joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ivan Kluvánek

Ivan Kluvánek (* 16. apríl 1927, Stupava – † 16. marec 2021, Bratislava) bol slovenský horolezec 50. a 60. rokov 20. storočia, tréner a spoluzakladateľ slovenského skalolezectva, autor odborných i popularizačných článkov o horolezectve.

Lezecké výkony 
Vo Vysokých Tatrách eviduje cca 430 výstupov, z toho 190 v zime, vrátane niekoľkých prvovýstupov a prvých zimných priestupov. Okrem iných vystúpil na Lomnický štít cez „hokejku“, Galériu Ganku cestami Lapiňského, Stanisławského a Orlowského (letné aj zimné priestupy), Vysokú severnou stenou Stanisławského cestou v zime, Javorový štít severnou stenou Cermanovou cestou (1. zimný priestup), Zlobivú vychodnou stenou Motykovou cestou (1. zimný priestup). Zúčastnil sa prvého skupinového prechodu hlavného hrebeňa Vysokých Tatier v zime 1955. Okrem toho výstupy na Kaukaze (Šchara ), Alpách, Pamíre (vtedajší Pik Lenina ), Hindúkuši, Romsdal, Pyrenejach, Fanských vrchoch, Kamčatke, Vysokom Atlase a iných horstvách. Celkovo má na konte 27 výstupov nad . Do vysokého veku sa venoval cestovateľským aktivitám. Jeho láskou boli Vysoké Tatry, Jánska dolina a Kaukaz.

Funkcie a ocenenia 
Člen výberového družstva Slovenska (19541956), reprezentant Československa (19561961), tréner reprezentačného družstva (19601977), predseda ústrednej trénerskej rady horolezcov ÚV ČSZTV (19641968), predseda trénerskej rady horolezcov SÚV ČSZTV (19681972).

Zaslúžilý majster športu, zaslúžilý tréner, zlatý odznak SHS JAMES, Plaketa za rozvoj slovenského horolezectva. Spolupodielal sa na obnovení horolezeckého spolku SHS JAMES v roku 1968 a 1990. Vedúci horolezeckej školy SHS JAMES.

Referencie 

 Encyklopédia Slovenska, III.zväzok, str. 92, VEDA, vydavateľstvo SAV, Bratislava, 1979.
 Ivan Dieška a kol.: HOROLEZECTVO encyklopédia, ŠPORT, Bratislava, 1989.
 Osem krížikov Ivana Kluvánka, Jamesák 4/2007.
 Portrét Ivana Kluvánka, Montana 4/2007.
 Ivan Kluvánek (85) – Lezecké začiatky, Horolezec 6/2012 – Jamesák.

Publikácie 
 Spoluator:Športy na Slovensku v rokoch 1945-65, Bratislava, Šport, 1967.
 Spoluator:Rozvoj telovýchovy a športu na Slovensku, Bratislava, Šport, 1973.
 I. Kluvánek: Učebné texty pre cvičiteľov horolezectva II. a III. triedy, Bratislava, Šport, 1972.

Externé odkazy 
 História výškového horolezectva
 Historie horolezectví – Osobnosti
 Tragédie na Šchaře
 Filozoff 3/2007
 Československé horolezectvo v roku 1974
 Rok 1967 – čs. horolezci na Leninově štítě

Slovenskí horolezci
Slovenskí publicisti
Slovenskí autori náučnej literatúry
Osobnosti zo Stupavy
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1996

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1996 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy mužov 1996, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 36 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v šiestich predkvalifikačných  a piatich kvalifikačných skupinách. Nováčikmi kvalifikácie boli 4 družstvá: Azerbajdžan, Bosna a Hercegovina, Macedónsko a Zväzová republika Juhoslávia. Kvalifikácia prebiehala od 1. februára do 3. decembra 1995.

Priamy postup 
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz ME 1994:

Predkvalifikácia 
Skupina A

Skupina B 

Skupina C 

Skupina D

Skupina E 

Skupina F

Kvalifikácia 
Skupina 1

Skupina 2 

Skupina 3 

Skupina 4

Skupina 5

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej hádzanárskej federácie

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie 
 Predkvalifikácia a kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie pdf dokument 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 
 Predkvalifikácia a kvalifikácia na stránke wissenswertes.at 

Hádzaná v 1995
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1998 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy mužov 1998, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 33 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v piatich predkvalifikačných a piatich kvalifikačných skupinách. Kvalifikácia prebiehala od 29. januára do 30. novembra 1997.

Priamy postup 
Priamo postúpilo družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz ME 1996:

Predkvalifikácia 
Skupina A

Skupina B 

Skupina C 

Skupina D

Skupina E

Kvalifikácia 
Skupina 1

Skupina 2 

Skupina 3 

Skupina 4

Skupina 5

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej hádzanárskej federácie

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie 
 Predkvalifikácia a kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie pdf dokument 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 
 Predkvalifikácia a kvalifikácia na stránke wissenswertes.at 

Hádzaná v 1997
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov
Kreuzlingen

Kreuzlingen je mesto vo Švajčiarsku v kantóne Thurgau. Leží pri Bodamskom jazere.

Žije tu 19 927 obyvateľov (31. 12. 2011).

Osobnosti mesta 
 Ferdinand von Zeppelin (* 1838 – † 1917), nemecký šľachtic, vynálezca a konštruktér stužených vzducholodí
 Ludwig Binswanger (* 1881 – † 1966), psychiater

Partnerské mestá 
  Cisternino, Taliansko
  Wolfach, Bádensko-Württembersko, Nemecko

Literatúra 
 Michael Bürgi, Monica Rüthers, Astrid Wüthrich (Hrsg.): Kreuzlingen – Kinder, Konsum und Karrieren 1874–2000. Weinfelden 2001
 Alfons Raimann, Albert Knoepfli, Alfred Hungerbühler: Kreuzlingen TG. Herausgegeben von der Gesellschaft für Schweizerische Kunstgeschichte. Bern 1986
 Peter Erni, Alfons Raimann: Die Kunstdenkmäler des Kantons Thurgau, Band VII, Der Bezirk Kreuzlingen I, Die Stadt Kreuzlingen. Herausgegeben von der Gesellschaft für Schweizerische Kunstgeschichte GSK. Bern 2009

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Židia v Hornom Uhorsku

Židia v Hornom Uhorsku ( alebo , ojberlander alebo oberlander Jidn) sú aškenázski Židia pochádzajúci z Horného Uhorska (dnešného Slovenska) a okolia Bratislavy. Aj keď ide o dnes už zabudnutú komunitu, Židia Horného Uhorska sa "vstrebali" do dynastie Satmar, čím sa zatiaľ pomohlo odvrátiť od absolútnej skazy a potenciálnej straty charakteristickej hornouhorskej kultúry.

Náboženstvo 
Časť populácie tvorili charedim, na rozdiel od dolnouhorských Židov však väčšinou neboli priaznivci chasidizmu.
Väčšina bola ortodoxná, avšak v modernom ponímaní: nosili súdobé oblečenie a hovorili po maďarsky, ale vzdelávali svoje deti v židovských tradíciách spoločne s akademickými predmetmi vyučovanými v maďarčine. Ich ponímanie židovstva bolo veľmi blízke klasickej nemeckej ortodoxii z obdobia pred emancipáciou. Medzi tradície a zvyky hornouhorských Židov patrilo nosenie talitu pred svadbou (obdobne ako u nemeckých Židov) alebo nasadenie tfilin v období chol ha-mo'ed.

Súčasnosť 
Po emigrácii sa hornouhorskí Židia väčšinou integrovali do chasidského alebo litvackého prostredia; komunity, ktoré si dodnes zachovali svoju hornouhorskú identitu možno nájsť v New Yorku, Izraeli a Stamford Hille v Londýne.

Významné postavy 
 Akiva Josef Schlesinger
 Chatam Sofer

Referencie

Pozri aj 
 Karpatskí Nemci
 Maďari na Slovensku
 Židia na Slovensku
 Židia v Maďarsku
 Horné Uhorsko

Zdroj 
 

Horné Uhorsko
Horné Uhorsko
Kláštor Blanche

Kláštor Blanche (fr. Abbaye Blanche) je cisterciánsky kláštor vo francúzskej obci Mortain. 

Kláštor založila v roku 1112 svätá Adeline († 1125), sestra kazateľa, pustovníka a cirkevného reformátora Vitala zo Savigny, bývalého kaplána Roberta z Mortain. Kláštor nadväzoval na benediktínsky rád a v roku 1147 sa opátstvo pripojilo k novému rádu cisterciánov. 

Jednoduchý kláštorný kostol bol postavený v tvare latinského kríža so širokým transeptom v ranogotickom anjouovskom štýle. V pôvodnej podobe sa napriek neskorším stavebným úpravám dochovala kapitula, pivnice a kláštorné budovy.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Mortain: Abbaye blanche

Zdroj 

Blanche
Gotické stavby vo Francúzsku
Historické pamiatky vo Francúzsku
Stavby v departemente Manche
Biel/Bienne

Biel/Bienne je mesto, nachádzajúce sa v západnom Švajčiarsku v dvojjazyčnom kantóne Bern pri severovýchodnom brehu Bielskeho jazera. Je najväčším dvojjazyčným mestom vo Švajčiarsku a po Berne je druhým najväčším mestom kantónu Bern.
 
S 52-tisíc obyvateľmi sa zaraďuje na 10. priečku v rebríčku najväčších miest Švajčiarska. V aglomerácii Biel/Bienne žije podľa rôznych odhadov niečo medzi 94- a 114-tisícmi ľudí. 

Biel/Bienne leží v bernskom Seelande, ktorý patrí do Oblasti troch jazier. Nachádza sa zároveň na severnom okraji kantónu Bern, neďaleko od hraníc s frankofónnymi kantónmi Neuchâtel a Jura (vznikla odčlenením z kantónu Bern v roku 1979), ako aj s germanofónnym kantónom Solothurn.

Biel/Bienne je takisto regionálnym a hospodárskym centrom pre Seeland ako aj Bernskú Juru a pre časti kantónu Solothurn. Biel/Bienne je takisto najdôležitejším strediskom hodinárskeho priemyslu a je sídlom Swatch Group a výrobných prevádzok firmy Rolex, na základe čoho býva označovaný za metropolu hodinárskeho sveta.

Partnerské mestá 
  Iserlohn, Nemecko

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biel/Bienne po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Jozef Bukovinský

Jozef Bukovinský (* 8. december 1949, Spišské Bystré) je bývalý česko-slovenský hokejista (obranca) a tréner. Bol známy tým, že ako jediný v lige hrával s okuliarmi (sklá mali sedem a deväť dioptrií).

Klubový hokej 
S hokejom začínal v Poprade kde hrával až do roku 1968. V sezóne 1968/69 prišiel študovať do Bratislavy kde hrával za BEZ Bratislava. Od sezóny 1969/1970 hrával v Slovane Bratislava, kde počas 14-tich sezón odohral 525 zápasov v najvyššej súťaži a dal 43 gólov. V roku 1979 s ním získal majstrovský titul. Následne pokračoval ešte v kariére v Ekonóme Bratislava, Nových Zámkoch a Piešťanoch.

Klubová štatistika

Reprezentácia 
Na najvyššej úrovni reprezentoval od 6. apríla do 17. apríla 1979 v 4. zápasoch, v ktorých strelil 1. gól. 
Zúčastnil sa Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 1979 v Moskve, kde Československo skončilo na 2. mieste.

Trénerská činnosť 
Po ukončení hráčskej kariéry trénoval dorastencov a neskôr aj mužov Spartak BEZ Bratislava a Ekonóm Bratislava. Štyri roky pôsobil ako tréner mládeže v talianskom Rittene. V rokoch 1994 - 1996 bol asistentom trénera A - tímu Slovana. V klube pôsobil aj ako tréner mládeže. Pracoval aj ako riaditeľ MsHK Žilina a trénoval v Kazachstane. V súčasnosti podniká.

Zdroje 
 
 avlh.cz
 eliteprospects štatistiky
 hokej.cz

Externé zdroje 
 80. rokov slovenského hokeja, Bratislava 2009
 Hokej menom Slovan, Bratislava 2012

Narodenia v 1949
Žijúci ľudia
Česko-slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví tréneri
Hráči HC Slovan Bratislava
Hráči ŠHK 37 Piešťany
Osobnosti zo Spišského Bystrého
Vladimír Rimbala

Vladimír Rimbala (* 26. november 1978, Levoča) je slovenský ilustrátor, zameriavajúci sa najmä na rekonštrukcie pravekých organizmov (dinosaury, Pterosauria a i.)

Život a dielo 
Po ukončení strednej poľnohospodárskej školy a povinnej vojenskej služby sa odsťahoval do Česka, kde pracoval na rôznych miestach a v rôznych profesiách. Počas pobytu v Prahe nadviazal spoluprácu s Jaroslavom Marešom a ilustroval asi dve desiatky článkov v populárno-náučných časopisoch, okrem toho však tiež päť kníh. Spolupracoval rovnako so slovenským paleontológom Martinom Kundrátom, B. Kearom a ďalšími. Jeho práca sa objavila aj v dokumente o teropódnych dinosauroch terizinosauroch.

Ilustrátor má široký okruh záľub, z ktorých asi najviac uprednostňuje paleontológiu, zoológiu a kryptozoológiu. Zaujíma sa aj o umenie a v súčasnosti má za sebou už svoju prvú výstavu vlastných prác v nórskom Tromsø. Už predtým niekoľkokrát vystavoval svoje práce tiež v Galérii umelcov Spiša v Spišskej Novej Vsi. Momentálne externe spolupracuje napríklad s autorom Vladimírom Sochom (kniha Dinosauři od Pekelného potoka, výstavy ilustrácií dinosaurov). V Česku už boli jeho ilustrácie vystavené v Hradci Králové, Rychnove nad Kněžnou alebo v Hlinsku. Vladimír Rimbala už niekoľko rokov žije a pracuje v meste Tromsø na severe Nórska.

Externé odkazy 
 Ukážky tvorby
 Výstava ilustrácií V. Rimbalu
 Ukážka ilustrácií (video)

Zdroj 
 

Slovenskí ilustrátori
Osobnosti z Levoče
Narodenia v 1978
Thun

Thun () je mesto, ktoré sa nachádza v stredozápadnom Švajčiarsku v kantóne Bern.

Mesto leží na výtoku rieky Aare z Thunského jazera. Thun je domovom najväčšej posádky Švajčiarskej armády a zároveň je 11. najväčším mestom vo Švajčiarsku. V jeho aglomerácii žije okolo 90-tisíc ľudí.

Geografia 
Historické jadro mesta neleží priamo na brehu Thunského jazera, ale vo vzdialenosti okolo jedného kilometra na rieke Aare. Vnútorné mesto pozostáva zo Schlossberg, Dolného mesta, Hauptgasse a Bällizu. Na Schlossbergu sa nachádza zámok a Mestský kostol. Bälliz je ostrov na rieke Aare tesne pri jej výtoku z Thunského jazera a od 14. storočia patrí mestu. Od roku 1988 je pešou zónou.

Obyvateľstvo

Zloženie obyvateľstva  
(Stav k: 31. december 2010):
Celkový počet obyvateľov: 43 327 (100%)
Oprávnení voliť: 30 799  (72%)
Cudzinci: 5 157 (11.9%)

Podľa vekových skupín:
  0 – 19;  7 773 (17,9%)
 20 – 39; 11 435 (26,4%)
 40 – 59; 12 288 (28,4%)
 60 – 79;  9 428 (21,8%)
 80 +     2 403  (5,5%)

Náboženská príslušnosť 
(Stav k: 31. december 2011):
 evanjelický 	         26 281 (60,4 %)
 rímskokatolícka	 6 109 (14,0 %)
 kristokatolícka	 58 (0,1 %)
 bez vyznania  	 8 228 (18,9 %)
 iné   	         2 860 (6,6 %)

Partnerské mestá 
  Gabrovo, Bulharsko, od 1996
  Gadjagan, Togo, od 1989
  Granby, Kanada

Známe osobnosti 
 Hedwig Annelerová (1888 – 1969), etnologička a spisovateľka
 Niklaus Gerber (1850 – 1914), chemik
 Lukas Bärfuss (* 1971), spisovateľ a dramatik
 Elisabeth Baumannová-Schlachterová (1887 – 1941), spisovateľka
 Guy Bovet (* 1942), organista a skladateľ
 Tanja Friedenová (* 1976), snoubordistka
 Alexandre Dubach (* 1955), huslista
 Stefan Haenni (* 1958), maliar
 Johannes Jegerlehner (1871 – 1937), spisovateľ
 Ueli Kestenholz (* 1975), snoubordista
 Hanspeter Latour (* 1947), futbalový tréner
 Zdravko Kuzmanović (* 1987), srbský futbalista
 Peter Lehner (1922 – 1987), avantgardný básnik
 Ralph Pichler (* 1954), bobista
 Simona de Silvestrová (* 1988), automobilová pretekárka
 Michael Wertmüller (* 1966), skladateľ
 Jean Ziegler (* 1934), politik, profesor a spisovateľ
 Peter Maurer (* 1956), diplomat
 Bruno Kernen (* 1972), lyžiar

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Thun po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Majstrovstvá sveta v curlingu mužov 2013

Majstrovstvá sveta v curlingu mužov 2013 boli v poradí 58. Majstrovstvá sveta v curlingu mužov, ktoré organizuje Svetová curlingová federácia (WCF). Konali sa vo Victorii, v provincii Britská Kolumbia, v Kanade od 30. marca7. apríla 2013, za účasti 12 tímov. Po 21-krát sa konali mužské MS mužov v Kanade, z toho piatykrát v štáte Britská Kolumbia. Dejiskom všetkých zápasov bola hal Save-on-Foods Memorial Centre s kapacitou 6 500 divákov. Švédi sa po šiestykrát v histórii stali víťazmi MS, keď získali titul po 9 rokoch. Vo finále zdolali domácu Kanadu a prerušili jej hegemóniu troch víťazstiev za sebou.

Tohtoročné MS mužov boli jedným z kvalifikačných podujatí na Zimné olympijské hry 2014. Po skončení tohoto podujatia bolo známych 8 účastníkov mužského olympijského turnaja: Rusko, Kanada, Švédsko, Škótsko, Nórsko, Dánsko, Čína a Švajčiarsko. Ďalších 8 družstiev má ešte šancu v olympijskej kvalifikácii v nemeckom Füssene v decembri 2013: USA, Nový Zéland, Česko, Francúzsko, Japonsko, Nemecko, Fínsko a Kórejská republika.

Kvalifikácia 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku WCF k decembru 2012.

Výsledky

Základná skupina

Play-off

Play-off medzi 1. a 2.

Play-off medzi 3. a 4.

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Pozri aj 
 Majstrovstvá sveta v curlingu žien 2013

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2013 /
 MS 2013 na stránke Svetovej curlingovej federácie 

Curling v 2013
Muži
Curling
2013 v Kanade
Šport vo Victorii (Britská Kolumbia)
Köniz

Köniz je mesto v kantóne Bern v stredozápadnom Švajčiarsku. 

Köniz leží juhovýchodne od mesta Bern a s takmer 39-tisícmi obyvateľmi, z tohto čísla je 5 425 cudzincov, je 4. najväčším sídlom v kantóne Bern a 12. najväčším mestom vo Švajčiarsku. Napriek vysokému počtu obyvateľov má mesto skôr vidiecky ako mestský charakter, pretože obyvatelia žijú v množstve dedín, ktoré tvoria Köniz.

Vývoj obyvateľstva 
Vývoj obyvateľstva ponúka nasledujúci graf:

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Köniz po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Vernier

Vernier je mesto, ktoré sa nachádza na krajnom juhozápade Švajčiarska vo frankofónnom kantóne Ženeva.

Geografia 
Vernier sa nachádza na sever od rieky Rhôna. Susedí s obcami Satigny, Meyrin, Grand-Saconnex ako aj so Ženevou. 

V mestskej časti Le Lignon stojí najvyššia budova kantónu a najdlhšia budova v Európe, ktorá je dlhá 1060 metrov. Pôvodne bola naprojektovaná a postavená pre 10-tisíc ľudí, dnes v nej býva okolo 5 500 ľudí.

Obyvateľstvo 
Vernier je druhým najväčším mestom ženevského kantónu. 45 percent obyvateľov je cudzích štátnych príslušníkov. 61 % všetkých obyvateľov má zahraničný pas (47 % cudzinci plus 14 % má dvojité občianstvo). Medzi cudzincami prevládajú talianskeho a portugalského pôvodu.

Dejiny 
Až do roku 1815 bol Vernier súčasťou Francúzska.

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Vernier po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Turecké národné vodnopólové družstvo mužov

Turecké národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Turecko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Türkiye Sutopu Federasyonu (TSF) a prvýkrát bolo sformované v 30-tych rokoch. Za jeho najväčší úspech možno považovať úspešnú kvalifikáciu na Majstrovstvá Európy či bronz na Stredozemných hrách.

Vrcholné podujatia 
Na Olympijské hry sa turecké družstvo nepredstavilo ani raz. Ani raz sa nekvalifikovalo ani na Majstrovstvá sveta. 

Na majstrovstvách Európy sa prvýkrát predstavilo v roku 1966. Okrem tohoto turnaja sa zúčastnilo ešte na ďalších piatich. Najlepšie umiestnenie dosiahlo v roku 2010 v Chorvátsku, keď skončilo desiate. Samotnú účasť si vybojovalo v kvalifikácii v domácom bazéne, keď v rozhodujúcom zápase porazilo favorizované . O dva roky neskôr sa kvalifikovalo na európsky šampionát znova. Tentoraz po výhre v základnej skupine prešlo v baráži cez . Na samotných ME 2012 prehralo všetky zápasy a skončilo celkovo posledné. Niekoľkokrát sa zúčastnilo aj B turnajov majstrovstiev Európy, v ktorých najlepšie skončilo v roku 2009, keď turnaj vyhralo.  

Družstvo sa 6-krát zúčastnilo Svetovej ligy, v ktorej zakaždým skončilo už v kvalifikačnom kole. 8-krát sa zúčastnilo vodnopólového turnaja na Stredozemných hrách, na ktorých si v roku 1987 v Sýrii vybojovalo bronzovú medailu.

Výsledky 
Olympijské hry

Majstrovstvá sveta
 nekvalifikovalo sa

Majstrovstvá Európy

Majstrovstvá Európy B kategórie

Svetová liga
 20022009: nezúčastnilo sa
 2010: kvalifikačné kolo
 2011: kvalifikačné kolo
 2012: kvalifikačné kolo
 2013: kvalifikačné kolo
 2014: nezúčastnilo sa
 2015: kvalifikačné kolo
 2016: kvalifikačné kolo

Stredozemné hry
 19511967: nezúčastnilo sa
 1971: 5. miesto
 1975: 5. miesto
 1979: 5. miesto
 1983: 6. miesto
 1987:  3. miesto
 1991: 6. miesto
 1993: nezúčastnilo sa
 1997: nezúčastnilo sa
 2001: nezúčastnilo sa
 2005: 8. miesto
 2009: 8. miesto

Referencie 

 todor66.com

Pozri aj 
 Turecké národné vodnopólové družstvo žien

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Türkiye Sutopu Federasyonu 
 Vodné pólo v Turecku 

Národné vodnopólové družstvá
Vodné pólo
Národné
Izraelské národné vodnopólové družstvo mužov

Izraelské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Izrael v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Israel Water Polo Association (IWPA) a svoj prvý zápas odohralo v roku 1937, keď v zápase s  zvíťazilo . Za jeho najväčší úspech možno považovať 3-násobnú účasť na Majstrovstvá sveta.

Vrcholné podujatia 
Na Olympijské hry sa izraelské družstvo nekvalifikovalo ani raz. Absolvovalo iba jednu neúspešnú svetovú kvalifikáciu na LOH 1980.

Na Majstrovstvá sveta sa družstvo kvalifikovalo 3-krát, prvýkrát v roku 1973. Na všetkých 3 podujatiach MS skončilo posledné, keď dokázalo bodovať iba v jedinom stretnutí na MS 1986. Na týchto majstrovstvách obsadilo posledné 15. miesto, keďže šestnásty Egypt v stretnutiach na MS nenastúpil a bol diskvalifikovaný.

Na elitnom podujatí Majstrovstiev Európy sa družstvo nepredstavilo ani raz. Od roku 1993, odkedy sa hrá kvalifikácia na ME, sa zúčastnilo 3 kvalifikácií, v ktorých skončilo vždy medzi nepostupovými tímami. Niekoľkokrát sa zúčastnilo aj B turnajov Majstrovstiev Európy, v ktorých najlepšie dopadlo v roku 2000, keď obsadilo 6. miesto.

Výsledky 
Olympijské hry

Majstrovstvá sveta

Majstrovstvá Európy

Majstrovstvá Európy B kategórie

Referencie 
 todor66.com

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Israel Swimming Association 

Národné vodnopólové družstvá
Vodné pólo
Národné
Adrar des Ifoghas

Adrar des Ifoghas (- po francúzsky; iné fr. názvy: Adrar des Ifôghas/des Iforas/des Iforhas/des Iforras; po tuaregsky Adrar n Ifoghas/n Iforas/n Iforhas/n Ifughas/n Foghas/n Foras; výslovnosť: pozri v článku Adrár + [...ən øfoːɤɑːs], doslova "vrch(y) Ifoghasovcov"; po arabsky Adrár n-Ifugas/iný prepis Adrár n-Ifughas; skrátený fr. a tuaregský názov Adrar/Adghagh/Ad(')agh) je planina na hranici Alžírska a Mali. Jej priemerná výška je , ale niektoré časti (prevažne vulkanického pôvodu) majú do  Táto saharská planina pozostáva z prekambrických žúl. Kočovne sa tu chovajú ťavy.

Poznámky 
 varianty slova Adrar pozri v Adrár

Referencie

Zdroj

Externé odkazy 
Adrar des Iforas na Wikimazigh

Pohoria v Alžírsku
Pohoria v Mali
Onsen

Onsen () sú tradičné japonské kúpele, ktoré sa nachádzajú po celom Japonsku. Slúžia aj ako miesto na vykonávanie šintoistického očistného rituálu. Využívajú termálnu, alebo umelo ohrievanú vodu.

Etiketa v onsene 
Onseny sú väčšinou iba pre jedno pohlavie, respektíve sú časti pre mužov a ženy prísne oddelené. Do bazénov ľudia chodia väčšinou nahí, v plavkách málokedy. Pred vstupom do bazénu je potrebné použitie spŕch.

Vo väčšine onsenov je vstup ľuďom s tetovaním zakázaný z dôvodu, že v Japonsku sú tetovaní ľudia považovaní za členov japonskej mafie jakuza. Do niektorých onsenov nepustia ani cudzincov, aj keď je tetovanie malé.

Liečivé účinky 
Voda v onsenoch (ak je termálna) a často má aj liečivé účinky vďaka vysokému obsahu minerálov, ktoré sa v nej nachádzajú. Každá voda má iné účinky.

Oblasti s onsenmi 
V Japonsku je vyše 2 000 oblastí kde sa onseny nachádzajú. Sú predovšetkým na Kjúšú, na polostrove Izu a na strednom Honšú.

Vybrané onseny 
 Noboribecu
 Takaragawa
 Junišigawa
 Hakone
 Osawa
 Širahama
 Kacuura
 Tamacukuri
 Beppu
 Jufuin
 Ibusuki

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Manga.cz
 Príklady japonských kúpeľov ONSEN

Japonské výrazy
Kúpele
Pramene
Volebný obvod (Samoa)

Fono Aoao Faitulafono (v preklade doslova Zákonodarné zhromaždenie) Samoy má 49 členov. Z nich je 47 volených v rámci 41 volebných obvodov. Dvaja členovia sú volení na neteritoriálnom princípe. 

Samoa pozostáva zo 41 volebných obvodov (angl. territorial constituencies), ktoré sú súčasťou jednotlivých samojských okresov:

Externé odkazy 
Territorial Constituencies Act 1963 - Pacific Legal Information Institute

Zdroj
Dopravní podnik města Brna

Dopravní podnik města Brna (DPMB) dopravná spoločnosť, ktorá prevádzkuje mestskú hromadnú dopravu v meste Brno a v niekoľkých okolitých obciach. Spoločnosť vznikla 1. januára 1998. Bola založená mestom Brno, právne nadväzuje na bývalý štátny podnik Dopravní podnik města Brna (DPmB). Jediným vlastníkom podniku je mesto Brno.

V júni 2022 DPMB predal viac než milión kusov jazdných dokladov platbou kartou priamo vo vozoch programom Pípni a jeď!. Papierové lístky stále využíva viac než 30% cestujúcich.

Doprava 
Podľa výročnej správy Dopravní podnik města Brna v roku 2011 prepravil denne bezmála milión cestujúcich. Celkový počet vozidiel MHD k 31.12.2011 bol 768 a 5 lodí. Dopravu zabezpečovalo 1384 vodičov MHD. V roku 2011 spoločnosť prepravila 354 566 tisíc osôb 38 324 tisícimi vozokilometrov.

Električková doprava 

Električková doprava zasahuje do obce Modřice. K 31.12.2011 DPMB vlastnil 318 kusov električiek v 16 kategórií vrátane historických. K 1. januáru 2013 bolo v prevádzke 11 liniek, označených číslami od 1 do 12, okrem 7.

Trolejbusová doprava 

Trolejbusová doprava zasahuje do obce Šlapanice. K 31.12.2011 DPMB vlastnil 147 kusov trolejbusov typov 14Tr, 15Tr, 21Tr, 22Tr, 25Tr. Trolejbusy boli k 1. januáru 2013 vypravované na 13 linkách. Číslované boli od 25 do 39, bez 28 a 29.

Autobusová doprava 
K 31.12.2011 DPMB vlastnil 303 autobusov. DPMB k 1. januáru 2013 vypravoval 34 autobusových liniek, číselný rozsah medzi 40 a 84 a jednu linku do obchodného centra Avion. Nočné linky sú tiež vedené autobusmi, majú číslovanie od N89 do N99.

Lodná doprava 
Lodná doprava je na Brnenskej priehrade v prevádzke od 5. mája 1946. V roku 2013 bude otvorená 67. plavebná sezóna. Bude trvať 6 mesiacov: od 13. apríla do 13. októbra. Lode obsluhujú celkom 11 prístavišť: Bystrc, Kozí horka, Sokolské koupaliště, U kotvy, Osada, Rokle, Cyklistická, Hrad Veveří, Mečkov, Skály a Veverská Bítýška. Celá trasa trvá 70 minút.

Vozovne 
Vozovňa Medlánky (v Medlánkach) je najväčší areál DPMB. Okrem vozovne električiek a autobusov sa tu nachádzajú aj centrálne dielne. Vo vozovni Pisárky (v Pisárkach) sa nachádza ďalšia vozovňa električiek, sídlia tu aj rôzne administratívne oddelenia. V Slatinskom areáli (v Brno-Slatina) je vozovňa autobusov a menšia vozovňa trolejbusov. Ku koncu roku 2011 bolo vo Vozovni Slatina umiestnených 183 autobusov. Ďalšie trolejbusové vozovne sú v Husoviciach (Husovice) a v Komíne (Brno-Komín). V Bystrci sídli prevádzkáreň lodnej dopravy. Generálne riaditeľstvo DPMB, informačná kancelária a dopravný dispečing sídlia v novej budove na Novobranskej 18 v centre mesta, blízko hlavnej stanice.

Referencie

Externé odkazy 
 Dopravní podnik města Brna
 Poloha vozidiel DPMB

Doprava v Brne
Podniky založené v 1998
Dopravné podniky v Česku
Podniky v Brne
Poľské národné vodnopólové družstvo mužov

Poľské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Poľsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Polski Związek Pływacki (PZP). Za jeho najlepšie umiestnenie možno považovať 9. miesto na Majstrovstvá Európy.

Vrcholné podujatia 
Na Olympijské hry sa poľské družstvo nekvalifikovalo ani raz. Dvakrát sa ale dostalo do svetovej olympijskej kvalifikácie. Ani raz sa nekvalifikovalo ani na Majstrovstvá sveta. 

Na Majstrovstvách Európy sa družstvo predstavilo spolu 9-krát, prvýkrát v roku 1958. V roku 1958 dosiahlo aj svoje najlepšie umiestnenie, keď skončilo na 9. priečke. Naposledy sa na nich predstavilo v roku 1991 v Aténach. Potom sa už musel postup na ME vybojovať v kvalifikácii, ktorú poľské družstvo absolvovalo zakaždým až na šampionáty 2008 a 2010. Na tieto sa z B turnaja Majstrovstiev Európy nekvalifikovalo. Naopak, najlepšie umiestnenie na B turnaji Majstrovstiev Európy dosiahlo v roku 2002, keď turnaj vo Švédsku vyhralo.

Výsledky 
Olympijské hry

Majstrovstvá sveta
 nekvalifikovalo sa

Majstrovstvá Európy

Majstrovstvá Európy B kategórie

Referencie 

 todor66.com

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Polski Związek Pływacki 
 Poľský vodnopólový portál 

Národné vodnopólové družstvá
Vodné pólo
Národné
Lévi (syn Jakuba)

Lévi je starozákonná biblická postava.

Jeho otcom bol Jakub a matkou Lia. Lévi mal týchto synov: Gerson, Kaát a Merari.

Referencie 

Biblické postavy
Rjókan

Rjókan () je tradičný japonský ubytovací hostinec. Kladie dôraz na japonské tradície, ktoré musia byť dodržiavané. V Japonsku sa nachádza cez 80 000 rjókanov. Rjókany môžu byť veľmi luxusné hotely alebo malé rodinné penzióny, ktoré sa v Japonsku nazývajú minšuku.

Izby v Rjókane 
V izbách sú podlahy pokryté rohožami tatami. V jednom rohu je tokonoma, výklenok do ktorého sa dá zvitok a ikebana alebo keramika. V izbe sa taktiež nachádza stolček s vankúšmi - zabuton. Zvyčajne na ňom nájdete čajovú súpravu. V izbe ale postele nehľadajte. Spí sa totiž na matracoch futon uložených v skrini, ktoré hosťovi večer upratovačka alebo okamisan nachystá. V izbách býva niekedy aj televízor, telefón a väčšinou aj klimatizácia. V rjókanoch bývajú kúpeľne spoločné.

Kúpeľ 
V rjókane sú najmenej jedny spoločné kúpele a európske alebo turecké toalety. V kúpeľni je miesto na vyzlečenie, malá sprcha a malý bazén. Pred vstupom do bazénu je nutné sa najskôr dôkladne osprchovať. Bazén používajú aj iní hostia rjókanu a preto je potrebné vodu v bazéne neznečistiť, napr. mydlom.

Stravovanie 
Najčastejšie jedlo hosťovi prinesie okamisan (manažérka rjókanu) priamo do izby. Doba na jedlo býva väčšinou už skoro podvečer. Okamisan s hosťom strávi buď dlhší čas alebo odíde a vráti sa až upratať zo stolu.

Ceny 
Ceny v rjókanoch sa udávajú vždy za osobu, za izbu nikdy. Sú pestré - môžu byť pod 8 000, ale aj nad 35 000 jenov. Priemerné ceny sú ale od 15 000 do 25 000 jenov za noc.

Japonská asociácia rjókanov 
Japan Ryokan Association združuje okolo 2 000 rjókanov po celom Japonsku.

Kontakt
 Japan Ryokan Association
 www.ryokan.or.jp

Pozri aj 
 Onsen
 Minšuku

Externé odkazy 
 Japonské kúpele
 Japonské jedlo
 Etiketa v rjókane

Architektúra v Japonsku
Hotely v Japonsku
Minšuku

Minšuku () je japonský typ penziónu. Je to jednoduché ubytovacie zariadenie. Minšuku ponúkajú ubytovanie v súkromí. Japonská rodina niekedy sprístupní hosťom aj svoju domácnosť, pričom hostia sú považovaní za súčasť rodiny. V minšuku vládne príjemná atmosféra. Na rozdiel od rjókanu si futony (matrace) hosť rozkladá a skladá sám.

Pozri ај 
 Rjókan

Externé odkazy 
 Etiketa v minšuku

Architektúra v Japonsku
Hotely v Japonsku
Johnny G.

Jonathan Goldberg, známy skôr ako Johnny G. (* 1956, Johannesburg, Juhoafrická republika) je bývalý juhoafrický profesionálny cyklista. Je známy ako autor celosvetovo známeho indoorcycling programu Spinning. Je často označovaný ako otec spinningu.

SPINNING®

Johnny G vymyslel spinning v roku 1987. V tom čase trénoval na náročné preteky, ktoré vedú cez celé Spojené štáty - "The Race Across America" (trasa pretekov má 3 100 míľ a vedie z Los Angeles do New York City). Počas jedného nočného tréningu sa skoro zabil na ceste a tak sa rozhodol, že svoje nočné tréningy na bicykli prenesie do interiéru svojho domu. To bol moment, kedy začal uvažovať o konštruovaní tréningového programu, ktorý môžu využívať ľudia všetkých vekových kategórií. Potreboval vytvoriť špeciálny bicykel, pretože stacionárne bicykle, ktoré boli v tom čase na trhu, nezodpovedali jeho požiadavkám. Program nazval Spinning.

KRANKING®
Johnny G. je tiež autorom atletického tréningového programu Kranking. Tento program slúži na trénovanie hornej časti tela. Krankcycle je stacionárny ručný bicykel. Pozostáva zo sedadla, predného kolesa a ručných pedálov.

Osobný život 
V súčasnosti žije v Santa Barbare, Kalifornia, USA. Je ženatý a má 3 deti: syna Jasona a dve dcéry Jackie a Jordan.

Zdroje
 Spinning: The Mind & Body Experience with JohnnyG
 Johnny G – The father of Spinning
 Kranking It
 El inventor del spinning: Johnny G 

Juhoafrickí cyklisti
Narodenia v 1956
Osobnosti z Johannesburgu
Igor Hraško

Ing. Igor Hraško (* 8. apríl 1972, Ružomberok) je slovenský folklorista, hudobník - inštrumentalista a bývalý poslanec Národnej Rady Slovenskej republiky, ako nezávislý členom poslaneckého klubu OĽaNO. Po skončení volebného obdobia 2012-2016 sa venoval obchodu s vínom a ovocnými šťavami v Poľnohospodárskom družstve Vajnory. V súčasnosti sa zaoberá prevenciou a ochranou zdravia a spolupracuje so švédskou spoločnosťou Zinzino AB.

Životopis 
Vyrastal v Martine na sídlisku Jahodníky. V rokoch 1990 - 1998 absolvoval Stavebnú fakultu Technickej univerzity v Košiciach v odbore Kovové konštrukcie a mosty. Hneď po štúdiu sa dal na politiku a v roku 1998 kandidoval prvý krát do Národnej rady Slovenskej republiky za Stranu občianskeho porozumenia (SOP). Do Parlamentu sa nedostal, ale ostal pracovať ako referent v republikovej kancelárii SOP. Po zvolení Rudolfa Šustera za prezidenta SR mu bolo odporučené, aby zo SOP odišiel. Vystriedal viacero zamestnaní, kde sa venoval prevažne obchodným činnostiam. Popri zamestnaní absolvoval dva ročníky na Fakulte ekonomiky a manažmentu Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre. V tom čase však musel narukovať na predposledný povinný termín Základnej vojenskej služby. V rokoch 1999 - 2000 a 2004 - 2009 bol živnostníkom. Od roku 2008 až 2012 pracoval v školstve. V roku 2007 bol spoluzakladateľom najväčšieho folklórneho portálu www.jankohrasko.sk a zároveň folklórneho rádia JankoHraško.sk. V rokoch 2012 až 2016 bol poslancom NR SR. V marcových voľbách sa už do parlamentu nedostal. Medzi rokmi 2016 až 2019 sa venoval poľnohospodárstvu. Od augusta 2018 sa intenzívne venuje oblasti prevencie a ochrany zdravia.

Folklórna púť 
S folklórom začal už na základnej škole, kde nacvičovali tance ku rôznym príležitostiam. V roku 1984 ho cez konkurz prijali do Folklórneho súboru Turiec v Martine. Počas školského roku 1989 - 1990 opustil FS Turiec a venoval sa deťom v DFS Turiec, kde pôsobil ako harmonikár. Po nástupe na vysokoškolské štúdium do Košíc pôsobil krátko vo folklórnom súbore Jahodná pri Technickej univerzite. Od roku 1991 až do roku 1998 pôsobil ako tanečník, tanečný pedagóg, spevák a sólista inštrumentalista vo folklórnom súbore Železiar. Po skončení štúdia išiel do Bratislavy, kde ho kamarát zlákal do folklórneho súboru Devín. Ten sa mal pôvodne spojiť s umeleckým súborom Folklus. Stal sa však zakladateľom samostatného občianskeho združenia, súbor zachránil a pod  týmto združením FS Devín funguje dodnes.

V roku 2006 vytvoril spolu s Martinom Brxom a Mariánom Majcherom (po dvoch rokoch ho vymenil Ľubomír Párička) skupinu "Bačovské trio". V súčasnosti pôsobí v rámci svojho súčasného bydliska v mestskej časti Bratislava-Vajnory vo folklórnej skupine Podobenka z Vajnor.

Slovenskí folkloristi
Slovenskí politici
Politici OĽaNO
Poslanci NR SR (2012 – 2016)
Taneční pedagógovia
Osobnosti z Ružomberka
Púť po Šikoku

Púť po 88 chrámoch na japonskom ostrove Šikoku každoročne zdoláva vyše 100 000 pútnikov. Vydávajú sa po ceste, ktorú prešiel mních Kúkai v 9. storočí. Absolvujú ju vyznávači budhizmu sekty Šingon, ktorú tento mních založil. Číslo 88 znázorňuje počet hriechov, ktorých sa môžeme dopustiť. Niektorí pútnici začínajú a končia púť na hore Kója, čo je centrum budhistickej sekty Šingon.

Zaujímavosti niektorých chrámov 
 Chrám Rjózendži - je prvý chrám, ktorý pútnici na Šikoku navštívia
 Chrám Iwamotodži - je zaujímavý pre svoje stropné maľby
 Chrám Išitedži - je spojený s legendou, v ktorej vraj muž rozbil mníchovi Kúkai jeho žobraciu misku
 Chrám Zencudži - na mieste kde leží chrám sa údajne narodil mních Kúkai

Odevy pútnikov 
Pútnici zvyčajne nosia slamené klobúky, biele bavlnené rúcha a pomáhajú si palicami.

Informácie o púti

Externé odkazy 
 O putovaní po Šikoku

Japonsko
Ulica Andreja Hlinku

Ulica Andreja Hlinku je ulica:
 v Detve, pozri Ulica Andreja Hlinku (Detva)
 v Novákoch, pozri Ulica Andreja Hlinku (Nováky)
 v Partizánskom, pozri Ulica Andreja Hlinku (Partizánske)
 v Piešťanoch, pozri Ulica Andreja Hlinku (Piešťany)
 v Senci, pozri Ulica Andreja Hlinku (Senec)
 v Stropkove, pozri Ulica Andreja Hlinku (Stropkov)

 v Topoľčanoch, pozri Ulica Andreja Hlinku (Topoľčany)
 v Trnave, pozri Ulica Andreja Hlinku (Trnava)

Pozri aj
 Ulica A. Hlinku

Rozlišovacie stránky – Ulice
Ozvena (fyzika)

Ozvena (iné názvy: echo, ozvuk, rezonancia, ohlas, knižne ozyv) je v širšom zmysle vlna (signál) odrazená (-ný) od prekážky naspäť na miesto jej (jeho) pôvodu, v užšom zmysle zvuk odrazený od prekážky, ktorý je uchom vnímaný oddelene od pôvodného zvuku.

Zvuková ozvena  
Ľudské ucho vníma odrazený zvuk oddelene od pôvodného zvuku, ak je medzi nimi časový odstup aspoň  0,1 s, inak povedané (keďže rýchlosť zvuku vo vzduchu je 340 m/s) prekážka musí byť od zdroja zvuku vzdialená aspoň polovicu z 34 m, t.j. 17 m. Jednorazová ozvena (t.j. ozvena, keď je prekážka vzdialená len 17 m) sa nazýva jednoslabičná ozvena, existuje ale aj dvojslabičná, trojslabičná atď. ozvena. Na to, aby bol odraz vnímateľný uchom, musí byť prekážka veľkorozmerná, napr. skalná stena, veľká budova a podobne.

Na princípe ozveny pracujú prístroje echolot, sonar a radar.

Zdroje 
 Echo. In: Brockhaus. Enzyklopädie in 30 Bänden. 2005-2006
 ozvěna. In: Malá československá encyklopedie IV M-Pol. 1. vyd. Praha: Academia, 1986. s. 740.
 Rychlost zvuku. In: Encyklopedie fyziky 
 

Akustika
Igor Šabek

Igor Šabek (* 30. október 1958). Vyštudoval históriu na FF PU v Prešove, pričom sa po skončení štúdia orientoval najmä na minojskú civilizáciu s centrom bádania na ostrove Kréta. V rokoch 1978 – 1996 a 1999 – 2002 pôsobil vo vtedajšom činohernom súbore DJZ v Prešove ako herec a od roku 2002 v Detskom kočovnom divadle DRaK v Prešove ako herec, dramaturg a režisér.

Od roku 1985 spolupracuje s Literárno-dramatickou redakciou košického štúdia SRo (rozhlasové inscenácie, poviedky, eseje) a od roku 1979 so Slovenskou knižnicou pre nevidiacich Mateja Hrebendu v Levoči pri načítavaní zvukových kníh pre nevidiacich a slabozrakých, pričom počet takto spracovaných titulov sa podľa štatistík SKN blíži k číslu 700.

V súčasnosti pôsobí ako herec v slobodnom povolaní. Svoje poznatky z historického bádania spracoval v odbornej publikácii Minojská civilizácia a jej paláce pod vplyvom kultov a náboženských predstáv východného Stredomoria (2012) a beletristicky v knihe Tanec smrti (2018).

Je milovníkom prírody, kvalitného červeného vína a kraja svojich predkov – Záhoria. Za najvyššiu hodnotu považuje harmóniu a dobré rodinné a priateľské vzťahy.

Filmografia 
 1994: Medveď (podľa predlohy Antona Pavloviča Čechova; režíroval: Ivan Holub)

Repertoár v divadle DRaK 
 V zdravom tele zdravý duch
 O princeznej, ktorá nikdy nebola tam, kde práve mala byť
 Jánošík

Aktuálny divadelný repertoár 
 J. Hollý: Kubo - postava Loveckého - Účinkovanie v RTVS – rozhlasové štúdio Košice:
 Karol Horák: Muž zlatého srdca (rozhlasová hra) – postava Petra Pavla Gojdiča
 István Kerékgyártó: Spiatočka. Spoveď (biedneho) mešťana (rozhlasová adaptácia divadelnej hry) – postava Majiteľa
 Zložené zátvorky Sergeja Nosova – čítaná ukážka z románu
 Marián Milčák: Rezbár – päťdielne čítanie na pokračovanie
 Príbeh pre toto miesto – séria príbehov, spojených s konkrétnym miestom
 Tolstoj proti – pásmo o názoroch L. N. Tolstého na ženy
 Tesarakt – zóna poézie Mariána Milčáka – interpret
 Marián Milčák: Nadýchnuť sa tmy (verše) – interpret
 Marcin Swietlicky: Nesamozrejmé (verše) – interpret
 Marián Milčák: O poézii a duchu (esej) – interpret
 Matúš Marcinčin:: Zobuď ma , keď tam budeme (esej) – interpret Zvukové knihy, načítané pre SKN Levoča v roku 2018:
 M. J. Arlidge: Jeden musí z kola von (detektívny román, 660 min.)
 Bernard Minier: Kruh (detektívny román, 1224 min.)
 Donna Tartt: Stehlík (román, 2302 min.)
 Justin Cronin: Mesto zrkadiel (román, 1887 min.)
 Daniela Dvořáková: Rytier a jeho kráľ. Stibor zo Stiboríc a Žigmund Luxemburský (historický román, 1490 min.)
 Miroslav Musil: Skutočný príbeh grófa Mórica Beňovského (cestopisný román, 660 min.)
 Silvia Vaculíková: Svet na dlani (cestopisný román, 420 min.)
 Miriam Lengová: Spišské remeslá, cechy a obchod do polovice 17. storočia (populárno-náučná publikácia, 510 min.)

Narodenia 30. októbra
Narodenia v 1958
Slovenskí divadelní herci
Smršť

Smršť môže byť:
prudké a krátkodobé zosilnenie vetra sprevádzané ničivými účinkami, pozri veterná smršť (silný vietor)
častý, ale podľa Sobíšek et al. 1993 nesprávny význam: 
tromba
veľká tromba (v užšom zmysle)
veľká tromba (v širšom zmysle) nad morom

Referencie
Glenda Jacksonová

Glenda May Jacksonová (* 9. máj 1936 Birkenhead, Spojené kráľovstvo) je britská labouristická politička a bývalá divadelná a filmová herečka, držiteľka dvoch Oscarov za najlepší ženský herecký výkon. 

Od roku 1983 sa tiež aktívne venuje politickej kariére. V roku 1990 prvý raz kandidovala do Dolnej snemovne parlamentu, v ktorom pôsobila od roku 1992 do roku 2015.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Britskí politici
Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (komédia/muzikál)
Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Donatellov David
Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Členovia Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva
Helen Mirrenová

Helen Mirren (vlastným menom Ilyena Lydia Vasilievna Mironoff resp. Mirren; * 26. júl 1945, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská herečka a režisérka, držiteľka Oscara za najlepší ženský herecký výkon z roku 2006 za film Kráľovná.

V roku 2001 debutovala ako režisérka krátkym filmom Happy Birthday, ktorý natočila v rámci cyklu Directed By televize Showtime.

V roku 2003 bola v Buckinghamskom paláci vyznamenaná Radom britského impéria.
17. januára 2013 bola ocenená hviezdou na hollywoodskom chodníku slávy umiestnenou vedľa britského herca Colina Firtha. Jej hviezda má poradové číslo 2488.

Filmografia (výber)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické rozhlasové herečky
Anglické televízne herečky
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Držiteľky ceny Emmy za najlepší ženský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Držitelia Critics' Choice Movie Awards
Držitelia Drama Desk
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia Radu britského impéria
Držitelia ceny Krištáľový glóbus
Anglické osobnosti ruského pôvodu
Anglickí ateisti
Osobnosti z Londýna
Účastníci Medzinárodného filmového festivalu Karlovy Vary
Držitelia Screen Actors Guild Award
Rozprávači audiokníh
4. multiplex

4. multiplex je multiplex na Slovensku, ktorý slúži na vysielanie platených, najmä komerčných rozhlasových a televíznych programov pomocou DVB-T.

Programové zloženie
V 4. multiplexe (DVB-T2 H.264) vysielajú tieto stanice:
 TV Markíza HD (spoplatnené)
 TV Doma (spoplatnené)
 TV Dajto (spoplatnené)
 TV JOJ HD (spoplatnené)
 Jojko (spoplatnené)
 Prima Plus (spoplatnené)
 Nová Šport 1 HD (spoplatnené)
 NGC (spoplatnené)
 Viasat Explore (spoplatnené)
 Viasat History (spoplatnené)
 Viasat Nature (spoplatnené)
 ŠPORT 1(spoplatnene) 
 AMC (spoplatnené)
 MTV 00s (spoplatnené)
 Minimax (spoplatnené)
 EroXXX (spoplatnené)

Parametre 
Vysielanie tohto multiplexu šíri 22 vysielačov. V rámci testu fungujú v multiplexe EPG aj teletext. Vysielanie je kódované systémom Irdeto. Funkčnosť príjmu multiplexu je možné pred kúpou prijímača s podporou MPEG-4 vyskúšať, keďže je vysielaný aj voľne vysielaný informačný kanál v kódovaní MPEG-2.

Vysielače 

 Aktualizované 7. februára 2022

Referencie

Pozri aj 
 Televízne digitálne pozemské vysielanie
 Zoznam vysielačov na Slovensku

Telekomunikácie
Arcibiskupský palác (Narbonne)

Arcibiskupský palác  (fr. Palais des archevêques de Narbonne) je historické sídlo narbonských biskupov a arcibiskupov, ktoré dnes slúži ako radnica mesta Narbonne.
Stavba je od roku 1840 chránená ako monument historique.

Nachádza sa v centre mesta a je dominantou námestia Place de l'Hôtel de ville.

Architektúra 
Arcibiskupský palác je tvorený románskym starým palácom (Palais Vieux) a gotickým novým palácom (Palais Neuf). Je stavebne spojený s katedrálou sv. Justa a Pastora. Jeho fasádu dopĺňajú tri štvorcové veže z 13. a 14. storočia. V 19. storočí ho upravil Eugène Viollet-le-Duc na radnicu, ktorá tu spolu s mestským múzeom sídli dodnes.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka múzea v paláci
 Záznam v evidencii historických pamiatok

Zdroj 

Paláce vo Francúzsku
Gotické stavby vo Francúzsku
Románske stavby vo Francúzsku
Historické pamiatky vo Francúzsku
Múzeá vo Francúzsku
Narbonne
Stavby v departemente Aude
Radnice vo Francúzsku
Petr Kolář

Petr Kolář môže byť:

 český diplomat (* 1962), pozri Petr Kolář (diplomat)
 český politológ, právnik a teológ (* 1974), pozri Petr Kolář (politológ)
 český popový a rockový spevák (* 1967), pozri Petr Kolář (spevák)
 český rímskokatolícky kňaz, aktivista (* 1941), pozri Petr Kolář (kňaz) 
 český vedec a pedagóg (* 1961), pozri Petr Kolář (vedec)

Rozlišovacie stránky – Osobnosti
Znovuzrodenie

Znovuzrodenie je štúdiový album skupiny Tublatanka z roku 1995. Album vyšiel vo vydavateľstve Monitor. Je to prvý album, na ktorom hrajú Dodo Dubán a Juraj Topor, a posledný, na ktorom hrá pôvodný bubeník Juraj Černý.

Zoznam skladieb 
  Život ako naozaj  (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)
  Najkrajšie ženy sveta  (Dodo Dubán / Martin Sarvaš)
  Nemôžeš mi ujsť  (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)
  Bez tvojej lásky  (Ďuro Topor / Martin Sarvaš)
  Niekto ťa má rád  (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)
  Šlabikár VI.   (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)
  Stráž si čo máš  (Dodo Dubán / Daniel Mikletič)
  Snívame o veľkej láske  (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)
  Noc je len čierna diera  (Ďuro Topor / Martin Sarvaš)
 Správy zo sveta  (Maťo Ďurinda, Ďuro Černý / Martin Sarvaš)
 Blízko nás  (Dodo Dubán / Martin Sarvaš)
 Nekonečná pieseň  (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš)

Zostava 
Martin Ďurinda - spev, sólová gitara
Dodo Dubán - sprievodná gitara, vokály, spev (2, 7, 9, 11), druhý spev (1, 4)
Juraj Topor - basa
Juraj Černý - bicie

Hudobné albumy z 1995
Albumy Tublatanky
Útok na Bostonskom maratóne

Útok na Bostonskom maratóne bol teroristický bombový útok počas konania Bostonského maratónu 15. apríla 2013. Dve improvizované výbušné zariadenia explodovali asi 12 sekúnd po sebe v 14:50 EDT (18:50 UTC) pozdĺž Boylston Street západne od Copley Square. Výbuchy zranili divákov, bežcov a ďalších ľudí v blízkosti cieľa maratónu; konkrétne zabili 3 ľudí a zranili najmenej 183 ďalších. Prezident USA Barack Obama oznámil, že FBI vyšetruje útoky ako akt terorizmu.

Obete 
Boli potvrdené 3 obete: 8-ročný Martin Richard Dorchester, ktorého matka Denise Richard utrpela poranenia mozgu a 6 ročná sestra prišla o nohu; 29-ročná Krystle M. Campbell, vedúca reštaurácie z Medfordu; a Lu Lingzi, 23-ročná žena čínskej štátnej príslušnosti z Šanghaja, postgraduálna študentka na univerzite v Bostone.

Zdroj 
 

Teroristické útoky
Udalosti v 2013
Boston (Massachusetts)
Massachusettský technologický inštitút
Emmen (Švajčiarsko)

Emmen je švajčiarske mesto, ktoré sa nachádza v strednom Švajčiarsku v kantóne Luzern. Emmen je predmestím Luzernu.

Obyvateľstvo 
Emmen je druhým najväčším mestom kantónu Luzern. Najväčší prírastok obyvateľstva zaznamenal po druhej svetovej vojne.

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Emmen po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Lancy

Lancy je švajčiarske mesto, ktoré sa nachádza v juhozápadnom cípe Švajčiarska v kantóne Ženeva. 
S 29 356 obyvateľmi je Lancy tretím najväčším mestom v ženevskom kantóne. Lancy sa nachádza južne od rieky Rhôna a pozostáva z dvoch mestských častí Grand-Lancy a Petit-Lancy. Štadión Stade de Genève, jeden z dejísk ME vo futbale v roku 2008, sa nachádza v katastri obce.

Lancy susedí s obcami Onex, Plan-les-Ouates, Carouge, ako aj s mestom Ženeva.

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lancy po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Kriens

Kriens je švajčiarske mesto, ktoré sa nachádza v strednom Švajčiarsku v kantóne Luzern. Kriens leží neďaleko od hlavného mesta kantónu - Luzernu. Leží na úpätí vrchu Pilatus.

Obyvateľstvo

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kriens po nemecky, francúzsky a taliansky v Historickom slovníku o Švajčiarsku

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku