joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Astrid Lindgrenová

Astrid Lindgrenová, rod. Astrid Anna Emilia Ericssonová (* 14. november 1907, Vimmerby, Švédsko – † 28. január 2002, Štokholm) bola úspešná švédska autorka kníh pre deti. Okrem príbehov pre deti písala aj romány, poviedky, divadelné hry, poéziu, filmové a divadelné scenáre. Jej knihy boli preložené do 70 jazykov v 100 krajinách sveta. V roku 1958 dostala cenu Hansa Christiana Andersena, ktorá je považovaná za najvyššie možné ocenenie autorov detských kníh.

Život 
Astrid Lindgrenová vyrastala v obci Vimmerby vo Švédsku. Mnoho jej kníh bolo inšpirovaných vlastným detstvom, ktoré strávila na farme svojho otca Samuela Augusta Ericssona († 1969). Astrid bola druhým dieťaťom, narodila sa rok po Gunnarovi (1906), po nej mali rodičia ešte dve dcéry Stinu (1911) a Ingegerd (*1916–†1997).

V roku 1923 začala pracovať v lokálnych novinách, ale do dvoch rokov otehotnela so ženatým kolegom a bola nútená pod tlakom okolia odísť z domova. V Kodani 4. decembra 1926 porodila syna Larsa, ktorého  pre nedostatok financií dala do pestúnskej rodiny. Potom odišla do Štokholmu, kde začala pracovať ako sekretárka. V apríli 1931 sa vydala za Stura Lindgrena (†1952), čo jej umožnilo zobrať si späť svojho syna. 21. mája 1935 sa jej narodila dcéra Karin. Od roku 1937 pracovala ako stenografka pre švédskeho profesora kriminalistiky Harry Södermana. Táto práca ju inšpirovala k románu o Kalle Blomkvistovi.

Najslávnejšia Lindgrenovej postava Pipi Dlhá Pančucha vznikla z príbehov, ktoré rozprávala svojej dcére pred spaním. Kniha sa rýchlo stala veľmi úspešnou a urobila z Lindgrenovej medzinárodne známu spisovateľku.

Astrid Lindgrenová aktívne podporovala detské práva a práva zvierat, ako aj práva menšín. Za túto činnosť dostala v roku 1993 cenu Right Livelihood Award.

V roku 2002 po jej smrti švédska vláda zaviedla cenu Astrid Lindgrenovej pre spisovateľov detskej literatúry.

Diela (výber)

Značka šv. označuje pôvodný názov diela.

Britt-Mari lättar sitt hjärta (šv.), 1944
Pipi Dlhá Pančucha, 1945
Pipi nastupuje na loď, 1946
Deti z Bullerbynu, 1946
Mästerdetektiven Blomkvist (šv.), 1946
Pipi na ďalekom ostrove/Pipi Dlhá Pančucha v Tichomorí , 1948
Nils Karlsson-Pysling (šv.), 1949
Mästerdetektiven Blomkvist lever farligt (šv.), 1951
Mio, môj Mio, 1954
Karlsson zo strechy, 1955
Rasmus na vandrovke, 1956
Madicken (šv.), 1960
Karlsson zo strechy opäť lieta, 1962
séria Emil z Lönnebergy, 1963-70 (3 diely)
Leto na ostrove Saltkrakan, 1964
Salikons rosor (šv.), 1967
Prinsessan som inte ville leka (šv.), 1968
Än lever Emil i Lönneberga (šv.), 1970
Bröderna Lejonhjärta (šv.), 1973
Grétka a Betka (originál: Madicken och Junibackens Pims), 1980
Zbojnícka dcéra Ronja, 1981
Lotka z Huncútskej ulice, 1992
Oslavy v Bullerbyne
Veselo je v Bullerbyne
Karlsson zo strechy opäť špekuluje

Iné projekty

Externé odkazy 
 Svet Astrid Lindgrenovej

Švédski spisovatelia pre deti a mládež
Ženy v svetovej literatúre
Osobnosti na švédskych bankovkách
Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Andrej Hryc

Andrej Hryc, známy aj pod menom Andy Hryc (* 30. november 1949, Bratislava – † 31. január 2021, Bratislava) bol slovenský herec, diplomat a podnikateľ. Bol členom VPN a zakladajúcim členom HZDS.

 Životopis 
V roku 1971 absolvoval štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Hereckú kariéru začal v Štátnom divadle v Košiciach (19711978). V rokoch 19781981 bol v slobodnom povolaní a od roku 1981 členom súboru bratislavskej Novej scény.

Po Nežnej revolúcii najprv vstúpil do politiky a potom založil nezávislé rádio Twist, ktorého riaditeľom bol do konca roku 2004 (licenciu získalo v roku 1991, začalo vysielať vo februári 1993 a vysielalo do apríla 2006). Od roku 2005 bol podpredsedom predstavenstva a. s. Rádio Twist. Krátky čas pôsobil ako riaditeľ Novej scény. Účinkoval v množstve filmov, televíznych a rozhlasových inscenácií. V českom televíznom seriáli Černí baróni (2004) v réžii Juraja Herza hral hlavnú úlohu legendárneho majora Terazkyho.

Andrej Hryc bol tiež signatárom Anticharty.

 Diplomacia 
Pôsobil ako honorárny konzul Seychelskej republiky v Slovenskej republike. Honorárny konzul je podľa Viedenského dohovoru o konzulárnych stykoch osobou, ktorá je vyňatá z jurisdikcie súdnych a správnych orgánov prijímacieho štátu. Hryc spomínal výhody konzula najmä pri dopravných priestupkoch. 

 Filmografia 
 1975: Sebechlebskí hudci (Selim)
 1976: Keby som mal dievča (Oliver)
 1977: Advokátka (Belko)
 1978: Pustý dvor (Gabo)
 1980: Děti zítřků (Edoš)
 1980: Hodiny
 1983: Tisícročná včela (murár)
 1984: Sladké starosti (vrchný Fero Balucha)
 1985: Zabudnite na Mozarta (Deml)
 1986: Cena odvahy (frézár Vanák)
 1986: Galoše šťastia (major, zbrojnoš)
 1986: Utekajme, už ide! (Hadži Rawall)
 1987: Pehavý Max a strašidlá (kováč)
 1988: Kamarád do deště (Bureš)
 1988: Štek (Kamil Laborec)
 1989: Dynamit (hostinský)
 1989: Sedím na konári a je mi dobre (prokurátor)
 1990: Svědek umírajícího času
 1990: V rannej hmle (kpt. Hajčík)
 1992: Kamarád do deště II – Příběh z Brooklynu (Bureš)
 1994: Císařovy nové šaty (major)
 1994: Na krásnom modrom Dunaji (vrchný)
 1994: Vášnivý bozk (Mário)
 1996: Pasáž (vedúci)
 1998: Rivers of Babylon (Rácz)
 2002: Útek do Budína (Dubec)
2005: S.O.S.
2010: Habermannův mlýn (Hartl)
 2012: Druhý dych (Šakal'')
 2021: Slovania

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Andrej Hryc na webe SND
 
 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí podnikatelia
Slovenskí politici
Predsedovia slovenských politických strán
Riaditelia divadiel na Slovensku
Riadni členovia SFTA
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Bratislavy
Česká hokejová extraliga

Česká hokejová extraliga, nazývaná podľa súčasného najväčšieho sponzora Tipsport extraliga, je najvyššia česká klubová súťaž v ľadovom hokeji.

Účastníci (sezóna 2019/20)

Medailová bilancia

Medailisti v jednotlivých sezónach

Prehľad Slovákov v českej Tipsport extralige 2000/2001 
Mountfield HK (7): Peter Frühauf, Peter Mikuš, René Vydarený, Rastislav Dej, Roman Kukumberg, Dávid Skokan, Tomáš Troliga 
HC Sparta Praha (6): Jaroslav Janus, Rastislav Staňa, Martin Réway, Marek Ďaloga, Juraj Mikuš, Lukáš Cingel
HC ČSOB Pojišťovna Pardubice (6): Tomáš Halász, Karol Korim, Jakub Gašparovič, Tomáš Marcinko Radovan Somík, Radoslav Tybor
HC Vítkovice Steel (5): Peter Čerešňák, Richard Stehlík, Peter Húževka, Rudolf Huna, Michael Vandas 
HC Škoda Plzeň (5): Branislav Kubka, Mário Bližňák, Jozef Balej, Ján Sýkora, Dávid Michel
HC Olomouc (5): Ivan Majeský, Dávid Buc, Martin Cibák, Roman Rác , Peter Zuzin 
Bílí Tygři Liberec (4): Ján Lašák, Martin Bakoš, Tomáš Bulík , Branko Radivojevič
HC Kometa Brno (4): Marek Čiliak, Jozef Kováčik, Tomáš Malec, Silvester Kusko 
HC Oceláři Třinec (3): Peter Hamerlík, Vladimír Dravecký, Štefan Ružička
HC Litvínov (3): Tomáš Frolo, František Gerhát, Juraj Majdan 
HC Energie Karlovy Vary (3): Radek Deyl , Tomáš Harant, Martin Bartek
BK Mladá Boleslav  (3): Milan Hruška, Peter Trška, Boris Žabka
HC Slavia Praha (2): Tomáš Beňovič, Juraj Valach
PSG Zlín (2): Oldřich Kotvan, Juraj Jurík (tréner)

Účastníci v jednotlivých sezónach

Iné projekty

Externé odkazy 
 extraliga na hokej.cz

Ľadový hokej v Česku
Hokejové ligy
PSG Berani Zlín

PSG Berani Zlín je hokejový klub hrajúci v meste Zlín na Morave. Bol založený robotníkmi Baťových továren v roku 1929 pod názvom SK Baťa Zlín. Súčasný názov je už osemnástym v poradí. Klub je pravidelným účastníkom najvyššiej českej hokejovej sútaže TELH.

Štadión 
Klub hráva svoje zápasy na Zimnom štadióne Luďka Čajky v Zlíne. Bol uvedený do prevádzky v roku 1957 a neskôr v 60. rokoch zatrešený. Bol pomenovaný po Luďkovi Čajkovi, ktorý tragicky zomrel na následky zranenia zo zápasu v Košiciach.

Názvy klubu 
 1928 – SK Baťa Zlín
 1945 – ZK Baťa Zlín
 1948 – Sokol Botostroj Zlín
 1949 – Sokol Svit Gottwaldov
 1952 – Spartak a Jiskra Gottwaldov
 1958 – TJ Gottwaldov
 1990 – SK Zlín, AC ZPS Zlín
 1997 – HC ZPS Barum Zlín
 1999 – HC Barum Continental
 2000 – HC Continental Zlín
 2002 – HC Hamé Zlín
 2007 – RI OKNA Zlín
 2009 – PSG Zlín
 2017 – Aukro Berani Zlín
 2018 – PSG Berani Zlín

Športové úspechy

Ligové úspechy 
 2x majster Extraligy – 2004, 2014
 3x vicemajster Extraligy – 1995, 1999, 2005
 1x tretí v Extralige – 2002 
 1x tretí v Česko-slovenskej prvej lige – 1985
 4x víťaz 1. ČNHL – 1974, 1976, 1978, 1980
 3x víťaz 2. ČNHL – 1960, 1963, 1971

Medzinárodné úspechy 
 1x turnaj Super Six v Petrohrade 2005

Slávni hráči 
 Jiří Králík
 Martin Erat (1998/99, 2004/05)
 Jaroslav Balaštík
 Petr Čajánek
 Roman Hamrlík
 Luděk Čajka
 Antonín Stavjaňa

Slovenskí hráči 
 Patrik Luža
 Boris Žabka
 Igor Murín
 Peter Barinka
 Erik Weissmann
 Andrej Kollár
 Peter Sivák
 Oldřich Kotvan

 tréner: Ernest Bokroš

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka klubu

Zlín, PSG
Šport v Zlíne
Rytíři Kladno

Rytíři Kladno je český hokejový prvoligový klub, ktorý 6x vyhral najvyššiu domácu súťaž, naposledy v sezóne 1979/80

Od sezóny 2014/15 hrá v 1. lige, do ktorej zostúpil v sezóne 2013/14.

Zlatú éru klub zažil v sedemdesiatych rokoch, kedy vyhralo 5 titulov a vyhral Pohár majstrov európskych zemí. Taktiež si zahral proti klubom NHL, Chicago Blackhawks a Toronto Maple Leafs.

História 
Vznikol v roku 13. novembra 1924 ako hokejový odbor SK Kladno. Prvý zápas odohrali kladnianski hokejisti 26. decembra 1925 proti AFK Union Žižkov 1:15. V sezóne 1949/1950 sa zlúčili kladnianske kluby SK Letná a Sparta Kladno a vytvorili SONP Kladno. V sezóne 1950/1951 si Kladno vybojovalo postup do najvyššej súťaže. Vo svojej histórii získal klub šesť titulov majstra Česko-Slovenska, prvý v sezóne 1958/1959 a ďalších päť vo svojej zlatej ére druhej polovice sedemdesiatych rokov 20. storočia: 1974/1975, 1975/1976, 1976/1977, 1977/1978 a 1979/1980.

Staršie názvy klubu 
 1924 HOSK Kladno
 1948 Sokol Kladno
 1977 Poldi SONP Kladno 
 1995 HC Poldi Kladno
 1997 HC Velvana Kladno 
 2000 HC Vagnerplast Kladno 
 2003 HC Rabat Kladno
 2007 HC GEUS Okna Kladno
 2010 HC Vagnerplast Kladno
 2011 Rytíři Kladno

Športové úspechy 
 6x majster Česko-Slovenska - 1959, 1975, 1976, 1977, 1978, 1980
 1x druhý - 1982
 3x tretí - 1972, 1981, 1994

Slávni hráči 
 Jaromír Jágr
 Tomáš Kaberle
 František Kaberle
 Pavel Patera
 Otakar Vejvoda
 Martin Procházka
 Milan Nový
 Milan Hnilička
 Jiří Bicek

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka klubu

Kladno, HC Rytíři
Organizácie založené v 1924
Registračné číslo CAS

Registračné číslo CAS je jednoznačný numerický identifikátor, používaný v chémii pre chemické látky, polyméry, biologické sekvencie, zmesi a zliatiny. Bolo zavedené redakciou svetovo najrozšírenejšieho chemického referátového časopisu Chemical Abstracts, vydávaného Americkou chemickou spoločnosťou (American Chemical Society). Chemical Abtracts Service udržuje databázu chemických zlúčenín popísaných vo vedeckej literatúre, v patentoch a v iných publikáciach (tzv. CAS registry). 

V súčasnej dobe táto databáza obsahuje približne 23 miliónov zlúčenín a denne ich pribúda v priemere 4-tisíc. Rôzne izoméry a stereoizoméry zlúčenín dostávajú rôzne registračné čísla. Databáza je tiež najautoritatívnejším zdrojom informácii o anglických názvoch zlúčenín. Preto prakticky všetky špecializované chemické databázy pri identifikácii zlúčenín používajú toto registračné číslo ako jeden z vyhľadávacích prvkov.

Formát 
Číslo je rozdelené pomlčkami do troch zón, kde prvá zóna má premenný počet číslic, ďalšia má vždy práve dve číslice a posledná zóna obsahuje jedinú číslicu, ktorá slúži ako kontrolný súčet pre umožnenie automatickej kontroly správnosti zápisu registračného čísla. Číslo CAS má maximálne desať cifier. 

Výpočet tohto kontrolného čísla sa vytvára nasledujúcim spôsobom:

 Vynecháme samotnú kontrolnú číslicu a potom postupujeme sprava doľava a násobíme jednotlivé číslice prirodzenými číslami zvyšovaným po jednotke a jednotlivé súčiny sčítame. Z výsledného súčtu použijeme iba zvyšok po vydelení desiatkou, ktorý sa rovná kontrolnej číslici.

Napríklad voda má registračné číslo 7732-18-5, výpočet je preto nasledovný:

(8×1 + 1×2 + 2×3 + 3×4 + 7×5 + 7×6) mod 10 = 105 mod 10 = 5.
Keďže zvyšok po delení desiatkou odpovedá kontrolnej číslici, je jasné, že číslo je správne.

Referencie

Externé odkazy 

 CAS registry description 
 ChemIDplus 
 Chemistry WebBook 
 NCI Database Browser 

Chemické databázy
Chemické látky
Program Viking

Program Viking  agentúry NASA zahŕňal dve misie kozmických sond na planétu Mars, Viking 1 a Viking 2. Obidve misie sa skladali z družicových sekcií, ktoré snímkovali povrch z obežnej dráhy a sprostredkovávali komunikáciu pre povrchové moduly obidvoch misií. Obe misie boli veľmi úspešné. 

Viking 1 odštartoval 20. augusta 1975 a Viking 2 9. septembra 1975, obidva pomocou rakety Titan III-E a urýchľovacieho stupňa Centaur. Obe planetárne sondy sa skladali z družicového a povrchového modulu. Po navedení na obežnú dráhu Marsu, bolo vyhotovených niekoľko snímok oblastí vytipovaných na pristátie, povrchové moduly sa oddelili a pristáli na vybraných miestach. Družicové moduly ďalej pokračovali v snímkovaní. 

Hlavnými úlohami družicového modulu bolo priniesť v ochrannom puzdre povrchový modul k Marsu, vyhotoviť snímky miest pre pristátie s vyšším rozlíšením ako sa dovtedy podarilo, prenášať komunikáciu medzi Zemou a povrchom a tiež uskutočňovať vlastné vedecké pozorovania.

Povrchový modul Viking Lander I pristál na Chryse Planitia a Viking Lander II na Utopia Planitia.

Biologické experimenty 

Na povrchových moduloch prebehlo niekoľko experimentov či sú v pôde Marsu prítomné živé organizmy. Ich výsledky nie sú jednoznačné. Podľa oficiálneho výkladu, boli niektoré pozitívne reakcie spôsobené chemickými procesmi. Existencia života na Marse teda nebola preukázaná, ale ani úplne vyvrátená.

Iné projekty 

{| border=0 cellspacing=0 cellpadding=0
|- valign=bottom
| Sonda
| width=20 |
| Pristátiepovrchovej sekcie
| width=20 |
| Ukončenie prácedružica
| width=20 |
| Ukončenie prácepovrchová sekcia
|-
| colspan=7 | 
|- align=right
| Viking 1
| 
| 19. jún 1976
| 
| 7. august 1980
| 
| 11. november 1982
|- align=right
| Viking 2
| 
| 7. august 1976
| 
| 12. apríl 1978
| 
| 25. júl 1980
|}

 
Prieskum Marsu
Viking
Neaktívne sondy
HC Verva Litvínov

HC Verva Litvínov je český hokejový extraligový klub sídliaci v Litvínove. 
Od roku 1959 je pravidelným účastníkom najvyššej súťaže a po 56. rokoch sa v sezóne 2014/2015 stal prvýkrát majstrom.

Názvy klubu 
 1945 - SK Stalinovy závody Horní Litvínov
 1949 - Sokol Stalinovy závody
 1953 - Jiskra Stalinovy závody
 1962 - CHZ Litvínov
 1990 - HC CHZ Litvínov
 1991 - HC Chemopetrol Litvínov
 1994 -  HC Chemopetrol Litvínov, s.r.o.
 1996 - HC Chemopetrol Litvínov, a.s.
 2007 - HC Litvínov 
 2009 - HC BENZINA Litvínov
 2011 - HC Verva Litvínov

Športové úspechy

Ligové úspechy 
  1x majster ligy 2015
  4x vicemajster ligy (1978, 1984, 1991, 1996)
  3x tretí 1982, 1990, 1992

Medzinárodné úspechy 
 1x štvrťfinalista Európskej hokejovej ligy (1996)

Slávni hráči 
  Jiří Bubla
  Ivan Hlinka
  Vladimír Růžička
  Jiří Šlégr
  Martin Ručinský
  Robert Reichel
  Tomáš Vlasák
  Jan Čaloun
  Robert Lang
  Petr Svoboda
  Petr Rosol

Iné projekty

Externé odkazy 
oficiálna stránka klubu

 
Litvínov, HC
HC Oceláři Třinec

HC Oceláři Třinec je český hokejový extraligový klub, majster Česka v sezóne 2010/11 a 2018/19.

História 
Klub vznikol v roku 1929 ako SK Železárny. Nikdy neštartoval v najvyššej Česko-slovenskej súťaži. V sezóne 1969/1970 sa prvýkrát objavil v 1. národnej hokejovej lige no po reorganizácii v roku 1973 opäť zostúpil o súťaž nižšie. Na dlhšie sa v druhej najvyššej súťaži objavil klub v sezóne 1986/1987 a patril k najlepšim v súťaži. V prvom roku samostatných českých súťaží si klub vybojoval v baráži postup medzi elitu.

Staršie názvy 
 1929 – SK Železárny Třinec
 1938 – KS Zaolzik
 1939 – SK Železárny Třinec
 1950 – TŽ VŘSR Třinec
 1988 – TŽ Třinec
 1994 – HC Železárny Třinec
 1999 – HC Oceláři Třinec

Športové úspechy 
 postup do extraligy – 1995
 3x druhý – 1998, 2015, 2018
 1x tretí – 1999
 2x majster Česka – 2011, 2019

Umiestnenia v jednotlivých sezónach

Česko 
 Česká hokejová extraliga – 24. ročníkov

 1. miesto:  2010/11, 2018/19
 2. miesto:  1997/98, 2014/15, 2017/18
 3. miesto:  1998/99
 4. miesto: 2002/03, 2012/13, 2013/14
 5. miesto: 1996/97, 2016/17
 6. miesto: 1999/00
 7. miesto: 2007/08, 2009/10
 8. miesto: 2001/02, 2003/04, 2005/06, 2006/07
 9. miesto: 2000/01
 10. miesto: 2008/09, 2011/12, 2015/16
 12. miesto: 1995/96
 13. miesto: 2004/05

 1. národní hokejová liga – 2. ročníky

 2. miesto:  1994/95
 6. miesto: 1993/94

Slávni hráči 
 Tomáš Chlubna
 Richard Král
 Jan Marek
 Pavel Marek
 Roman Meluzín
 Libor Procházka
 Ľubomír Sekeráš
 Marek Zadina
 Peter Hamerlík
 Roman Tomas

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka klubu

Třinec, HC Oceláři
Vladislav Müller

Vladislav Müller, známy ako Vlado Müller (* 19. marec 1936, Bratislava – † 20. jún 1996, Bratislava) bol slovenský herec. Otec speváka Richarda Müllera.

V roku 1954 absolvoval Odborný divadelný kurz pri Štátnom konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 19541956 a 19561966 bol členom Krajského divadla v Nitre. Vojenčinu vykonával ako herec Armádneho divadla v Martine (19561958). V rokoch 19661990 bol členom činohry Novej scény v Bratislave. Od roku 1990 podnikateľ, majiteľ denného baru a reštaurácie. V divadle vytvoril desiatky výrazných charakterových postáv vážneho a komediálneho charakteru. Popri divadelnej činnosti sa od začiatku 60. rokov 20. storočia uplatnil výrazným spôsobom v českom a slovenskom filme, televízii, rozhlase a dabingu. Významné herecké príležitosti mu poskytla televízia vo filmoch (napr. Bašta – 1969, Americká tragédia – 1977, Chlap prezývaný Brumteles – 1982) a v seriáloch Straty a nálezy (1975), Louis Pasteur (1979), Přátelé zeleného údolí (1979). V roku 1979 dostal titul zaslúžilý umelec.

Filmografia 
 1953: Rodná zem
 1960: Na pochode sa vždy nespieva (Lipoš)
 1960: Prerušená pieseň (nemecký dôstojník)
 1962: Bílá oblaka (partizánsky veliteľ Kozačuk)
 1963: Na laně (majster)
 1963: Smrt si řiká Engelchen (Nikolaj)
 1963: Výhybka (Tabačka)
 1964: Obžalovaný (Kudrna)
 1965: Ať žije republika! (otec Vařečka)
 1965: Zvony pre bosých (Ondrej)
 1966: Majster kat (kat Emil Targo)
 1966: Tango pre medveďa (poručík VB)
 1967: Kristove roky (Andrej)
 1968: Traja svedkovia (Blažej)
 1968: Vánoce s Alžbetou (Hubert Cmíral)
 1969: Génius (Peter Tobiáš)
 1969: Touha zvaná Anada (Melichar)
 1970: Medená veža (por. Pardek)
 1970: Nahota (Tomáš)
 1971: Dosť dobrí chlapi (Marek)
 1971: Orlie pierko (npor. Pardek)
 1973: Deň slnovratu (ing. Rajnoha)
 1973: Prípad krásnej nerestnice (Adam Galbavý)
 1973: Srdce na lane (strýko)
 1974: Do zbrane, kuruci! (Emanuel Zamutovský)
 1975: Horúčka (Fiala)
 1975: Tetované časom (predseda JRD)
 1976: Jeden stříbrný (Tkáč)
 1976: Vojaci slobody (plk. Talský)
 1978: Zhŕňajova nevesta (Zhŕňaj)
 1979: Smrť šitá na mieru (Alfréd Blum)
 1980: Karline manželstvá (Ondrej Hudec)
 1980: Signum laudis (kaprál Hoferik)
 1981: Plavčík a Vratko (uhliar Matej)
 1981: Vták nociar (spisovateľ)
 1982: Popolvár najväčší na svete (kráľ Levoslav)
 1982: Tušenie (Metod Katrenčík)
 1983: Mŕtvi učia živých (Brezík)
 1983: O statečném kováři (otec–kováč)
 1984: Láska s vůni pryskyřice (Franta Hrubý)
 1984: O sláve a tráve (fotograf Andrej)
 1986: Galoše šťastia (kočiš)
 1986: Velká filmová loupež (Hoferik)

Diskografia 
 1985: Herci v zásterách – František Obžera – Opus , LP (Igor Bázlik, Pavol Mikulík, Peter Debnár, Vlado Müller)
 2016: Herci v zásterách – František Obžera – Opus, audiokniha

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk – Vladislav Müller 
 ČFN.cz – Vladislav Müller 
 ČSFD.cz – Vladislav Müller 

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí televízni herci
Členovia Divadla Andreja Bagara
Členovia Slovenského komorného divadla
Členovia Činohry Novej scény
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Osobnosti z Bratislavy
Ľubica Blaškovičová

Mgr. art. Ľubica Blaškovičová ( * 16. august 1955, Nitra ) je slovenská filmová a divadelná herečka a komunálna politička. 

Ľubica Blaškovičová je dcérou herca Dušana Blaškoviča a vdovou po hercovi a režisérovi Petrovi Raševovi. Má dve dcéry - Kristínu a Katarínu.

V roku 1978 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Od roku 1978 je členkou činohry Štátneho divadla v Košiciach (s výnimkou 6 rokov, keď pôsobila v Staromestskom divadle v Košiciach).

Filmografi 

 1977: Zlatá réva
 1987: Začiatok sezóny (Tesárová)

Komunálna politika 

Ľubica Blaškovičová je poslankyňou Zastupiteľstva Mestskej časti Košice - Staré Mesto nepretržite od roku 1990 a je aj členkou miestnej rady tejto mestskej časti. Vo voľbách v roku 2005 bola ako nezávislá kandidátka zvolená za poslankyňu Zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja za okres Košice I.

Referencie 

Osobnosti z Nitry
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Poslanci Košického samosprávneho kraja
Jana Oľhová

Jana Oľhová, rod. Geišbergová (* 31. december 1959, Myjava) je slovenská herečka. Sestra herca Mariána Geišberga a ex-manželka režiséra Matúša Oľhu.

Životopis 
V roku 1982 absolvovala štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. V rokoch 19851988 bola členkou hereckého súboru Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene, od roku 1988 je členka Slovenského komorného divadla v Martine. Pôsobí ako pedagóg na Fakulte dramatických umení Akadémie umení v Banskej Bystrici, Konzervatóriu v Žiline a Konzervatóriu Jána Levoslava Bellu v Banskej Bystrici. Má šesť detí.
Okrem svojej domácej scény v Martine, Jana Oľhová pravidelne účinkuje v Mestskom divadle Žilina a posledné roky dobýja aj bratislavskú scénu, kde účinkuje v Divadle Aréna, v MDPOH a taktiež v Slovenskom národnom divadle.

Ocenenia 
 2009: Dosky – Najlepší ženský herecký výkon
za postavu Sary v inscenácii Mobil
 2008: Slnko v sieti – Najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe (Muzika)
 2010: Cena Tatra Banky za umenie, v kategórii Divadlo-za herecký výkon v inscenácii Mizantrop
 2010: Cena Jozefa Kronera za najlepší ženský herecký výkon v inscenácii Mizantrop (Arsinoé)
 2014: Slnko v sieti – Najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe (Ďakujem, dobre)
 Cena Literárneho fondu
za postavu Juany v inscenácii Don(a) Juan(a)
za postavu Zuzy v inscenácii Skon Paľa Ročku
za postavu Faidry v inscenácii Faidra
 2022: štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy za mimoriadne zásluhy o rozvoj Slovenskej republiky v oblasti kultúry a umenia udelené prezidentkou Zuzanou Čaputovou

Filmografia 
 1983: Tisícročná včela (slúžka)
 1984: Sladké starosti (Milka Hargašová)
 1989: Rabaka (predavačka v hudobninách)
 2003: Želary (Juliška Jurigová)
 20072012: Ordinácia v ružovej záhrade
 2008: Bathory
 2008: Muzika (svokra)
 20082011, 2014: Profesionáli (Irena Balážiková)
 2010: Odsúdené
 2010: Nesmrteľní
 2011: „Zita na krku“ (TV sitkom) (Darina ako Zitina matka)
 2011: Dom
 2013súčasnosť Búrlivé víno (Viera Roznerová)
 2015: Sedem zhavranelých bratov (matka)
 2015: Johankino Tajomstvo
 2017: Pravá tvár
 2018: Vlci
 2018: Prázdniny
 2018: Ministri
 2019: Hrobári
 20202021: Nový život (Beáta; Leina a Paulínkina babka; Palova mama; Lucina a Vandina svokra)
 2021súčasnosť: Nemocnica (Oľga Richárdová; profesorka)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

Osobnosti z Myjavy
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Súrodenci v herectve
Členovia Divadla Jozefa Gregora Tajovského
Členovia Slovenského komorného divadla
Držitelia Slnka v sieti
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Riadni členovia SFTA
Cena Literárneho fondu
Vyučujúci na Fakulte dramatických umení Akadémie umení v Banskej Bystrici
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Anna Šišková

Anna Šišková (* 30. jún 1960, Žilina) je slovenská herečka.

Život 
Študovala na Pedagogickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach (1979 – 1982), kde v rokoch 1980 – 1981 bola členkou činohry Divadla Jonáša Záborského. Od roku 1981 pôsobila v trnavskom Divadle pre deti a mládež (dnešné Divadlo Jána Palárika) a neskôr prešla do bratislavského Divadla Astorka Korzo '90. Za svoje herecké kreácie získala v rokoch 2001 a 2003 cenu DOSKY.

Bola vydatá za režiséra Juraja Nvotu, má dve dcéry – Dorotu a Terezu.

Filmografia 
 1985: Tichá radosť (žena v župane)
 1987: Úsmev diabla (asistentka produkcie)
 1990: Dávajte si pozor!
 1994: Na krásnom modrom Dunaji (čašníčka)
 2000: Krajinka (Kamasová)
 2000: Musíme si pomáhat (Marie Čížková)
 2001: Vadí nevadí (Pašova matka)
 2002: Kruté radosti (Helena)
 2003: Zostane to medzi nami (Anna)
 2005: Konečná stanica (Vitálošová)
 2005: Slnečný štát (Vilma)
 2006: Letiště (Anna)
 2007: Tajnosti
 2009: Rádio
 2012: Profesionáli
 2015: Tajné životy
 2017: Špina
 2018: – súčasnosť: Sestričky (Primárka)
 2022: Svätý Max (Mária)
 2022: Ultimátum

Iné projekty 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Členovia Divadla Jonáša Záborského
Držitelia Českého leva
Osobnosti zo Žiliny
Riadni členovia SFTA
Ľudovít Filan

Ľudovít Filan (* 27. január 1925, Bratislava – † 2. apríl 2000, Bratislava) bol slovenský režisér, scenárista a dramatik. Otec Borisa Filana. 

Po maturite na gymnáziu (1946) pracoval v rokoch 1946 – 1951 na Povereníctve vnútra. Od mája 1949 do novembra 1951 bol krajským veliteľom Štátnej bezpečnosti v Nitre. V rokoch 1952 – 1959 redaktor denníka Práca, v rokoch 1959 – 1960 týždenníka Predvoj a od roku 1960 dramaturg a režisér Štúdia hraných filmov Bratislava - Koliba. Natočil aj viacdielne televízne filmy.

Divadelné hry (autor) 

 1959: Žolík
 1960: Motýle
 1961: A bolo svetlo (predloha scenára filmu Havrania cesta)
 1965: Ja Adam volám Zem
 1970: Zbohom, vtáci ohniváci
 1979: S nohou vo dverách

Hrané filmy (režisér) 

 1967: Vreckári
 1970: Naši pred bránami
 1972: Letokruhy
 1974: V každom počasí
 1977: Zlatá réva
 1979: Rosnička
 1981: Člny proti prúdu
 1984: V bludisku pamäti
 1986: Cena odvahy

Televízne filmy 

 Prípad Gabriela (1974)
 Rok má šesť dní (1976) 
 Frajeri a frajerky (1979)

Externé odkazy 
 
 Slovenská filmová databáza

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí filmoví režiséri
Slovenskí televízni režiséri
Slovenskí filmoví scenáristi
Slovenskí televízni scenáristi
Jana Hubinská

Jana Hubinská (* 7. jún 1964, Bratislava) je slovenská herečka a speváčka. 

Študovala na VŠMU v Bratislave (1986 - 1990) a na muzikálovej škole vo Varšave. V roku 1994 získala Cenu LITY za najlepší herecký výkon roka (za postavu Ona v Apatii). Pôsobí na voľnej nohe.

Účinkovala napríklad v českom televíznom seriáli Strážce duší (2004). Za úlohu v českom filme Děvčátko získala cenu Český lev. Vydala CD Hotel Hazard a spevácke schopnosti zúročila vo Feldekovej hre o Edit Piaf Smrť v ružovom. V muzikáli Kráľovná spieva blues hrá Billie Holidayovú.

Bola aj členkou poroty druhého ročníka súťaže Slovensko hľadá superstar (2005-2006).

Filmografia 
 1997 – Zdivočelá země, Ilona
 2002 – Děvčátko, Emina matka
 2003 – Neverné hry, Mária
 2005 – Příběhy obyčejného šílenství, teta
 2006 – Experti, prof. Němcová
 2009 - Rádio (seriál)
 2009 - Dôverní nepriatelia
 2013 - Revival 
 2011 - Jazzus

Diskografia 
 1998 Hotel Hazard - Rádio Bratislava - RB 0154-2331, CD

Referencie

Externé odkazy 
 
 
 
 

Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenské herečky divadelných muzikálov
Držitelia Českého leva
Osobnosti z Bratislavy
Riadni členovia SFTA
Stanislav Szomolányi

Stanislav Szomolányi (* 14. január 1935, Bánovce nad Bebravou) je slovenský kameraman. Od roku 1974 vyučoval na Vysokej škole múzických umení, v roku 1991 tam založil Katedru kamery.

Filmografia 
 1962: Slnko v sieti
 1964: Organ
 1964: Pre mňa nehrá blues
 1966: Panna zázračnica
 1967: Tri dcéry
 1969: Génius
 1970: Rekviem za rytierov
 1971: Keby som mal pušku
 1972: Javor a Juliana
 1973: Dolina
 1974: Veľká noc a veľký deň
 1975: Horúčka
 1976: Keby som mal dievča
 1976: Pozor, ide Jozefína!
 1977: Penelopa
 1978: Zlaté časy
 1979: A pobežím až na kraj sveta
 1979: Kamarátky
 1981: Kosenie Jastrabej lúky
 1981: Nevera po slovensky
 1982: Pásla kone na betóne
 1982: Popolvár najväčší na svete, s V. Rosincom 
 1982: Smrť pána Golužu
 1983: Mŕtvi učia živých
 1984: Falošný princ
 1984: O sláve a tráve
 1986: Šiesta veta
 1989: Právo na minulosť
 1995: … kone na betóne

Referencie 

Slovenskí kameramani
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti z Bánoviec nad Bebravou
Držitelia Slnka v sieti
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Laureáti Pribinovho kríža III. triedy
Oľga Vronská

Oľga Vronská, vlastným menom Oľga Wagnerová (* 13. december 1920, Levoča – † 3. máj 2002, Bratislava) bola slovenská herečka.

V roku 1941 absolvovala štúdium herectva na Štátnom konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 19411946 členka Činohry SND, 19461981 činohry Novej scény v Bratislave. Od roku 1981 na dôchodku. Film využíval jej herectvo iba v drobných žánrových epizódkach. Menšie úlohy vytvorila v televízii (Sváko Ragan - 1977, Moje kone vrané - 1980 a Bičianka z doliny - 1981).

Filmografia 

 1949: Katka (Jolana)
 1952: Lazy sa pohli 
 1955: Štvorylka
 1956: Čert nespí (porotkyňa, Pipilková, stará panna, Antošíková)
 1956: Čisté ruky
 1958: Statočný zlodej
 1958: Šťastie príde v nedeľu (vedúca bazáru)
 1959: Muž, ktorý sa nevrátil
 1960: Skalní v ofsajde (predavačka)
 1964: Tvár v okne (Olinka)
 1965: Smrť prichádza v daždi
 1968: Zbehovia a pútnici (Ruska)
 1972: Človek na moste
 1973: Prípad krásnej nerestnice
 1974: Do zbrane, kuruci! 
 1976: Krátky život (tetka)
 1976: Milosrdný čas (Lapášová)
 1978: Zlaté časy
 1980: Odveta (Čoláková)
 1982: Pásla kone na betóne (matka Felimáková)
 1983: Štvrtý rozmer (Roskoványiová)
 1984: Sladké starosti (Maršálková)
 1985: Tichá radosť (Malíková)
 1986: Šiesta veta 
 1992: Všetko čo mám rád
 1997: Orbis Pictus (stará žena)
 1998: Rivers of Babylon

Externé odkazy 
 ČFN.cz - Oľga Vronská 
 
 

Osobnosti z Levoče
Slovenské filmové herečky
Slovenské divadelné herečky
Ladislav Čierny

Ladislav Čierny (* 3. november 1974, Zvolen) je slovenský hokejový obranca, bratranec útočníka Jozefa Čierneho.

Klubový hokej 
Je odchovancom HKm Zvolen, v najvyššej súťaži debutoval v premiérovom ročníku slovenskej extraligy – 1993/94. Zvolen skončil posledný a z elitnej ligy vypadol, talentovaného Čierneho angažoval HC Slovan Bratislava. V tomto klube hral dva roky, potom sa vrátil do Zvolena, ktorý sa medzitým vrátil do najvyššej súťaže. V sezóne 1999/00 sa s klubom prebojoval do finále play-off, čo bol historický úspech tímu. Ďalší rok Zvolen vybojoval majstrovský titul, to však už Čierny hral v českej hokejovej extralige za HC České Budějovice. V druhom roku svojho budějovického pôsobenia sa stal najproduktívnejším obrancom mužstva. Následne ho angažoval tím ruskej hokejovej superligy Lada Togliatti, kde bol istý čas kapitánom a v play-off 2002/03 sa stal lídrom celej súťaže v počte plusových bodov.

Ročník 2004/05 odohral v HKm Zvolen, s klubom sa opäť prebojoval do finále play-off. Potom znovu zamieril do ruskej superligy a podpísal kontrakt so Severstaľom Čerepovec. V priebehu nasledujúcej sezóny sa vrátil do Zvolena a hráčom materského klubu bol aj v ročníku 2008/09 aj s kapitánskym "C" na hrudi.
Zápas proti Košiciam 27. marca 2009 bol jeho 500. v slovenskej extralige.

Klubové štatistiky

Reprezentácia 
Ladislav Čierny bol členom tímu, ktorý vybojoval na MS 2002 pre Slovensko prvý titul majstra sveta. Nastupoval v obrannej formácii s Jergušom Bačom.

Hral aj na svetovom šampionáte 2003, kde vybojoval bronz a 2004 (4. miesto). Zúčastnil sa tiež Svetového pohára 2004. Celkovo odohral v slovenskej reprezentácii 123 zápasov, strelil 11 gólov.

Vrcholové podujatia 

M = umiestnenie reprezentačného tímu na podujatí

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 profil Ladislava Čierneho na stránke HC České Budějovice
 Ladislav Čierny na eliteprospects.com

Narodenia v 1974
Slovenskí hokejisti
Hráči HKm Zvolen
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Osobnosti zo Zvolena
Marián Zednikovič

Marián Zednikovič (* 15. august 1951, Bratislava – † 5. máj 2007, Bratislava) bol slovenský herec.

V roku 1974 vyštudoval herectvo na Vysokej škole múzických umení. Po ukončení štúdia začínal v trnavskom Divadle pre deti a mládež (dnešné Divadlo Jána Palárika), kde si zahral Nevedka, Toma Sawyera či Chlesťakova v Gogoľovom Revízorovi. V roku 1980 prešiel do Bratislavy na Novú scénu. 

Bol jedným zo zakladajúcich členov Divadla Astorka Korzo '90. Za postavu Vojnického v Čechovovej hre Ujo Váňa získal v roku 1996 cenu DOSKY za najlepší mužský herecký výkon. V divadelnom predstavení Obchod na korze si zahral postavu Antona Brtka, za ktorú získal v roku 2000 Výročnú cenu Literárneho fondu. 

Bol známy z rozhlasu, televízie, dabingu aj z filmov. Bol rozvedený, má dvoch dospelých synov. Zomrel po viac ako ročnom boji s rakovinou lymfatických uzlín.

Filmografia 
 1980: Demokrati (Maťko)
 1980: Človek nikdy nevie (Philip)
 1983: Zbohom, sladké driemoty (Aurel  Kyselka)
 1984: Keď jubilant plače (Štefan)
 1985: Kára plná bolesti (Majo)
 1985: Pětka s hvězdičkou (telocvikár Žížalka)
 1986: Utekajme, už ide! (Dodo Sysel)
 1987: Guľaté tajomstvo (Jurij Lesovalov)
 1989: Volná noha (Beno Vichnar)
 1990: Dávajte si pozor!''' (Jozef Slovák)
 1990: Keď báčik z Chochoľova umrie (Aduš Domanický)
 1991: Rošáda (smetiar Max)
 1991: Tajomstvo alchymistu Storitza (Haralan)
 1997: Orbis Pictus (vodič)

 Externé odkazy 
 
 

 Zdroj 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska'' II., Encyklopedický ústav SAV a Veda, 1989, ISBN 8022400017

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí humoristi
Osobnosti z Bratislavy
Szidi Tobias

Sidónia Tobiášová, známa ako Szidi Tobias (* 28. máj 1967, Kráľovský Chlmec) je slovenská herečka a speváčka maďarského pôvodu. Je bývalou manželkou herca Borisa Zachara.

Životopis 

Pochádza zo železničiarskej rodiny. Skôr ako vstúpila do umeleckého sveta, prešla rôznymi povolaniami. Pracovala ako robotníčka v koksovni, v mestskej knižnici i v divadle ako šepkárka. Vyštudovala herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Už počas štúdia hosťovala na doskách Činohry SND.

Je členkou súboru bratislavského Divadla Astorka Korzo '90, kde hrala napríklad v inscenácii hry Rudolfa Slobodu Armagedon na Grbe, v Goldoniho komédii Sluha dvoch pánov, v dramatizácii Dostojevského románu Zločin a trest, pod názvom Vražda sekerou v svätom Peterburgu, v Ostrovského dráme Les, v Daumasovej hre Cintorín slonov a v ďalších. 

Za stvárnenie hlavnej postavy Evy v televíznom filme Petra Krištúfka Dlhá krátka noc získala na festivale Art Film 2004 v Trenčianskych Tepliciach ocenenie Igric. Za herecký výkon vo filme Pod hladinou získala prémiu Literárneho fondu. 

Okrem herectva sa venuje aj spevu. Spolupracuje na hudobných projektoch autorskej dvojice Hapka – Horáček.

Filmografia 
 1990 – Let asfaltového holuba (Milena)
 1994 – Díky za každé nové ráno (Romka)
 1994  – Vášnivý bozk (Blanka)
 2002 – Kruté radosti (Ilona)
 2003 – Zostane to medzi nami (Lea)
 2011 – Marhuľový ostrov (Bábika)
 2015 – Tajné životy (Beáta)
 2022 – Jozef Mak

Diskografia 
 2001 – Divý mak
 2003 – Punto Fijo
 2008 – Pod obojim
 2010 – Do vetra
 2011 – Ať se dobré děje 
 2014 – Jolanka
 2017 – Sedmoláska
2020 - Sviňa

Spolupráca na albumoch 
 1998 - Žuvačková mafia - Zebra.03, MC, CD, texty Daniel Hevier, spev,: Július Satinský, Peter Lipa, Peter Remiš, Michal Urban, Szidi Tobias, Marek Ťapák, Eva Jurišová, Alex Maďar, Dedo Šimer, Nevychovanci Úprd-u, Hevi Bubble Comics Band (Slniečko) , posily albumu: Martin Breznický, Daniela Kubová, Vladimír Mrázko, Jaroslav Patay, Lenka Dvorecká, Fero Petriska)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Szidi Tobias
 
 
 Důvěrný svět Szidi Tobias, rozhovor na Muzikus.cz, 2004 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenské popové speváčky
Slovenské šansoniérky
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti z Kráľovského Chlmca
Držitelia Krištáľového krídla
Silvio Berlusconi

Silvio Berlusconi (* 29. september 1936, Miláno) je bývalý viacnásobný premiér Talianska, zakladateľ a vodca politickej strany „Forza Italia“, zakladateľ a vodca strany „Ľud slobody“ (). 

Úrad premiéra Talianska zastával štyrikrát. Premiérom bol v rokoch 1994-1995, v rokoch 2001-2005, 2005-2006 a v rokoch 2008-2011. 

Na kreslo premiéra zasadol prvýkrát v roku 1994, po marcových parlamentných voľbách. Jeho vláda sa však zrútila po siedmich mesiacoch, kvôli vnútorným sporom so stredopravicovou koalíciou. V roku 1996 znovu kandidoval na premiéra, no bol porazený opozičným kandidátom Romanom Prodim. V parlamentných voľbách roku 2001 kandidoval opäť, tentokrát úspešne.

V parlamentných voľbách 9. a 10. apríla 2006 ho tesne porazil opozičný kandidát Romano Prodi. Silvio Berlusconi potom 2. mája podal demisiu, ale vtedajší taliansky prezident Carlo Azeglio Ciampi ho požiadal aby ešte zastával úrad premiéra, kým sa nevyriešia vtedajšie udalosti. Jeho demisia vstúpila do platnosti 17. mája kedy ho oficiálne vystriedal Romano Prodi.

Berlusconi je najbohatší človek v Taliansku. (jeho majetok sa odhaduje na približne 12 miliárd USD - údaj z roku 2005) Je zakladateľ a akcionár druhej najväčšej talianskej korporácie Fininvest a od roku 1986 je prezident prominentného talianskeho futbalového klubu, AC Miláno.

Iné projekty 

Talianski politici
Predsedovia vlády Talianska
Talianski slobodomurári
Osobnosti z Milána
Kaštieľ v Dolnej Krupej

Dolnokrupský kaštieľ (Brunswickovský kaštieľ) je klasicistický kaštieľ z 18. storočia, ktorý sa nachádza v obci Dolná Krupá asi 10 km severne od mesta Trnava. 

Klasicistický kaštieľ z rokov 179395 stojaci na mieste staršieho, pravdepodobne z prvej polovice 18. storočia, postavil pre rodinu Brunšvíkovcov (Brunswick) viedenský staviteľ Hausmann. Roku 1820 čiastočne upravený antickými prvkami A. P. Rieglom. Ku kaštieľu patrí aj rozsiahly anglický park z prvej tretiny 19. storočia od belgického architekta H. Nebbiena.

V 180001 a 1806 navštívil kaštieľ hudobný skladateľ Ludwig van Beethoven a tu údajne skomponoval známu sonátu mesačného svitu, opus 27. V areáli sa na jeho počesť nachádza pamätný dom L. Beethovena.

V kaštieli žila aj grófka Mária Henrieta Choteková (1863 – 1946), ktorá tu vytvorila známe rozárium.

Kaštieľ je významnou pamiatkou klasicistického stavebného slohu, po renovovaní 1978 tu sídli Domov slovenských skladateľov s hudobným múzeom.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam kaštieľov na Slovensku

Iné projekty 

Dolna Krupa
Dolná Krupá
Architektúra z 1795
Jozef Čársky

ThDr. Jozef Čársky (* 9. máj 1886, Gbely – † 11. marec 1962) bol rímskokatolícky biskup, apoštolský administrátor košickej diecézy.

Životopis 
Narodil sa v Gbeloch ako prvý zo štrnástich detí v roľníckej rodine Jána Čárskeho a Márie, rod. Kokeš. Študoval na gymnáziu v Skalici, Bratislave, potom v Ostrihome, kde aj maturoval. Teológiu študoval na univerzite vo Viedni a v Innsbrucku. Tu bol 26. júla 1909 vysvätený za kňaza. V rokoch 1915 –1923 pôsobil ako farár v obci Široké na východnom Slovensku. Neskôr sa stal profesorom seminára v Košiciach a v roku 1925 bol krátko rožňavským biskupom, potom až do roku 1939 bol košickým biskupom.

Počas pripojenia južných častí Slovenska k Maďarsku (1939 – 1945) bol menovaný administrátorom slovenských častí košickej, szatmárskej a Rožňavskej diecézy so sídlom v Prešove. Od roku 1946 pôsobil ako košický biskup a administrátor 13 farností szatmárskej diecézy na slovenskom území.

30. júna 1940 sa stal predsedom Spolku sv. Vojtecha. Pre Košičanov, najmä skôr narodených, má meno biskupa Čárskeho takmer charizmatický význam. Neskrýval svoju dobročinnosť a podporoval chudobných. Hovorí sa aj o jeho aktivitách pri záchrane Židov počas 2. svetovej vojny.

12. marca 1951 spolu s ďalšími štyrmi biskupmi zložil sľub vernosti Československej republike.

Pochovaný je v krypte Dómu sv. Alžbety v Košiciach.

Literatúra 
 BAGIN, Anton; ČECH, Pavol; OSTRÁK, Ladislav: Dvaja veľkí rodoľubovia. Jozef Čársky a Jozef Ignác Bajza, 1. vyd. Trnava: Spolok svätého Vojtecha, 1987.

Iné projekty

Externé odkazy 
Záznam o narodení a krste v matrike farnosti Gbely
Jozef Čársky na webe košickej arcidiecézy

Filantropi
Biskupi Rožňavskej diecézy
Biskupi Košickej diecézy
Osobnosti z Gbelov
Zlata Hajdúková

Zlata Hajdúková (* 23. december 1914, Východná – † 28. november 2002) bola prvá profesionálna slovenská filmová herečka. Stvárnila Aničku v druhej verzii zvukového Jánošíka režiséra Martina Friča s Paľom Bielikom v hlavnej úlohe.  

Jej otec bol pedagóg, ktorého často prekladali na nové pôsobiská. Navštevovala školu v Kežmarku, potom študovala na hereckom konzervatóriu v Bratislave. Ďalšie vzdelanie a skúsenosti nadobudla aj v Prahe,  Viedni a Berlíne, kde zažila nastupujúci fašizmus a jeho fanatických prívržencov, preto odtiaľ v tom čase odišla. 

Zostala žiť v Čechách, ale počas okupácie ani po znárodnení už nenakrútila žiaden film.  Komunistický režim pripravil jej manžela o majetok, Hajdúková mu bola oporou a naplno sa venovala rodine. Na Slovensko sa vrátila až začiatkom 90. rokov.

Filmografia 

 1935 – Jánošík (Anka)
 1935 – Král ulice
 1935 – Bezdětná
 1937 – Naši furianti (Verunka)

Externé odkazy 
 
 Zlatica Hajdúková na FILM.SK

Slovenské filmové herečky
Osobnosti z Východnej
Marek Ťapák

Marek Ťapák (* 22. apríl 1960, Bratislava) je slovenský herec, scenárista, režisér a tanečník. Syn režiséra Martina Ťapáka.

Po ukončení štúdia VŠMU v roku 1983 začal svoju hereckú kariéru na doskách Novej scény, v roku 1996 sa stal jej umeleckým šéfom, o dva roky neskôr riaditeľom, ktorým bol až do roku 2001. Najvýznamnejšie divadelné herecké úlohy stvárnil v Don Juan, alebo Láska ku geometrii. Účinkoval v televíznom seriáli Povstalecká história (1984). Spolupracoval na televíznom projekte režiséra Vladimíra Micháleka Záchranári (2003). Vo filme debutoval v detských úlohách, ktoré režíroval jeho otec.

Z postu riaditeľa Novej scény ho odvolal minister kultúry Milan Kňažko.

V júni 2012 mal premiéru jeho filmový projekt Tanec medzi črepinami, ktorý vznikol z komornej verzie diela. Z filmu, ktorý bol označený za najambicióznejší porevolučný tanečný filmový projekt, vzniklo nové naštudovanie, ktoré ostalo v repertoári SĽUKu.

V roku 2006 vo voľbách do NR SR kandidoval na 2. mieste kandidátky strany Slobodné Fórum, navrhla ho Demokratická únia. Strana sa nedostala do parlamentu.

Filmografia 
 1963: Jánošík I-II
 1966: Živý bič (Adamko)
 1973: Putovanie do San Jaga (Tomáš)
 1981: Plavčík a Vratko (Otlak)
 1982: Popolvár najväčší na svete (Radko)
 1983: Letný strom radosti (šofér)
 1984: Návrat Jána Petru (Michal Chebeň, Ivan Chebeň)
 1985: Skleníková Venuša (Zolo Páleš)
 1986: Kohút nezaspieva (tulák)
 1988: Sagarmatha (Tóno)
 2009: Odsúdené (Roman Kollár)
 2012: Tanec medzi črepinami (námet, scenár, réžia)
 2013: Horúca krv (Doktor Peter Šesták)
 2014: Chlapi neplačú (Boris Fajnor)

Diskografia 
 1998 - Žuvačková mafia - Zebra.03, MC, CD, texty Daniel Hevier, spev,: Július Satinský, Peter Lipa, Peter Remiš, Michal Urban, Szidi Tobias, Marek Ťapák, Eva Jurišová, Alex Maďar, Dedo Šimer, Nevychovanci Úprd-u, Hevi Bubble Comics Band (Slniečko) , posily albumu: Martin Breznický, Daniela Kubová, Vladimír Mrázko, Jaroslav Patay, Lenka Dvorecká, Fero Petriska)

Referencie 

Osobnosti z Bratislavy
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí filmoví režiséri
Riaditelia divadiel na Slovensku
Martin Ťapák

Martin Ťapák (* 13. október 1926, Liesek† 1. február 2015, Bratislava) bol slovenský filmový režisér, herec, tanečník a choreograf. Otec herca Mareka Ťapáka.

Študoval na bratislavskom konzervatóriu. V roku 1956 absolvoval choreografiu na VŠMU. V rokoch 1945 - 1950 herec a asistent réžie činohry SND. V rokoch 1950 - 1958 choreograf a režisér SĽUK-u, v rokoch 1959 - 1961 Laterny magiky v Prahe a od roku 1961 režisér Slovenského filmu v Bratislave. 

Po hereckých začiatkoch v divadle a vo filmoch sa stal režisérom. Samostatne začal režírovať v televízii krátkymi folklórne ladenými filmami. V centre jeho pozornosti stáli ľudové tradície. 

V roku 1969 dostal titul zaslúžilý umelec a v roku 1988 titul národný umelec.

Filmografia 
 1948: Bílá tma (herec: Nazarov)
 1948: Vlčie diery (herec: Sáša)
 1949: Katka (herec)
 1950: Priehrada (herec: paholok)
 1951: Akce B (herec: voj. Ondro)
 1953: Rodná zem (herec: Martin)
 1956: Neporažení (herec: voj. Janko)
 1958: Dáždnik svätého Petra (herec: kočiš Maťo)
 1958: Zatoulané dělo (herec: Slávek)
 1959: Kapitán Dabač (herec: Maťo)
 1959: Muž, ktorý sa nevrátil (herec: šofér)
 1960: Práče (herec: Gallo)
 1960: Přežil jsem svou smrt (herec: Vaska)
 1961: Pieseň o sivom holubovi (herec: slovenský partizán)
 1961: Procesí k Panence (herec: Vojta)
 1962-63: Jánošík I-II (herec: Uhorčík)
 1963: Ikarie XB 1 (herec: Petr Kubeš)
 1963: Kto si bez viny (herec: por. Fillo)
 1964: Balada o Vojtovej Maríne
 1965: Kubo (réžia)
 1966: Živý bič (réžia)
 1971: Nevesta hôľ (réžia)
 1972: Zajtra bude neskoro (réžia s Alexandrom Karpovom)
 1973: Putovanie do San Jaga (réžia)
 1974: Deň, ktorý neumrie (réžia a herec: kpt. Rybin)
 1975: Pacho, hybský zbojník (réžia)
 1976: Sváko Ragan (réžia), TV film
 1976: Stratená dolina (réžia)
 1977: Vianočné oblátky (réžia)
 1978: Krutá ľúbosť (réžia)
 1980: Hodiny (réžia)
 1981: Plavčík a Vratko (réžia)
 1982: Popolvár najväčší na svete (réžia)
 1983: Zrelá mladosť (réžia)
 1984: Návrat Jána Petru (réžia)
 1984: Dies irae (réžia), TV film
 1985: Skleníková Venuša (réžia)
 1986: Kohút nezaspieva (réžia)
 1987: Neďaleko do neba (réžia)
 1989: Montiho čardáš (réžia)

Referencie

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk - Martin Ťapák
 ČSFD.cz - Martin Ťapák
 FDb.cz - Martin Ťapák

Osobnosti z Lieseka
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí filmoví režiséri
Slovenskí choreografi
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
SĽUK
Česko-slovenskí národní umelci
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Laureáti Pribinovho kríža I. triedy