Liptovský Ján

Liptovský Ján je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. Najvýznamnejšou pamiatkou je opevnený ranogotický kostol sv. Jána Krstiteľa z konca 13. storočia.

Polohopis 
Obec leží v ústí Jánskej doliny do Liptovskej kotliny, pod výbežkom Nízkych Tatier v nadmorskej výške  Preteká ňou riečka Štiavnica, ktorá sa cca 1 km severovýchodne vlieva do Váhu. Na severe susedí s Beňadikovou a Uhorskou Vsou, na západe so Závažnou Porubou a Demänovskou Dolinou, na východe s Podturňou a Liptovskou Porúbkou, na juhovýchode s Vyšnou Bocou. Južná hranica chotára vedie po hrebeni Nízkych Tatier a je zároveň hranicou medzi okresmi Liptovský Mikuláš a Brezno i Žilinským a Banskobystrickým krajom, pričom hraničí s katastrálnym územím mesta Brezno.

Prírodné podmienky

Vodstvo 
Cez dedinu prechádza riečka Štiavnica.

V obci sa nachádza 13 minerálnych prameňov a mimo ich je 10. Najznámejší obecný prameň Teplica, inak Kaďa. Nachádza sa asi 100 m od Kazimírovského kaštieľa. Jeho zloženie sa nápadne podobá prameňu Rudolf. Zistilo sa, že tieto dva prameňe sú sesterské pramene - prameň Teplica je bočný prameň prameňa Rudolf. Minerálny prameň Teplica obsahuje až 830 miligramov síranov.
Mimo obce sa nachádza prameň Medokýš. Nachádza sa približne na polovici cesty na Borovú Sihoť v Podturni - Rovni. Jeho zloženie sa podobá na zloženie prameňa Uhorčianka v Uhorskej Vsi.

Vznik názvu 
 1286: Vesverez
 1358: Zent Iwan
 1380: Zentyan, Zentyuan, Sendywan, Zentiwan
 1386: Sankt Johannes
 1471: Swaty Jan
 1479: Zent Janus
 1515: Swati Janszky
 1773: Swatý Ján
 1927: Liptovský Svätý Ján
 1960: Liptovský Ján

Dejiny 
Rok 1200 je rokom prvej písomnej zmienky o modlitebni na mieste dnešného kostola.
Bohumír (aj Bogomír), syn Vavrinca, a jeho synovia (stará liptovská šľachta) dostali územie dnešného L. Jána donačnou listinou od kráľa Bela IV. v roku 1263. Bohumírovi šiesti synovia (Bodov, Mikuláš, Ján, Vavrinec, Dionýz a Bohumír II.) sa stali zakladateľmi zemianskych rodov v niektorých liptovských dedinách: Svätojánskych (Szentiványi), Baánovcov a Smrečániovcov (Szmrecsányi). Neskôr Bohumír ryžoval zlato z potoka Bocianka a založil si súkromný hrad na spustnutom hradisku na vrchu Hrádok (1270). 

Podľa dokumentov v roku 1310 vyplienili kostol v L. Jáne a odniesli majetkové listiny Ladislava IV. Kostol teda musel byť postavený už na konci 13. storočia. Prvá zmienka o fare je v roku 1337, kde je spolu s farou v L. Mare a L. Sv. Kríži označená ako jedna z najnovších. 

V roku 1554 rodina Svätojánskych založila zemiansku protestantskú školu v jednej zo svojich kúrií (v tej dobe ich bolo päť). Učili na nej poprední kazatelia a učitelia (napr. Ján Mathesius a Jakub Spléni v 20-tych a 30-tych rokoch 17. storočia). Škola zanikla počas povstania Františka II. Rákociho (medzi rokmi 1705  1709), obnovená bola v roku 1786 (po vzniku samostatného cirkevného zboru). V obci od konca 15. storočia existovala aj rímskokatolícka triviálna škola, ktorú finančne podporovala katolícka vetva rodiny Svätojánskych. Táto škola zanikla po vzniku protestantskej šľachtickej školy, obnovená bola koncom 17. storočia.
V roku 1554 sa v dokumentoch naposledy spomína aj hrad Bogomíra na vrchu Hrádok.
V roku 1633 sa narodil Martin Sentiváni, významný profesor a vedec na Trnavskej univerzite.

V roku 1735 bol zrekonštruovaný katolícky kostol a postavený nový hlavný oltár a v roku 1785 bol postavený artikulárny kostol, ktorý vyhorel v roku 1910. V roku 1808 bola zbúraná stará veža mimo kat. kostola, ktorá slúžila ako zvonica.

V roku 1805 začal zbojníčiť Martin Murín z L. Jána.  V roku 1824 upadá ťažba drahých kovov v Svätojánskej Boci (dnes časť L. Jána), založenej ešte Bohumírom v roku 1263. 
V roku 1875 vypukla v Liptove cholera a úplne zaniklo svätojánske baníctvo. V roku  1886 bol založený "fajermanský" spolok (= požiarny zbor) a požiarna zbrojnica. V tej dobe mala obec fungujúcu školu a škôlku. V roku 1902 bolo založené ochotnícke divadlo v Podturni a v L. Jáne.
V roku 1930 zomrel posledný slovenský člen rodu Jozef Svätojánsky a jeho majetky predali Československej republike. V roku 1971 bol postavený areál TJ Štart.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky

Sakrálne pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa, jednoloďová ranogotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z konca 13. storočia. Nachádza sa v opevnenom areáli, na vyvýšenej polohe uprostred obce. V druhej polovici 14. storočia bol kostol rozšírený južným smerom a bola zaklenutá svätyňa krížovou rebrovou klenbou. V 17. storočí bol fortifikovaný, súčasťou obranného múru je aj zvonica. Veža kostola bola pristavaná až v roku 1808. Zo stredovekých detailov sa zachoval okrem hrubej stavby severný neskororománsky portál. V interiéri sa nachádza neskororenesančný hlavný oltár. Bočný oltár Ukrižovania je neskorogotický zo 16. storočia s oltárnym nadstavcom ešte z 15. storočia. Z tohto obdobia pochádza aj kamenná krstiteľnica s tordovanou nohou. Druhý bočný oltár je ranobarokový, jeho súčasťou je gotická socha Madony z druhej polovice 15. storočia. Súčasťou interiéru sú aj pamiatky na miestny rod Sentivániovcov, epitaf a mortuárium. Fasády kostola sú hladké, členené opornými pilermi a oknami s polkruhovým ukončením. 

 Evanjelický kostol, jednoloďová tolerančná stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z roku 1785. V roku 1907 ho postihol požiar, po ktorom bol prestavaný v duchu neogotiky pod vedením staviteľa Juraja Košúta. V interiéri sa nachádza neobarokový oltár s obrazom Krista na kríži z roku 1908. Fasády kostola sú členené oknami so šambránou a lomeným oblúkom. Veža členená lizénovým rámom je ukončená ihlancovou helmicou.

Ostatné pamiatky 
 Sentivániovský kaštieľ (Jána Čajaka 132), dvojpodlažná pôvodne renesančná stavba na pôdoyse obdĺžnika zo 17. storočia. V 18. storočí bol barokovo upravený a nadstavaný o poschodie. V interiéri sa dochovali renesančné klenby. Súčasná úprava fasády je empírová z 30. rokov 19. storočia. Fasáde kaštieľa dominuje vystupujúci rizalit členený zdvojenými polostĺpmi. Poschodie je členené pilastrami. Okná majú šambrány a nadokenné rímsy. Na prízemí sú okná dekorované polkruhovými suprafenestrami s vejárovým reliéfom. 

 Ňáriovský kaštieľ (Starojánska 66), dvojpodlažná dvojtraktová renesančná stavba na nepravidelnom pôdoryse z druhej polovice 16. storočia. Upravovaný bol v polovici 17. a 18. storočia. V interiéri sa zachovali renesančné klenby so štukatúrami. Kaštieľ má hladké fasády a kruhové nárožné arkiere na drevených krakorcoch. 

 Kaštieľ Za vodou (Za vodou 169), dvojpodlažná trojtraktová v jadre stredoveká stavba na pôdoryse obdĺžnika z konca 15. storočia. Nachádza sa na druhej strane potoka Štiavnica, vďaka čomu dostal pomenovanie. Upravovaný a rozširovaný bol v 17. a 18. storočí. Stavba má hladké fasády, na prvom poschodí je dochované zdvojené renesančné okno s kamenným ostením a nadokennou rímsou.  

 Hilbertovský kaštieľ (Starojánska 25), dvojpodlažná dvojtraktová renesančná stavba na pôdoryse písmena L zo 17. storočia. Upravovaný bol barokovo v 18. storočí a klasicisticky v roku 1830. Kaštieľ má hladké fasády. 

 Nemešovsko-Barnovský kaštieľ (číslo 17), jednopodlažná trojtraktová renesančná stavba z obdobia okolo roku 1565. Upravovaný bol v roku 1588, v 17. a 18. storočí. V interiéri sa dochoval renesančný krb s vročením 1588. Fasády kaštieľa sú členené lizénovým rámom. 

 Pálovský kaštieľ (Fraňa Kráľa 69), jednopodlažná trojtraktová renasančná bloková stavba zo 17. storočia. V interiéri sa dochovali pôvodné renesančné dispozície. Kaštieľ má hladké fasády a dve nárožé oktogonálne veže s ihlancovými helmicami. 

 Tomášovský kaštieľ (Starojánska 70), jednopodlažná jednotraktová pôvodne renesančná stavba na pôdoryse písmena L z druhej polovice 16. storočia. Barokovo bol upravovaný okolo roku 1738. 

 Marcovský kaštieľ (Starojánska 22), jednopodlažná dvojtraktová klasicistická stavba na pôdoryse obdĺžnika z prvej polovice 19. storočia. Nachádza sa v areáli parku. Fasáde dominuje trojosový rizalit ukončený trouholníkovým štítom s tympanónom. Fasáda je členená pilastrami, okná majú profilované nadokenné rímsy. 

 Šándorovský kaštieľ (Starojánska 60), jednopodlažná pôvodne renesančná stavba na pôdoryse písmena L zo 17. storočia. Klasicisticky bol upravovaný v období okolo roku 1830 a v roku 1916. Fasády kaštieľa sú členené lizénami a nárožnými pilastrami s kvádrovaním. Okná majú profilované šambrány. Bočná dvorná fasáda je riešená ako arkáda s profilovanými archivoltami, dnes čiastočne zamurovaná. Stredné pole arkády je ukončené trouholníkovým štítom s tympanónom. 

 Kazimírovský kaštieľ (Starojánska 247), jednopodlažná klasicistická kúria na pôdoryse písmena L zo začiatku 19. storočia. Stavbe dominuje stredný trojosový rizalit členený pilastrami a slepými arkádami. 

 Jonášovská kúria (Jána Čajaka 130), jednopodlažná trojtraktová neskorobaroková stavba na pôdoryse obdĺžnika s manzardovou strechou z druhej polovice 18. storočia. Upravovaná bola v roku 1967. Stavbe dominuje stredný rizalit dekorovaný horizontálnym pásovaním. Nárožia kúrie sú bosované. Okná sú dekorované nadokennými kazetami. 

 Gáborovská kúria (Kalinčiakova 109), jednopodlažná trojtraktová neskorobaroková stavba na pôdoryse obdĺžnika z druhej polovice 18. storočia. Upravovaná bola v prvej polovici 19. storočia. V interiéri je dochovaná chodba zaklenutá segmentovou kenbou. Stavbe dominuje stredný rizalit s nárožným kvádrovaním. Okná majú profilované šambrány. Vstup je riešený ako jednoosový portikus s oblúkovým zakončením z kratšej strany pôdorysu.  

 Sentivániovská kúria v komplexe Svätojánskych kúpeľov (Kúpeľná 140), jednopodlažná trojtraktová pôvodne renesančná stavba na pôdoryse obdĺžnika zo 17. storočia. Klasicisticky bola upravená v roku 1834 a po roku 1919 pre potreby kúpeľov, ktoré založil Jozef Sentiváni. Stavbe dominuje trojosový rizalit so vstupným oblúkovým portálom členeným pilastrami a ukončeným trojuholníkovým štítom s tympanónom.

 Liečebný dom (Kúpeľná 141), jednopodlažná dvojtraktová klasicistická stavba z roku 1834. Pôvodne išlo o objekt stajní pri vedľajšej Sentivániovskej kúrii. Po zriadení kúpeľov bol objekt adaptovaný a prepojený s kúriou. Fasáde dominujú dva bočné rizality lemované iónskymi polostĺpmi a ukončené trojuholníkovým štítom s tympanónom. Fasáda je členená polstĺpmi, okná sú polkruhovo ukončené s profilovanou šambránou. 

 Ľubovsko-Pištovský kaštieľ (Starojánska 90), jednopodlažná dvojtraktová pôvodne renesančná kúria na pôdoryse písmena U zo 17. storočia. Klasicistickou úpravou prešla v prvej tretine 19. storočia, kedy bola prefasádovaná. Necitlivou prestavbou prešla v roku 1955. V interiéri sa čiastočne zachovali renesančné klenby. Kúria má hladké fasády so stredným rizalitom a valbové strechy.

Turistika 
Obec je známou turistickou destináciou, najmä preto, že je vstupom do Jánskej doliny, v ktorej ústí sa nachádza mnoho hotelov, termálne kúpalisko prírodné aj umelé a 2 lyžiarske strediská.

Občianska vybavenosť 
V obci sa nachádzajú predajne COOP Jednota a práčovňa. Taktiež je tu pošta a turistické informácie.

Doprava 
Cez obec prechádza hlavná cesta do Jánskej a Stanišovskej doliny. Severne od obce sa nachádza výjazd na diaľnicu D1. Železnica neprechádza priamo cez obec. Najbližšia stanica sa nachádza v obci Podtureň. Autobusy tu premávajú regulárne.

Osobnosti obce

Rodáci 
 Martin Sentiváni (* 1633 – † 1705), encyklopedik, filozof, polyhistor, profesor a dekan Trnavskej univerzity
 Ján Čajak (* 1863 – † 1944), prozaik a prekladateľ
 Ján Stanislav (* 1904 – † 1977), jazykovedec, slavista
 Július Filo st. (* 1921 – † 2004), evanjelický farár a biskup
 Vladimír Balco (* 1949 – † 2017), filmový režisér a scenárista

Literatúra 
 Kolektív autorov: Liptovský Ján od prvej písomnej zmienky po súčasnosť. Liptovský Ján : Obec Liptovský Ján, 2013. 255 s. ISBN 978-80-971342-6-6

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Apsida.sk- profil ranogotického kostola

Iné projekty 

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Sídla na Váhu