikol v roku 1990 s cieľom obnoviť, šíriť a chrániť tradičnú kultúru svojho regiónu. Zakladateľom súboru bola rodina Pobieckych, konkrétne Tibor Pobiecky. Cieľom súboru je udržiavať a rozvíjať obradový folklór v obci a nezameriavať sa len na folklór scénický.

Generácie detí 
Brezinka od svojich začiatkov vychovala tri generácie hudobníkov. Prvú od roku 1990, druhú od roku 1998 a tretiu od roku 2005. Mnohí z nich sa uchytili vo folklórnych súboroch Trnavského kraja.

V roku 2015 si Brezinka pripomenula 25. výročie svojho vzniku, ktoré oslávila slávnostným koncertom na ktorom sa zúčastnili súčasní i bývalí členovia súboru.

Diskografia 
 1995 – Detí ako smetí (v réžii Svetozára Stračinu pre FF Východná spolupráca s ostatnými detskými hudobnými súbormi)
 2000 – Piesne z Bolerázu
 2017 - Cez Boleráz

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 Informácie o súbore na stránke obce Boleráz

Slovenské folklórne súbory
Detské umelecké súbory
Organizácie založené v 1990
Boleráz