joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dlh verejnej správy

Dlh verejnej správy (iné názvy: dlh verejných financií, dlh v sektore verejnej správy, verejný dlh; nepresne zadlženosť štátu (v širšom zmysle)/štátny dlh (v širšom zmysle), vládny dlh (v širšom zmysle); nesprávne národný dlh) sú v priebehu času akumulované finančné záväzky sektora verejnej správy (t. j. najmä - prípadne v závislosti od definície len - ústrednej a regionálnej štátnej správy, miestnej samosprávy a fondov sociálneho zabezpečenia). 

Ako zadlženosť štátu/štátny dlh v užšom zmysle či vládny dlh v užšom zmysle sa označuje len dlh štátnej správy (čiže vlastne akumulované deficity štátneho rozpočtu). Ako zadlženosť štátu/štátny dlh v "stredne širokom" zmysle sa označuje dlh štátnej správy a miestnej samosprávy.

V detailoch sa rozsah pojmu mení podľa zdroja/štátu/úradu, napríklad v maastrichtských kritériách (Protokol č. 20 k Zmluve o Európskej únii) sú výslovne vylúčené štátne podniky. V Európskej únii sa najčastejšie používa "dlh verejnej správy" podľa ESA.

Keďže správne organizácie reprezentujú obyvateľstvo daného štátu, je možné verejný dlh považovať súčasne za dlh jednotlivých daňových poplatníkov.

Delenia 
Verejný dlh sa rozdeľuje podľa toho, kto je veriteľom štátu. Podľa toho sa rozlišuje vnútorné a vonkajšie zadlženie. Vláda si požičiava obyčajne emisným financovaním. Ďalším spôsobom pre menej bohaté krajiny je možnosť požičať si od obchodných bánk alebo nadnárodných inštitúcií, napríklad Európska alebo svetová banka.

Verejné dlhy sa odlišujú aj podľa splatnosti. Existujú dlhy krátkodobé (do jedného roku), strednodobé (do troch rokov) a dlhodobé (nad tri roky). Toto členenie sa môže časovými intervalmi líšiť.

Verejný dlh na Slovensku 
V roku 2021 verejný dlh na Slovensku predstavoval 63,1% HDP.

Referencie

Externé odkazy 

Staatscchulden in: Gabler-Wirtschaftslexikon

Verejné financie
Európsky systém centrálnych bánk

Európsky systém centrálnych bánk (ESCB) sa skladá z Európskej centrálnej banky a centrálnych bánk členských štátov Európskej únie (teda aj tých, ktoré nie sú členmi eurozóny). Vznikol na základe Maastrichtskej zmluvy 1. januára 1999 ako súčasť realizácie hospodárskej a menovej únie.

Základné princípy činnosti ESCB sú:
 udržiavanie cenovej stability
 vytváranie a realizácia jednotnej menovej politiky
 podpora stability menových kurzov
 správa devízových rezerv
 starostlivosť o riadny chod systému centrálnych bánk

Členovia

Eurozóna 
Európska centrálna banka
 Rakúsko: Österreichische Nationalbank
 Belgicko: Nationale Bank van België/Banque nationale de Belgique
 Cyprus: Kεντρικη Τραπεζα της Κυπρου (Kentrike Trapeza tis Kyprou)
 Estónsko: Eesti Pank
 Fínsko: Suomen Pankki/Finlands Bank
 Francúzsko: Banque de France
 Nemecko: Deutsche Bundesbank
 Grécko: Τράπεζα της Ελλάδος (Trapeza tis Ellados)
 Írsko: Banc Ceannais na hÉireann / Central Bank of Ireland
 Taliansko: Banca d'Italia
 Luxembursko: Banque Centrale du Luxembourg
 Malta: Bank Ċentrali ta’ Malta
 Holandsko: De Nederlandsche Bank
 Portugalsko: Banco de Portugal
 Slovensko: Národná banka Slovenska
 Slovinsko: Banka Slovenije
 Španielsko: Banco de España

Mimo eurozóny 
 Bulharsko: Българска народна банка (Balgarska narodna banka)
 Česko: Česká národní banka
 Dánsko: Danmarks Nationalbank
 Maďarsko: Magyar Nemzeti Bank
 Lotyšsko: Latvijas Banka
 Litva: Lietuvos Bankas
 Poľsko: Narodowy Bank Polski
 Rumunsko: National Bank of Romania
 Švédsko: Sveriges Riksbank
 Spojené kráľovstvo: Bank of England
 Chorvátsko

Pozri aj 
 Eurosystém

Európska centrálna banka

Menová politika Európskej únie
Maroa (sopka)

Maroa je kaldera vulkanického pôvodu, nachádzajúca sa na novozélandskom Severnom ostrove. Má rozmery 16 × 25 km a vznikla pred cca 230 000 rokmi v severovýchodnom rohu väčšej a staršej kaldery Whakamaru. Kaldera je vyplnená viac ako 70-timi ryolitových lávovými dómami a s nimi asociovanými ryolitovými lávami, ktoré sú z väčšiny zoradené v línii juhozápad-seveorovýchod. Namladším z týchto dómov je Puketarata, ktorý vznikol približne pred 14 000 rokmi. V oblasit kaldier Maroa a Whakamaru sa nachádza niekoľko hytrotermálnych zón (Orakeikorako, Ngatamariki, Rotokaua a Wairakei).

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Maroa na Global Volcanism Program 

Sopky Nového Zélandu
Kaldery
Mincovňa

Mincovňa je priemyselný podnik určený na razenie mincí.

História mincovní úzko súvisí s históriou mincí s tým rozdielom, že história mincovní podáva správu o dobovej móde, ktorá je previazaná s politickou situáciou danej doby.

Pozri aj 
 Mincovňa Kremnica
 Pražská mincovňa

Iné projekty
Tongariro

Tongariro je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na novozélandskom Severnom ostrove, asi  severovýchodne od vulkánu Ruapehu. Sopka je tvorená prevažne andezitmi a je jedna z najaktívnejších na ostrove. Svoju činnosť začala pred 275 000 rokmi a len v 20. storočí eruptovala 45-krát. Centrom erupcií je Ngauruhoe, najmladšie vulkanické centrum sopky, často však vymedzované ako samostatný sopečný útvar. Posledná z erupcií sa odohrala v lete roku 1977.

V minulosti boli aktívne aj iné krátery, napr. Red Crater eruptoval v roku 1926 a v súčasnosti sa v ňom a v jeho okolí nachádzajú aktívne fumaroly. Svahy sopky sú posiate početnými explozívnymi krátermi, niektoré sú zaliate vodou (Modré a Smaragdové jazero).

Sopka je súčasťou národného parku Tongariro, ktorý je najstarším národným parkom na území Nového Zélandu. Zároveň je to tiež štvrtý najstarší národný park na svete. Založený bol v roku 1887, v roku 1990 bol zaradený do zoznamu Svetového dedičstva.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Tongariro na Global Volcanism Program 

Sopky Nového Zélandu
Stratovulkány
Režné murivo

Režné povrchy sú prirodzené povrchy stavebných materiálov bez ďalšej úpravy, t. j. zakrytia nepriehľadnou vrstvou (omietka, obklad…). Vďaka tomu sa prejavuje vonkajšia štruktúra materiálu a priznávajú sa jeho spoje. 

Materiály:
 škárované tehly
 kameň
 pohľadový betón

Škárované tehly 
Sú to hutné tehly s hladkým povrchom, tiež nazývané aj lícovky. Tehly sa kladú v závislosti od väzby múru – behúňová, väzáková, krížová, polokrížová… a pri murovaní sa kladie veľký dôraz na vytváranie rovnomerných škár. Škáry muriva sa najprv vyškrabú a potom rovnomerne vypĺňajú maltou alebo cementovou maltou, do ktorých môžeme vmiešať viaceré prísady (vodoodpudivé, farebné…). Môžu mať rôzny tvar a možno ich zaplniť až do roviny líca škáry. Po zatuhnutí sa zatierajú vodonepriepustnou vrstvou, aby vlhkosť neprenikla do muriva.

Kameň 
Má vysokú estetickosť a používa sa najmä v horských oblastiach. Prírodný kameň sa škáruje podobne ako tehlové murivo, ale šírka škár je väčšia a závisí od typu muriva a opracovanosti kameňa. Kamenné murivo môže byť vytvorené:
 z lomového kameňa (kyklopské murivo)
 ako riadkové murivo hrubé
 ako riadkové murivo čisté

Pohľadový betón 
Plochy ostávajú pohľadové, t. j. bez následných povrchových úprav. V súčasnosti veľmi rozširený spôsob, ktorý vytvára štruktúru poznačenú debnením alebo opracovaním povrchovej vrstvy – oškrabávanie, vymývanie betónu, farebné prísady.

Debnenie môže byť:
 nasiakavé – sú schopné redukovať tvorbu pórov nasatím vzduchových a vodných bublín z čerstvého betónu, ale vzhľadom na nehomogénnosť dreva ako debnenia sa môžu vyskytnúť rôzne fľaky (rozličné odtiene šedej).
 nenasiakavé – nedokážu redukovať tvorbu pórov zapríčinenú vzduchovými a vodnými bublinami, preto je povrch betónových plôch viac pórovitý a hladší.

Použitá literatúra 
 Doc. Ing. Tužinský Imrich, Csc.; Doc. Ing. Szomolányiová Klára, Csc.: Pozemné staviteľstvo I. - 1. časť; vydavateľstvo Svšt Bratislava, 1987
 http://www.stavba-online.sk/ine-povrchove-upravy/ine-povrchove-upravy-rezne-povrchy/
 http://www.isd-noe.sk/index.php?page=2260

Stavebníctvo
Sviatok Svätej rodiny

Sviatok Svätej rodiny je sviatkom v liturgickom kalendári rímskokatolíckej cirkvi. Svätá rodina je označenie spoločenstva Ježiša Krista, Panny Márie a svätého Jozefa.

Slávenie sviatku 
Pred liturgickou reformou 2. vatikánského koncilu pripadal sviatok Svätej rodiny na nedeľu v oktáve Zjavenia Pána, teda medzi 7. januárom a 13. januárom. Teraz sa sviatok slávi v nedeľu v oktáve Narodenie Pána s výnimkou roku, keď slávnosť Narodenia Pána a Matky Božej Panny Márie (1. január) pripadá na nedeľu, potom sa oslavuje 30. decembra.
Sviatok Svätej rodiny je dňom, keď manželia obnovujú svoje manželské sľuby.

V gréckokatolíckom kalendári tento sviatok neexistuje, ale 26. decembra sa slávi Zhromaždenie k presvätej Bohorodičke a v nedeľu po Kristovom narodení sa pripomína pamiatka svätých a spravodlivých Jozefa Snúbenca, Dávida Kráľa a Jakuba, Božieho brata.

Referencie

Pozri aj 
 Svätá rodina

Zdroj

Externé odkazy 
 Cirkev slávi sviatok Svätej rodiny - www.i-news.sk
 Sviatok Svätej rodiny - www.frantiskani.sk
 Modlitba ku Svätej rodine - www.modlitba.sk
 Sviatok Svätej rodiny - trojica.sk
 

Liturgický rok
Kresťanské sviatky
Nedeľa
Vladimír Leitner

Vladimír Leitner (* 28. jún 1974, Žilina) je slovenský futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu. Je bývalým reprezentantom Slovenska. V roku 2014 ukončil svoju aktívnu kariéru. Skúsený obranca však zostane u "šošonov", bude manažér A-mužstva MŠK Žilina. 

4. decembra 2008 strelil v zápase Skupiny F Pohára UEFA 08/09 gól na 1-0 proti Aston Ville. Stal sa tak prvým Slovákom, ktorý strelil gól za slovenský klub v skupinovej fáze Pohára UEFA. V tomto zápase bol aj v 79. minúte vylúčený po dvoch žltých kartách.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Vladimír Leitner na oficiálnej stránke mskzilina.sk
 Vladimír Leitner na stránke weltfussball.de

Narodenia v 1974
Slovenskí futbalisti
Hráči MŠK Žilina
Hráči FK Teplice
Hráči FK Dukla Banská Bystrica
Hráči FC Spartak Trnava
České národné hádzanárske mužstvo

České národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Česko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.

Úspechy 
 Olympijské hry
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá sveta
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá Európy
 žiadne medailové umiestnenie

Súčasný káder 
Súčasná zostava: Aktuálne k dátumu: 25. marec 2013

Zdroj 
 Dostupné online

Hádzaná v Česku
Národné hádzanárske mužstvá
Hádzaná
Švajčiarske národné hádzanárske mužstvo

Švajčiarske národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Švajčiarsko na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.

Úspechy 
 Olympijské hry
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá sveta
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá Európy
 žiadne medailové umiestnenie

Súčasný káder 
Súčasná zostava: Aktuálne k dátumu: 22. marec 2013

Širší káder

Zdroje 
 Dostupné online

Hádzaná vo Švajčiarsku
Národné hádzanárske mužstvá
Hádzaná
Čiernohorské národné hádzanárske mužstvo

Čiernohorské národné hádzanárske mužstvo je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Čiernu Horu na medzinárodných podujatiach, napr. Majstrovstvách sveta, Majstrovstvách Európy či Letných olympijských hrách, a medzinárodných zápasoch v hádzanej.

Úspechy 
 Olympijské hry
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá sveta
 žiadne medailové umiestnenie

 Majstrovstvá Európy
 žiadne medailové umiestnenie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Čiernohorského hádzanárskeho zväzu 

Národné
Národné hádzanárske mužstvá
Hádzaná
Ball chair

Ball Chair (slovensky guľatá stolička) bol návrh stoličky od fínskeho dizajnéra Eera Aarnia z roku 1966.

Návrh 
Ball Chair alebo Globe Chair, ako sa tiež niekedy nazýva, bola navrhnutá s použitím najjednoduchšej geometrickej formy – gule. Eero Aarnio odrezaním časti gule a jej zafixovaním v jednom pevnom bode, dospel k pozoruhodnému výsledku: podarilo sa mu vytvoriť stoličku pomerne nekonvenčného tvaru.

Stolička Ball Chair podľa jej autora predstavuje „priestor v priestore“ s útulnou a tichou atmosférou, ktorá dáva človeku akýsi súkromný priestor na odpočinok, či telefonovanie. Vďaka možnosti otáčania okolo vlastnej osi sa výhľad von môže meniť a tým nevylučuje človeka z okolitého prostredia. Naopak, vzniká tu symbióza medzi priestorom v stoličke a priestorom okolitého sveta.

Múzeum Vitra Design poznamenáva v brožúre o stoličke „Ball chair“: "Je to niečo medzi kusom nábytku a kusom architektúry a zároveň stelesňuje mobilitu a stabilitu." Miniatúru tejto stoličky možno nájsť v obchode „Vitra design museum“.

Po presťahovaní do svojho prvého domu chýbala Eerovi Aarniovi dostatočne veľká stolička. Rozhodol sa preto jednu vytvoriť podľa vlastných predstáv. Bolo to v čase, keď pracoval ako dizajnér na voľnej nohe, v roku 1962.

Výroba prototypu 
Po niekoľkých pokusoch si Aarnio uvedomil, že tvar stoličky sa tak zjednodušil, že sa začal pozoruhodne podobať na guľu. Keďže jeho cieľom sa stalo vytvorenie gule, nesmel zabudnúť na to, že kreslo musí byť možné preniesť cez dvere. Prvý prototyp novej stoličky vytvoril sám pomocou vnútornej a vonkajšej formy, ktoré vyplnil lepenkou, pokryl mokrým papierom a nakoniec zalaminoval sklenenými vláknami. Potom vložil čalúnenie a primontoval nohu. Nakoniec nainštaloval na vnútornú stenu červený telefón. Už chýbalo len pomenovanie a vďaka jej špecifickému tvaru – gule, zrodil sa názov Ball Chair. Takto vznikla jedna z najpozoruhodnejších stoličiek v histórii nábytku 20. storočia. Táto prvá ručne vyrobená stolička ešte stále stojí v Aarniovom dome.

Pri návšteve u Eera si tento prototyp všimli dvaja mladí manažéri z firmy Asko. Zaujal ich natoľko, že sa rozhodli pokúsiť sa o jeho komerčnú výrobu. Trvalo však nakoniec ešte niekoľko rokov, kým sa stolička dostala do výroby. V roku 1966 bola stolička Ball chair predstavená na medzinárodnom veľtrhu nábytku v Kolíne nad Rýnom, kde sa stala senzáciou veľtrhu. Znamenalo to medzinárodný úspech pre jej autora a základ pre celú líniu návrhov interiérových doplnkov zo sklenených vlákien.

Externé odkazy 
 Ball Chair na stránke Eera Aarnia

Stoličky
Módne výstrelky 60. rokov
Emil Vestenický

Generálmajor Ing. Emil Vestenický  (* 17. júl, 1948, Turá) je bývalý slovenský generál a veliteľ pozemného vojska.  Ženatý, otec dvoch detí.

Život 
Po absolvovaní vyššieho vojenského učilištia vo Vyškove na  Morave v roku 1969 sa stal vojakom z povolania, pričom získal hodnosť poručík. Následne do roku 1979 vykonával vojenské veliteľské funkcie na úrovni čaty, roty a práporu. Od roku 1973 až do roku 1977 absolvoval štúdium na Vojenskej akadémii Antonína Zápotockého v Brne. Po jeho ukončení  vykonával v období od roku 1977  až do novembra 1979 zastával fiunkciu  náčelníka štábu 15.tankového pluku, od novembra 1979 do 1984 funkciu veliteľa tankového pluku, od októbra 1984 do 1988 zástupcu veliteľa 13. tankovej divízie. Na Vojenskej akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR v Moskve študoval v rokoch 1988 až 1990. Rok bol veliteľom 14. tankovej divízie v Prešove. Od roku 1991 pôsobil na Veliteľstve Východného vojenské okruhu v Trenčíne vo funkcii zástupcu veliteľa okruhu a kariéru ukončil vo funkcii veliteľa pozemného vojska. Roku 1994 dosiahol prvú generálsku hodnosť.

Politické pôsobenie 
Po odchode do zálohy sa stal poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za SNS.

V roku 2009 neúspešne kandidoval vo voľbách do Európskeho parlamentu.

Miesta vojenského pôsobenia 
 Moravská Třebová
 Vyškov
 Prešov
 Trenčín
 Brno
 Martin
 Topoľčany
 Moskva

Externé odkazy 
 Fotografia

Slovenskí generáli
Absolventi Vojenskej akadémie v Brne
Velitelia Pozemných síl Slovenskej republiky
Politici SNS (1990)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Príslušníci Československej ľudovej armády
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Osobnosti z Turej
Velitelia 2. mechanizovanej brigády
Zoznam pokémonov

Toto je zoznam všetkých pokémonov, fiktívnych príšeriek z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim. Počet pokémonov je viac ako 920.

1G : 151
2G : 100
3G : 135
4G : 107
5G : 156
6G : 72
7G : 86

1. generácia 
Prvá generácia sú pokémoni 1 – 151, teda od Bulbasaura po Mewa. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon Red a Blue z roku 1996.

Vysvetlivky pre stĺpec Úvodná epizóda:
 P – Pokémon
 PA – Pokémon Advanced
 PDP – Pokémon Diamond & Pearl

2. generácia 
Druhá generácia sú pokémoni 152 – 251, teda od Chikority po Celebiho. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon Gold a Silver z roku 1999.

3. generácia 
Podrobnejší zoznam 301. až 320. pokémona sa nachádza v článku Zoznam pokémonov (301-320).

Tretia generácia sú pokémoni 252 – 386, teda od Treecka po Deoxysa. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon Ruby a Sapphire z roku 2002.

4. generácia 
Štvrtá generácia sú pokémoni 387 – 493, teda od Turtwiga po Arceusa. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon Diamond a Pearl z roku 2006.

5. generácia 

Piatej generácie sú pokémoni 494 – 649, teda od Victini po Genesect. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon čierna a biela z roku 2010.

6. generácia 

Šiesta generácia sú pokémoni 650 – 721, teda od Marisson po Volcanion. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon x et y z roku 2013.

7. generácia 

Siedma generácia sú pokémoni 722 – 807, teda od Brindibou po Zéraora. Táto generácia pokémonov sa objavila po prvýkrát v hrách Pokémon slnko a mesiac z roku 2016.

Pokémon
Mário Pečalka

Mário Pečalka (* 28. december 1980) je slovenský futbalista, ktorý v súčasnosti hráva v corgoňligovom klube ŠK Slovan Bratislava. Hráva na pozícii obrancu alebo defenzívneho stredopoliara. Je defenzívnym futbalistom, ktorý má za svoj vzor Zinedina Zidana.

Rodák z obce Rudina (okres Kysucké Nové Mesto) prestúpil do Slovanu Bratislava v roku 2003, no výraznejšie sa nepresadil. O rok neskôr prestúpil do MŠK Žilina, kde sa časom stal dôležitou súčasťou tímu. Hral v drese Žiliny v predkolách Ligy majstrov a skupinovej fáze Poháru UEFA.

Úspechy 
 Majster Slovenska: 2007, 2010
 Slovenský pohár: 2007

Reprezentácia 

(Stav k: 6. júnu 2009, 23:44 SELČ)

Poznámky 
  niekde nesprávne uvádzaný ako Mário Pečálka

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Mário Pečalka na stránke mskzilina.sk
 Mário Pečalka na stránke weltfussball.de
 Mário Pečalka na stránke transfermarkt.de 
 national-football-teams.com

Narodenia v 1980
Slovenskí futbalisti
Hráči MŠK Žilina
Hráči FK Inter Bratislava
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Osobnosti z Rudiny
Jožka Černý

Josef Černý, známy aj ako Jožka Černý (* 14. marec 1942, Čejč) je jeden z najznámejších českých spevákov ľudových piesní, označovaný za kráľa ľudových piesní.

Zo života 
V minulosti pracoval ako mechanik šijacích strojov, automechanik a umelecký kováč.

Spieva už od svojich štyroch rokov. V roku 1946 ho vybrali, aby zaspieval prezidentovi Edvardovi Benešovi, ktorý sa vracal z exilu a navštívil Hodonín, rodisko T. G. Masaryka. Okrem T. G. Masaryka spieval Jožka Černý všetkým česko-slovenským a českým prezidentom.

Získal Zlatú platňu Supraphonu, rovnako niekoľko ďalších zlatých platní, ako aj platinovú platňu.

Vo voľnom čase sa venuje rekreačne futbalu, kde obvykle nastupuje na pravom krídle a na svoj vek je nadmerne pohyblivý, hrá za exhibičnú 11 (Amfora, XI B.Polívky a i.), tréningovo hráva na verejnom ihrisku „Na Pastvisku“) pred svojím domom v Starej Břeclavi.

Je ženatý, má dve dcéry.

Diskografia 
 1989 Jožka Černý – Populární lidové písně – Supraphon, LP, CD
 1989 Na horách, na dolách – Multisonic,
 1992 Když jsem šel z Hradišťa –  Multisonic, 
 1993 Lásko bože lásko –  Multisonic, 
 1993 Jožka Černý, Anton Gajdoš, Miroslav Dudík – Majorán, majorán – Opus, CD
 1995 Když jsem byl malučký pacholíček – 
 1995 Mikulecká dědina –  Multisonic, CD
 1996 Koledy –  Multisonic, CD 
 1997 Okolo Seče –  Multisonic, CD
 1999 Milostné duety –  Multisonic, CD
 2000 Javorové huslenky pěkně hrajú – 
 2000 Vínečko bílé aj rudé –  Multisonic, CD
 2001 Ty jsi moja velká láska –  Multisonic, CD
 2002 Vánoce – Jožka Černý –  Multisonic, CD
 2002 Nejmilejší písničky – Multisonic, CD 
 2003 Ej, od Buchlova, Svatební písně – Multisonic, CD 
 2005 Na pěknú notečku –  Multisonic, CD
 2005 Na pěknú notečku 2 – Skleničko ty skleněná – Multisonic, CD 
 2005 Na pěknú notečku 3 – Šohaju šohaju – Multisonic, CD
 2005 S árií mládnout smíš – Multisonic, CD
 2006 Moje koně vrané – Multisonic, CD
 2006 Jožka Černý a jeho nejmilejší písničky – Multisonic, DVD

Kompilácie 
 2005 Slavné duety z operety – Multisonic, CD
 2007 Nejkrásnější lidové písně, The most beautiful folk songs – Supraphon, CD – 04. Jožka Černý, Jan Míša – „Keby ste to“/15. Jožka Černý – „V Hodoníně“/17. Jožka Černý – „Když sem šel z Hradišťa“/23. Jožka Černý – „Seděl soko“
 2008 Nejlepší česká dechovka všech dob – Universal Music, 2CD

Zdroj

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - www.jozkacerny.cz
 Černý:Vytáhl jsem cimbálku ze sklepů - www.znoj-tyden.cz 
 Jožka Černý oslávi dvakrát tridsať rokov -rozhovor, 2002

Českí speváci ľudovej hudby
World of Warcraft: Wrath of the Lich King

World of Warcraft: Wrath of the Lich King (skracované ako WotLK) je druhým datadiskom k počítačovej hre World of Warcraft. Bol vydaný po viac než roku a pol 13. novembra 2008 od predošlého datadisku World of Warcraft: The Burning Crusade. 

Datadisk zvyšuje maximálnu úroveň na  80, prináša nový kontinent Northrend, nové hrdinské povolanie Death Knight a jeho kôň známy ako Deathcharger. World of Warcraft sa stala 2. najpopulárnejšiou hrou na svete.

Príbeh 
Príbeh sa odohráva až v leveloch od 68 po 72. Je to honba za Arthasom (známy z predošlých hier od Blizzard Entertainment ako ľudský Paladin a neskôr Rytier smrti) a jeho armádou zvanou Scourge. Na výber sú dve štartovacie oblasti: Na východe Howling Fjord a na západe Borean Tundra.

Dungeony 
S týmto datadiskom pribudlo aj nových 12 dungeonov: 
 The Old Kingdom 
 Azjol-Nerub
 The Culling of Stratholme 
 Drak'Tharon Keep 
 Gundraks
 The Nexus 
 The Oculus 
 The Violet Hold
 Halls of Lightning
 Halls of Stone
 Utgarde Keep
 Utgarde Pinnacle

 Bossovia a level 

 Raidy 
S datadiskom pribudlo aj plno nových raidov. Novinkou je, že 25 raidy sa dajú splniť aj v 10 playeroch.

 Obsidian Sanctum - 3 menší draci a hlavný boss Sartharion

 Eye of Eternity - boss Malygos

 Naxxramas - 4 quartery:
                 Arachnid Quarter - Anub'Rekhan, Grand Widow Faerlina, Maexxna
                 Plague Quarter - Noth the Plaguebringer, Heigan the Unclean, Loatheb
                 Military Quarter - Instructor Razuvious, Gothik the Harvester, The Four Horsemen
                 Construct Quarter - Patchwerk, Grobbulus, Gluth, Thaddius
                 Frostwyrm Lair - Sapphiron
                 Kel'Thuzad's Chamber - Kel'Thuzad </p>

 Ulduar - 13 bossov (z toho hlavný Yogg Saron) + Algalon the Observer

 Onyxia's Lair - boss Onyxia

 Trial of the Crusader  "aréna" v Northrende, kde postupne chodia bossovia
                            
- The Beasts of Northrend - Gormok the Impaler, Acidmaw & Dreadscale, Icehowl
- Lord Jaraxxus
- Faction Champions (pre Ali Horda, pre Hordu Ali)
- The Twin Val'kyr - Fjola Lightbane & Eydis Darkbane
- Anub'Arak

 Icecrown Citadel:  
- Lower Spire - Lord Marrowgar, Lady Deathwhisper
- Upper Reaches - Gunship Battle 
- Deathbringer's Rise - Deathbringer Saurfang
- The Plagueworks - Festergut, Rotface, Professor Putricide
- The Crimson Hall - Blood Prince Council, Blood-Queen Lana'thel
- Frost Queen's Lair - Sindragosa
- The Frozen Throne - The Lich King 

Ruby Sanctum - boss Halion

Externé odkazy 
 Oficiálne stránka pre US verziu Wrath of the Lich King
 Oficiálne stránka pre EU verziu Wrath of the Lich King

World of Warcraft
Počítačové hry
MMORPG
Počítačové hry z 2008

de:World of Warcraft#Wrath of the Lich King
sv:World of Warcraft#Wrath of the Lich King
Dwain Chambers

Dwain Chambers (* 5. apríl 1978, Londýn, Spojené kráľovstvo) je bývalý britský atlét (šprintér), venujúci sa prevažne behu na 60 metrov, 100 metrov a 200 metrov.

Úspechy

Iné projekty

Externé odkazy 
 Dwain Chambers na iaaf.org
 Oficiálna stránka 

Britskí bežci na 60 m
Britskí bežci na 100 m
Britskí bežci na 200 m
Osobnosti z Londýna
…to by mohlo být zajímavé

…to by mohlo být zajímavé je prvý štúdiový album skupiny Hm... vydaný v roku 2000 vo vydavateľstv g.parrot. Hlavnou témou albumu je láska. Väčšina piesní sú zhudobnené básne českých klasických (Jaroslav Seifert, Josef Kainar, Jan Neruda, Fráňa Šrámek, alebo Antonín Sova) a súčasných básnikov (Vít Kremlička). Ostatné texty zložil textár skupiny Petr Kotouš, alebo Marek Doubrava.

Zoznam skladieb 
 "Píseň o lásce"
 "Píseň o přátelství"
 "šrámek"
 "Moje milá"
 "Asi si umřu"
 "Kdo vám tak zcuchal tmavé vlasy"
 "Ukolíbafka"
 "Don Juan"
 "Muchacho Pedro"
 "Motiv dívčí"
 "Zůstane jen…"
 "Moje ruce"
 "Noc plná tajemství"
 "Sen"

Externé odkazy 
 Stránky albumu …to by mohlo být zajímavé
 Texty piesni z albumu

Albumy Hm...
Hudobné albumy z 2000
.22 Long Rifle

.22 Long Rifle alebo skrátene .22 LR je už dlhšiu dobu veľmi používaný náboj. Čo sa týka počtu predaných kusov, tak ide o najpoužívanejší náboj na svete vôbec. Pre tento náboj bolo a je komorované veľké množstvo zbraní, ako pištolí, tak revolverov a pušiek. Viacerí výrobcovia zbraní majú vo svojom výrobnom programe nejakú zbraň komorovanú na tento náboj.

Nízka cena, minimálny spätný ráz a nízky hluk sú to, čo robí tento náboj ideálnym nábojom pre rekreačnú streľbu. Tento náboj sa často kupuje vo veľkých baleniach.

Náboj .22 LR je k dispozícii v širokej škále variant a vo veľmi širokom cenovom rozpätí. Váha guľky sa pohybuje od 30 do 60 grainov (1,9 – 3,9g) a úsťová rýchlosť strely od 110 do /s.

Výkon 
Náboj .22 LR má efektívny dostrel . Na vzdialenosť viac ako  dochádza z hľadiska vonkajšej balistiky k veľkému prepadu strely, ktorý sa pri mierení len ťažko kompenzuje. Presnosť je dobrá, ale nie výnimočná.

Čo sa týka trajektórie strely, v 50 yardoch dochádza k stúpaniu 2,7" a k prepadu 10,8" v 150 yardoch. V 100 yardoch je to 0"

Ako lovecký náboj sa používa pri likvidácii škodnej ako sú napr. krysy.

Varianty 

Existuje veľké množstvo variant tohto náboja. Väčšinou sa delia do 4 skupín:
 subsonické (podzvukové) – s rýchlosťou menšou ako je rýchlosť zvuku.
 štandardné – cca 350 m/s
 vysokorýchlostné – majú väčšiu úsťovú rýchlosť a tým pádom aj väčšiu energiu a pôsobí väčší spätný ráz. Ich strela je často o trochu ľahšia ako u štandardného typu. Je vhodné tento variant používať len u zbraní, ktoré sú k tomu určené, inak sa znižuje ich životnosť. Často sa tento variant používa pre nosenie zbrane k účelom sebaobrany, ale k cvičným streľbám sa používa štandardná munícia.
 hyper-velocity (alebo tiež ultra-velocity) – pozri predchádzajúcu, ale viac – 425 – /s.

Úsťové rýchlosti sú veľmi závislé na mnohých faktoroch. Hlavne to je dĺžka hlavne. Vyššie uvedené rýchlosti sú „typické“ rýchlosti.

Špecifikácia 
Štandardné rozmery sú:
 dĺžka nábojnice:  (0.595 in)
 priemer nábojnice:  (.225 in)
 priemer [[projektil]:  (.224 in)
 Celková dĺžka náboja:  (.985 in)

Pozri aj 
 Zoznam nábojov do ručných zbraní
 Zoznam nábojov do pušiek
 Typy striel
 Palná zbraň

Iné projekty

Referencie 

Strelivo
Bravčové mäso

Bravčové mäso alebo bravčovina je označenie pre mäso pochádzajúce zo svine domácej. Spolu s hovädzím mäsom je to najčastejšie používané mäso v slovenskej kuchyni. Mäso bravčové je krehkejšie než mäso hovädzie. Menej tučné a chudé bravčové je ľahšie stráviteľné. 

Na dedinách sa používa bravčové mäso tiež z domácich zabíjačiek. Tie sa konajú najčastejšie v zimných mesiacoch.

Charakteristika 
Bravčové mäso má bledoružovú farbu. Svalovina je prerastená tukom a preto má napríklad oproti hovädziemu mäsu vyšší obsah tuku a vyššiu energetickú hodnotu. Bravčové mäso je ťažšie stráviteľné. Chuť je závislá na veku a spôsobe kŕmenia zvierat. Mäso prasiat kŕmených častejšie mliekom má svetlejšiu farbu. Veľmi jemné vlákna a pevnú bielu slaninu má mäso z ročných kusov. Mäso starších kusov má tuhšie a hrubšie vlákna, farba je tmavočervená.

Delenie bravčového mäsa 

Pri porcovaní sa rozlišujú nasledujúce diely.
 hlava
 lalok
 chrbtová slanina
 krkovička
 hruď
 karé
 kotleta
 sviečkovica (sviečková)
 rebierko
 bôčik
 pliecko
stehno (horný šál, dolný šál a orech)
 kolienko
 nožina
 chvost

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Tovaroznalectvo - ako nakupovať bravčové mäso - domacnost.sme.sk
 Bravčové mäso - www. swaman.sk
 Delenie bravčového mäsa - mojerecepty.sk

Zdroj 

Mäso
Zoznam klasických architektonických termínov

Toto je zoznam termínov používaných v Klasickej architektúre.

Architektonické prvky 
 Akrotéria – ornament umiestnený na priečelí budovy, zdôrazňuje rohy a vrchol štítov
 Edikula – výklenok v stene pre sochy, ohraničený stĺpmi a frontónom, alebo orámovanie výklenku, portálu a okna
 Apsida
 Klenba
 Architráv, alebo epistyl, epistylion
 Archivolta
 Antefixa
 Amfiprostylos
 Konzola
 Hlavica
 Karyatída
 Cella, alebo Naos
 Kazeta
 Kolonáda
 Pilier
 Rímsa 
 Krépidóma
 Akant
 Kupula
 Portikus, alebo Pronaos
 Diokleciánove okno
 Entablatúra
 Euthynteria
 Exedra
 Krížová kytica – ozdoba na vrchole stĺpu alebo štíte domu v Gotickej architektúre
 Vlys
 Gutta
 Imbrex, imbrix  a tegula – systém odvodnenia zložený zo škridly 
 Svorník
 Metópa
 Loď, alebo chrámová loď
 Opistodomos
 Ornament
 Ortostat
 Stĺporadie
 Pilaster
 Podstavec
 Pronaos
 Stĺpová brána
 Quoin – nárožný kameň, je kameň na rohu muriva 
 Rustika
 Stereobat
 Stĺpová kolonáda – prestrešený portikus
 Suspensura
 Kružba
 Triglyf
 Sima – antický odkvapový žľab rímsy
 Stylobat
 Volúta

Klasické štýly 
 Klasická rádová architektúra
 Kompozitný sloh
 Korintský sloh
 Dórsky sloh
 Iónsky sloh
 Etruský sloh
 Toskánsky sloh

Typy budov

Zdroje 

 GrandTradition.net
 „Greek Temple“. The Macmillan Visual Dictionary. Unabridged Compact ed. 1995. ISBN 0-02-860810-0

Architektonické prvky
Architektonické zoznamy
Bernard Williams

Bernard Williams (* 19. január 1978, Baltimore, Maryland, USA) je americký atlét, šprintér, venujúci sa behu na 100 metrov a 200 metrov, 100 metrov štafeta a 200 metrov štafeta, ale pôsobil aj v behu vo vnútri najme v behu na 5a metrov a 60 metrov.

Úspechy

Referencie

Externé odkazy 
 Bernard Williams na iaaf.org

Bežci na 100 m USA
Bežci na 200 m USA
Olympijskí víťazi USA
Strieborní olympijskí medailisti USA
Majstri sveta v behu na 4x100 m
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Atléti afroamerického pôvodu
Osobnosti z Baltimoru
Atléti na Letných olympijských hrách 2000
Atléti na Letných olympijských hrách 2004
Majstrovstvá sveta v atletike 1999

Majstrovstvá sveta v atletike 1999 sa konali v Španielsku na štadióne Estadio Olímpico, Sevilla od 20. augusta do 29. augusta. Slovensko nezískalo medailu. Najúspešnejšou krajinou v počte dosiahnutých medailí sa stali Spojené štáty, ktoré získali 17 medialí (10-3-4). Počet krajín, ktoré získali medailu bol 42.

Medailová bilancia

Externé odkazy 
 Výsledky MS 1999

 
Atletika v 1999

Atletika
1999 v Španielsku
.40 S&W

.40 S&W (10x22mm Smith & Wesson) je pištoľový náboj ktorý bol vyvinutý spoločne dvoma slávnymi americkými zbrojovkami Winchester Repeating Arms Company a Smith & Wesson. Používa strelu o priemere 10,16 mm (0,4 palca) a jeho hmotnosť sa pohybuje v rozmedzí od 135 do 200 grainov a používa tlak 33 000 psi (230 MPa).

Dejiny
Náboj .40 S&W bol predstavený 17. januára 1990 spolu s novým modelom pištole Smith & Wesson Model 4006 (ale bol k dispozícii o niekoľko mesiacov skôr ako pištoľ). Náboj .40 S&W sa vyvinul z náboja 10 mm Auto, ktorý bol používaný FBI, ale ukázalo sa, že je príliš silný pre niektorých agentov a v rýchlej streľbe nedostatočne presný.

Vzhľadom na to, že náboj .40 S&W mal približne rovnakú dĺžku ako náboj 9 mm Luger, tak mnoho pištolí pre náboj 9 mm Luger mohlo byť vyrábaných aj pre tento nový kaliber.

Výkon 
Náboj .40 S&W je výkonnejší ako 9mm Luger pri zachovaní presnosti a výkonnejší ako niektoré laborácia náboja .45 ACP. Jeho úsťová energia závisí na konkrétnej laborácii.

Špecifikácia

 Priemerná hmotnosť strely: 150 grainov
 Priemerná úsťová rýchlosť: 340 m/s
 Priemerná úsťová energia: 550 J

 Priemer strely: .40" (10,16 mm)
 Celková dĺžka náboja: 1.135" (28,83 mm)

 Typ zápalky: malá pištoľová

Synonymá názvu 

 .40
 .40 cal
 .40 S&W
 .40 Auto
 .40 Short & Wimpy alebo Short & Weak
 10 mm Kurz
 10mm S&w
 SAA 6325
 EB 380A
 (10 x 21)

Referencie

Pozri aj 
Zoznam nábojov do ručných zbraní
Zoznam nábojov do pušiek
Typy striel
Palná zbraň

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fotografie rôznych variant tohto náboja
 Schéma preletu projektilu balistickou želatínou 

Strelivo
Dana Košická

Dana Košická (* 19. jún 1967, Kežmarok) je slovenská herečka.

Životopis 
Do svojich štrnástich rokov vyrastala v dedinke Stará Lesná vo Vysokých Tatrách. Vyštudovala pedagogickú školu v Levoči. Počas štúdia sa profesionálne venovala biatlonu. K divadlu sa dostala náhodou, keď ju požiadali, aby hrala v hre J. G. Tajovského Ženský zákon postavu Aničky. Na festivale ochotníckych divadiel si ju všimol člen Spišského divadla Albín Medúz a ponúkol jej angažmán. Tam spoznala aj svojho manžela a režiséra Mira Košického, s ktorým má dcéru.

V roku 1988 nastúpila do prvého ročníka Vysokej školy múzických umení, do triedy Emila Horvátha. Po absolvovaní VŠMU pôsobila v Spišskom divadle, avšak po hosťovaní v Štátnom divadle Košice roku 1995 natrvalo opustila spišskú scénu a nastúpila do Štátneho divadla Košice, kde pôsobí dodnes. Hosťovala aj v Slovenskom národnom divadle, na Novej scéne a v Divadle Aréna.

V roku 2002 sa so svojím manželom Mirom Košickým rozviedla.

Divadelné roly

Spišské divadlo 
 Bertolt Brecht – Pán Puntila a jeho sluha Matti (1993) – réžia Ján Zeman
 Peter Shafer – Čierna komédia (1994) – réžia Ján Zeman
 Alex Koenigsmark – Rum (1994) – réžia Ján Zeman
 Henrik Ibsen – Strašidlá (1987) – réžia Miro Košický
 Maxim Gorkij – Dankovo srdce (1988) – h. J. Szabados, r. M. Košický
 Jozef Gregor Tajovský, J. M. Singe – Ženy (inscenácia pozostávala z jednoaktoviek Matka a V tôni doliny; 1995) – réžia Miro Košický
 Jean Anouilh – Škovránok (1996) – réžia Miro Košický

Štátne divadlo Košice 
 Bertolt Brecht – Žobrácka opera – réžia Ján Zeman
 Martin Čičvák – Dom, kde sa to robí dobre – Michal Hatina
 William Shakespeare – Richard III. – réžia Martin Čičvák
 Ivan Stodola – Jožko Púčik – réžia Emil Horváth
 Nikolaj Vasilievič Gogoľ – Revízor – réžia Vladimír Kozmenko-Delinde
 Stanisław Ignacy Witkiewicz – V malej kúrii – réžia Henryk Rozen
 Bernard-Marie Koltès – Roberto Zucco – réžia Roman Polák
 Patrick Marber – Bližšie od teba – réžia Jan Willem van den Bosch
 Ingmar Villqist – Helverova noc – réžia Pavol Lančarič
 Ingmar Villqist – Oskar a Rúth – réžia Pavol Lančarič

Momentálne ju môžete vidieť v hrách:
 Euripides – Medeia
 Adriana Krúpová – Zoznamka
 Dale Wasserman – Prelet nad hniezdom kukučky
 Jozef Gregor Tajovský – Ženský zákon
 Georges Feydeau – Chrobák v hlave
 Martin McDonagh – Krásavica z Leenane
 Miro Gavran – Všetko o ženách

Filmografia 
 Tréner
 Hra pre dvoch (TV inscenácia)
 V tôni doliny (TV inscenácia)
 Opojenie z premeny (TV inscenácia)
 2008 – 2009: Ordinácia v ružovej záhrade
 2009: Ako som prežil – Obvinenie
 2009: Rádio
 2009: V mene zákona
 2009: Dôverní nepriatelia (TV inscenácia)
 2010: Aféry
 2018: Sestričky
 2019: Oteckovia

Slovenské divadelné herečky
Slovenské televízne herečky
Osobnosti z Kežmarku
Slovenské filmové herečky
Členovia Štátneho divadla Košice
Harald zur Hausen

Harald zur Hausen (11. marec 1936, Gelsenkirchen, Nemecko) je nemecký lekár a virológ, držiteľ Nobelovej ceny za fyziológiu a medicínu za rok 2008. Cena mu bola udelená za výskum rakoviny krčka maternice a za objasnenie roly papilomavírusov pri vzniku tohto ochorenia.

Životopis 
Medicínu vyštudoval v Düsseldorfe, dlhé roky pracoval vo virologickom ústave univerzity vo Würzburgu. V roku 1972 bol menovaný profesorom virológie na univerzite v Erlangene. V rokoch 1983 až 2003 bol riaditeľom Výskumného centra pre výskum rakoviny v Heidelbergu.

Iné projekty 

Nemeckí vedci
Nemeckí lekári
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Osobnosti z Gelsenkirchenu
Session Initiation Protocol

Session Initiation Protocol(SIP, rfc3261) je rozšírný signalizačný protokol určený na vytváranie a ukončovanie multimediálnych spojení(telefónny hovor, videohovor) cez Internet. Ďalšie možné použitia sú hlasové a videokonferencie, rýchle správy, streamovanie multimediálnych dát, presence, online hry. Spojenie môže predstavovať akýkoľvek multimediálny prenos, v praxi sa však najčastejšie SIP používa na telefonovanie po IP sieti.

SIP je textový protokol, využíva prvky dvoch veľmi často používaných internetových protokolov a to protokolu HTTP, ktorý slúži na prehliadanie internetových stránok a protokolu SMTP, slúžiaceho na prenos elektronickej pošty. Správy samotného protokolu sú vždy požiadavky(requests) alebo odpovede(responses).

Protokol zabezpečuje možnosť vytvorenia multimediálneho dialógu medzi dvomi koncovými bodmi. Za hlavné signalizačné úlohy sa považujú:
 registrácia účastníkov,
 vyhľadanie volaného účastníka,
 zisťovanie jeho vôle k akceptovaniu spojenia,
 výmena informácii o parametroch spojenia(SDP protokol, aké kodeky sa použijú G.711u-law, G.711a-law, g723 ...), aké rozšírenia protokolu môžu byť použité(Supported hlavička, 100rel),
 modifikácia existujúcich spojení(reINVITE, INVITE s existujúcim Dialog ID),
 ukončenie existujúcich spojení.

Takisto je v protokole implementovaná možnosť vyžiadania a doručenia údajov o prítomnosti jednotlivých účastníkov (presence napríklad, či daný účastník je pripojený/odpojený, alebo kde sa nachádza), rovnako ako možnosť posielania rýchlych správ (instant messages).

SIP je nezávislý od typu multimediálnych dát, ktoré sa prenášajú. V priebehu spojenia slúži skutočne iba na prenos informácii o účastníkoch, ale nijako nie je zviazaný s konkrétnym typom multimediálnych dát. V jednej relácií je možné prenášať vzorky zvuku, vzorky obrazu ale aj čistý text, atď. Na prenos samotných multimedálnych dát sa najčastejšie používa Real-time Transport Protocol(RTP, rfc3550).

Externé odkazy 
 SIP Protocol Overview

VoIP protokoly
Mercedes-Benz Citaro

Mercedes-Benz Citaro (typové označenie O 530) je nízkopodlažný autobus, vyrábaný spoločnosťou EvoBus, ktorú vlastní koncern Daimler AG.

Výroba 
Od roku 1997 sa vyrába v závode v nemeckom Mannheime a francúzskom Ligny-en-Barrois, od roku 2003 sa niektoré časti vyrábajú v Holýšove v Plzenskom kraji. Niektoré súčiastky sa dodávajú aj z Turecka.

Varianty autobusu Citaro 
Autobusy Citaro pre mestskú prevádzku:
 O 530 K: dĺžka 10,5 m, 2 nápravy, 2 (alebo 3) dvere
 O 530: dĺžka 12 m, 2 nápravy, 2 (alebo 3) dvere
 O 530 BZ: dĺžka 12 m, 2 nápravy, 3 dvere, s vodíkovými palivovými článkami
 O 530 L: dĺžka 15 m, 3 nápravy, 2 (alebo 3) dvere
 O 530 G: kĺbový voz, dĺžka 18 m, 3 nápravy, 3 (alebo 4) dvere
 O 530 GL: kĺbový voz (CapaCity), dĺžka 19,5 m, 4 nápravy, 4 dvere
O 530 GL II: kĺbový voz (CapaCity L) dĺžka 21 m, 4 nápravy, 4 (alebo 5 dverí) dvere
 O 530 LE: čiastočne nízkopodlažný voz (Low Entry), dĺžka 12 m, 2 nápravy, 2 (alebo 3) dvere

Autobusy Citaro pre prímestskú prevádzku:
 O 530 Ü: dĺžka 12 m, 2 nápravy, 2 dvere
 O 530 MÜ: dĺžka 13 m, 2 nápravy, 2 (alebo 3) dvere
 O 530 LÜ: dĺžka 15 m, 3 nápravy, 2 (alebo 3) dvere
 O 530 GÜ: kĺbový voz, dĺžka 18 m, 3 nápravy, 3 dvere
 O 530 LE Ü: čiastočne nízkopodlažný voz (Low Entry), dĺžka 12 m, 2 nápravy, 2 dvere
 O 530 LE MÜ: čiastočne nízkopodlažný voz (Low Entry), dĺžka 13 m, 2 nápravy, 2 dvere

V roku 2005 výrobca EvoBus začal s výrobou novej verzie autobusu, ktorá spĺňa prísnejšie emisné limity, t. j. Euro IV a Euro V. Okrem hlavnej zmeny v oblasti adaptácie na motory novej generácie bol vykonaný facelift; po prvýkrát od roku 1997 sa tak zmenila predná maska autobusu. Na jeseň 2006 sa prestala vyrábať staršia verzia. Novšie modely LE a LE Ü boli vždy vyrábané už v novšom prevedení.

Technické údaje (štandardný 12 m model) 
 dĺžka: 11950 mm
 výška: 3009 mm
 šírka: 2550 mm
 hmotnosť: 10,9 t

Vozidlo je vybavené automatickou prevodovkou s retardérom, nízkopodlažnými vstupmi na predných dvoch dverách a čalúnenými sedadlami.

Výskyt 
Citaro jazdí v Berlíne, v Ríme a v Istanbule (v počte 430 ks). 

Na Slovensku jazdia v Bratislave, v Poprade a v Ružomberku.

Mestská hromadná doprava v Poprade prevádzkuje 12 kusov autobusov verzií K (dodané v 1/22) 4ks ,O 530 2ks,C2 6ks

V Česku jazdí v Českej Lípe, Děčíne, Jindřichovom Hradci, Kolíne (od roku 2003), Kyjove, Mělníku, Mladej Boleslavi, Mníšku pod Brdy (od 2004), Pelhřimove, Písku (od 2000), Prahe; od 2004), Tepliciach (od 2004), Třebíči a Žďári nad Sázavou (od 2001).

Od decembra 2008 jazdí model O 530 GL (CapaCity) v Bratislave.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Galéria na stránke TRANSBUS

Autobusy Mercedes-Benz
ASNOVA

ASNOVA (po rusky ACHOBA - skratka "Ассоциация новых архитекторов" - Asociácia nových architektov) bola avantgardná architektonická asociácia, pôsobiaca v Sovietskom zväze. 

Po ruskej občianskej vojne nebol Sovietsky zväz natoľko ekonomicky silný, aby sa vyvíjali nové architektonické projekty. Bola aktívna začiatkom dvadsiatych až koncom tridsiatych rokov 20. storočia. Asociácia vznikla v roku 1923. Zakladateľom bol Nikolaj Ladovskij, profesor na VKhUTEMAS a člen INKhUK spolu s ďalšími avantgardnými architektmi ako boli napríklad Vladimir Krinskij.

V roku 1919 zadefinoval Ladovskij architektonický racionalizmus ako: "ekonómiu psychickej energie v symbióze s funkcionalistickými požiadavkami na budovu." Skupina ASNOVA bola priamo ovplyvnená prácou Huga Münsterberga a Ladovskij postavil psychotechnické laboratórium v roku 1926 založené na Münsterbergovej teórii o industriálnej psychológii. Vo všeobecnosti sa skupina zaoberala psychoorganizačnými efektmi s architektúrou.

Členovia ASNOVA boli úspešní v projektových súťažiach a konkurzoch, no s realizáciou to bolo horšie. Architekti Melnikov a Ladovskij boli ocenení prvým a druhým miestom v súťaži o sovietsky pavilón v roku 1925 na parížskej výstave. Zopár realizovaných projektov sa uchovalo aj v ZSSR. Veľmi uznávané boli Ladovského apartmánový dom na Tverskaja v Moskve (1929) a
séria troch kuchýň a občianskej vybavenosti postavených v Leningrade v rokoch 1928-1931, postavených ASNOVA tímom zloženom z  A. K. Barutčov, I. A. Giľter, I.A. Meerzon a J. O. Rubančik. Asnova sa spojila v roku 1928 keď Ladovsky zostavil svoju vlastnú skupinu ARU (Asociácia architektov-urbanistov).

Skupina ASNOVA zanikla v roku 1932 tak ako veľa iných umeleckých asociácií.

Literatúra 
 Alan Colquhoun (2002). Modern Architecture. Oxford ; New York: Oxford University Press. p. p. 122. ISBN 0192842269. 
 Catherine Cooke (1995). Russian Avant-Garde - Theories of Architecture, Urbanism and the City. London: Academy Editions. pp. p. 30, 88. ISBN 1-85490390X.
 Mauro F. Guillen (December 1997). "Scientific management's lost aesthetic: architecture, organization, and the taylorized beauty of the mechanical". Administrative Science Quarterly. FindArticles. Retrieved   on 2008-11-07.
 a b c Stephen Bann (1990). The Tradition of Constructivism. New York: Da Capo Press. pp. p. 138, 140. ISBN 0306803968.
 Harry Francis Mallgrave (2005). Modern Architectural Theory: a historical survey, 1673-1968. Cambridge; New York: Cambridge University Press. p. p. 239. ISBN 0521793068.

Pozri aj 
Architektúra sovietskej avantgardy

Externé odkazy 
Delirious Moscow ENG člámok
Avantgardná stavba ENG článok
Asnova ENG článok na answers.com

Architektonické organizácie
Architektúra v Rusku
Avantgardná architektúra
Deti v ohrození (House)

Deti v ohrození (anglicky: Babies & Bathwater) je osemnásta epizóda z prvej série seriálu Dr. House.

Dej 

Zhruba 40-ročná Naomi, ktorá je tehotná, pri riadení náhle podľahne mikrospánku. Potom čo zastaví ju k vystúpeniu vyzve policajt a krátko na to skolabuje. Houseovi sa sníva, že Voglerovi zdeľuje, že je vo štvrtom štádiu rakoviny. Chase robí ultrazvuk, aby zistil, či je dieťa v poriadku. Potom čo chce Naomi zjesť kúsok hrušky sa skoro udusí, pretože nemohla prehĺtať. Na vyšetrení CT začne spontánne rodiť. To sa Foremanovi a Chaseovi podarí našťastie zastaviť. Vogler zúri potom, čo House na prezentácii jeho nového lieku všetkým povedal, že nový liek je rovnaký ako ten starý, ibaže drahší, a tým porušil dohodu. Oznámil Houseovi, že očakáva jeho výpoveď a verejné ospravedlnenie. Po RTG sa zistí, že Naomi má rakovinu pľúc. Možnosťou je operácia, ktorú by však musel predchádzať cisársky rez, čo však nechce dopustiť Naomi, pretože nechce prísť o dieťa. Hlavným bodom zasadania správnej rady fakultnej nemocnice v Princeton-Plainsboro je Gregory House. Vogler pohrozil, že pokiaľ neodíde House, odíde on a jeho 100 miliónov dolárov. Housea však nemôže len tak vyhodiť, pretože má definitívu, tzn. že vyhodenie by sa musela schváliť celá správna rada. Dôjde k hlasovaniu, pri ktorom sa Housea ako jediný zastane Wilson. Ten je však vylúčený a hlasuje sa bez neho. House ide kvôli Naomi za Wilsonom, ktorý si však balí veci a Houseovi oznamuje jak hlasoval na správnej rade a že mu Vogler ponúkol rezignáciu, ktorú prijal. House pri rozhovore s Naomi zistí, že bola tehotná skôr a po rozhovore s ním súhlasí s operáciou. Tá je však ukončená Voglerom. Keď ho House stretne na chodbe, kričí naňho a Vogler mu oznámi, že ho večer vyhodí. Naomi prekoná pľúcnu embóliu a jej manžel musí rozhodnúť či zachrániť ju alebo nenarodené dieťa. Ten sa rozhoduje pre jej život. Pri operácii však príde ku krvácaniu do brušnej dutiny a tak dochádza k cisárskemu rezu. Dieťa však nedýcha. V tú istú chvíľu, keď dieťa prvýkrát vykríkne a nadýchne sa, Naomi umiera. Na zasadaní správnej rady sa hlasuje o zrušení definitívy Gregoryho Housea. Jediná proti je Cuddyová. Vogler sa pokúsi vylúčiť aj ju, ale Cuddyová prehovorí do duší členov správnej rady a odíde. Správna rada potom odmietne zbaviť definitívy Housea a Vogler tak i so svojimi peniazmi odchádza.

Diagnózy 
 Zlé diagnózy: preeklampsia, obštrukcia pažeráku, rakovina pľúc
 Správna diagnóza: Malobunkový pľúcny karcinóm (SCLC)

Zdroje

Pozri aj 
 Pažerák
 Rakovina pľúc

Iné projekty

Externé odkazy 
 DrHouse.cz – Nová generace 
 HouseMD.serial4u.cz – 1x18 Babies & Bathwater

Epizódy 1. série seriálu Dr. House
Microsoft Word

Microsoft Word je textový procesor od firmy Microsoft, ktorý je súčasťou kancelárskeho balíka Microsoft Office.

Vývoj 
Jeho prvú verziu vytvoril v roku 1983 programátor Richard Brodie pre spoločnosť IBM (táto verzia bežala pod operačným systémom DOS). Nasledovala okrem iného verzia pre Macintosh (1984) a roku 1989 bol vytvorený prvý Word bežiaci pod OS Microsoft Windows.

DOS verzia (Word 3.00) si veľkú obľubu nezískala. Verzia pre Macintosh (Word 3.01), ktorá už neobsahovala toľko chýb, bola úspešnejšia. Bol to prvý textový editor, ktorý bol schopný zobraziť na obrazovke kurzívu a tučné písmo, čo však nestačilo na to, aby sa dostatočne veľa firiem rozhodlo vymeniť konkurenčné programy, napríklad WordPerfect, za Word.

Prvá verzia pre Windows 3.0 vznikla roku 1989 pod názvom Word 1.0. Tím Word zvíťazil nad WordPerfektom, ktorý verziu pre Windows nemal. Verzia Word 2.0 potom jeho pozíciu len upevnila.

Dnešná verzia tohto programu vie už oveľa viac než len spracovávať text; okrem iného v nich možno do dokumentov vkladať obrázky, tabuľky a grafy a pomocou panelu nástrojov Kreslenie možno vytvárať jednoduché grafické útvary. Makrá (napr. v jazyku Visual Basic) umožňujú automatizovať prácu (no prinášajú určité bezpečnostné riziká).

Súčasnosť 
Dnešnému trhu Microsoft Word jednoznačne dominuje a formát súborov s príponou .doc sa stal de facto štandardom, ktorý musí podporovať aj konkurenčné programy, ak chcú uspieť. V tom im ale do značnej miery bráni uzavretosť tohto formátu (jeho špecifikácie sú známe len Microsoftu); napriek tomu že podpora v konkurenčných programoch existuje, nie je celkom spoľahlivá. V dôsledku toho je tak tvorený tlak na zákazníkov, aby si kúpili MS Office, aj keď by im inak mohli úplne vyhovovať alternatívne kancelárske balíky (napr. OpenOffice). Zlepšenie tohto stavu sa očakáva s rozšírením otvorených formátov ODF a Office Open XML.

Verzie pre Windows

Externé odkazy 
 Domovská stránka Microsoft Word 
 Blog produktového tímu Microsoft Office Word 

Textové procesory
Microsoft Office
Kancelársky softvér
Softvér pre DOS
Softvér pre Windows