Gustav Peichl

Gustav Peichl (* 18. marec 1928, Viedeň, Rakúsko† 17. november 2019, tamže) bol rakúsky architekt a karikaturista. Patrí do skupiny medzinárodne známych rakúskych architektov, „ktorí pomohli tvarovať rakúsku sebestačnosť“ (Friedrich Achleitner).

Život 
Ako architekt sa stal známym vďaka stavbe šiestich budov štúdia ORF, ktoré sú postavené na rovnakom princípe. V Nemecku sú známe jeho stavby spolkového domu umenia v Bonne a družiny pri Ríšskom sneme v Berlíne. V Taliansku je oceňované centrum Palazzo Tergesteo v Terste. V poslednej dobe sa zviditeľnil druhou najvyššou budovou Rakúska Millenium Tower s výškou 202 metrov. Vlastní architektonické štúdio Peichl & Partner ZT (od roku 2002 v súčasnom zložení).

Ako politický karikaturista sa objavil pod menom Ironimus prvýkrát v roku 1954 v týždenníku Die Presse. Neskôr kreslil aj pre Süddeutsche Zeitung a ORF. Mával pravidelnú výstavu spolu s Manfredom Deixom v Múzeu karikatúr v Kremse.

Býval v rodinnom dome na Himmelstrasse č. 19 vo Viedni, ktorý si sám navrhol.

Je ženatý, má 3 deti: 
 Markus (najskôr žurnalista, dnes riaditeľ redakcie Talkshow Reinholda Beckmanna) 
 Sebastian (prednosta dizajnérskej agentúry ART+COM AG, Berlín)
 Ina (scénografička a módna dizajnérka)

Číselná tabuľka 
 1938 Chlapčenská stredná škola v Mähirsch-Trübau
 1943 – 1944 Štátna technická škola vo Vienna-Mödling
 1947 Federálna Technická škola v Linzi
 1949 Maturita
 1950 – 1954 Štúdium na Akadémii výtvarných umení vo Viedni
 1952 – 1954 Prácia v štúdiu prof. Rolanda Rainera vo Viedni
 1954 Začiatok kariéry karikaturistu pod pseudonymom Ironimus
 1955 Otvorenie architektonickej kancelárie vo [Viedni
 1960 Prvý dokončený projekt – dom na Himmelstrasse vo Viedni
 1964 Založenie časopisu BAU (žurnál pre architektúru a urbanizmus) spolu s Hansom Holleinom, Walterom Pichlerom a Oswaldom Oberhuberom
 1969 Cena mesta Viedeň za architektúru
 1971 Veľká rakúska štátna cena architektúru
 1972 Zvolenie do Rakúskeho umeleckého senátu
 1973 – 1996 Pôsobenie na Akadémii výtvarných umení vo Viedni ako profesor
 1975 Reynolds Memorial Award 
 1975 Participácia na bienále vo Venice s projektom Molino Stucky
 1979 Založenie osemdňového Art State Artopia v Albachu (spolupráca s André Hellerom a Horstom Gerhardom Haberlom)
 1982 Gerambova cena za dobrú architektúru za ORF- regionálne štúdio Steiermark v Grazi
 1984 Zvolenie za člena Akadémie umení v Berlíne
 1985 Štajerská cena za architektúru za Rádiovú stanicu Alfenz. 
 1985 Menovanie za čestného člena Federácie nemeckých architektov
 1986 Cena Miesa van der Roheho za PEA Enviromental Building v Berlíne
 1991 Založenie ateliéru Peichl & Partner
 1991 Participácia na Bienále architektov vo Venice
 1993 Veľká sudetskonemecká kultúrna cena
 1993 Zlatá medaila za záslužnú prácu pre mesto Viedeň
 1993 Nemecká cena za architektúru za Spolkové múzeum umenia v Bonne
 1995 Zvolenie za konzultanta a člena Komisie pre výstavbu novej Nemeckej spolkovej kancelárie v Berlíne
 1995 Zvolenie za čestného člena Associazione Architetti Triest
 1995 Zvolenie za čestného člena Amerického inštitútu architektov
 2002 Novozaloženie Peichl & Partner ZT spolu s prof. Rudolfom F. Weberom

Charakteristika tvorby 
Názory Gustava Peichla na architektúru sa nachádzajú niekde medzi tradičným a avantgardným. Jeho tvorba reprezentuje hi-tech svojej doby s duchom klasickej moderny. Peichl nikdy neprepadol módnym trendom postmoderny ani dekonštruktivizmu. Neznamená to ale, že prvky týchto avantgardných štýlov sa neobjavili v jeho architektúre. Jeho tvorba je ťažko kategorizovateľná, vždy si išiel svojimi vlastnými estetickými princípmi.

Architektúru opisuje ako „ výsledok funkcie, materiálu, farby, svetla, priestoru a objemu“. Peichl vnáša do svojich diel aj zmysel pre humor a záľubu v karikatúrach.

Charakteristický prvok, ktorý sa opakuje na viacerých jeho budovách je ihlanovitý alebo kužeľovitý svetlík. Fasády budov sú čisté, väčšinou z jedného druhu materiálu ako napr. pohľadový betón.

Dielo 
 Škola Atriumschule Krim, 1961 – 64, Viedeň, Rakúsko
 Rehabilitačné  centrum Meidling für Hirnverletzte, 1965 – 67, Meidling, Rakúsko
 ORF-Landesstudios, 1969 – 82,  Dornbirn, Eisenstadt, Graz, Innsbruck, Linz, Salzburg, Rakúsko
 Phosphateliminierungsanlage, 1980 – 85, Berlín, Nemecko
 Javisko pre návštevu pápeža na Heldenplatz, 1983, Viedeň,  Rakúsko
 Dom umenia (Kunst- und Ausstellungshalle der Bundesrepublik Deutschland), 1985 – 92 Bonn, Nemecko
 Prístavba múzea, 1987 – 91, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko
 Divadlo Werkraumtheater pre Mníchovské komorné divadlo, 1990, Mníchov, Nemecko
 EVN Forum, 1991 – 93, Maria Enzersdorf, Dolné Rakúsko
 Mestské divadlo, 1993, Gütersloh, Nemecko
 Múzeum Wilhelma Buscha, 1994, Hannover, Nemecko
 Rakúsky pavilón na Expo 96, 1994, Budapešť, Maďarsko
 Kombinovaná základná a stredná škola, 1994 – 96, Ocwirkgasse, Viedeň, Rakúsko
 Palazzo Tergesteo, 1995, Terst, Taliansko
 Európske filmové centrum, 1995, Berlín, Nemecko
 Bibliotéka, 1996, Dortmund, Nemecko
 ORF Landesstudio Niederösterreich, 1997, St. Pölten, Rakúsko
 Skúšobná budova Mníchovského komorného divadla, 1997 – 01, Mníchov, Nemecko
 Millenium Tower, 1997 – 99, Viedeň, Rakúsko
 Družina pre deti Nemeckého spolkového snemu, 1998 – 99, Berlín, Nemecko
 Messe Wien Neu- Viedenské trhy, 2002 – 03, Viedeň

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Osobná stránka Gustava Peichla (Ironimusa) (de)
 Peichl & Partner Architekten (de)

Zdroj 
Caryl Ch. a kol.: Gustav Peichl : neue Projekte. Birkhäuser, Basel, 1995, ISBN 3-7643-5351-1

Rakúski architekti
Karikaturisti
Osobnosti z Viedne