Revolučné národné zhromaždenie

Revolučné národné zhromaždenie alebo Národné zhromaždenie česko-slovenské alebo Dočasné národné zhromaždenie bol najvyšší zastupiteľský a zákonodárny orgán v období vzniku Česko-Slovenska. Vznikol 14. novembra 1918 z Národného výboru česko-slovenského. Pôvodne mal 254 členov, ale do marca 1919 sa ich počet zvýšil na 269 (ďalšie miesta boli uvoľnené pre poslancov za Podkarpatskú Rus a pre reprezentantov česko-slovenských légií). Prvé slávnostné zasadanie zvolilo za prezidenta republiky Tomáša Garrigue Masaryka a vymenovalo vládu, ktorej predsedom sa stal Karel Kramář. Činnosť Revolučného národného zhromaždenia bola ukončená v roku 1920 voľbami do Národného zhromaždenia.

Prvým predsedom Revolučného národného zhromaždenia bol novinár a sociálno-demokratický politik František Tomášek.

Zloženie Revolučného národného zhromaždenia 
Revolučné národné zhromaždenie vzniklo z Národného výboru česko-slovenského jeho rozšírením podľa tzv. Švehlovho kľúča na základe výsledkov volieb do ríšskej rady roku 1911. Pôvodne malo 256 členov, ale v marci 1919 bol ústavným zákonom ich počet zvýšený na 270 (ďalšie miesta boli uvoľnené najmä pre poslancov za Slovensko, kde bolo nutné efektívnejšie bojovať proti právnemu dualizmu - na Slovensku platili staré uhorské predpisy, v ostatných krajinách predpisy rakúske). V parlamente zasadali len poslanci českej a slovenskej národnosti (nemecká a maďarská menšina zastúpená nebola, rovnako ako Podkarpatská Rus, ktorej štátoprávny pomer k Česko-Slovensku ešte nebol doriešený).

Podrobnejšie informácie nájdete v článku Zoznam členov Revolučného národného zhromaždenia

Zastúpenie jednotlivých poslaneckých klubov 
Je uvedené poradie, názov strany a počet pridelených mandátov.

Klub slovenských poslancov v Revolučnom Národnom zhromaždení 
Klub slovenských poslancov v Revolučnom Národnom zhromaždení, tzv. Slovenský klub bol jeden z viacerých poslaneckých klubov Revolučného Národného zhromaždenia. Pôvodne bol vytvorený zo 41 kooptovaných poslancov, ktorých  nominoval V. Šrobár. Výkonný výbor Slovenskej národnej rady sa pri nomináciách cítil obídený a listom navrhol, aby sa členovia Slovenského klubu vzdali mandátov a navrhli za seba náhradníkov. Táto požiadavka bola odmietnutá. Od marca 1919 bol počet členov Slovenského klubu rozšírený na 54. Klub sústreďoval všetkých slovenských poslancov, ale jeho členmi boli formálne aj A. Masaryková, J. Rotnágl, J. Záruba-Pfeffermann a ďalší českí slovakofili. Prvý predseda Klubu bol M. M. Bella, po ňom M. Dula. Na rozdiel od jednotlivých českých parlamentných klubov bol Slovenský klub politicky rôznorodý - skladal sa z bývalých spolupracovníkov liberálnych časopisov Hlas a Prúdy, stúpencov unitárneho československého štátu (okolo V. Šrobára), z potenciálnych agrárnikov okolo M. Hodžu, z tradičných konzervatívnych "národniarov" zo Slovenskej národnej strany a bývalého martinského politického centra okolo M. Dulu, z autonomistov okolo A. Hlinku i z príslušníkov sociálnej demokracie (I. Dérer). V ďalších volebných obdobiach poslaneckej snemovne ani senátu tento klub už nejestvoval a jednotliví jeho členovia sa politicky vyhraňovali a preskupovali.

Kooptácia poslancov do revolúčného Národného zhromaždenia 1918 - 1920 
Bol to spôsob konštituovania prvého zákonodarného zboru nového česko-slovenského štátu. Členovia prvého jednokomorového československého parlamentu neboli zvolení, ale boli menovite pribraní a dosadení na základe nominácií českých politických strán kvantitatívne podľa tzv. Švehlovho kľúča, t. j. na základe posledných výsledkov volieb do tzv. Ríšskej rady z r. 1911. Slovenských členov z Klubu slovenských poslancov  nominoval a fakticky do parlamentu kooptoval V. Šrobár ako jeden z formálnych zakladateľov štátu (muž 28. októbra).

Referencie

Externé odkazy
 Spoločná česko-slovenská digitálna knižnica: Predsedníctvo NZ 1918-1920
 Spoločná česko-slovenská digitálna knižnica: Prvá schôdza NZ

Zdroj 

Zákonodarné zbory Česko-Slovenska
Vznik Česko-Slovenska