joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Get Rich or Die Tryin’ (album)

Get Rich or Die Tryin' je debutový štúdiový album amerického rappera 50 Centa, ktorý bol vydaný dňa 6. februára 2003 cez Aftermath Entertainment v rámci spoločného podniku s Shady Records a distribúciou cez Interscope Records. Album obsahuje produkciu od Dr. Dre a Eminema tiež nováčikov ako Young Buck, Lloyd Banks a Tony Yayo.

Album debutoval na 1. mieste v rebríčku Billboard 200 s predajom 872,000 kópií v prvom týždni. Z albumu bolo vydaných päť singlov: „In da Club“, „21 Questions“, „Wanksta“ a medzinárodný singel „P.I.M.P.“. Od decembra 2003 bolo predaných 6 miliónov kópií v USA a bol šesťnásobne certifikovaný na platinu od RIAA. Po jeho vydaní dostal všeobecne pozitívne recenzie od väčšiny hudobných kritikov a bol nominovaný na Cenu Grammy v kategórii najlepší rapový album (vyhral album Speakerboxxx/The Love Below od skupiny OutKast).

Zoznam skladieb 
 Spoluautorom všetkých skladieb bol 50 Cent.

Zostava 

 50 Cent – výkonný producent  
 Justin Bendo – inžinier  
 Sean Blaze – producent, inžinier  
 Darrell Branch – producent  
 Tom Coster – klávesy  
 Terence Dudley – producent  
 Mike Elizondo – basová gitara, gitara, klávesy, producent 
 Eminem – produceny, výkonný producent, mixovanie hudby 
 Ron Feemster – Fender Rhodes  
 John "J. Praize" Freeman – producent  
 Marcus Heisser – A&R  
 Steven King – producent, mixovanie hodby  
 Tracy McNew – A&R  

 Megahertz – producent  
 Red Spyda – producent 
 Luis Resto – klávesy  
 Ruben Rivera – klávesy, asistenčný inžinier 
 Rockwilder – producent  
 Tom Rounds – inžinier 
 Sha Money XL – producent, inžinier, výkonný producent  
 Tracie Spencer – spev  
 Rob Tewlow – producent  
 Patrick Viala – inžinier  
 Sacha Waldman – fotografie  
 Ted Wohlsen – inžinier  
 Carlisle Young – inžinier, digitálna úprava

Pozície v rebríčkoch

Referencie

Externé odkazy 
 Get Rich or Die Tryin' na Discogs
 Get Rich or Die Tryin' na Metacritic
 Hip-Hop's Holy Trinity na PopMatters
 Recenzia Albumu na Sputnikmusic

Hudobné albumy z 2003
Albumy 50 Centa
Debutové albumy
Albumy produkované Dr. Drem
Albumy produkované Eminemom
Hiphopové albumy
Kostol svätého Jána Krstiteľa

Kostol svätého Jána Krstiteľa môže byť

 na Slovensku
 v meste Bardejov, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Bardejov)
 v meste Košice (Šebastovce), pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Šebastovce)
 v meste Rimavská Sobota, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Rimavská Sobota)
 v obci Chtelnica, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Chtelnica)
 v obci Ivanka pri Dunaji, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Ivanka pri Dunaji)
 v obci Jasov, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Jasov)
 v obci Kremnické Bane, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Kremnické Bane)
 v obci Rimavské Janovce, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Rimavské Janovce)
 v obci Zemianske Kostoľany, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Zemianske Kostoľany)
 katedrála v meste Trnava, pozri Katedrála svätého Jána Krstiteľa (Trnava)
 katedrálny chrám prešovskej archieparchie, pozri Chrám svätého Jána Krstiteľa (Prešov)

 v Česku
 v obci Raškov (okres Šumperk), pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Raškov)
 v obci Višňové (okres Znojmo), pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Višňové)

 v Kanade
 v meste Quebec, pozri Kostol svätého Jána Krstiteľa (Quebec)

 v Rumunsku
 v meste Brašov, pozri Františkánsky kostol (Brašov)

 v Slovinsku:
 Kostol svätého Jána Krstiteľa (Ribčev Laz)

Pozri aj 
 Chrám svätého Jána Krstiteľa

Rozlišovacie stránky – Kostol
Zlatý glóbus za najlepší film (komédia/muzikál)

Zlatý glóbus za najlepší film (komédia/muzikál) udeľuje každoročne Asociácia zahraničných novinárov v Hollywoode v januári na slávnostnej ceremónii. Pôvodne sa kategória nazývala Najlepší film, ale na 9. ročníku Zlatých glóbusov v roku 1951 sa filmy začali oceňovať v dvoch rozdielnych žánroch – dráma a komédia/muzikál. V roku 1953 sa cena udelila v spoločnej kategórii. V rokoch 1958 až 1962 boli dokonca kategórie Najlepšia komédia  a Najlepší muzikál.

Víťazi a nominovaní

19511957

19581962

19631970

19711980

19811990

19912000

20012010

Poznámky 
Cena sa udeľuje na začiatku roku a predstavuje úspech za počiny predošlého kalendárneho roku. Ak má film distribučný názov, je uvedený pod ním. Zoznam obsahuje filmy víťazné, zvýraznené tučne a na prvom mieste, a filmy nominované. Keďže prvých osem ročníkov malo jednotnú kategóriu, ktoré sú zahrnuté v kategórii Najlepší film (dráma), zoznam obsahuje filmy od roku 1951. Zahrnuté sú aj informácie o režiséroch a producentoch víťazných filmov. Hviezdička indikuje, že film bol nominovaný na Oscara; dve hviezdičky, že Oscara získal.

Referencie

Externé odkazy 
 Česko-Slovenská filmová databáza
 Oficiálna stránka Zlatého glóbusu 
 Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov 
 Oscarová databáza 
 International Movie Database 
 Neoficiálny zoznam držiteľov Zlatého glóbusu 

Zlatý glóbus
Junior Senior

Junior Senior bola dánska hudobná dvojica, ktorú tvorili Jesper "Junior" Mortensen (spev, gitara, basová gitara, klávesy) (nar. 7. február 1979) a  Jeep "Senior" Laursen (spev, klávesy, programovanie) (nar. 25. december 1977).

Prehľad
Laursen a Mortensen boli pred vznikom Junior Senior členovia skupiny Ludo X. Ich debutový album D-D-Don’t Stop The Beat, z ktorého bol vydaný ich najväčší hit „Move Your Feet“ sa v britskom rebríčku udržal viac ako dva mesiace v prvej desiatke. Ich druhý album Hey Hey My My Yo Yo bol vydaný 24. augusta 2005 v Japonsku, kde dosiahol 2. miesto v rebríčku.

Mortensen a Laursen oznámili na svojom blogu, že od 26. septembra 2008 sa rozdelili a začali pracovať na sólových projektoch.

Diskografia

Albumy
 D-D-Don’t Stop the Beat (2003) #29 UK
 Hey Hey My My Yo Yo (2005) #2 Japonsko

EP
 Rhythm Bandits (2003) #22 UK, #47 Australia
 Boy Meets Girl EP (2003)
 Say Hello, Wave Goodbye EP (2007)

Single
 „Move Your Feet“ (2002) #3 UK, #20 Austrália, #41 U.S.
 „Shake Your Coconuts“ (2003)
 „Itch U Can't Skratch“ (2005)
 „Can I Get Get Get“ (2006)

Referencie

Externé odkazy
 Junior Senior chart information
 Junior Senior na Allmusic

Iné projekty

Dánske dance hudobné skupiny
Dánske elektronické hudobné skupiny
Dvojice v hudbe
Hudobné skupiny z 1998
Hudobné skupiny ukončené v roku 2008
Metsovo

Metsovo (, arum. Aminciu (Aminču)) je mesto v Grécku, v kraji Epirus, východne od Ioanniny v pohorí severného Pindu. Žijú tu Arumuni (Valasi).

Dejiny 
Prvé dôkazy o osídlení nachádzame z 10. stor., kedy sa tu usadili pastieri, pravdepodobne už vtedy románski Arumuni. Prvá zmienka o meste je z 14. stor. Pôvod mena môže byť slovanský (mesto mrzútov), grécky (od mesovunion-mmedzi horami), alebo priamo latinský, po arumunsky sa Metsovo povie Aminciu (snáď od amicus-priateľ), čo sa mohlo pogréčtiť na metsovo. Miestni Arumuni sa vždy považovali za Grékov. V osmanskom období bolo Metsovo veľmi významným obchodným mestom, miestni ľudia boli vzdelaní podnikatelia a tiež pastieri. V 18. stor. tu žilo okolo 2 500 obyvateľov. Pochádzali odtiaľto filantropi a sponzori Gréckej vojny za nezávislosť, Jorgos Averoff a Michail Tositsas. V roku 1941 tu Taliani vytvorili fašistický arumunský štát.

Súčasnosť 
Dnes je Metsovo malým pokojným mestom, žije tu 4 500 obyvateľov, všetci rozprávajú arumunsky. Vyrábajú sa tu známe syry typu metsovane a metsovelas.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Mestá v Grécku
Česko na Letných olympijských hrách 2012

Česko na Letných olympijských hrách 2012 reprezentovalo 133 športovcov v 19 športoch.

Medailové pozície

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Letných olympijských hier 2012 

Krajiny na Letných olympijských hrách 2012
2012
Pod Smutným koutem

Pod Smutným koutem je prírodná pamiatka ev. č. 1951, ktorá sa nachádza južne od obce Čižice a severne od obce Předenice v okrese Plzeň-juh na ľavom brehu Úhlavy 600 metrov od rieky. Oblasťou prechádza turistický chodník vedúci z Čižic. Správa AOPK Plzeň.

Predmetom ochrany je rôzne stará dúbrava s pestrou kvetenou ako je napríklad hviezdica veľkokvetá , lipkavec lesný, hrachor jarný, pečeňovník trojlaločný, rimbaba chocholíkatá, ľalia zlatohlavá, jagavka ľaliovitá, ostrica horská, či ďatelina alpská. V stromovom poschodí sa nachádza dub letný, dub zimný, borovica lesná, lipa veľkolistá, javor mliečny a hrab obyčajný .

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Plzeň-juh

Externé odkazy 
 Informačné cedule
 Minútový televízny program o prírodnej pamiatke na stránkach ČT

Zdroj 

 

Chránené územia v okrese Plzeň-juh
Lesy v Česku
Železničná trať Košice – Muszyna

|}

Železničná trať KošicePlavečMuszyna (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 188) je železničná trať na Slovensku a Poľsku, ktorá spája Košice a pohraničné poľské mesto Muszyna cez Prešov a Plaveč.

Dejiny 
Počas druhej polovice 19. storočia sa realizovalo dopravné prepojenie regiónov Uhorska a bokom nezostal ani severovýchod krajiny. Prepojenie na Halič malo byť v náväznosti na Tiskú železnicu zabezpečené traťou z Prešova cez Dukliansky priesmyk do Przemyśla. K realizácii však nedošlo (vybudovaná bola trať cez Lupkovský priesmyk) a napokon sa 30. mája 1870 rozhodlo o výstavbe spojnice PrešovTarnów cez Plaveč a Muszynu. Na stavbu a prevádzkovanie získala koncesiu viedenská banka Union, ktorá založila akciovú spoločnosť „Uhorská časť prešovsko-tarnowskej železnice“ a previedla na ňu koncesné práva i stavebnú zmluvu. Výstavba trate po Orlov bola ukončená dňa 3. apríla 1873 a sprevádzkovaná dňa 1. mája 1873.
 
V roku 1874 bol vybudovaný aj úsek Orlovzemská hranica, no prevádzka na ňom sa začala až súčasne s haličským úsekom z Tarnowa 18. augusta 1876.

Stanice na trati

Pozri aj 
 Prešovsko-tarnovská železnica
 Zoznam železničných tratí na Slovensku
 Dejiny železníc na Slovensku

Externé odkazy 
 ŽSR cestovné poriadky podľa trate

Zdroj 
 História trate
 www.vlaky.net

Košice – Muszyna
Železničná doprava v Košiciach
Doprava v okrese Košice-okolie
Doprava v okrese Prešov
Doprava v okrese Sabinov
Doprava v okrese Stará Ľubovňa
Samsung Galaxy Tab

Galaxy Tab je mobilné zariadenie firmy Samsung, ktoré kombinuje tablet PC (založené na  operačnom systéme  Android) a mobilný telefón. Prvýkrát bol predstavený 2. septembra 2010 na IFA v Berlíne. 

Samsung u neho vychádzal zo svojho mobilného telefónu Galaxy S. Galaxy Tab je určený pre spojenie funkcií PDA, mobilného telefónu, internetového prehliadača, čítačky kníh a prehrávača hudby a videí (s podporou Flashu a všetkých bežných video kodekov). U vstavaných aplikácií Samsung úzko spolupracoval s Google a integroval všetky jeho hlavné služby do tohto modelu.

Technické parametre  
 Procesor 
 ARM Cortex A8 
 Frekvencia 1 GHz 
 Inštrukčná sada: RISC 
 Pamäť 
 Operačná pamäť: 512 MiB 
 Typ:  flash 
 Úložné miesto 
 Dve verzie: 16 alebo 32 GiB 
 Slot pre  karty microSD 
 Displej 
 Typ: TFT,  kapacitné, multidotykový 
 Rozlíšenie: 1024 × 600 pixel ov 
 Pomer strán: 16:9 
 Veľkosť: 7 palcov (18 cm) 
 Operačný systém 
 Android 2.2 (Froyo) 
 Očakáva sa upgrade na Android 3-0 a vlastné ad hoc verzie 
 Grafický čip 
 PowerVE SGX540 
 Frekvencia: 1,06 GHz
 Kamera / fotoaparát 
 Kamerka s 1,3 megapixelmi na prednej strane (pre videohovory) 
 Digitálny fotoaparát s 3,2 MPix na zadnej strane, prisvietením LED 
 Konektivita 
 Slot na  SIM kartu 
 2.5G 
 GSM 
 GPRS 
 EDGE) 
 Frekvencia: 850 / 900 / 1800 / 1900 MHz 
 3G 
 HSUPA 5.76 Mbps 
 HSDPA 7.2 Mbps 
 Frekvencia: 900 / 1900 / 2100 MHz 
 Wi-Fi 802.11 a / b / g / n 
 Bluetooth 3.0 
 PDMI 
 GPS 
 Synchronizácia s PC bezdrôtovo alebo cez mini USB kábel 
 Batérie 
 Kapacita: 4000 mAh 
 Výdrž (podľa údajov výrobcu): až 7 hodín prehrávania videa 
 Rozmery 
 Výška: 190,09 mm (7.484 ") 
 Šírka: 120,45 mm (4.742 ") 
 Hrúbka: 11,98 mm (0.472 ") 
 Hmotnosť 
 380 g 
 Vstup 
 Dotykový displej 
 4 tlačidlá naspodku 
 Hlasové ovládanie 
 Rôzne 
 Kódové meno: P-1000 
 Akcelerometer - rozpoznávanie držanie prístroja na výšku či na šírku

Recenzie  
Recenzie Galaxy Tab takmer bez výnimky porovnávajú s Apple iPad a zhodujú sa na tom, že má potenciál vystúpiť z radu jeho plagiátov a konkurovať mu, však, dodávajú, že bude záležať na cene a softvérovej podpore (na rozdiel od iTunes u iPadu bude mať Galaxy Tab základňu na Android Market).

Uvedenie na trh  
Dátum uvedenia na trh bude ešte len oznámené, podľa rôznych zdrojov by to mohlo byť v druhej polovici septembra 2010 v Európe. 1. novembra v Spojenom kráľovstve (za 599,99 £)  a v priebehu posledného štvrťroka v USA.  Hoci cena bude ešte len určená, hovorí sa o tom, že model s 16 GiB RAM sa bude predávať za 699 € as 32 GiB potom za 799 €.

Referencie

Externé odkazy  
  Katalógové informácie 
  Oficiálna stránka produktu 
  Prvá česká recenzia Samsung Galaxy Tab - Rýchly konkurent iPadu s otvoreným srdcom 
  20Tab Zoznam nezaujatých článkov o Galaxy Tab 

Samsung
Tablety
Zariadenia s Androidom
Windows Mobile

Windows Mobile bol operačný systém firmy Microsoft, ktorý je založený na Windows CE. Je určený pre mobilné zariadenia (PDA, smartphony a zariadenia portable media center). Používa vzhľad odvodený od klasických Microsoft Windows a malú podmnožinu ich Win32 API, ale obsahuje úplne iné hybridné jadro.

Základné vlastnosti Windows Mobile 
Windows Mobile má vo väčšine verzií tieto črty: 
 Obrazovka Dnes ukazuje dátum, informácie o vlastníkovi, nadchádzajúce udalosti, e-mailové správy a úlohy. Používatelia môžu upraviť, ktoré informácie sa majú na obrazovke zobrazovať. Na obrazovke sa nachádzajú tiež stavové ikony Bluetooth, Wi-Fi atď. Programy nainštalované v zariadení môžu pridať na obrazovku ďalšie položky. Obrázok na pozadí je možné zmeniť priamo v zariadení alebo možno zmeniť celú tému. 
 Horný pruh ukazuje čas, hlasitosť a stav pripojenia. Hlavnou súčasťou horného pruhu je tlačidlo Štart, ktoré je podobné tomu z desktopovej verzie Windows. Štart menu zahŕňa zoznam nedávno spustených programov, deväť upraviteľných položiek menu a odkazy na zoznam programov, nastavenie, vyhľadávanie a nápovedu. 
 Office Mobile je sada mobilných verzií aplikácií Microsoft Office zahrnutých vo Windows Mobile. Zahŕňa Word Mobile, Excel Mobile a PowerPoint Mobile (od verzie Windows Mobile 5.0). Mobilná verzia majú mnoho rysov desktopových verzií, ale niektoré funkcie boli značne redukované. 
 Outlook Mobile zahŕňa úlohy, kalendár, kontakty a poštu, ktoré možno synchronizovať s aplikáciou Outlook alebo s priamo s Exchange Server 
 Windows Media Player pre Windows Mobile podporuje formáty WMA, WMV, MP3 a AVI 
 Klient pre PPTP VPN

Pozri aj 
 Windows Phone
 Mobilný telefón
 Smartphone
 Symbian OS
 PalmOS
 iOS
 Android

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky Windows Phone
 Windows Mobile 6.5 - čo nového?
 WM Help - Technická podpora, spravodajstvo a software pre užívateľov Windows Mobile
 windows7phone.cz – všetko o Windows Phone 7

Operačné systémy firmy Microsoft
Softvér firmy Microsoft
Operačné systémy pre mobilné zariadenia
Jesenická oblast

Jesenická oblast (iné názvy: Jesenická podsoustava, Východosudetská oblast, Východní Sudety, po slovensky aj Východné Sudety; ; ; ) je geomorfologická oblasť nachádzajúca sa na pomedzí poľského a českého Sliezska, východných Čiech a severnej Moravy. 

Na západe pri obci Heřmanice nadväzuje na Orlickú oblasť (Mladkovské sedlo (Przelęcz Międzyleska), rovnako ako celá Kladská kotlina, ešte patrí do Orlickej oblasti), na severe prechádza do Krkonošsko-jesenického podhoria (Przedgórze Sudeckie), na severovýchode sa dotýka Sliezskej nížiny, na juhovýchode ju Moravské úvaly (Vonkajšie karpatské zníženiny) oddeľujú od Karpát. Na juhu leží Brněnská vrchovina, ktorá patrí do Českomoravskej subprovincie.

Najvyšším vrcholom je Praděd (). Na časti pohoria je vyhlásená CHKO Jeseníky s rozlohou , ktorá zahŕňa 11 maloplošných chránených území.

Členenie 
Jesenická oblast sa delí na následujúce celky:
 Králický Sněžník (pol. Masyw Śnieżnika)
 Rychlebské hory (pol. Góry Złote)
 Hrubý Jeseník
 Nízky Jeseník
 Hanušovická vrchovina
 Zábřežská vrchovina
 Mohelnická brázda
 Zlatohorská vrchovina (pol.Góry Opawskie)

Iné projekty

Zdroj 

Pohoria v Česku
Geomorfologické oblasti v Česku
Kaukazské jazyky

Kaukazské jazyky môžu byť aj všeobecne jazyky, ktorými sa hovorí na Kaukaze (t.j. aj indoeurópske a iné), pozri jazyky Kaukazu.

Kaukazské jazyky (iné názvy: iberokaukazské jazyky, zastarano: paleokaukazské jazyky, starokaukazské jazyky, jafetické jazyky Kaukazu) sú skupina jazykov, ktorou sa hovorí v určitých oblastiach Kaukazu. 

Je sporné, či ide o jazykovú rodinu alebo len jazykový zväz. U autorov, ktorí pochybujú o tom, že kaukazské jazyky tvoria jednu jazykovú rodinu, sa namiesto jazykovej rodiny kaukazské jazyky uvádzajú tri nižšie uvedené vetvy kaukazských jazykov ako samostatné jazykové rodiny. Ďalšou možnosťou - dnes pomerne rozšírenou - je považovať za jazykovú rodinu iba severokaukazské jazyky a kartvelské jazyky považovať za druhú, samostatnú jazykovú rodinu.

Členenie 
Kaukazské jazyky:
 severokaukazské jazyky
 abcházsko-adygské jazyky (=západokaukazské jazyky)
 nachsko-dagestanské jazyky (=východokaukazské jazyky)
 kartvelské jazyky (=juhokaukazské jazyky)

Existenciu zoskupenia "severokaukazské jazyky" neuznávajú všetci autori, t.j. uznávajú len tri samostatné vetvy (abcházsko-adygské, nachsko-dagestanské a kartvelské jazyky).

Za úzko príbuzné s kaukazskými jazykmi resp. ich priamu súčasť sa niekedy považuje aj vymretá chattijčina a/alebo churritsko-urartské jazyky. Niektorí autori zas zastávajú názor, že (len) nachsko-dagestanské jazyky tvoria spolu s churritsko-urartskými jazykmi spoločnú jazykovú rodinu, nazývanú niekedy alarodské jazyky. Tieto alarodské jazyky môzu byť aj zakomponované do (severo)kaukazských jazykov, napr. podľa Nikolajev a Starostin 1994  sa severokaukazské jazyky delia takto:
 abcházsko-adygské jazyky
 chattijčina
 nachsko-dagestanské jazyky v širšom zmysle (=alarodské jazyky) - vrátane churritsko-urartských jazykov

Zdroje 
 
 kaukazské jazyky. In: 
 
 
 
 
 
 
 Schulze 2009:
Adygejčina

Adygejčina () (iné názvy: adygčina, západná čerkeština, dolnoadygejčina, dolná čerkeština, čerkeština) je jazyk zo severozápadnej vetvy kaukazských jazykov. Typologicky sa adygejčina zaraďuje medzi aglutinačné jazyky, využívajúce v tvarosloví a gramatike hojnosť predpôn a prípon.

Spisovný jazyk je založený na temirgojevskom nárečí.

Rozšírenie 
Adygejčinou ako rodným jazykom hovorí približne 300 000 osôb, z toho cca 130 000 osôb na pôvodnom území v Adygejskej republike a v Krasnodarskom kraji, ktoré sú dnes súčasťou územia Ruska. Ďalšie skupiny Adygejcov sú rozptýlené na území Austrálie, Egypta, Francúzska, Nemecka, Izraela, Iraku, Jordánska, Severného Macedónska, Holandska, USA a Turecka, kde sa nachádza najväčšia diaspóra Adygejcov žijúcich mimo územia Ruska.

Písmo 

Písaná podoba adygejčiny sa začala rozvíjať až po Veľkej októbrovej revolúcii. Do roku 1927 sa na zápis adygejčiny používalo prispôsobené arabské písmo, ktoré bolo následne nahradené latinkou. Od roku 1938 sa adygejčina píše upravenou azbukou.

Adygejčina, ako aj ostatné kaukazské jazyky, je bohatá na spoluhlásky a ich zhluky, naopak je chudobná na samohlásky.

Dnešná adygejská abeceda a názvy písmen:

Gramatika 
Podstatné meno rozlišuje 4. pády (nominatív, genitív, akuzatív a ergatív), privlastnenie, príslušnosť k niečomu a v jednotnom čísle, určité a neurčité skloňovanie.

K slovesu sa pripisujú afixy osoby (podmetu a predmetu), čísla, času, spôsobu, príslušnosti k podmetu, afixy vyjadrujúce okrem iného vynútenosť, možnosť a vzájomnosť deja a zvratnosť, ďalej predpony miestne, smerové a iné. Tým vzniká zložitý zložený slovesný celok, ktorý je v mnohých prípadoch samostatnou vetou. Prechodné slovesá majú ergatívne väzby.

Referencie 
 Klégr, Zima a kol.: Světem jazyků, Albatros, Praha 1989
 http://www.ethnologue.com/14/show_language.asp?code=ADY (lingvistika)
 http://www.language-museum.com/a/adyghe.php (adygejský text)
 http://titus.uni-frankfurt.de/texte/caucasica/adyge/adyg1.htm (zvuková podoba adygejčiny)
 http://zihia.narod.ru/ing/instead.htm (online kurz a frázy)
 http://www.circassianworld.com/Musics/Adyghe_Woredxer_1.MP3 (adygejská ľudová pieseň)

Abcházsko-adygské jazyky
Motorola Xoom

Motorola Xoom je na Androide založený tablet od Motoroly, ktorý bol predstavený na výstave CES 2011 5. januára 2011. Je to prvý tablet s operačným systémom Android 3.0 Honeycomb. Do predaja bol uvoľnený 24. februára 2011 spolu s troma ďalšími produktami:  Motorola Atrix, Motorola Droid Bionic a  Motorola Cliq 2.

CNET.com ocenil tento produkt cenou "Best of the CES" 2011.

Funkcie 
Xoom podporuje prehrávanie videa až do 1080p. Má dvojmegapixelovú prednú kameru pre videohovory cez Wi-Fi alebo mobilnú sieť a päťmegapixelovú zadnú kameru, ktorá umožňuje nahrať video do 720p. Zariadenie má širokouhlý displej s rozlíšením 1280×800 a 10,1 palcovou uhlopriečkou. Ďalej disponuje 3D grafickou akceleráciou a výstupom HDMI. Jeho súčasťou sú viaceré snímače ako gyroskop, magnetometer, akcelerometer a barometer. Xoom používa dvojjadrový procesor Nvidia Tegra 2 SoC. V januári 2011 bolo oznámené, že v predaji budú dva modely tabletu a to 3G+WiFi a WiFi, oba cez Verzion Wireless.

Referencie

Zdroj

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Xoom developer page comparing models

Zariadenia s Androidom
Mobilné telefóny Motorola
Tablety
Phúmiphon Adunjadét

Phúmiphon Adunjadét (iné prepisy: Pchúmipchón Adundét, Pchúmipchon Adundét, Phúmiphon Adundét, cudzojazyčné prepisy: Bhumib(h)ol Adulyadej, Phumiphon Adunlayadet/Adunyadet alebo Rám IX. alebo Ráma IX.; * 5. december 1927, Cambridge, Massachusetts, USA† 13. október 2016, Bangkok, Thajsko) bol thajský kráľ. Vládol od roku 1946 do roku 2016.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka k diamantovému jubileu
 Vizionársky monarcha
 Zlaté jubileum
 Thajská monarchia
 Kráľ Thajska

Zdroj 

Monarchovia
Nositelia Rádu zlatého rúna
Nositelia Radu čestnej légie
Králi Thajska
Ornithomimus

Ornithomimus je vyhynutý rod agilného teropóda, žijúceho v období vrchnej kriedy na území dnešnej Severnej Ameriky (západ USA a Kanady).

Opis 
Rovnako ako ďalšie ornitomimosaury („pštrosie dinosaury“) vykazoval Ornithomimus trojprsté zadné končatiny, štíhle a dlhé predné končatiny a dlhý krk s relatívne malou, akoby „vtáčiou“ hlavou. Od ostatných zástupcov skupiny sa naopak líši veľmi štíhlymi a rovnými pazúrmi na všetkých končatinách a podobnou dĺžkou prstov aj zápästných kostí. Štruktúra predných končatín je veľmi podobná končatinám leňochoda, čo viedlo paleontológa H. F. Osborna k domnienke, že si tento dinosaurus pri obhryzovaní lístia obratne pridržiaval konáre. Ornithomimus dosahoval dĺžku asi 3,5 m, výšku asi 2,1 m a jeho hmotnosť sa pohybovala okolo 100 až 175 kg. Bol to bipedný (po dvoch nohách kráčajúci) dinosaurus celkovým vzhľadom veľmi podobný pštrosovi, avšak s výnimkou dlhého chvosta. Bol nepochybne veľmi rýchlym bežcom, ktorý dosahoval rýchlosť možno až okolo 80 km/h.

Druhy 
 Ornithomimus velox
 Ornithomimus edmontonicus

V populárnej kultúre 
Tento rod sa objavuje predovšetkým vo fiktívnom dokumente Prehistorický park z roku 2006. Tu je v takmer každej epizóde zobrazovaný ako stádové zviera, ktorého mláďatá sú operené. Ornithomimus sa ďalej objavil aj v množstve iných televíznych filmov a seriálov, napríklad Fantasia (1940), The Valley of Gwang (1969), Planet of Dinosaurs (1978) alebo snímku z IMAX T-Rex: Back to the Cretaceous (1998).

Referencie 
 

Ornithomimosauria
Kriedové dinosaury
Dinosaury zo Severnej Ameriky
Anton Malatinský

Anton Malatinský (* 15. január 1920, Trnava – † 1. december 1992) bol slovenský futbalový záložník, slovenský tréner, v roku 2000 vyhlásený za Trnavčana 20. storočia in memoriam. Od 14. januára 1998 je po ňom pomenovaný trnavský futbalový štadión. Dňa 19.augusta 2016 mu pred vynoveným štadiónom nesúcim jeho meno odhalili sochu v nadživotnej veľkosti.

Klubová kariéra 
Ako futbalista hrával na pozícii pravého záložníka. Začínal v Rapide, pokračoval v TŠS Trnava, neskôr hrával aj za ŠK Bratislava (vtedajší Sokol NV), s ktorým získal dva tituly majstra ČSR (1950, 1951). V lige zohral 219 zápasov a dal 79 gólov. V rokoch 19531956 hral za Baník Handlovú, potom ešte krátko za Spartak Trnava (1956), avšak zranil sa a v polovici roka 1956 aktívnu kariéru ukončil.

Reprezentačná kariéra 
Šesťkrát reprezentoval Slovensko a desaťkrát po vojne Česko-Slovensko (v rokoch 19481951), bol aj na MS 1954 vo Švajčiarsku. Po ukončení hráčskej kariéry sa stal trénerom.

Trénerská kariéra 
Už ako prvoligový hráč trénoval trnavských dorastencov a v roku 1948 sa jeho zverenci stali majstrami republiky. Zranenie kolena ho v roku 1956 definitívne prinútilo vzdať sa aktívnej hráčskej činnosti. Začal sa naplno venovať trénerstvu a prevzal mužstvo Spartaka Trnava. Na pozícii trénera s nimi získal 3x titul majstra ligy v rokoch 1968, 1972, 1973.

Ako tréner bol uznávaný ako vynikajúci stratég, skvelý pedagóg i psychológ, ktorý dokázal nielen vyhľadávať talenty a sformovať z nich majstrovské mužstvo, ale pri svojej práci nepotreboval žiadneho asistenta.  
Napriek pôsobeniam v zahraničí bol niekoľko rokov držiteľom rekordu v počte odtrénovaných ligových zápasov (538 stretnutí).

Úspechy 
 víťaz Československej ligy s ŠK Slovan Bratislava1950, 1951 – hráč
 víťaz SEP 1967 Spartak Trnava – tréner
 víťaz Československý pohár so Spartakom Trnava 1967, 1971 – tréner
 víťaz Československej ligy so Spartakom Trnava 1968, 1972, 1973 – tréner
 Trnavčan 20. storočia in memoriam

Externé odkazy 
 Reprezentačná štatistika Malatinského

Zdroj 
 facebook/Anton Malatinský
 http://www.antonmalatinsky.sk/

Biografické výhonky
Slovenskí futbalisti
Slovenskí futbaloví tréneri
Osobnosti z Trnavy
Garudimimus

Garudimimus bol rod vtákovitého dinosaura, žijúceho v období vrchnej kriedy (asi pred 90 miliónmi rokov) na území dnešného Mongolska (súvrstvie Bayan Shireh). Jediný druh je Garudimimus brevipes.

Opis 
Garudimimus bol pravdepodobne všežravý, asi 4 m dlhý pštrosovitý dinosaurus (Ornithomimosauria). Oproti neskorším, vývojovo vyspelejším pštrosovitým dinosaurom nebol tak dobre vybavený pre rýchly beh (mal relatívne kratšie zadné končatiny a celkovo bol robustnejší). Aj svalovina nôh bola zrejme horšie vyvinutá. Nohy mali štyri hlavné prsty a jeden zakrpatený prst po strane, u neskorších zástupcov už boli len tri. Hlava bola zakončená zahnutejším rypákom, než aký nachádzame u iných zástupcov skupiny a oči boli tiež relatívne väčšie.

Predtým sa objavoval názor, že tento dinosaurus mal na hlave výrazný roh. Neskôr sa však zistilo, že išlo iba o vyčnievajúcu lebečnú kosť.

Referencie 
 

Ornithomimosauria
Kriedové dinosaury
Dinosaury z Ázie
Cyklotýmia

Cyklotýmia  je duševná porucha, charakterizovaná rýchlymi zmenami nálady od depresívnej po hypomanickú, prerušované obdobiami normálnej nálady, ktoré trvajú aspoň dva roky. Príznaky sú miernejšie, nespĺňajú podmienky pre veľkú poruchu nálady. (E. Komárik, 1999)

Duševné poruchy
Bratia Karamazovovci

Bratia Karamazovovci () je štvorzväzkový román F.M. Dostojevského vydaný vo forme 12 kníh. Pôvodne vychádzal postupne v časopise Ruský vestník. Autor román napísal v priebehu 2 rokov a dokončil ho koncom roku 1880. Je to jeho posledné dielo, autor zomrel 4 mesiace po jeho vydaní.

Román sa dotýka hlbokých otázok o Bohu, slobode a mravnosti. Inšpirovaný bol pôvodne skutočnou udalosťou. Medzi mnohými postavami v ňom, je osem z nich označných (v rôznych kontextoch) za „jurodivých“.

Dej 

Hlavnými postavami sú despotický statkár Fiodor Pavlovič Karamazov a jeho synovia citovo zraniteľný Dmitrij (Miťa), racionalista Ivan a náboženský hĺbavec Aľoša, ktorí otca nenávidia. Jeho štvrtým synom so slúžkou Jelizavetou je nemanželský Smerďakov, ktorý v rodine žije ako sluha. Smerďakov zavraždí svojho otca, no za vraždu je však zatknutý impulzívny Miťa. Ten je nakoniec odsúdený na život vo vyhnanstve na Sibíri. Smerďakov sa neskôr prizná Ivanovi, no neskôr spácha samovraždu. Ivan však neskôr duševne ochorie a pred súdom sa mu nepodarí očistiť Miťove meno. Aľoša po smrti svojho duchovného učiteľa Zosima odíde z kláštora.

Autor v diele reagoval na problémy, s ktorými sa stretával po celý život, konfrontoval západné a ruské myslenie. Pokúsil sa o zodpovedanie existencionálnych otázok človeka. Ruská dráma v diele prerastá do všeľudskej drámy.

Referencie 

Ruské romány
Knihy z 1880
Sfilmované knihy
Chytľan obrovitý

Chytľan obrovitý (iné názvy: kalmar obrovitý, kalmar obrovský, kalmár obrovský, (?) chytľan kráľovský,  staršie aj krak obrovský; lat. Architeuthis dux) je druh kalmárov. Ide o jeden z najväčších druhov hlavonožcov.

Podľa vyplavených alebo ulovených už mŕtvych exemplárov sa odhaduje jeho priemerná dĺžka 10 – 12 m a maximálna dĺžka 18 m pre samice, pričom samce sú o trochu menšie. Živí sa mäsom, loví ryby a hlavonožce. Dospelé jedince vo veľkom loví vorvaň tuponosý.

Má 8 ramien pokrytých ozúbkovanými prísavkami a 2 dlhšie ktoré používa na lov. Na tele majú svetielkujúce orgány nazývané fotofory. 

Ako ich príbuzní chobotnice a sépie tiež dokážu meniť farbu pokožky a vidia veľmi dobre v polarizovanom svetle. Žijú vo veľkých hĺbkach, a preto o nich vieme len málo. Je rozšírený globálne okrem polárnych oblastí. Živý jedinec bol prvýkrát pozorovaný v roku 2004, išlo aj o prvý videozáznam.

Referencie

Iné projekty 

Kalmary
Najmenej ohrozené druhy

da:Kæmpeblæksprutte
tr:Dev mürekkep balığı
Železničná trať Červená Skala – Margecany

Železničná trať Červená Skala – Margecany (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 173) je jednokoľajná neelektrifikovaná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Červenú Skalu a Margecany. Je súčasťou prepojenia Zvolen – Banská Bystrica – Margecany – Košice.

Dejiny 
Trať, ktorá je súčasťou tzv. stredoslovenskej transverzály mala prepojiť Košicko-bohumínsku železnicu s dôležitým dopravným uzlom Zvolen údolím Hnilca. K budovaniu sa pristúpilo v medzivojnovom období, kedy existujúca (vtedy stále zväčša jednokoľajná) Košicko-bohumínska železnica už kapacitne nepostačovala.

Predchodca trate 
V úseku Margecany – Gelnica – Mníšek nad Hnilcom bola vybudovaná a 31. decembra 1884 sprevádzkovaná železnica, ktorá končila v Smolníckej Hute. Pôvodne plánovaná úzkorozchodná (rozchod 1 000 mm) trať bola vybudovaná len v úseku Gelnica – Smolnícka Huta (25,510 km), úsek Margecany – Gelnica (7,529 km) mal normálny rozchod.

Výstavba trate 
Napriek tomu, že výber trasy a rozhodnutie o budovaní spojenia prebehli v rokoch 1919 a 1920, prepojenie Červenej Skaly a Margecian sa začalo budovať až 31. mája 1931. Práce boli poznačené svetovou hospodárskou krízou, čo predlžovalo čas výstavby. Po dokončení prepojenia Handlovej a Hornej Štubne sa technika i pracovníci mohli presunúť na stavbu novej trate. V existujúcom úseku s normálnym rozchodom boli vykonané len potrebné úpravy, pôvodne úzkorozchodný úsek Gelnica – Mníšek nad Hnilcom bol prestavaný a zvyšná časť po Červenú Skalu sa budovala úplne. 

Výstavba trate v úzkom údolí bola náročná a vyžiadala si vybudovanie množstva zárezov, násypov i 6 mostov s rozpätím viac ako 10 m. Práve na neexistujúcom úseku v okolí Telgártu bolo nutné vybudovať najnáročnejšie stavby, vrátane 281 mostných objektov (najväčším je viadukt pri Telgárte s hlavným oblúkom s rozpätím 32 m) a 9 tunelov s celkovou dĺžkou 3 800 m. Technicky zaujímavá je tzv. Telgártska slučka – špirálový tunel o polomere 400 m s dĺžkou 1 239 m, ktorý rieši nárast výšky o 31 m v stúpaní do sedla Besník.

Otváranie úsekov trate 
 1. októbra 1933 – otvorený úsek Červená Skala – Telgárt
 28. septembra 1934 – otvorený úsek Telgárt – Dobšinská ľadová jaskyňa      
 26. júla 1936 – otvorený úsek Mníšek nad Hnilcom – Mlynky

Objekty na trati 
 Telgártsky tunel – špirálovitý tunel s dĺžkou 1239,4 m 
 Hronský tunel – dlhý 250 m
 Besnický tunel – vrcholový tunel s dĺžkou 848 m, v ktorom dosahuje trať najvyššie položené miesto normálnerozchodnej siete ()

 Telgártsky viadukt – je 86,2 m dlhá a 22 m vysoká železobetónová konštrukcia 
 Chmarošský viadukt – kamenný, 112,6 m dlhý a 18 m vysoký objekt

Stanice na trati

Pozri aj 
 Zoznam železničných tratí na Slovensku
 Dejiny železníc na Slovensku

Iné projekty

Externé odkazy 
 ŽSR cestovné poriadky podľa trate

Zdroj 
 www.vlaky.net

Červená Skala – Margecany
Doprava v okrese Brezno
Doprava v okrese Poprad
Doprava v okrese Spišská Nová Ves
Doprava v okrese Gelnica
Transparentná splátka

Transparentná splátka je splátka hypotekárneho alebo iného úveru, pri ktorej o zmene výšky splátky nerozhoduje banka, ale zmena je priamo naviazaná na vývoj medzibankovej úrokovej sadzby.

Pri hypotekárnych úveroch alebo iných úveroch ručených nehnuteľnosťou banky ponúkajú klientom úrokové sadzby, ktoré sú fixované na určité obdobie (najčastejšie 1,2,3,5,10 rokov). Tieto sadzby sú počas obdobia fixácie nemenné a po ukončení doby fixácie má právo banka sadzbu zmeniť. Niektoré banky však ponúkajú klientom aj transparetné splátky. Transparentná splátka je splátka, ktorá sa mení priamo v závislosti od medzibankovej úrokovej sadzby (napríklad EURIBOR, ktorý sa mení v pravidelných intervaloch).

Zdroj 
 

Bankovníctvo
Prácheň (hrad)

Prácheň sú zvyšky kedysi rozsiahleho hradu, rozkladajúceho sa na vrchole rovnomenného kopca (504 m n. m.) nad údolím rieky Otavy, asi 2,5 km juhozápadne od Horažďovíc v Plzenskom kraji.

Dejiny 
Podľa archeologických výskumov tu stávalo slovanské hradisko a najneskôr od 11. storočia kniežací hrad. Tento dal názov celému kraju - Prácheňsko. Hrad bol v druhej polovici 13. storočia opustený. V roku 1315 daroval kráľ Ján Luxemburský kopec Prácheň Bavorovi III. zo Strakoníc, Ktorý na pozostatkoch hradiska vystaval nový gotický hrad. Čoskoro však význam hradu poklesol a niekedy v polovici 16. storočia zanikol. V roku 1588 je v listinách spomínaný už ako pustý. Dodnes sa zachovali iba základy obvodových múrov.

Pri stavbe Národného divadla v Prahe bol kameň zo zrúcaniny hradu použitý ako jeden zo základných kameňov, tak ako mnoho iných z radu historicky významných miest Česka.

Niekoľko desiatok metrov od zrúcaniny stojí kostolík svätého Klimenta z 13. storočia.

Turistika 
Zrúcanina je voľne prístupná po zelenej značke z Horažďovíc (3 km) alebo z Veľkých Hydčíc (3 km). Alebo po ceste z Horažďovíc do Veľkých Hydčíc je možné odbočiť vpravo asi 3 km od Horažďovíc.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na stránke treking.cz
 Castles.cz
 Stránka hrady.cz

Prácheň
Ruiny v Česku
Zemetrasenie a cunami v Tóhoku

Zemetrasenie (a cunami) v Tóhoku, označované aj ako zemetrasenie (a cunami) v Sendai (jap. aj 2011年東北地方太平洋沖地震  - zemetrasenie na tichomorskom pobreží regiónu Tóhoku alebo 東日本大震災 - veľké zemetrasenie vo východnom Japonsku) bolo zemetrasenie, ktoré postihlo severovýchodné pobrežie japonského ostrova Honšú 11. marca 2011. Dosahovalo hodnotu 9,0 momentového magnituda. Následné cunami dosahovali výšku 10 m. Hypocentrum sa nachádzalo v oceáne východne od polostrova Ošika, východne od oblasti Tóhoku v hĺbke 24,4 km.

Zemetrasenie nastalo 11. marca o 05:46 UTC (14:46 miestneho času) asi 130 kilometrov východne od mesta Sendai na ostrove Honšú a trvalo asi 6 minút. Podľa vyjadrení miestnych médií postihlo zemetrasenie 6 prefektúr a išlo o najsilnejšie zemetrasenie doteraz zaznamenané v Japonsku a celosvetovo 4. najsilnejšie zaznamenané zemetrasenie vôbec.

Zemetrasenie bolo dôsledkom podsúvania pacifickej platne pod eurázijskú a severoamerickú. Asi minútu pred zemetrasením boli  varovnou sieťou zaznamenané predtrasy, ktoré umožnili informovať Japonskú meteorologickú agentúru a spustiť poplašný systém, ktorý zachránil veľké množstvo ľudí.

Následky 
Japonské úrady evidovali v 8 prefektúrach mesiac po zemetrasení 15 057 mŕtvych, 5 282 zranených a 9 121 nezvestných. Zemetrasenie zničilo alebo poškodilo 125 000 budov. Ťažko poškodená zostala cestná a železničná sieť. V dôsledku poškodenia plynových potrubí zemetrasením tiež vznikol rad požiarov. Zrútila sa i jedna priehrada. Asi 4,4 milióna domácností v severovýchodnom Japonsku sa ocitlo bez elektrickej energie a 1,5 milióna bez pitnej vody.  Poškodených bolo niekoľko elektrární a hlavne 3 jadrové reaktory elektrárne Fukušima 1. Celková situácia so zabezpečením elektrárne bola vážna niekoľko týždňov po zemetrasení. Museli byť vysťahovaní všetci obyvatelia v okruhu 20 km od elektrárne Fukušima 1 a v okruhu 12 km od Fukušimy 2. Cunami, ktoré zasiahlo pobrežie Japonska, bolo na mnohých miestach vyššie než 10 m, zalialo prístav a letisko v meste Sendai a zmietlo obytné domy. Po zemetrasení začala horieť ropná rafinéria v meste Ičihara. V Tokiu vypuklo najmenej 10 požiarov, nefungovalo okrem iného metro a takisto sa zastavila aj letecká premávka. Došlo tiež k vzniku zosuvov.

Analýzy zemetrasenia pri Tōhoku ukazujú, že sa jednalo o dosiaľ najsilnejšie zemetrasenie, ktoré postihlo Japonské ostrovy a zároveň 4. najsilnejšie, ktoré bolo dodnes na Zemi zaznamenané. Zemetrasenie malo za následok posun ostrova Honšu o 2,4 m na východ malo za následok posun zemskej osi o 10 cm. Svetová banka odhadla škody na 122 až 235 miliárd amerických dolárov. Japonská vláda odhadla škody na 309 miliárd dolárov, čo robí zo zemetrasenia najničivejšiu prírodnú katastrofu v novodobých dejinách.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 USGS Správa o zemetrasení 
 Integrated Tsunami Watcher Service 
 Pacific Tsunami Warning Center 

Zemetrasenia
Katastrofy v 2011
2011 v Japonsku
Gmina Charsznica

Gmina Charsznica je vidiecka gmina v Poľsku v Malopoľskom vojvodstve.

Má rozlohu 78,28 km² a žije tu 7 796 obyvateľov (2006), priemerná hustota zaľudnenia je 99,59 osôb/km².

Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Miechów.

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Obce v Poľsku
Malopoľské vojvodstvo
Gmina Chełm

Gmina Chełm je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.

Má rozlohu 221,82 km² a žije tu 13 390 obyvateľov (2009), priemerná hustota zaľudnenia je 60,36 osôb/km².

Sídlom powiatu, v ktorom sa gmina nachádza, je mesto Chełm.

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Obce v Poľsku
Lubelské vojvodstvo
Vodné dielo Mikšová

Vodné dielo Mikšová je vodné dielo na rieke Váh, južne od Bytče. Je súčasťou Vážskej kaskády a využíva akumulačnú schopnosť Hričovského kanála. Patrí medzi naše najvýkonnejšie vodné elektrárne v Bytčianskom okrese.

Základné údaje elektrárne 
 Uvedenie do prevádzky: 1963
 Spád vody: 24 m
 Typ turbín: Kaplanove
 Počet turbín: 3
 Inštalovaný výkon: 93,6 MW
 Prietok: 3 x 134 m³/s 
 Priemerná ročná výroba energie: 59,1 GWh

Referencie 

Mikšová
Mikšová
Mikšová
Povodie Váhu
Chlorid draselný

Chlorid draselný (triviálny názov drasloš, sylvín, niekedy aj horká soľ) je v čistom stave biela kryštalická látka slanej chuti, dobre rozpustná vo vode. V prírode sa vyskytuje ako minerál sylvín a v carnalite a kainite ako dvojmocná soľ. Je nehorľavý, bez zápachu, dobre rozpustný vo vode.

Využitie 
 výroba draselných hnojív, ako napr.:
KCl + NH4NO3 → KNO3 + NH4Cl
 ako kŕmna soľ pre poľnohospodárske zvieratá
 ako smrtiaca látka pri popravách smrtiacou injekciou (na zástavu srdca)

Výroba 
Najľahším spôsobom výroby je neutralizácia roztoku hydroxidu draselného kyselinou chlorovodíkovou podla rovnice:

KOH + HCl → KCl + H2O

Tiež substitučnou reakciou síranu draselného a chloridu sodného podla rovnice:

K2SO4 + 2NaCl → 2KCl + Na2SO4

Podobné látky 
 Bromid draselný
 Fluorid draselný
 Jodid draselný
 Chlorid cézny
 Chlorid lítny
 Chlorid rubídny
 Chlorid sodný
 Chlorečnan draselný
 Chloristan draselný

Iné projekty

Zdroj 

Draselný
Draselný
Zlúčeniny draslíka
Metalohalogenidy
A12BA - Draslík
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Robert Miles

Robert Miles (narodený ako Roberto Concina, * 3. november 1969, Neuchâtel, Švajčiarsko† 9. máj 2017, Ibiza, Španielsko) bol taliansky hudobný producent, hudobný skladateľ, hudobník a DJ žánrov electronica a trance.

Biografia
Narodil sa Antoniette a Albinovi Concinovým v Fleurieri vo Švajčiarsku. V mladosti sa naučil hrať na klavíri a na hudobnej scénu figuroval od roku 1988. Pracoval ako DJ v mnohých talianskych kluboch a v roku 1990 investoval svoje úspory do nákupu použitého vybavenia na postavenie vlastného štúdia; napriek tomu jeho počiatočné skladanie hudby zostalo nepovšimnuté.

V roku 1994 Robert Miles napísal  svoju najúspešnejšiu a najslávnejšiu dream housovú skladbu „Children“. Od jej oficiálneho vydania ako singel v roku 1995 sa do dvoch týždňov predalo viac ako 350,000 kópií po celej Európe a dostal sa na vrchol hitparád v mnohých krajinách. Do roku 1997 sa singlu „Children“ predalo viac ako 5 miliónov kópií po celom svete. To pre Milesa znamenalo vo Veľkej Británii a v Nemecku platinu, a zlato v ďalších krajinách. Takisto sa Robert Miles stal jediným talianskym umelcom, ktorý získal cenu BRIT Award (Najlepší medzinárodný mužský nováčik roku 1997).

Jeho nový sólový album s názvom Th1rt3en bol vydaný vydavateľstvom S:alt Records vo februári 2011 a obsahuje hosťov ako Robert Fripp, Dave Okumu, John Thorne a Mike Patto.

Robert Miles zomrel na ostrove Ibiza dňa 9. mája 2017 vo veku 47 rokov po deväťmesačnom boji s rakovinou pankreasu.

Diskografia

Albumy
1996 Dreamland
1996 Dreamland - The Winter Edition
1997 23am
2001 Organik
2002 Organik Remixes
2004 Miles Gurtu
2011 Th1rt3en

Single
Robert Miles
1995 „Soundtracks EP“
1995 „Red Zone“
1995 „Children“ (UK #2, U.S. #21)
1996 „Fable“ (with Fiorella Quinn) (UK #7)
1996 „One & One“ (s Maria Nayler) (UK #3, U.S. #54)
1997 „Freedom“ (s Kathy Sledge) (UK #15)
1998 „Full Moon“
1998 „Everyday Life“
2001 „Paths“ (s Nina Miranda) (UK #74)
2002 „Improvisations: Part 2“
2002 „Connections/Separations“
2002 „Organik Remixes“
2002 „Pour Te Parler (Remixes)“
2004 „Soul Driven“
2010 „Miniature World“
2011 „Voices from a Submerged Sea“

Roberto Milani
1994 „Ghost“
1994 „Oxygen EP Vol. 1“

Mixované kompilácie
1997 Robert Miles in the Mix
1997 Renaissance Worldwide - London (s Dave Seaman)

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka

 
Osobnosti z Neuchâtel
Talianski trance hudobníci
Švajčiarski dídžeji
Talianski dídžeji
Švajčiarski umelci
Elektronickí hudobníci
Držitelia ceny Brit Award
Švajčiarske osobnosti talianskeho pôvodu
Saint-Ouen (Seine-Saint-Denis)

Saint-Ouen je francúzske mesto v severnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Seine-Saint-Denis, v regióne Île-de-France. Má asi 43 000 obyvateľov.

Názov 
Ouen bolo meno rouenského biskupa, ktorý tu v v roku 686 zomrel a neskôr bol vyhlásený za svätého.

Geografia 
Susedné obce: Clichy, Saint-Denis, Asnières-sur-Seine, Paríž a Gennevilliers.

Vývoj počtu obyvateľov 
Počet obyvateľov

Pamiatky 
 Zámok Saint-Ouen (17. storočie)
 Cimetière parisien de Saint-Ouen

Doprava 
Saint-Ouen je dostupné linkou RER C a linkou číslo 13 parížskeho metra.

Osobnosti mesta 
 Jacques Necker (* 1732 - † 1804), politik
 Germaine de Staël (* 1766 - † 1817), spisovateľka
 La Goulue (* 1866 - † 1929), tanečnica

Partnerské mestá 
  Podoľsk, Rusko
  Ruse, Bulharsko
  Salford, Veľká Británia 
  Terni, Taliansko

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Zdroj 

 
Mestá v Île-de-France
Obce v departemente Seine-Saint-Denis
Zlatý glóbus za najlepší cudzojazyčný film

Zlatý glóbus za najlepší cudzojazyčný film udeľuje pravidelne Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov (HFPA) na ceremónii Zlatých glóbusov. Prvýkrát ocenili zahraničný film v roku 1950. Od tej doby sa názov menil niekoľkokrát:
1949 – 1957: Najlepší zahraničný film
1958 – 1964: Medzinárodná cena Samuela Goldwyna 
1965 – 1972: Najlepší neanglický film
1973 – súčasnosť: Najlepší cudzojazyčný film

Víťazi a nominovaní

1949 – 1960 

1 Víťaz ceny Samuela Goldwyna (Samuel Goldwyn International Award Winner)

1961 – 1970 

1 Víťaz ceny Samuela Goldwyna (Samuel Goldwyn International Award Winner)

2 Víťaz Zlatého glóbusu (Golden Globe Winner)

3 Víťaz Strieborného glóbusu (Silver Globe Winner)

1971 – 1980

1981 – 1990

1991 – 2000

2001 – 2010

Poznámky
Cena sa udeľuje na začiatku roku a predstavuje úspech za počiny predošlého kalendárneho roku. U niektorých filmov sa berie do úvahy rok distribúcie v USA, napr. Zlodeji bicyklov z roku 1948 bol ocenený až v roku 1950. Ak má film distribučný názov, je uvedený pod ním. Zoznam obsahuje filmy víťazné, zvýraznené tučne a na prvom mieste, a filmy nominované. Zahrnuté sú aj informácie o režiséroch a krajine pôvodu víťazných diel. V rokoch 1954 až 1964 bolo v jednotlivých ročníkoch ocenených viac filmov. Zahrnuté nie sú víťazné filmy v kategórii Najlepší zahraničný anglicky hovoriaci film. Hviezdička indikuje, že film bol nominovaný na Oscara; dve hviezdičky, že Oscara získal.

Referencie

Externé odkazy 
 Česko - Slovenská filmová databáza
 Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov 
 Oscarová databáza
 International Movie Database 
 Neoficiálny zoznam držiteľov Zlatého glóbusu

Zlatý glóbus
Železničná trať Košice – Hidasnémeti

|}

Železničná trať Košice – Hidasnémeti (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 169) je železničná trať na Slovensku a v Maďarsku, ktorá spája Košice a pohraničné maďarské mesto Hidasnémeti.

Dejiny 
Jedna z kľúčových železničných tratí Uhorska mala viesť z Budapešti cez Miskolc a Košice na Halič. Revolučné udalosti v rokoch 1848/49 prerušili všetku prípravu i práce a dlhé roky trvalo, pokým sa začalo stavať. 

V rovinatom teréne sa napokon trať nazývaná Tiská železnica rýchlo približovala k hranici Slovenska a 14. augusta 1860 bola metropola východu napojená na uhorskú sieť železníc.

Elektrifikácia bola vykonaná v 3 etapách:
 18. januára 1962 Košice – Barca
 7. novembra 1984 Barca – Čaňa
 5. júna 1997 Čaňa – Hidasnémeti

Súčasnosť 
Po trati premávajú denne dva páry EC vlakov z Budapešti do Košíc a naspät.

Úsek KošiceBarca patrí k úsekom pri ktorých odhadované prínosy modernizácie prevyšujú investičné náklady. Mal by stáť 87,7 miliónov eur.

Stanice a zastávky na trati  
 Košice – križovatka s traťou 160 (Zvolen – KE), 180 (Žilina – KE), 188 (KE – Plaveč) a 190 (KE – Čierna n/Tisou)
 Košice predmestie
 Barca – križovatka s traťou 160 (Zvolen – Košice)
 Valaliky
 Geča
 Čaňa 
 Gyňov
 Seňa
 Kechnec
 štátna hranica  a 
 Hidasnémeti (MÁV)

Referencie

Pozri aj 
 Tiská železnica
 Zoznam železničných tratí na Slovensku
 Dejiny železníc na Slovensku

Externé odkazy 
 ŽSR cestovné poriadky podľa trate

Zdroj 
 www.vlaky.net

Košice – Hidasnémeti
Železničná doprava v Košiciach
Doprava v okrese Košice-okolie
Železničné trate v Maďarsku
Doprava v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe
Heinrich Gross

Heinrich Gross bol rabín, historik, autor kníh a učebníc o židovskej histórii.

Narodil sa v 6. novembra 1835 v Senici (vtedy Szenicz v Uhorsku). Po ukončení štúdia na vroclavskom seminári pokračoval na univerzite v Halle. Jeho PhD práca o Gottfriedovi Wilhelmovi Leibnizovi získala univerzitnú cenu. Po ukončení doktorátu ho zamestnával barón Horace Günzburg v Paríži ako súkromného učiteľa. Počas dvojročného pôsobenie v meste využil prístup k Bibliothèque Nationale. Výsledkom práce bol základ neskoršej Gallia Judaica, diele o geografií a literárnej histórii Židov vo Francúzsku počas stredoveku. Dielo napokon vydané v roku 1897 sa stalo štandardnou učebnicou uvedenej histórie. V roku 1869 odišiel do Berlína kde spolupracoval s Leopoldom Zunzom, zakladateľom modernej vedy o židovskej kultúre a rituáloch. Obľúbil si a adoptoval Zunzove vedecké metódy. Od roku 1870 pôsobil ako rabín v Strzelci Opolskiem, o päť rokov neskôr v Augsburgu.

Okrem svojho najväčšieho diela Gallia Judaica, napísal ďalšie práce venujúce sa francúzskym Židom a ich literárnej tvorbe ako aj iným problematikám. Medzi dôležitejšie patria:

Abraham ben David aus Posquières, ein Literarhistorischer Versuch v „Monatsschrift“, 1873-74 (Avraham ben David z Posquières, literárno-historická esej)
Zur Geschichte der Juden in Arles (O histórii Židov v Arles), 1878, 1879, 1880
Eliezer ben Joel ha-Levi, ein Literarhistorischer Versuch Eliezer ben Joel ha-Levi, literárno-historická esej 1885, 1886
Jehudah Sir Leon aus Paris: Analekten, (Jehudah Sir Leon z Paríža: Dialógy) v „Magazin“, 1877, 1878
Etude sur Simson ben Abraham de Sens, (Etuda o Simsonovi ben Abraham de Sens) v „R. E. J.“ 1883.

Heinrich Gross je aj autorom Lehrbuch der Israelitischen Religion für die Oberen Klassen der Mittelschulen (Učebnice izraelitského náboženstva pre vyššie triedy stredných škôl).

Zdroj 

Tento článok vznikol prekladom anglickej verzie článku zo 6. februára 2011. Anglická verzia použila ako zdroj The Jewish Encyclopedia, ktorej práva autorské expirovali. Grossova stránka sa nachádza tu: 

Narodenia v 1835
Slovenskí rabíni
Poľskí rabíni
Nemeckí rabíni
Autori náučnej literatúry židovského pôvodu
Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti zo Senice