joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013

Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013, ktorý sa konal v Neipyijto, v Mjanmarsku od 8. do 16. decembra 2013, za účasti 7 mužských a 5 ženských tímov. Basketbalový turnaj sa organizuje od začiatku konania hier, a toto bolo už jeho 17. vydanie. Všetky zápasy sa hrali v aréne Zayar Thiri Indoor Stadium s kapacitou 5 000 divákov. Víťazmi sa stali basketbalisti Filipín a basketbalistky Thajska.

Účastníci 

Muži

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA v roku 2013.

Ženy

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA v roku 2013.

Výsledky

Muži

Ženy

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Basketbal na stránke Hier Juhovýchodnej Ázie 2013 
 Hry Juhovýchodnej Ázie 2013 na stránke Basketbalovej asociácie Juhovýchodnej Ázie 
 Basketbalový turnaj na stránke seagamesmm.com /(po mjanmarsky)

Basketbal v 2013
Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2013
Pozemný hokej na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013

Pozemný hokej na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013. Konal sa v Rangúne, v Mjanmarsku od 13. do 21. decembra 2013, za účasti 5 mužských a 6 ženských tímov. Hokejový turnaj sa organizuje od 6. hier v roku 1971, a toto bolo jeho 13. vydanie. Všetky zápasy sa hrali na štadióne Theinphyu Hockey Field Stadium s kapacitou 1 000 divákov. V obidvoch kategóriách zvíťazili a titul spred 6 rokov obhájili reprezentanti favorizovanej Malajzie.

Svetový rekord 
Na turnaji padol svetový rekord v gólovom rozdiele v zápase. Postarali sa o to , ktoré v skupine zdolali  . Predchádzajúci rekord držali , ktoré v roku 2003 zdolali na Majstrovstvá Južnej Ameriky žien družstvo  .

Účastníci 

Muži

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 25. novembru 2013.</small>

Ženy

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 25. novembru 2012.</small>

Výsledky

Muži

Základná skupina

Play off

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základná skupina

Play off

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Pozemný hokej na stránke Hier Juhovýchodnej Ázie 2013 
 Hokejový turnaj na stránke seagamesmm.com /(po barmsky)

Pozemný hokej v 2013
Pozemný hokej na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2013
Jeff Bridges

Jeffrey Leons "Jeff" Bridges  (* 4. december 1949, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký herec,  hudobník a filmový producent

Filmografia 
 The Company She Keeps (1951)
 The Yin and Yang of Mr. Go (1970)
 Halls of Anger (1970)
 Posledné filmové predstavenie (1971)
 Fat City (1972)
 Bad Company (1972)
 Lolly-Madonna XXX (1973)
 The Last American Hero (1973)
 The Iceman Cometh (1973)
 Thunderbolt and Lightfoot (1974)
 Hearts of the West (1975)
 Rancho Deluxe (1975)
 Stay Hungry (1976)
 King Kong (1976)
 Somebody Killed Her Husband (1978)
 Winter Kills (1979)
 The American Success Company (1980)
 Heaven's Gate (1980)
 Cutter's Way (1981)
 Tron (1982)
 Posledný jednorožec (1982) (hlas)
 Pobozkaj ma na rozlúčku (1982)
 Against All Odds (1984)
 Muž z inej hviezdy (1984)
 Zubaté ostrie (1985)
 8 Million Ways to Die (1986)
 Ráno po vražde (1986)
 The Thanksgiving Promise (1986)
 Nadine (1987)
 Tucker: Muž a jeho sen (1988)
 Uvidíme sa ráno (1989)
 Cold Feet (1989) (Cameo)
 Báječní Bakerovi chlapci (1989)
 Texasville (1990)
 Kráľ rybár (1991)
 Americké srdce (1992)
 Záhadné zmiznutie (1993)
 Bez strachu (1993)
 Zdesenie (1994)
 Divoký Bill (1995)
 Biela smršť (1996)
 Dve tváre lásky (1996)
 Hidden in America (1996)
 Big Lebowski (1998)
 Miluj blížneho svojho (1999)
 Múza (1999)
 Milionár (1999)
 Obhajoba (2000)
 Nebezpečná partia (2001)
 Svet podľa Prota (2001)
 Inkognito (2003)
 Seabiscuit - Dupot koní (2003)
 Dvere v podlahe (2004)
 Amatéri nakrúcajú porno (2005)
 Krajina prílivu (2005)
 Zapichni to (2006)
 A Dog Year (2008)
 Iron Man (2008)
 Ako sa zbaviť priateľov a zostať úplne sám (2008)
 The Open Road (2008)
 Crazy Heart (2009)
 Muži, čo čumia na kozy (2009)
 The Giver (2014)
 TRON: Dedičstvo (2010)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Detskí herci
Filmoví producenti USA
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Hollywoodsky chodník slávy
Osobnosti USA anglického pôvodu
Osobnosti z Los Angeles
Držitelia Screen Actors Guild Award
Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013

Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013. Konal v Neipyijto, v Mjanmarsku od 6. do 10. decembra 2013, za účasti 5 mužských tímov. Vodnopólový turnaj sa organizoval od 3. hier v roku 1965, a toto bolo už jeho 25. vydanie, pričom zakaždým zvíťazilo družstvo . Všetky zápasy sa hrali na plaveckom štadióne Zeyar Thiri Swimming Pool s kapacitou 2 800 divákov. 25. krát za sebou sa stal víťazom , ktorý zvíťazil vo všetkých stretnutiach.

Účastníci

Výsledky

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Vodné pólo na stránke Hier Juhovýchodnej Ázie 2013 
 Vodnopólový turnaj na stránke seagamesmm.com /(po mjanmarsky)

Vodné pólo v 2013
Vodné pólo na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2013
Hadar Galronová

Hadar Galron (* 1970, Londýn) je izraelská dramatička, scenáristka a herečka.

Životopis 
Narodila sa v Londýne do ortodoxnej židovskej rodiny. V trinástich sa odsťahovala s rodinou do Izraela. Najskôr pracovala ako učiteľka, potom cez otcov zákaz vstúpila do armády. Na telavivskej univerzite študovala divadlo. Je vydatá a má tri deti.

O divadlo sa zaujímala už od detstva. V tomto ohľade ju ovplyvnila jej matka, ktorá režírovala školské divadelné predstavenia. Vo svojich dielach kritizuje nerovné postavenie žien v ortodoxnej židovskej spoločnosti. Okrem hrania a písania vážnych hier vystupuje aj v stand-up comedy.

Hadar Galronová dvakrát navštívila Česko: prvýkrát v roku 2008, kedy mala jej hra Mikve premiéru vo Stavovskom divadle, druhýkrát prišla na festival Jiráskův Hronov, v rámci ktorého sa konalo amatérske predstavenie jej hry.

Dielo

Hry 
 Pulsa – spoločne s Bidur Kahalacha
 Mikve – hra odohrávajúca sa v ženskej mikve, kritizuje postavenie žien v ortodoxnom židovskom manželstve

Scenáre 
 Tajomstvo – spoločne s Avi Nesher
 Bruriah – hlavná hrdinka Bruriah hľadá výtlačok knihy, ktorú jej otec napísal o talmudickej Bruriah a ktorej výtlačky boli spálené

Referencie

Literatúra 
 Program hry Hadar Galron Mikve, vydalo Národné divadlo, Praha, 2008

Externé odkazy 
 Mikve na stránkach Národného divadla v Prahe
 Mikve na stránkach Slovenského národného divadla
 Rozhovor s Hadar Galron (ČRo 3)
 Rozhovor s Hadar Galron o filme Bruriah
 Rozhovor s Hadar Galron o hre Mikve

Zdroj 
 

Izraelskí dramatici
Izraelskí filmoví scenáristi
Britské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti z Londýna
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013

Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2013 bol futsalový turnaj podľa pravidiel FIFA v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2013. Konal sa v Neipyijto, v Mjanmarsku od 9. do 20. decembra 2013, za účasti 6 mužských a 5 ženských tímov. Futsalový turnaj sa organizuje od 24. hier v roku 2007, a toto bolo jeho 3. vydanie. Všetky zápasy sa hrali v aréne NayPyiTaw Stadium s kapacitou 2 300 divákov. Víťazom sa v oboch kategóriách stali obhajcovia titulov z Thajska. Ženská futsalová reprezentácia dostala za víťazstvo na turnaji od futbalového zväzu Thajska odmenu 62 000 USD.

Pôvodne sa mali na turnaji zúčastniť aj obe reprezentácie Filípín, ale Filipínsky olympijský výbor sa rozhodol ich, rovnako ako aj obe futbalové reprezentácie, nezaradiť na hry z dôvodu malej šance na zisk medailí.

Účastníci 

 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom Elo rebríčku k 2. decembru 2013.

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základná skupina

Play-off

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Futsal na stránke Hier Juhovýchodnej Ázie 2013 
 Hry Juhovýchodnej Ázie na stránke futsalplanet.com 
 Futsalový turnaj na stránke seagamesmm.com /(po mjanmarsky)
 Oficiálna stránka Futbalovej federácie ASEAN 

Futsal v 2013
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2013
Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v softbale žien 2014

Ázijská kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v softbale žien 2014 bola ázijská kontinentálna kvalifikácia v softbale žien na Majstrovstvá sveta 2014, ktoré bude organizovať Holandsko. Organizovala ju Ázijská softbalová federácia (SCA) a konala sa v Kao-siungu na Taiwane od 25. do 29. novembra 2013, za účasti 6 tímov. Na MS postúpili 3 najlepšie družstvá.

Účastníci

Výsledky

Základné skupiny

Play off

1. kolo

Semifinále

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej softbalovej konfederácie

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke home.xs4all.nl 
 Kvalifikácia na stránke pinoyheadline.com 
 Kvalifikácia na stránke Čínskej softbalovej asociácie (po čínsky)

Softbal v 2013
Majstrovstvá sveta v softbale žien
Softbal
Dychový orchester

Dychový orchester alebo dychová kapela je pojem, ktorý pomenúva orchester alebo kapelu zložené z dychových nástrojov, bicích nástrojov a perkusií hrajúci dychovú hudbu.

Prvé dychové orchestre vznikali začiatkom 19. storočia a boli to vojenské dychové hudby. Postupne sa dychová hudba stávala zaujímavejšou a začali vznikať poloprofesionálne a amatérske hasičské či banícke dychové hudby. Najstarším dychovým orchestrom na Slovensku je Dychová hudba Železiarne Podbrezová, ktorá vznikla v roku 1838.

Pojem dychová orchester je veľmi rozmanitý. Zahŕňa malé dychové hudby (do 15 hudobníkov), zvyčajne známe pod pojmom dychovka, stredne veľké dychové orchestre (15 – 25 hudobníkov), veľké orchestre (viac ako 25 hudobníkov), symfonické dychové orchestre a profesionálne vojenské hudby.

Repertoár 
Repertoár dychových hudieb tvoria rôzne skladby od pochodov, tanečných a koncertných skladieb cez skladby pre sólový nástroj alebo spev a slávnostné predohry po operetné diela a úpravy symfonických a iných skladieb. Dychový orchester má na Slovensku, v Česku, Rakúsku, Nemecku a Maďarsku stále bohatú tradíciu. Orchestre účinkujú na rôznych spoločenských akciách, sprievodoch, pietnych aktoch a tiež na smútočných obradoch.

Každoročne sa konajú (nielen) v Európe rôzne festivaly a súťažné prehliadky pre dychové orchestre. Na Slovensku je najznámejšou súťažnou prehliadkou Pádivého Trenčín, ktorá sa koná každé dva roky v Trenčíne a nesie názov po nestorovi slovenskej dychovej, ktorým bol Karol Pádivý.

Obsadenie 
Obsadenie jednotlivých poloprofesionálnych a amatérskych orchestrov sa líši podľa repertoáru orchestra a najmä podľa toho, koľko hudobníkov má daný orchester k dispozícii.

Drevené dychové nástroje
 Pikola
 1., 2. Flauta
 1., (2.) Hoboj
 1., (2.) Fagot
 Klarinet Es
 1., 2., 3. Klarinet B
 (Basklarinet)
 1., 2. Alt – saxofón Es
 1., 2. Tenor – saxofón B
 (Barytón – saxofón)
Plechové dychové nástroje
 1., 2., 3., 4. Lesný roh F
 1., 2., 3. Trúbka
 4., 5. Trúbka – sprievodné
 Bastrúbka
 Trombón 
 1., 2., 3. Pozauna
 1., 2. Krídlovka
 Tenor
 Barytón
 F a B Tuba
Bicie nástroje
 Bicia súprava
 Veľký bubon
 Činely
 Tympany
 Zvonkohra
 (Xylofón)
Niekedy môžeme okrem týchto nástrojov vidieť v dychových orchestroch (najmä symfonických) aj kontrabas a harfu. Všetko ohľadom obsadenia totiž záleží iba od skladateľa a inštrumentácie, ktorú si pre svoje dielo zvolí. Nástroje uvedené v zátvorkách sú používané iba vo výnimočných prípadoch.

Známe slovenské dychové hudby a orchestre 
 Malokarpatská kapela
 DH Kodurka
 DH Železiarne Podbrezová
 Dychový orchester mladých Košice
 Dychový orchester ZUŠ Považská Bystrica
 Dunajská kapela
 Vojenská hudba Banská Bystrica
 Vojenská hudba Ozbrojených síl Slovenskej republiky
 Dychový Orchester mesta Galanta

Zdroje 
 DH Železiarne Podbrezová
 Združenie dychových hudieb Slovenska

 
Hudba
Kirk Douglas

Kirk Douglas, rodným menom Issur Danielovitch, neskôr Izzy Demsky (* 9. december 1916, Amsterdam, New York, USA – † 5. február 2020, Beverly Hills, Kalifornia) bol americký herec a filmový producent  známy svojou „medzerou v brade“, hrubým hlasom a úlohami zloduchov.

Životopis

Mladosť 
Narodil sa v meste Amsterdam v americkom štáte New York Herschelovi (Harrymu) Danielovitchovi a Berthe (Bryne) Sanglelovej. Rodičia boli chudobní Židia z Ruska, ktorí emigrovali z Homeľu (teraz Bielorusko). Jeho strýko z otcovej strany, ktorý do USA emigroval skôr začal používať priezvisko Demsky a prevzali ho aj Kirkovi rodičia. Meno si úradne zmenil na Kirk Douglas pred vstupom do armády počas druhej svetovej vojny.

Filmová kariéra 

Medzi jeho najznámejšie filmové úlohy patrí Spartakus v rovnomennom filme alebo Vincent van Gogh vo filme Lust for Life (Smäd po živote), za ktorý bol nominovaný na Oscara. Nominovaný bol aj za filmy Champion, The Bad and the Beautiful, ale žiadnu z nominácií nepremenil. Nakoniec získal Oscara za celoživotné dielo za „50 rokov kreatívnej činnosti inšpirujúcej filmovú komunitu“ v roku 1996.

Má tiež svoju hviezdu na „chodníku slávy“ na Hollywood Boulevard a v roku 1984 vstúpil do siene slávy predstaviteľov westernových filmov. Umiestnil sa na na 17. mieste zoznamu najväčších hviezd svetového filmu.

Osobný život 
Bol dvakrát ženatý. Prvou manželkou bola Diana Dillová (1943 – 1951), s ktorou mal dvoch synov, herca a producenta Michaela (* 1944) a producenta Joela.
 
Jeho druhou manželkou bola od roku 1954 Anne Buyndensová. Mali dvoch synov, producenta Petra (* 1955) a herca Erica (* 1958 – † 2004 na predávkovanie drogami).

13. februára 1991 prežil pád vrtuľníka, v roku 1996 utrpel mozgovú mŕtvicu, ktorá čiastočne narušila jeho rečové schopnosti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 
  
 Kirk Douglas na FDb.cz
 Kirk Douglas na Osobnosti.cz

Zdroj 

Filmoví herci USA
Filmoví producenti USA
Filmoví režiséri USA
Televízni herci USA
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia Oscara za celoživotné dielo
Držitelia Čestného Césara
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Filmoví herci židovského pôvodu
Televízni herci židovského pôvodu
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Osobnosti zo štátu New York
Nositelia Radu čestnej légie
Storoční ľudia
Albert Fish

Albert Hamilton Fish (* 19. máj 1870 – † 16. január 1936) bol americký natierač, otec 6 detí a kanibal. Tento sériový vrah bol tiež známy ako Gray Man (Šedý muž), Werewolf of Wysteria (vlkodlak z Wysterie), Brooklyn Vampire (Brooklynský vampír) a The Boogeyman. Tento pedofil a kanibal sa chválil, že mal deti na každý spôsob. Nie je však jasné, či hovoril pravdu. Fish bol podozrivý najmenej z piatich (až pätnástich) vrážd. Jeho obete boli deti, ktoré mučil (bičovanie, kastrovanie) a potom ich jedol. Takto údajne zavraždil 400 detí a zapísal sa tak do histórie. Priznal sa k trom vraždám, nakoniec bol odsúdený za únos a vraždu Grace Buddovej. Matke tohto dievčaťa poslal list, čo všetko jej dcére a ďalším deťom robil. 16. januára 1936 bol 65-ročný popravený elektrickým kreslom.

Albert Fish v kultúre 
 V dokumentárnom filme Sérioví vrahovia: Skutoční Hannibalovia Lecterovia z roku 2001 sú rozoberané motívy chovania niekoľkých sériových vrahov, mimo Johna Wayna Gacyho, Teda Bundyho, Jeffrey Dahmera a Andreja Čikatila rovnako aj Fisha.
 Nórska aggrotech kapela Combichrist menuje v svojej piesni „God Bless“ (slov. „Boh žehnaj“) celú radu sériových vrahov a teroristov, medzi nimi je aj Albert Fish.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Masoví vrazi, Hannibal Lecter - skutečné příběhy (video film) na ČSFD
Detailný životopis 
 Murderpedia.org: Albert Fish 
 krátky film na YouTube 

Sérioví vrahovia USA
Popravení elektrickým kreslom
Památník národního písemnictví

Památník národního písemnictví je špecializované literárne múzeum, ktoré sa nachádza v mestskej časti Praha 1 na Hradčanoch v priestoroch Strahovského kláštora.

Ide o významnú českú muzeálnu, kultúrnu, vedeckú, poznávaciu a vzdelávaciu inštitúciu, ktorá sa špecializuje na zber a štúdium významných artefaktov vzťahujúcich sa k českému písomníctvu.

Sú tu aj staré kódexy, prvotlače, vzácne knihy a bohato vyzdobené knižničné sály. Nachádza sa tu aj sídlo premonštrátskeho rádu.

Súčasťou tejto významnej kultúrnej inštitúcie je archív, umelecká zbierka, knižnica a študovňa.

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálne stránky Pamätníku národného písomníctva
Stránky Ministerstva kultúry ČR
Stránky Českej republiky

Zdroj 
 

Múzeá v Prahe
Praha 1
Judi Denchová

Judith Olivia „Judi“ Denchová (* 9. december 1934, York, Spojené kráľovstvo) je britská filmová a divadelná herečka.

Životopis 
Na začiatku svojej kariéry vynikla v divadle (po prvýkrát hrala Oféliu v Hamletovi v roku 1957), a to hlavne v shakespearovských úlohách (Macbeth - 1977, Antonius a Kleopatra - 1987). Oceňovaný bol aj jej výkon v komédii Oscara Wildea Je dôležité mať Filipa (2002).

Vo filme debutovala už v roku 1964 (The Third Secret), čoskoro dostala i úlohy v televíznych seriáloch. Za rolu Laury v seriáli A Fine Romance obdržala cenu britskej filmovej akadémie BAFTA. 

Prielomom pre zrelú herečku sa stala historická dráma Mrs. Brown, kde stvárnila postavu britskej kráľovnej Viktórie, a za ktorú obdržala v roku 1998 Zlatý glóbus a nomináciu na Oscara. V následujúcom roku zúžitkovala svoje skúsenosti z shakespearovských divadelných hier v romantickom filme Zamilovaný Shakespeare a za postavu anglickej kráľovnej Alžbety I. obdržala cenu Americkej akadémie filmových umení a vied Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe.

V roku 2001 získala cenu BAFTA a Zlatý glóbus za televízny film Posledná sexbomba. V priebehu šiestich rokov bola celkovo štyrikrát nominovaná na Oscara (filmy Iris, Show sa začína, Sexuálny škandál na škole a vedľajšia úloha v Čokoláde). Recenzent českého denníka Právo o jej výkone vo filme Sexuálny škandál na škole napísal: „Judi Denchová je v role Barbary proste úžasná. (…) Svojím poňatím Barbary vždy vyzve divákov aspoň ku kúsku porozumenia a snáď aj ľútosti nad zúfalo osamelým človekom.“

Od roku 1971 bola vydatá za herca Michaela Williamsa, ich manželstvo ukončila až Williamsova smrť. Má dcéru Finty.

Bola vyznamenaná Radom britského impéria a v roku 2005 jej bol udelený Rad spoločníkov cti.

Stala sa známou aj postavou M vo filmoch o Jamesi Bondovi.

Filmografia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 
  
 Judi Denchová na FDb.cz
 Jana Hlaváčová na Osobnosti.cz
 Judi Dench - video z cyklu České televize Na plovárně
 Judi Denchová: Řekli mi, že se pro film nehodím Jana Benediktová, ČT24, 2.7.2011

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe
Držitelia Radu britského impéria
Držitelia ceny Tony
Držitelia ceny Krištáľový glóbus
Účastníci Medzinárodného filmového festivalu Karlovy Vary
Osobnosti z Yorku
Držitelia Screen Actors Guild Award
Rozprávači audiokníh
Half Japanese

Half Japanese je americká alternatívno-rocková skupina založená v roku 1975 v Uniontowne, v štáte Maryland. Jej zakladajúcimi členmi boli Jad Fair (gitara, spev) a David Fair (gitara, spev).

Diskografia

Štúdiové albumy 
 Half Gentlemen/Not Beasts (1980)
 Loud (1981)
 Horrible (1983)
 Our Solar System (1984)
 Sing No Evil (1984)
 "Big Big Sun" (1986)
 Music To Strip By (1987)
 Charmed Life (1988)
 "Velvet Monkeys" (1988)
 the Band That Would Be King (1989)
 We Are They Who Ache with Amorous Love (1990)
 Fire In the Sky (1993)
 Hot (1995)
 Bone Head (1997)
 Heaven Sent (1997)
 Hello (2001)

7" 
 Half Alive (1977)
 Calling All Girls 7" (1977)
 Mono/No No 7" (1978)
 Spy/I know how it Feels...Bad/My Knowledge Was Wrong 7" (1981)
 U.S. Teens Are Spoiled Bums 7" (1988)
 Real Cool Time/What Can I Do/Monopoly EP (1989)
 T For Texas/Go Go Go Go 7" (1990)
 Everybody Knows, Twang 1 EP (1991)
 4 Four Kids EP (1991)
 Eye of the Hurricane/Said and Done/U.S. Teens are Spoiled Bums/Daytona Beach EP (1991)
 Postcard EP (1991)

Live 
 50 Skidillion Watts Live (1984)
 Boo: Live in Europe 1 (1994)

Compilations 
 Best Of Half Japanese (1993)
 Greatest Hits (1995)
 Best Of Half Japanese Vol. 2 (1995)
 "Loud and Horrible" (2004)

Externé odkazy 
 Half Japanese Trouser Press website
 Biografie Alternative Tentacles
 Half Japanese - Epitonic.com: songs "Hello"

Alternatívnorockové hudobné skupiny USA
Indierockové hudobné skupiny
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2007

Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2007 bol futsalový turnaj podľa pravidiel FIFA v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2007. Konal v meste Nakhon Ratčasima, v Thajsku od 7. do 13. decembra 2007, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Futsalový turnaj sa organizoval vôbec prvýkrát. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Sports Authority of Thailand. Víťazmi sa v oboch kategóriách stali domáce družstvá Thajska.

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Futbalovej federácie ASEAN

Zdroj 
 Hry Juhovýchodnej Ázie 2007 na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 2007
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2007
Václav Šašek

PhDr. Václav Šašek (* 14. október 1933 v Hnidousech, dnes Švermov, časť Kladna) je český dramaturg a filmový scenárista. Jeho práca je spojená predovšetkým s československým filmom tzv. českej novej vlny 60. rokov 20. storočia.

Do Filmových štúdií Barrandov nastúpil v roku 1960, do tvorivej skupiny Šebor - Bor. Jeho prvý realizovaný film ako dramaturga bol Černý Petr režiséra Miloša Formana. Potom začal písať aj scenáre. Medzi najdôležitejšie filmy, ku ktorým napísal scenár patrí Intimní osvětlení, na ktorom spolupracoval s Jaroslavom Papouškom. Za scenár k filmu Helimadoe, ktorý vychádza z rovnomenného románu Jaroslava Havlíčka, dostal v roku 1994 Českého leva.

Scenáre 
 1965 – Intimní osvětlení
 1966 – Hra bez pravidel
 1969 – Záhada hlavolamu
 1970 – Jeden z nich je vrah
 1971 – Petrolejové lampy
 1973 – Známost sestry Aleny (dialogy)
 1973 – Zločin v Modré hvězdě
 1973 – Zatykač na královnu
 1974 – Případ mrtvého muže
 1975 – Plavení hříbat
 1977 – Zlaté rybky
 1979 – Tvář za sklem
 1979 – Kam nikdo nesmí
 1981 – Ta chvíle, ten okamžik
 1981 – Řetěz
 1984 – Příliš velká šance
 1987 – Svět nic neví
 1988 – Prokletí domu Hajnů
 1989 – Muka obraznosti
 1990 – Jen o rodinných záležitostech
 1991 – Pravda visí na vlásku
 1991 – Drobné něžnosti
 1992 – Kačenka a zase ta strašidla
 1992 – Kačenka a strašidla
 1993 – Přítelkyně z domu smutku
 1993 – Helimadoe
 1993 – Akumulátor 1 
 1995 – Jak si zasloužit princeznu
 1995 – Má je pomsta
 1997 – Doktor Munory a jiní lidé
 1997 – Výchova dívek v Čechách
 2000 – Na zámku
 2001 – Ta třetí
 2002 – Malovaný děti
 2007 – Tři životy

Literatúra 
 Kdo je kdo : 91/92 : Česká republika, federální orgány ČSFR. Díl 2, N–Ž. Praha : Kdo je kdo, 1991. 637-1298 s. ISBN 80-901103-0-4. S. 935. 
 Kdo je kdo = Who is who : osobnosti české současnosti : 5000 životopisů / (Michael Třeštík editor). 5. vyd. Praha : Agentura Kdo je kdo, 2005. 775 s. ISBN 80-902586-9-7. S. 630. 
 TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století : III. díl : Q-Ž. Praha ; Litomyšl : Paseka ; Petr Meissner, 1999. 587 s. ISBN 80-7185-247-3. S. 248.

Externé odkazy 
 Petr Jedinák: V intímnom osvetlení slávou, rozhovor s V. Šaška pre Reflex
 Václav Šašek - video z cyklu Českej televízie Na plovárně

Zdroj 
 

Českí scenáristi
Držitelia Českého leva
Janet Gaynor

Janet Gaynor, vlastným menom Laura Augusta Gainor, (* 6. október 1906, Philadelphia, Pensylvánia, USA – † 14. september 1984, Palm Springs, Kalifornia) bola americká herečka, jedna z najpopulárnejších v nemej ére.

Bola vôbec prvou herečkou, ktorá získala cenu americkej Akadémie filmových umení a vied Oscar v roku 1928. Kuriózne je, že to bolo hneď za tri snímky: Seventh Heaven, Sunrise a Street Angel. Je to jediný prípad v histórii, kedy herec získal Oscara za viac úloh, podľa pravidiel to už dnes nie je ani možné. Všetky tieto filmy boli nemé. Nástup zvuku ju však nezničil ako rad iných kolegov, z plátna nezmizla a v roku 1937 bola dokonca znovu nominovaná na Oscara, tentoraz za romantický film A Star Is Born.

Krátko pred smrťou bola hospitalizovaná v nemocnici Desert Hospital v Palm Springs, kde zomrela vo veku 77 rokov na zápal pľúc.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Heslo na Biography.com
 Portrét na Silent Hollywood.com

Zdroj 

Filmové herečky USA
Divadelné herečky USA
Televízne herečky USA
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Osobnosti z Philadelphie
Úmrtia na pneumóniu
Greer Garsonová

Eileen Evelyn Greer Garsonová (* 29. september 1904, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 6. apríl 1996, Dallas, Texas, USA) bola britsko-americká herečka, jedna z najväčších hollywoodských hviezd 40. rokov 20. storočia. 

Získala Oscara a Zlatý glóbus. Cenu akadémie prevzala v roku 1942 za film Pani Miniverová (Mrs. Miniver), Zlatý glóbus získala v roku 1960 za úlohu Eleanor Rooseveltovej v životopisnom filme o Franklinovi Delano Rooseveltovi Sunrise at Campobello. Šesťkrát bola na Oscara nominovaná, a to za hlavné úlohy vo filmoch Goodbye, Mr. Chips (1939), Blossoms in the Dust (1941), Madame Curie (1943), Mrs. Parkington (1944), The Valley of Decision (1945) a Sunrise at Campobello (1960). Známa je tiež jej úloha v adaptácii Pýchy a predsudku z roku 1940, kde hrala po boku Laurence Oliviera, či romantický film Adventure z roku 1945, kde bola prvou povojnovou partnerkou Clarka Gabla. Veľmi často, v ôsmich filmoch, hrala po boku Waltera Pidgeona. 

Americké občianstvo získala v roku 1951. 

Pozornosť vyvolávalo jej druhé manželstvo s hercom Richardom Neyom, ktorého si vzala vo svojich 39 rokoch, pričom jemu bolo len 27 a v oscarovom filme Pani Miniverová navyše hral jej syna.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Heslo na Biography.com
 Stránka k jej pocte
 Nekrológ v New York Times

Zdroj 

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Divadelné herečky USA
Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Hollywoodsky chodník slávy
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Londýna
Osobnosti USA škótskeho pôvodu
Loretta Youngová

Loretta Youngová (* 6. január 1913, Salt Lake City, Utah, USA – † 12. august 2000, Los Angeles, Kalifornia, USA) bola americká herečka. 

Začínala ako detská herečka ešte v nemej ére. Známou sa stala vďaka účinkovaniu v romantickej komédii s Cary Grantom The Bishop's Wife (1947), alebo vo filme Orsona Wellesa The Stranger (1946). V roku 1948 získala Oscara za úlohu vo filme The Farmer's Daughter. Na Oscara bola nominovaná i za postavu mníšky vo filme Come to the Stable v roku 1949.

Úspešná bola i v televízii, za vystupovanie vo svojom programe The Loretta Young Show získala trikrát cenu Emmy (1955, 1957, 1959). Show bola vysielaná v rokoch 1953 – 1961.

Bola aktívnou členkou Republikánskej strany, silne podporovala najmä prezidentov Richarda Nixona a Ronalda Reagana.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Heslo na Biography.com
 Biografie na Answers.com

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon (komédia)
Hollywoodsky chodník slávy
Osobnosti zo Salt Lake City
Členovia Republikánskej strany (USA)
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2011

Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie 2011 bol futsalový turnaj podľa pravidiel FIFA v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie 2011. Konal v Jakarte, v Indonézii od 17. do 22. novembra 2011, za účasti 6 mužských a 5 ženských tímov. Futsalový turnaj sa organizoval na hrách druhýkrát. Všetky zápasy sa odohrali v aréne POPKI Sport Hall Cibubur. Víťazmi sa v oboch kategóriách opätovne stali družstvá Thajska.

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základná skupina

Play-off

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Zdroj 
 Hry Juhovýchodnej Ázie 2011 na stránke futsalplanet.com 
 Hry Juhovýchodnej Ázie 2011 na stránke Futbalovej federácie ASEAN 

Futsal v 2011
Futsal na Hrách Juhovýchodnej Ázie
Hry Juhovýchodnej Ázie 2011
Antonín Bradna

Mons. Antonín Bradna (* 26. november 1922, Čakovice - † 19. február 2006, Roudnice nad Labem) bol český katolícky kňaz.

Život 
Antonín Bradna vyrastal v Prahe-Čakoviciach. V skautskom oddiele mal prezývku Vlčí mama. Vyštudoval jezuitské gymnázium v Prahe-Bubenči a potom Teologickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe. Na kňaza bol vysvätený 20. júna 1948. Pôsobil v niekoľkých farnostiach, v roku 1952 bol zatknutý a vo vykonštruovanom procese odsúdený na 15 rokov ťažkého žalára ako vodca údajnej protištátnej skupiny. Bol 12 rokov väznený (okrem iného Leopoldov, Valdice). Po prepustení v roku 1964 pracoval 4 roky ako robotník, potom ako pastoračný referent na pražskom arcibiskupstve (1968-1971) a nakoniec bol farárom (a neskôr dekanom) na Podřipsku (Budyně nad Ohří a okolie, od 1971). Po novembri 1989 zorganizoval opravy množstva kostolov a kaplniek na Podřipsku a Slánsku. Vydal knihu pamätí Zaradoval jsem se (2002).

Literatúra 
 HANUŠ, Jiří. Malý slovník osobností českého katolicismu 20. století s antologií textů. Brno : Centrum pro studium demokracie a kultury, 2005. 308 s. ISBN 80-7325-029-2. S. 19.

Externé odkazy 
 O úmrtí na stránkach odboru kultúry MeU Slaný
 Antonín Bradna na stránkach Centra dejín českej teológie KTF UK

Zdroj 
 

Českí rímskokatolícki kňazi
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Cigo

Cigo vlastným menom Juraj Wertlen je slovenský repový spevák. Bývalý člen rapovej skupiny 2H+, ktorej členom boli Suvereno a Vladis. V súčasnosti je členom hiphopovej skupiny H16, ktorú okrem neho tvoria reperi Majk Spirit a Otecko a producenti a zároveň DJ-ovia ako Grimaso, Yanko Kral, Abe a od roku 2012 aj Billy Hollywood. V roku 2015 vydal svoj prvý sólový album Malý princ.

Štúdiové albumy 
Spolu so skupinou H16 majú tri štúdiové albumy:
 Kvalitný materiál (2006)
 Čísla Nepustia (2008)
 Rýmy, hudba a boh (2013)
Okrem toho sa predstavil ako hosť v albumoch ako To som ja (2011) od Otecka, Nový človek (2011) od Majka Spirita a Zlata stredná cesta (2011) od Suverena.

Slovenskí reperi
Futsal na Juhoamerických hrách

Futsal na Juhoamerických hrách je futsalový turnaj podľa pravidiel FIFA, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát oficiálne zaradený na 7. juhoamerických hrách v roku 2002 v brazílskom Rio de Janeiru. Futsalový turnaj sa odvtedy koná pravidelne a do roku iba v mužskej kategórii. Ženský turnaj mal premiéru na 11. juhoamerických hrách v roku 2018. V mužskom turnaji dominuje družstvo , ktoré zvíťazilo na každom turnaji, na ktorom sa zúčastnilo. 

V roku 1994 a 1998 bol exhibične súčasťou hier aj mužský turnaj vo futsale AMF (sálovom futbale), ktoré organizovala vtedajšia medzinárodná futsalová federáciaFIFUSA (dnes AMF). V roku 1994 zvíťazila Venezuela pred Uruguajom a v roku 1998 Paraguaj pred Kolumbiou.

Turnaj mužov

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

Turnaj žien

Zoznam

Medailová bilancia družstiev

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej športovej organizácie 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej futbalovej konfederácie //

Zdroje 
 Futsal na Juhoamerických hrách na stránke futsalplanet.com 
 Futsal na Juhoamerických hrách na stránke rsssf.com
Jane Wyman

Jane Wyman, vlastným menom Sarah Jane Mayfieldová (* 5. január 1917, St. Joseph, Missouri, USA – † 10. september 2007, Rancho Mirage, Kalifornia, USA) bola americká herečka, speváčka a tanečnica. 

Získala Oscara a trikrát Zlatý glóbus. Cenu akadémie prevzala v roku 1948 za film Johnny Belinda, trikrát bola navyše na Oscara nominovaná, a to za hlavné úlohy vo filmoch The Yearling (1946), The Blue Veil (1951) a Magnificent Obsession (1954). I Zlatý glóbus jej priniesli úlohy vo filmoch Johnny Belinda a The Blue Veil, a aj úloha Angely Channingovej v soap-opere Falcon Crest, ktorú natáčala v rokoch 1981 - 1990 (227 epizód), a ktorá ju preslávila. Získala tiež dve ceny Emmy (1957, 1959) za televíznu show Jane Wyman Presents The Fireside Theatre. 

V rokoch 1940 - 1948 bola manželkou Ronalda Reagana, ktorý bol vtedy hercom. Potom čo vstúpil do politiky odmietala sa k jeho politickej činnosti vyjadrovať.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Heslo na Biography.com
 Oficiálna stránka
 Nekrológ v Boston Globe

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v seriáli (dráma)
Úmrtia na diabetes mellitus
Osobnosti z Missouri
Susan Hayward

Susan Hayward (rod. Edythe Marrenner, * 30. jún 1917, New York, New York, USA – † 14. marec 1975, Hollywood, Kalifornia) bola americká herečka.

Pôvodne začínala ako modelka, do Hollywoodu prišla v roku 1937. V roku 1958 získala Oscara za hlavnú úlohu v snímke Chcem žiť! (I Want to Live!), kde stvárnila vrahyňu odsúdenú k smrti. Za túto postavu dostala i Zlatý glóbus. V roku 1952 vyhrala Zlatý glóbus za postavu v  životopisnom filme With a Song in My Heart, kde stvárnila herečku Jane Formanovú. Na Oscara bola nominovaná ešte štyrikrát: za postavu alkoholičky vo filme Smash-Up, the Story of a Woman (1947), za úlohu v dráme My Foolish Heart (1949), za With a Song in My Heart a za hlavnú postavu v ďalšom životopisnom filme I'll Cry Tomorrow, kde stvárnila herečku Lillian Rothovú.

Má svoju hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Heslo na Biography.com
 Stránka k jej pocte
 Heslo na Biography Channel

Zdroj 

Divadelné herečky USA
Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Modelky USA
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál)
Držitelia ceny Donatellov David
Hollywoodsky chodník slávy
Osobnosti USA írskeho pôvodu
Osobnosti USA švédskeho pôvodu
Jiří Rak

Jiří Rak (* 7. februára 1947, Praha) je český historik, špecializujúci sa na obdobie 19. storočia, najmä na neskorú habsburskú monarchiu a fenomén českého národného obrodenia.

V rámci svojej práce sa sústavne venuje opisu mýtov, ktoré vládnu v súvislosti s českými dejinami, a obzvlášť tých, ktoré sa vzťahujú na obdobie národného obrodenia. Zaoberá sa historickou reflexiou, interpretáciou dejín v premenách času, myslením a správaním ľudí v kontexte doby. V minulosti prednášal na Inštitúte medzinárodných štúdií Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity. Je jedným z autorov expozície v zámku Ctěnice, venovanej Habsburgovcom.

Publikácie 
 Bohuslav Balbín a jeho místo v české kultuře (s Janom P. Kučerou). Praha : Vyšehrad, 1983
 Bývali Čechové. Historické mýty a stereotypy. Jinočany : H & H, 1994
 Ve stínu Tvých křídel. Habsburkové v českých dějinách (s I. Čornejovou a V. Vlnasom). Praha : Grafoprint-Neubert, 1995
 České evropanství. České národní dějiny v evropském kontextu. Praha : Odbor pro informování o evropských záležitostech Úřadu vlády České republiky, 2006
 Zachovej nám, Hospodine. Češi v Rakouském císařství 1804-1918. Praha : Havran 2013.
 Velké dějiny zemí Koruny české XI. (diel a, b). Praha : Paseka 2013.

Referencie

Externé odkazy 
 Češi proškrtali dějiny, tak mají potíže s vlastenectvím
 200 minut s Járou Cimrmanem

Zdroj 
 

Českí historici
Osobnosti z Prahy
Stredoamerický pohár v hádzanej 2013

Stredoamerický pohár v hádzanej 2013, nazývaný ako Copa El Salvador, bol pohár stredoamerických krajín v hádzanej mužov a žien, ktorý organizovala Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konal sa v meste San Salvádor, v Salvádore od 10.14. decembra 2013, za účasti 5 mužských a 6 ženských tímov. Pôvodne sa na turnaji malo objaviť aj družstvo mužov Panamy. Ženský turnaj bol neoficiálny a zúčastnili sa ho aj nereprezentačné tímy. Zápasy sa odohrali v 2 arénach: En el Palacio de los Deportes a En la Villa CARI. V mužskom turnaji zvíťazila Guatemala.

Turnaj slúžil ako kvalifikácia mužských družstiev na Panamerické majstrovstvá mužov 2014, ktoré sa uskutočnia v Uruguaji. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.

Účastníci 

Muži

Ženy

Výsledky

Muži 

Play-off sa nehralo.

Ženy

Základné skupiny 
Skupina A

Skupina B

Play-off 
Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov 

Muži

Ženy

Referencie

Zdroje 
 Oficiálna stránka Stredoamerického pohára 2013 
 Stredoamerický pohár 2013 na stránke mundohandball.com 

Hádzaná v 2013
Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej
Hádzaná
Vyhynutý

Vyhynutý (skratka EX, z anglického ) je stupeň ohrozenia podľa červeného zoznamu IUCN. Označuje, že posledný exemplár uhynul, alebo je pokladaný za mŕtveho. IUCN stanovilo rok 1500 ako predel pre moderne vyhynuté druhy (predtým vyhynuté druhy sa obvykle označujú ako fosílie).

Príklady 
 vakovlk tasmánsky
 Dront nelietavý
 Človek neandrtálsky

Pozri aj 
 Vyhynutie (biológia)
 Stupeň ohrozenia

Zdroj 

Stupne ohrozenia
Karibský pohár v hádzanej 2013

Karibský pohár v hádzanej 2013 bol prvý turnaj karibského pohára v hádzanej, ktorý organizuje Stredoamerická a karibská hádzanárska federácia (CCCB). Konal sa v Santo Domingu, v Dominikánskej republike od 5.9. novembra 2013, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Pôvodne sa na turnaji mali objaviť aj družstvá mužov a žien Venezuely a Haiti, ale tesne pred začiatkom turnaja sa z neho odhlásili. Všetky zápasy sa hrali v aréne Pabellón de Balonmano de Parque del Este. Zvíťazili hádzanári Dominkánskej republiky a hádzanárky Kuby.

Turnaj slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Stredoamerické a karibské hry 2014, ktoré sa uskutočnili v mexickom Veracruz. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Pri neúčasti družstiev Venezuely a Haiti tak postúpili všetky zúčastnené tímy.

Účastníci 

Muži

Ženy

Výsledky

Muži 

 Zápas bol prerušený a dohraný 8.11.2013.

Ženy

Základná skupina

Play-off 
Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Zdroje 
 Karibský pohár 2013 na stránke mundohandball.com 
 Karibský pohár 2013 na stránke handball-world.com 
 Karibský pohár 2013 na stránke Hádzanárskej federácie Dominikánskej republiky 

Hádzaná v 2013
Karibský pohár v hádzanej
Hádzaná
Oldřich Kašpar

Doc. PhDr. Oldřich Kašpar, CSc. (* 6. január 1952, Jestřebí) je český historik, etnológ, iberoamerikanista, korešpondent Academia Mexicana de la Historia a prekladateľ.

Životopis 
V rokoch 1970-1974 absolvoval v Olomouci na Pedagogickej fakulte Univerzity Palackého odbor čeština-dejepis a na Filozofickej fakulte odbor história a potom nastúpil na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde vystriedal funkcie vedecký ašpirant, vedecký pracovník, odborný asistent a teraz docent. Od roku 2005 učí aj na Univerzite Pardubice. Je členom redakčných rád niekoľkých českých a zahraničných odborných časopisov, spolupracuje s televíziou a rozhlasom.

Publikácie

Odborné  
 Jezuité z české provincie v Mexiku. Praha : Danal, 1999. 148 s. ISBN 80-85973-62-6. 
 Dějiny Karibské oblasti. Praha : NLN, 2002. 264 s. ISBN 80-7106-557-9. 
 Pád zlatých říší. Pardubice : Kora, 2005.
 Bohemika v historických knižních fondech Španělska, Portugalska a Mexika 15.-18.st.. Praha : Togga, 2008. 393 s. ISBN 978-80-903589-8-0.
 Dějiny Mexika. Praha : NLN, 2009. 398 s. ISBN 978-80-7106-340-7.

Pre deti a mládež 
 Tajemství Vlčí rokle, 1988
 O modré volavce, 1988 
 Děti Opeřeného hada, 1996

Referencie

Externé odkazy 
 Heslo Oldřich Kašpar v: Kdo byl kdo – Čeští a slovenští orientalisté, afrikanisté a iberoamerikanisté
 Oldřich Kašpar - Mexiko

Zdroj 
 

Etnológovia
Českí historici
Českí univerzitní profesori
Českí vysokoškolskí pedagógovia
Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Palackého v Olomouci
Vyučujúci na Karlovej univerzite
Vyučujúci na Univerzite Pardubice
Hana Andronikova

Hana Andronikova (* 9. september 1967, Zlín – † 20. december 2011) bola česká spisovateľka.

Život 
Vyštudovala gymnázium v Zlíne, potom Filozofickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe, odbory angličtina a čeština. Po ukončení štúdia pracovala ako personálna manažérka v zahraničných i slovenských firmách. V roku 1999 odišla z podnikateľskej sféry a venovala sa literatúre. 

Autorkin debut Zvuk slunečních hodin získal v roku 2001 Literárnu cenu Knižního klubu a v roku 2002 cenu Magnesia Litera v kategórii objav roka. V marci 2008 plánovala vydať nový román s pracovným názvom Blues v nakladateľstve Odeon. Nakoniec v roku 2010 vydala knihu  Nebe nemá dno. V roku 2011 za túto knihu obdržala Cenu čitateľov Magnesia Litera 2011.

Napísala divadelné hry Tanec přes plot (2008, spolu s Janou Svobodovou), Pakosti a drabanti (2010) a Šašci, špioni a prezidenti (2010).

Dňa 20. decembra 2011 podľahla rakovine.

Dielo 
 2001 – Zvuk slunečních hodin ISBN 80-242-0689-7
 2002 – Srdce na udici ISBN 80-7227-138-5
 2010 – Nebe nemá dno ISBN 978-80-207-1337-7

Poviedky v zborníkoch:
 Pohádky z Moravy (2004) ISBN 80-239-3238-1, Krajská knihovna Františka Bartoše
 Antologie nové české literatury 1995 – 2004 (2004) ISBN 80-86603-22-9, Agite/Fra
 Schůzky s erotikou (2005) ISBN 80-86526-18-6, Listen
 Ber, po čem toužíš (2006) ISBN 80-86526-20-8, Listen
 Labyrint revue 17-18/2005 (2006), Labyrint
 Ty, která píšeš (2008) ISBN 978-80-254-1724-9, Artes Liberales, Vltavín
 Ženy vidí za roh (2009) ISBN 978-80-86526-41-6, Listen

Referencie

Iné projekty

Literatúra 
 MENCLOVÁ, Věra; VANĚK, Václav, a kol. Slovník českých spisovatelů. 2. vyd. Praha : Libri, 2005. 832 s. ISBN 80-7277-179-5.

Externé odkazy 
 Profil na stránkach Festival spisovateľov Praha
 Medailón na Portáli českej literatúry

Zdroj 
 

Českí spisovatelia
Českí dramatici
Absolventi Karlovej univerzity
Úmrtia na rakovinu
Osobnosti zo Zlína
František Cinger

PhDr. František Cinger (* 18. marec 1956, Praha) je český literárny historik a publicista. Vyštudoval odbor čeština-dejepis na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.

Publikácie 
 Bylo jich deset - Rozhovory se smrtelnými nesmrtelnými, 2001
 Smějící se slzy aneb Soukromý život Jana Wericha, 2004
 Šťastné blues aneb z deníku Jaroslava Ježka, 2006
 Arnošt Lustig zadním vchodem, 2009
 Jaroslav Seifert - Laskavě neústupný pěvec, 2011
 Český osud, 2011

Referencie

Externé odkazy 
 František Cinger, rozhovor na rozhlas.cz

Českí literárni historici
Osobnosti z Prahy
Sofi Oksanenová

Sofi Oksanenová (* 7. január 1977, Jyväskylä, Fínsko) je fínska spisovateľka fínsko-estónskeho pôvodu.

Život 
Narodila sa vo Fínsku v rodine fínskeho otca a estónskej matky, ktorá v roku 1970 emigrovala zo Sovietskeho zväzu. Vyštudovala literatúru na Jyväskylskej a Helsinskej univerzite. Neskôr študovala dramaturgiu na Divadelnej akadémii v Helsinkách.

V roku 2009 ju najväčší estónsky denník Postimees vyhlásil Osobnosťou roka. Estónsky prezident Toomas Hendrik Ilves jej v roku 2010 udelil Rad kríža krajiny Panny Márie štvrtého rádu.

Dielo 
 2003 Stalinovy krávy (Stalinin lehmät), český preklad Linda Dejdarová, Odeon, 2012, ISBN 978-80-207-1405-3
 2005 Baby Jane
 2008  – pôvodne divadelná hra z roku 2007, prepracované ako román v roku 2008. V Českom rozhlase spracované ako dvanásťdielne čítanie na pokračovanie v roku 2012 v rámci projektu Severský rok. Preklad: Jan Petr Velkoborský dramatizácia: Vladimíra Bezdíčková, réžia Aleš Vrzák, čítajú: Miroslav Táborský, Daniela Kolářová a Magdaléna Borová.

Ocenenie diela 
Dielo Očista bolo ocenené:
 2008 Cena Finlandia
 2009 Runebergova cena
 2010 Literárna cena Severskej rady
 2010 Prix Femina Étranger (prvé fínske dielo, ktoré túto cenu získalo)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 Fínka, ktorá Estóncom perie dejiny - rozhovor so Sofi Oksanen (MF Dnes, 28.12. 2010)

Fínski spisovatelia
Svatava Antošová

Svatava Antošová (* 3. jún 1957, Teplice) je česká lesbická poetka, prozaička a novinárka.

Život 
Vyštudovala gymnázium a Strednú knihovnícku školu. Prešla radom manuálnych aj intelektuálnych profesií (magazín Cosmopolitan, smaltovňa riadu), pracovala v Mestskej knižnici v Tepliciach, v rokoch 20052008 bola na voľnej nohe. Od roku 2009 je redaktorkou literárneho časopisu Tvar.

Knižne debutovala v zborníku Zelené peří (Mladá fronta 1987). Publikovala aj v časopisoch: Dotyky, Iniciály, Kmen, Literární měsíčník, Literární noviny, Revue Teplice, Tvar, Dekadent Geniální a i. Nasledovali samostatné básnické zbierky. Svojou poéziou je zastúpená v antológii severočeskych autorov Od břehů k horám (Votobia 2000).

Dielo 
 Kalendář šestého smyslu
 Říkají mi poezie
 Ta ženská musí být opilá
 Tórana
 … aniž ťala hlavou
 Ještě mě nezabíjej (2005) – s podtitulom Dvanáct nekrofilních grotesek a jedna černá pohádka
 Dáma a švihadlo (2004) – s podtitulom „lesbicko-killerská parodie s autobiografickými prvky“
 Nordickou blondýnu jsem nikdy nelízala (2005)
 Vlčí slina (2008) – básnická skladba vznikajúca v r. 1996 – 2006
 Skoby (2012) – próza

Externé odkazy 
 Svatava Antošová v Slovníku českej literatúry po roku 1945
 Portál českej literatúry
 Skupina XXVI - Svatava Antošová
 Životopis v magazíne Lesba.cz

Zdroj 

Osobnosti z Teplíc
Českí básnici
České LGBT osobnosti
Zoe Hauptová

Doc. PhDr. Zoe Hauptová, CSc. (* 9. február 1929, Brno – † 23. január 2012, Praha) bola česká slavistka, paleoslovenistka, editorka, prekladateľka, vysokoškolská pedagogička a redaktorka Slovníku jazyka staroslověnského (od roku 1973 jeho hlavná redaktorka).

Život 
Zoe Hauptová vyštudovala Filozofickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe, absolutórium v ​​roku 1952, doktorát potom v roku 1953. Roku 1958 získala na tej istej fakulte titul CSc.. Prednášala na Pedagogickej fakulte Univerzity Jána Evanjelistu Purkyně v Ústí nad Labem, kde sa v roku 1990 habilitovala.

Jej partnerkou bola Petra Fischerová.

Dielo

Referencie

Externé odkazy 
 Zoe Hauptová na portáli Kdo je kdo v české slavistice
 Nekrológ na stránkach Akademického bulletinu AV ČR

Absolventi Karlovej univerzity
Českí slavisti
Českí prekladatelia
Českí univerzitní profesori
Osobnosti z Brna
České LGBT osobnosti