Eurofighter Typhoon

Eurofighter Typhoon je dvojmotorové viacúčelové stíhacie lietadlo 4. generácie s delta krídlom a kačacími plochami, navrhnuté a postavené konzorciom spoločností Alenia Aeronautica, BAE Systems a EADS pracujúcich ako holding Eurofighter GmbH. Projekt je riadený agentúrou NATO Eurofighter and Tornado Management Agency, ktorá je hlavným zákazníkom.

Na výrobe Typhoonu sa podieľa 400 subdodávateľských firiem a v rámci celého projektu sa tak vytvorilo vyše 100 000 pracovných miest.

Vznik a vývoj 

Vývoj lietadla začal v roku 1983, keď Taliansko, Nemecko, Francúzsko, Británia a Španielsko spustili program FEFA (Future European Fighter Aircraft).  Medzi základné požiadavky, ktoré malo spĺňať budúce európske stíhacie lietadlo, patrili hlavne:
 Schopnosť  vzletu a pristátia na krátkej dráhe
 Schopnosť viesť boj mimo vizuálnu vzdialenosť

V roku 1984 sa Francúzsko chcelo ujať vedúcej úlohy pri realizácii projektu. Predložilo taktiež požiadavku, skonštruovať lietadlo tak, aby bolo možné jeho nasadenie aj na lietadlovej lodi. Keďže sa Francúzsko nedokázalo s partnermi dohodnúť na uvedených požiadavkách, opúšťa v roku 1985 konzorcium. Spúšťa svoj vlastný projekt, ktorého výsledkom bude stíhacie lietadlo Dassault Rafale.

Prvý let prototypu Eurofighter sa konal 27. marca 1994 v Bavorsku. 2. septembra 1998 dostalo lietadlo počas ceremoniálu vo Farnborough oficiálne svoje meno Eurofighter Typhoon. Prvý sériovo vyrábaný Eurofighter bol verejnosti predstavený 13. júna 2003 a 4. augusta toho istého roku bol zaradený do výzbroje Luftwaffe.

Konštrukcia

Drak 
Konštrukcia lietadla s delta krídlom a kačacími plochami je navrhnutá ako prirodzene nestabilná pri nižších rýchlostiach. Vďaka tejto konštrukcii a systému fly-by-wire má však stroj dobrý vztlak, výbornú obratnosť a nižší odpor pri vyšších rýchlostiach.

Drak lietadla bol navrhnutý tak, že až 82 % tvoria kompozitné materiály, vďaka čomu sa podarilo výrazne znížiť hmotnosť Typhoonu. Ďalších 15 % konštrukcie pozostáva z hliníkovej a titánovej zliatiny, t.j. materiálov, v ktorých sa snúbi vysoká pevnosť a s nízkou hmotnosťou. 

Keďže je Typhoon projektom štyroch partnerských krajín, výroba jednotlivých komponentov je rozdelená nasledovne:
 Ľavé krídlo - firma Aeritalia (Taliansko)
 Pravé krídlo - firma Construcciones Aeronáuticas SA (Španielsko)
 Predná a zadná časť trupu – firma British Aerospace (Veľká Británia)
 Centrálna časť trupu - firma DASA (Nemecko)

Drak Typhoonu bol navrhnutý s ohľadom na čo najnižší radarový odraz, aj keď sa ešte nedá hovoriť o „stealth“ stíhačke.

Kokpit 
Kabína pilota je vybavená tromi multifunkčnými farebnými displejmi a taktiež HUD displejom. Aby sa minimalizoval reakčný čas pilota pri náročných bojových podmienkach, v kokpite je využitý koncept HOTAS (Hands-On-Throttle-And-Stick), t.j. najdôležitejšie ovládacie prvky sú umiestnené na plynovej a riadiacej páke. Bojové nasadenie výrazne uľahčuje taktiež prilba Striker od firmy BAE Systems, ktorá zobrazuje pilotovi najdôležitejšie avionické a taktické informácie. Prilba navyše obsahuje kameru nočného videnia, čo výrazne zefektívňuje nasadenie počas noci. Samozrejmosťou je prilbový zameriavač, vďaka ktorému môže pilot uzamknúť cieľ a vystreliť aj tzv. „cez rameno“. Prostredníctvom prilby môže pilot ovládať lietadlo aj hlasovými pokynmi.

Avionika 

Eurofighter Typhoon je vybavený pulzným dopplerovským radarom Captor-M, ktorý je schopný vyhľadať cieľ až na 185 km. Tento radar má byť nahradený novovyvinutým radarom typu AESA (Active Electronically Scanned Array). Je to radar s aktívnym elektronickým vychylovaním lúča a nesie označenie CAPTOR-E, alebo CAESAR (CAPTOR Active Electronically Scanned Array Radar). Posúva možnosti Typhoonu útočiť na pozemné ciele za každého počasia a je oveľa odolnejší voči rušeniu, ako jeho predchodca. Jeden z odborníkov firmy EADS, podieľajúcej sa na vývoji, sa vyjadril, že radar bude schopný vyhľadať stíhačku F-35 až na vzdialenosť 59 km. Hoci bol vývoj radaru už ukončený a lietadlá druhej a tretej série by ním mohli byť výrazne modernizované, žiadna z krajín oň zatiaľ neprejavila záujem. 

Od roku 2007 sú lietadlá Eurofighter Typhoon vybavené tiež infračerveným prieskumným a zameriavacím systémom PIRATE. Ide o elektro-optický systém, ktorý je umiestnený v prednej časti trupu, naľavo od kokpitu. V režime vzduch-vzduch PIRATE vyhľadáva horúce výfukové plyny prúdových motorov a umožňuje ich sledovanie. V režime vzduch-zem vyhľadáva tepelné zdroje na povrchu Zeme. Je spojený s displejom prilby pilota, v ktorej sa zobrazujú ciele vo vysokom rozlíšení. PIRATE je schopný sledovať súčasne do 200 cieľov. 

AIS (Attack and Identification System) predstavuje systém, ktorý združuje všetky informácie, získané jednak zo senzorov na palube lietadla a jednak z externých zdrojov (napr. AWACS). Automatizuje sa tým spracovanie dát z viacerých systémov a znižuje sa záťaž pilota.

Operačné nasadenie

RAF 

Dňa 17. augusta 2007 vzlietli dva Typhoony prvýkrát proti ruskému bombardéru Tupolev Tu-95, ktorý sa priblížil k vzdušnému priestoru Británie. Podobných vzletov, pri ktorých je potrebné eskortovať ruské lietadlá, sa odvtedy uskutočnili stovky. Obzvlášť veľa vzletov na zabezpečenie vzdušného priestoru sa konalo v rokoch 2014 – 2015, kedy sa aktivita ruských vzdušných síl výrazne zintenzívnila. 

Dňa 21.marca 2011 sa začalo desať Typhoonov podieľať na udržiavaní bezletovej zóny nad Líbyou. Už o tri týždne na to sa britské Typhoony zúčastnili prvýkrát ostrého bombardovania pozemných cieľov. Dňa 12. apríla 2011 úspešne zhodili presne navádzané bomby typu GBU-16 Paveway II na vojenské vozidlá Kaddáfiho jednotiek. Vzhľadom k tomu, že piloti Typhoonov nemali ešte dostatočné skúsenosti s misiami vzduch-zem, označovanie cieľov pre nich zabezpečovali stíhačky Tornado GR4, prostredníctvom kontajnerov Litening III.

Talianske vzdušné sily 
Dňa 29. marca 2011 sa Typhoony talianskych vzdušných síl zapojili do udržiavania bezletovej zóny v Líbyi.

Používatelia 

Dňa 30. januára 1998 bola podpísaná prvá zmluva o výrobe konkrétneho počtu lietadiel pre jednotlivé partnerské krajiny. Výroba prebiehala nasledujúce roky v troch sériách, ktoré sa líšia od seba vybavením a množstvom integrovaných zbraní.

Popri partnerských štátoch, združených v konzorciu, sa ďalším používateľom stalo v júli 2007 Rakúsko. Hoci išlo o kontrakt, poznačený korupčným škandálom, 15 lietadiel 1. výrobnej série už niekoľko rokov stráži rakúsky vzdušný priestor. 

V roku 2007 podpísala Saudská Arábia s BAE Systems zmluvu za 4,4 miliardy libier na dodávku 72 stíhačiek Eurofighter Typhoon. Z celkového počtu strojov by 48 kusov malo pochádzať ešte z 2. série a 24 bude z najnovšej 3. série. 

Ďalším používateľom stíhačiek Eurofighter sa stane Omán, ktorý v roku 2012 objednal 12 lietadiel, ako náhradu za zastaralý SEPECAT Jaguar. Ide už o produkciu z 3. série, ktorá by mala byť Ománu dodaná v roku 2017.

Po Saudskej Arábii a Ománe bude Kuvajt treťou krajinou Arabského polostrova, ktorá zaradí Eurofighter Typhoon do svojho letectva. V septembri 2015 oznámilo konzorcium Eurofighter uzavretie dohody s Kuwaitom o nákupe 28 kusov týchto lietadiel v hodnote 7 – 8 mld. eur. Kuvajt zdôvodnil svoje rozhodnutie vzrastajúcim nebezpečenstvom zo strany Islamského štátu. Dohoda s Eurofighter GmbH bola prekvapením, keďže sa pôvodne očakávalo, že sa Kuvajt rozhodne pre F/A-18E/F Super Hornet od spoločnosti Boeing. Stíhačky Typhoon, vyrobené pre Kuvajt, budú mať ako prvé a zatiaľ ako jediné, integrovaný AESA rádiolokátor CAPTOR-E.

Súčasní používatelia 

 Nemecko
 Luftwaffe
 Taktisches Luftwaffengeschwader 71 „Richthofen“, základňa Wittmundhafen
 Taktisches Luftwaffengeschwader 73 „Steinhoff“, základňa Rostock–Laage
 Taktisches Luftwaffengeschwader 74, základňa Neuburg
 Taktisches Luftwaffengeschwader 31 „Boelcke“, základňa Nörvenich
 Omán
 Kráľovské vzdušné sily Ománu
 8. letka, základňa Adam
 Rakúsko
 Rakúske vzdušné sily
 Überwachungsgeschwader, základňa Zeltweg
 1. Staffel
 2. Staffel
 Saudská Arábia
 Kráľovské saudské vzdušné sily
 Letecká základňa Kráľa Fahada, Ta'if
 3. letka
 10. letka
 80. letka
 Spojené kráľovstvo
 Royal Air Force
 RAF Coningsby, Lincolnshire, Anglicko
 3. peruť RAF
 11. peruť RAF
 29. peruť RAF, prevádzková jednotka konverzie taktického školenia a hodnotenia pilotov
 41. peruť RAF, skúšobná a vyhodnocujúca peruť
 RAF Lossiemouth, Moray, Škótsko
 1. peruť RAF
 2. peruť RAF
 6. peruť RAF
 RAF Mount Pleasant, Východné Falklandy, Falklandy
 1435. letka RAF
 RAF Akrotiri, Suverénne základňové územia Akrotiri a Dekeleia, Cyprus
 903. expedičné letecké krídlo
 Španielsko
 Španielske vzdušné sily
 Ala 11, základňa Morón
 111 Escuadrón
 113 Escuadrón, prevádzková jednotka konverzie taktického školenia a hodnotenia pilotov
 Ala 14, základňa Albacete
 142 Escuadrón
 Taliansko
 Talianske vzdušné sily
 4º Stormo Amedeo d'Aosta, základňa Grosseto
 9º Gruppo ADX
 20º Gruppo OCU ADX, prevádzková jednotka konverzie taktického školenia a hodnotenia pilotov
 36º Stormo Riccardo Helmut Seidl, základňa Gioia del Colle
 10º Gruppo ADX
 12º Gruppo ADX 
 37º Stormo Cesare Toschi, základňa Trapani
 18º Gruppo ADX

Budúci používatelia 
 Katar
 Katarské vzdušné sily
 Kuvajt
 Kuvajtské vzdušné sily

Špecifikácie 

Údaje z Typhoon performance data, BAE Systems, Superfighters a Modern Fighters.

Technické údaje 
 Posádka: 1 alebo 2 (tréningová verzia) 
 Dĺžka: 
 Rozpätie: 
 Výška: 
 Nosná plocha : 
 Hmotnosť (prázdny): 
 Vzletová hmotnosť: 
 Maximálna vzletová hmotnosť: 
 Pohonná jednotka: 2 × dvojprúdový motor Eurojet EJ200 s prídavným spaľovaním
 Suchý ťah: 2× 60 kN
 Ťah s forsážou: 2× 90 kN

Výkony 
Maximálna rýchlosť: /h
 Dolet: 
 Preletový dolet: 
 Dostup:  
 Stúpavost: /s
 Plošné zaťaženie: /m2
 Pomer ťah/hmotnosť: 1,15
 Maximálne preťaženie: +9/-3 g

Výzbroj 
 1× kanón Mauser BK-27 kalibru  so zásobou munície 150 ks
 13 externých závesov (8x pod krídlami, 5x pod drakom stroja) – s nosnosťou do 7 500 kg
 Strely vzduch-vzduch:
 AIM-120 AMRAAM
 AIM-132 ASRAAM
 AIM-9 Sidewinder
 IRIS-T
 Meteor
 Strely vzduch-zem:
 Brimstone
 KEPD 350 (Strela je zatiaľ vo fáze testovania a o jej zavedení do výzbroje Typhoonu uvažujú nemecké a španielske vzdušné sily.)
 Storm Shadow
 Bomby:
 Paveway II/III/Enhanced Paveway
 Paveway IV
 Iné:
 LITENING III – zameriavací kontajner na laserom navádzané bomby
 kontajner na elektronické rušenie radarom navádzaných striel
 3 prídavné palivové nádrže na zvýšenie doletu

Referencie

Pozri aj 
 Dassault Rafale
 McDonnell Douglas F/A-18 Hornet
 McDonnell Douglas F-15 Eagle
 Šenjang J-11
 Suchoj Su-35

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka Eurofighter
 Eurofighter Typhoon v rakúskom letectve

Britské stíhacie lietadlá
Nemecké stíhacie lietadlá
Talianske stíhacie lietadlá
Lietadlá Eurofighter