Príkra

Príkra (, do roku 1927 Prikré) je (z hľadiska počtu obyvateľov) najmenšia obec na Slovensku v okrese Svidník. K 31. decembru 1998 mala len 5 obyvateľov.

Polohopis 
Obec leží v hornatej oblasti Laboreckej vrchoviny, v severnej časti Nízkych Beskýd v kotline pri štátnej hranici s Poľskom. Mierne členitý povrch katastra tvoria flyšové vrstvy. 

V okolí obce prevláda súvislý les s porastom buka a jedle. V katastrálnom území obce s výmerou , je vzácny, zachovalý relikt prirodzených pralesovitých jedľo-bučín Východných Karpát s veľmi výraznou hrúbkovou a vekovou diferenciáciou. Niektoré výberové stromy a porasty boli uznané na zber semien. Najstaršie stromy majú vyše 300 rokov. Tento lesný porast je európskou zvláštnosťou a vláda Slovenskej republiky tu vyhlásila 5. stupeň ochrany.

Nadmorská výška v strede obce je , v katastri sa pohybuje medzi  a . 

Obec bola historicky súčasťou Šarišskej župy a svidníckeho okresu. V medzivojnovom Česko-Slovensku bola medzi rokmi 1923 a 1928 zaradená do Košickej župy, počas existencie vojnového slovenského štátu spadala do v roku 1940 vytvorenej Šarišsko-zemplínskej župy.

V rámci povojnového Česko-Slovenska bola medzi rokmi 1949 a 1960 súčasťou Prešovského kraja a svidníckeho okresu, no v roku 1960 bola začlenená do väčšieho Východoslovenského kraja, v rámci ktorého patrila do okresu Bardejov, od ktorého sa však v roku 1968 odčlenil okres Svidník, ktorého sa obec opätovne stala súčasťou.

Od roku 1996 je súčasťou dnešného svidníckeho okresu v rámci Prešovského kraja.

Prírodné podmienky

Vodstvo  
Cez obec preteká  rieka Prikrianka. Riečka pramení na území CHKO Východné Karpaty, juhovýchodným smerom od obce v bukovom poraste,  od hranice s Poľskom severovýchodne pod kótou , v nadmorskej výške .

Symboly obce

Erb a vlajka 
V modrom štíte na zelenom návrší preloženom striebornými skríženými sekerami so zlatými poriskami strieborný trojitý kríž so skrátenými spodnými ramenami.

Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 29. júla 2006, OZ č. 3/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou P – 211/2006.

Nový erb so zamestnaneckým, drevorubačským motívom je doplnený o sakrálny motív pripomínajúci gréckokatolícke tradície v obci.

Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.

Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (1/6), modrej (1/9), žltej (1/9), bielej (3/9), žltej (1/9), zelenej (1/9) a modrej (1/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Názov 
Vývin názvu obce
 1618 - Prikra
 1773 – 1808 – Prikra
 1808 – 1863 – Prikra, Příkrá, Břikwa 
 1863 – 1907 – Prikra
 1907 – 1920 – Meredély
 1920 – 1927 – Prikré
 od 1927 – Príkra

Dejiny 
Obec založili v rokoch 1573 – 1598, v dokumentoch patriacich k makovickému panstvu sa spomína rok 1618. V rokoch 1715 – 1720 sa obec pre zlé hospodárske podmienky vyľudnila. Jej obyvatelia odišli za možnosťami obživy do úrodnejších, južnejších krajov, kde bol po odchode Turkov nedostatok pracovných síl.  

V 19. storočí tu mali majetok Dobrianskovci a rytier Kolbassa. V polovici 19. storočia v Príkrej svoju činnosť začala rozvíjať sklárska huta. V roku 1787 sa v obci nachádzalo 11 domov, v ktorých žilo 78 obyvateľov, v roku 1828 to bolo bolo 19 domov s 143 obyvateľmi, v roku 1940 až 28 domov a 160 obyvateľov, ktorí sa živili roľníctvom a pracovali v lesoch. 

Na začiatku 20. storočia v obci bola píla, ktorá bola 1. svetovou vojnou značne poškodená. Po vojne spracovanie dreva už nebolo obnovené. V období Československej republiky obec postihlo vysťahovalectvo. V roku 1922 bol v obci štrajk drevorobotníkov. 

Dňa 4. septembra 1939 v priestore obce Príkrej pôsobili jednotky z pešieho pluku 21 (Slovenského štátu), ktorý sa zúčastnil na vojne proti Poľsku. Slovenskí vojaci, ktorí boli mobilizovaní do brannej moci viedli bojovú činnosť na druhej strane hranice pri poľskej osade Czeremcha.

Pri prechode frontu v novembri 1944 tu boli ťažké boje, ktoré obec značne poškodili.

Obyvateľstvo 
Príkra mala v roku 1869 122 obyvateľov, v roku 1880 106 obyvateľov, v roku 1890 114 obyvateľov, v roku 1910 107 obyvateľov, v roku 1921 131 obyvateľov, v roku 1930 146 obyvateľov, v roku 1940 160 obyvateľov, v roku 1948 143 obyvateľov, v roku 1961 113 obyvateľov a v roku 1970 spolu 73 obyvateľov.

Po oslobodení sa časť obyvateľstva odsťahovala do českých krajov, kde obsadzovali vysídlené pohraničie. V roku 1947 sa značná časť obyvateľov vysťahovala do ZSSR.

Pôdu obrábajú súkromne hospodáriaci roľníci, ktorí pracujú v priemyselných podnikoch v Košiciach, Svidníku a Krajnej Poľane. Dnes v obci žijú len starí obyvatelia.

Pri sčítaní obyvateľstva v 80. rokoch 20. storočia boli v obci zastúpené priezviská rodín Bilá, Blicha, Brenišin, Derco, Goldir, Grešlík, Hrib, Hrinko, Hromoho, Malinčak, Mitruška, Sluk, Suvák a Volčko.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Gréckokatolícky chrám sv. Michala archanjela, drevená trojpriestorová stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou, z roku 1777. Obnovou prešiel v roku 1902. V 30. rokoch 20. storočia bol rozobraný a premiestnený o niekoľko desiatok metrov. Ďalšou obnovou prešiel v rokoch 1946 – 1947 a zatiaľ poslednou v rokoch 2001 – 2002. Ide o chrám tzv. lemkovského typu, hmota chrámu sa skladá tradične z troch častí, presbytéria, širšej štvorcovej lode a babinca, nad ktorým sa vypína veža. Konštrukcia stavby je zrubová na kamennej podmurovke. V interiéri sa nachádza štvoretážový barokový ikonostas z druhej polovice 18. storočia, ktorý obsahuje aj staršie ikony zo 16. a 17. storočia. V prvom, hlavnom rade ikon, sú ikony svätého biskupa Mikuláša zo 16. storočia, Bohorodičky Hodegetrie, Ježiša Krista Učiteľa a sv. archanjela Michala. V ostení diakonských dverí nie sú osadené krídla. Cárske dvojkrídlové dvere obsahujú šesť medailónov, na ktorých sú štyria evanjelisti a dva výjavy Zvestovania. V druhom rade sú na ikonách vyobrazenia hlavných sviatkov gréckokatolíckej cirkvi v strede s ikonou Poslednej večere. Tretí rad tvoria ikony apoštolov v strede s ikonou Krista Pantokrata. Štvrtý rad pozostáva z desiatich medailónov s vyobrazením prorokov. Vrch ikonostasu tvorí ikona Ukrižovania. Po stranách kríža pri ukrižovanom Kristovi, sú postavy Bohorodičky a sv. evanjelistu Jána. Na oltári zdobenom zľudoveným rokajom je skriňový bohostánok a ikona Ukrižovania. Fasády sú členené vertikálne kladenými doskami s lištami. Vstup do chrámu je zo západnej strany. Zaujímavosťou je prepojenie strešných priestorov veže s loďou a medzi loďou a svätyňou sedlovou strechou. Štvorcové okná majú dekoratívne šambrány. Strechy sú ukončené trojetážovými stanovými strechami pokrytými šindľom s cibuľami s kovanými železnými krížmi. Veža je taktiež ukončená stanovou strechou so šindľovou cibuľou. Nachádza sa tu zvon z roku 1759.

Doprava 
Autobusové spojenie SAD Humenné, a.s., len počas letných prázdnin v mesiacoch júl a august, jeden deň v týždni – v stredu, odvoz ráno a poobede.

Osobnosti obce

Rodáci 
 Ivan Skljarský – Juhasevič (* 1741 - † 1814), rusínsky učiteľ a básnik
 Ján Capko (* 1927), hrdina socialistickej práce. Od roku 1950 pracoval vo VSŽ v Košiciach ako strojný zámočník. Pracoval na rôznych stavbách ako vedúci montér, vedúci stavby, zlepšovateľ, priekopník nových foriem práce, vynikajúci organizátor. Nositeľ Radu práce Maďarskej ľudovej republiky 1956, Radu práce 1964 a hrdina socialistickej práce 1976.
 Michal Blicha (* 1930), prodekan pedagogickej fakulty univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove. Pôsobil na katedre slovenského jazyka a literatúry, PhDr., Doc., CSc.

Pôsobili tu 
 Štefan Capko (* 1970), klaun, mím, herec, choreograf, režisér a divadelný autor. Narodili sa tu jeho rodičia Štefan Capko a Helena Blichová a trávil tu s nimi pravidelne prázdniny.

Literatúra 
 Encyklopédia Slovenska I. zväzok A-D, Veda, Vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava 1977, str. 300
 Pedagogická encyklopédia Slovenska 2/ P-Ž, Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, Bratislava 1985, str. 663

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Neoficiálna stránka obce

 
Obce okresu Svidník
Rusínske obce okresu Svidník