joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Cena Ivana Kraska

Cena Ivana Kraska je čestné literárne ocenenie, ktoré od roku 1955 debutujúcim autorom udeľuje Literárny fond.

Pravidlá 
Cenu Ivana Kraska zo svojho rozpočtu a na návrh pre daný rok ním vymenovanej trojčlennej poroty udeľuje výbor Sekcie pre pôvodnú literatúru. Tajomníkom poroty je pracovník Literárneho fondu, ktorý je menovaný jeho riaditeľom.

Cena, ktorá sa sa skladá z diplomu a peňažnej odmeny 700,- €, sa udeľuje za prvú vydanú autorovu knižku alebo inak realizované autorovo dielo, ktoré bolo publikované v uplynulom roku. Diela pre udelenie ceny pochádzajú z oblasti prózy, poézie, literárnej vedy, zrealizované divadelné, rozhlasové a televízne hry a literárne scenáre hraných filmov.

Autorom diel môže byť len žijúci občan s trvalým pobytom na Slovensku, dielo musí byť napísané v slovenskom jazyku a jeho prvé vydanie musí byť zrealizované na Slovensku. Vek autora nemá byť vyšší ako 35 rokov. Udelenie ceny „in memoriam“ môže byť len v prípade ak k úmrtiu autora došlo v období medzi prihlásením a vyhodnotením prihláseného diela.

Návrh na cenu Ivana Kraska môže podať ktorákoľvek fyzická, či právnická osoba do 31. marca v roku, ktorý nasleduje po zrealizovaní diela. Na prvom svojom zasadnutí poroty má každý člen právo navrhnúť do hodnotenia ďalšie diela, ktoré neboli fyzickými či právnickými osobami navrhnuté a spĺňajú požadované kritériá. Posudky odborníkov musia byť vypracované na každé dielo osobitne. Udelenie ceny je zverejnené v literárnych časopisoch, v dennej tlači a na internete. V prípade, že sa v niektorom roku nevyskytnú práce úrovne, ktorá si ocenenie zaslúži, cena nie je udelená.

Laureáti 
 1961 – Ľubomír Feldek, Jediný slaný domov
 1963 – Peter Jaroš, Popoludnie na terase
 1965 – Ján Ondruš, Šialený mesiac
 1966 – Pavel Hrúz, Dokumenty o výhľadoch
 1980 – Milka Zimková, Pásla kone na betóne
 1981 – Dana Podracká Mesačná milenka
 1983 – Juraj Kuniak, Premietanie na viečka
 1985 – Jozef Urban, Malý zúrivý Robinson
 1986 – Peter Juščák, Komu ujde vlak
 1988 – Edmmund Hlatký, História vecí
 1990 – Jana Bodnárová, Aféra rozumu
 1991 – Igor Otčenáš Kristove šoky
 1995 – Pavol Rankov, S odstupom času
 1996 – Balla, Leptokaria
 1997 – Veronika Šikulová, Odtiene
 1998 – Márius Kopcsay, Kritický deň
 2001 – Ján Gavura, Pálenie včiel
 2003 – Monika Kompaníková, Miesto pre samotu
 2004 – Michal Švec, Príliš málo paranoje
 2005 – Radoslav Tomáš, Chlapec
 2009 – Vladimír Štefanič, Priatelia čarovnej vŕby (Kráľovná z Tammiru, #1)
 2011 – Martin Dzúr, Dekonštrukcia podľa času
 2012 – Tomáš Ulej, Ale
 2013 – Martin Chudík, Ukryté v dotykoch
 2017 – Alena Sabuchová, Zadné izby
 2020 – Dominika Moravčíková, Deti Hamelnu

Referencie

Externé odkazy 
 Cena Ivana Kraska – Literárny fond
 Cena Ivana Kraska – Literárne informačné centrum

Krasko, Ivan
Krasko, Ivan
Literatúra na Slovensku
Želehosť

Želehosť () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Stráža, približne  východne od Žiliny.

Poloha 
Nachádza sa na južnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a v katastrálnom území obce Stráža. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí ležiaca Stráža, na juhozápadnom osada Koňhora (Varín) a severovýchodne je situovaná Lysica. Na južnom úpätí sa nachádza prírodná pamiatka Krasniansky luh a vrch patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra.

Opis 
Želehosť je pomerne výrazný vrch, vystupujúci nad Varínske podolie a údolie Varínky. Východným smerom sa nachádza vrch Rúbanisko (), severným Magura (), Požeha () a Žiar (), západným Straník () a južným Jedľovina (). Masív patrí do povodia Varínky, kam smeruje menší potok, odvodňujúci východné svahy, ako aj Koňhorský potok, ktorým odteká voda zo severných a západných oblastí. Na vrchol nevedie značený chodník.

Výhľady 
Lesný porast pokrýva takmer celý masív, preto rozhľad je len z malých lokalít s redšou vegetáciou a severného úbočia, ktoré pokrýva horská lúka. Z vhodných miest je vidieť okolité vrchy Kysuckej vrchoviny, časť Žilinskej kotliny, Terchovskú dolinu, Malú Fatru, Strážovské a Súľovské vrchy, ojedinele aj Kysucké Beskydy a Oravskú Maguru.

Prístup 
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup vedie lesnými chodníkmi z okolia. Hrebeňom, spájajúcim Želehosť a susedný pahorok Borie s Požehou, vedie  žltá značka z Lysice do sedla Žiarce.

Referencie

Pozri aj 
 Kysucké bradlá
 Zoznam vrcholov v Kysuckej vrchovine

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Kysuckej vrchovine
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Vrchy v okrese Žilina
Stráža
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2022

Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2022 v Pekingu sa koná v dňoch 7. až 19. februára 2022 v Národnom centre alpského lyžovania v obvode Jen-čching (približne 90 km od centra Pekingu). Alpské lyžovanie zahŕňa štyri súťažné disciplíny u žien aj u mužov, a to slalom, obrovský slalom, super-G (superobrovský slalom), superkombinácia a súťaž zmiešaných družstiev.

V alpskom lyžovaní reprezentuje Slovenskú republiku päť športovcov: Petra Vlhová, Petra Hromcová, Rebeka Jančová a bratia Adam a Andreas Žampovci. Petra Vlhová vybojovala dňa 9. februára 2022 pre Slovensko prvú olympijskú medailu v alpskom lyžovaní v histórii, a zároveň prvú zlatú medailu pre Slovensko na Zimných olympijských hrách 2022.

Program

Medailové paradie krajín

Medailisti

Ženy

Muži

Zmiešané súťaže

Referencie 

Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2022
Skott

Pauline Skött (* 4. október 1991, Vikarbyn, Dalarna, Švédsko), známa pod umeleckým menom Skott, je švédska speváčka-skladateľka a producentka. Vo svete sa do povedomia dostala v roku 2016 debutovým singlom „Porcelain“, ktorý ju vyniesol na zoznam najväčších nových talentov zostaveným platformou Youtube. Je držiteľkou ocenenia European Border Breakers Award.

Raný život 
Skott vyrastala na ľudovej hudbe a tradíciách v malej švédskej dedine Vikarbyn uprostred lesa, obývanej folkovými hudobníkmi, ktorí nosia kroje, hrajú na husle a dorozumievajú sa vlastným jazykom, neznámym pre zvyšok krajiny. Z uzavretej komunity odrezanej od civilizácie sa Skott vymanila až odchodom do mesta na strednú školu. Tam prvýkrát prišla do kontaktu s populárnou hudbou. K skladaniu hudby ju priviedol soundtrack vo videohre, ktorý jej pripomínal zvuky, s ktorými vyrastala. Skott si s cieľom vytvoriť niečo podobné stiahla jednoduchý počítačový program na tvorbu melódií.

Po strednej škole sa presťahovala do Štokholmu, kde ju prijali na dvojročné štúdium hudobnej kompozície na Musikmakarna, ktorá jej otvorila dvere do hudobného priemyslu. Štúdium nepozostávalo z predmetov, ale zo stretnutí s hudobnými producentmi a zástupcami vydavateľstiev, ktorí ju pripravovali na uplatnenie v hudobnom priemysle. Hneď po zavŕšení štúdia jej vydavateľstvo Sony Music ponúklo miesto skladateľky, a tak v Štokholme písala skladby pre iných umelcov, kým sa ako dvadsaťpäťročná nevydala na spevácku dráhu.

Kariéra 
V júni 2016 vydala Skott debutový singel „Porcelain“, ktorý zaujal speváčky Lorde a Katy Perry, čo jej pomohlo dostať sa do povedomia vo svete. Spoločnosť EA Sports si skladbu „Porcelain“ zvolila za oficiálny soundtrack k FIFA 2017. Hoci sa Skott prvýkrát v živote postavila pred publikum až v roku 2016, o rok neskôr už absolvovala svoje prvé americké a európske turné.

Jej skladby odzrkadľujú vplyv ľudoviek, huslí a prostredia lesnej prírody, boli označené za „éterické“ a „atmosférické“, Idolator ju nazval „fenoménom alternatívneho popu“, zatiaľ čo YouTube ju zaradil na Ones to Watch, zoznam najzaujímavejších nových talentov pre rok 2017. Toho roku jej bola udelená cena EBBA.

Skott pre britský Guardian kritizovala podmienky, ktoré kladú hudobné vydavateľstvá začínajúcim speváčkam v porovnaní s voľnosťou, ktorú poskytujú spevákom. Po sérii ďalších singlov nasledovalo v roku 2018 debutové EP s názvom Stay Off My Mind. Po tom, ako Sony Music naliehalo, aby vydávala popové single, ktoré by sa hrali v rádiu, ukončila kontrakt a založila si vlastné hudobné vydavateľstvo Dollar Menu.

V roku 2020 vydala debutový štúdiový album Always Live for Always obsahujúci 12 skladieb, vrátane šiestich, ktoré jej vyšli samostatne v predchádzajúcich rokoch.

V januári 2022 vydala EP s názvom A Letter From The Universe.

Osobný život 
Skott žije v Štokholme, jej otec je fyzik a matematik.

Diskografia

Albumy

EP

Referencie

Externé odkazy 

 Oficiálna webstránka

Švédske speváčky
Švédske folkové speváčky
Švédski hudobní skladatelia
Švédski popoví hudobníci
Kim Kardashian

Kimberly Noel Kardashian (narodená 21. októbra 1980) je americká mediálna osobnosť, modelka a podnikateľka. Kardashian si najskôr získala pozornosť médií ako priateľka a stylistka Paris Hilton, ale dostala sa do širšieho povedomia po tom, čo v roku 2002 unikla sexuálna páska Kim Kardashian, Superstar s jej vtedajším priateľom Rayom J.  Neskôr v tom istom roku sa ona a jej rodina začala objavovať v reality show kanálu E! Keeping Up with the Kardashians (2007–2021). Jej úspech čoskoro viedol k vytvoreniu spin-off série Kourtney a Kim Take New York (2011 – 2012) a Kourtney a Kim Take Miami (2009 – 2013).

Kardashian si vybudovala silnú fanúšikovskú základňu na online a sociálnych médiách, vrátane stoviek miliónov sledovateľov na Twitteri a Instagrame. Vydala množstvo produktov spojených s jej menom, vrátane mobilnej hry z roku 2014 Kim Kardashian: Hollywood, rôznych odevov a produktov, fotoknihy Selfish z roku 2015 a jej rovnomennej osobnej aplikácie. Jej vzťah s rapperom Kanye Westom sa tiež výrazne medializoval; vzali sa v roku 2014 a majú spolu štyri deti. Ako herečka sa Kardashian objavila vo filmoch vrátane Disaster Movie (2008), Hlboko v údolí (2009) a Pokušenie: Spoveď manželského poradcu (2013).

V posledných rokoch sa Kardashian zamerala na svoje vlastné podnikanie založením KKW Beauty a KKW Fragrance v roku 2017. V roku 2019 spustila spoločnosť Skims, ktorá sa predtým volala „Kimono“, ale po rozšírenej reakcii zmenila svoj názov. Kardashian sa tiež stala politicky aktívnejšou lobovaním u prezidenta Donalda Trumpa za reformu väzenia a lobovaním za udelenie milosti Alice Marie Johnson. Taktiež pri mnohých príležitostiach obhajovala uznanie arménskej genocídy. Kardashian sa tiež plánuje stať právničkou, tak, že absolvuje štvorročnú právnickú prax, na ktorú dohliada právnická nezisková organizácia #cut50, ktorú spoluzaložil Van Jones.

Časopis Time zaradil Kardashian na zoznam 100 najvplyvnejších ľudí v roku 2015. Kritici aj obdivovatelia ju opísali ako príklad toho, že je slávna tým, že je slávna. Uvádza sa, že je najlepšie platenou osobnosťou televíznej reality roku 2015, pričom jej odhadované celkové zárobky presahujú 53 miliónov USD.

Referencie
Jan Štokr

Jan Štokr (* 16. januára 1983, Dačice) je český volejbalista. Hráva na pozícii diagonálny. Je členom český reprezentácie.

Klubové pôsobenia 
 2000–2001  USK Praha
 2001–2004  Chance Odolena Voda
 2004–2005  Cimone Modena
 2005–2006  Cagliari Volley
 2006–2010  RPA-LuigiBacchi.it Perugia
 2010–2013  Itas Diatec Trentino
 2013–2015  Dinamo Krasnodar
 2015  Al Rayyan
 2015–2016  Suwon KEPCO Vixtorm
 2016–2017  Itas Diatec Trentino
 2017–2021  Dukla Liberec

Klubové úspechy 
Majstrovstvá Českej republiky:
  2004
  2002, 2003, 2019
  2018, 2021
Český pohár:
  2004, 2018, 2021
Challenge pohár:
  2010
Klubové Majstrovstvá Sveta:
  2010, 2011, 2012
  2016
Liga majstrov:
  2011
  2012
Majstrovstvá Talianska:
  2011, 2013
  2012, 2017
Taliansky superpohár:
  2011
Taliansky pohár:
  2012, 2013
CEV pohár:
  2017

Individuálne ocenenia 
 2011: Najcennejším hráčom talianska Serie A v sezóne 2010/2011
 2011: Najcennejším hráčom Talianskeho superpohára
 2012: Najlepší diagonálny klubových majstrovstiev sveta
 2012: Najlepší volejbalista roka v Česku
 2013: Najlepší volejbalista roka v Česku
 2016: Najlepší volejbalista roka v Česku

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Profil na stránke LegaVolley 
 Profil na stránke CVF 
 Profil na stránke volleybox.net 
 Profil na stránke CEV
The Ellen DeGeneres Show

The Ellen DeGeneres Show (často skracované na Ellen, The Ellen Show a štylizované ako ellen) bola americká denná televízna varietná komediálna talk show, ktorú vytvorila a hosťovala jej menovkyňa Ellen DeGeneresová. Šou debutovala 8. septembra 2003, produkuje ju Telepictures a vysielala v syndikácii. Väčšina staníc vo vlastníctve NBC Owned Television Stations spolu s Hearst Television a Tegna slúžila ako najväčšia pridružená základňa programu. Prvých päť sezón sa relácia nahrávala v štúdiu 11 v štúdiách NBC v Burbanku v Kalifornii. Od 6. sezóny sa šou presunula na nahrávanie v Stage 1 v neďalekom areáli spoločnosti Warner Bros. Od začiatku šiestej sezóny sa The Ellen DeGeneres Show vysielala vo vysokom rozlíšení.

Relácia počas doby svojej existencie získala 171 nominácií na cenu Daytime Emmy Award a k roku 2021 získala 61 cien Daytime Emmy, čím prekonala rekord The Oprah Winfrey Show, ktorá ich vyhrala deväť. Taktiež vyhrala 17 cien People's Choice Awards. 21. mája 2019 DeGeneresová oznámila, že podpísala zmluvu na ďalšie tri roky, čím predĺžila show do roku 2022. Osemnásta séria mala premiéru 21. septembra 2020. 12. mája 2021 DeGeneresová oznámila, že devätnásta sezóna bude poslednou. Devätnásta a posledná sezóna mala premiéru 13. septembra 2021.

Záverečná epizóda bola odvysielaná vo štvrtok 26. mája 2022, ako bolo vopred oznámené 17. marca 2022. Pridružené stanice, na ktorých sa Ellenina relácia vysielala, budú pokračovať v prevádzke programu počas celého leta (až do tradičného začiatku novej televíznej sezóny v septembri) s hosťujúcimi hostiteľmi, kompilačnými prehliadkami a reprízami.

Referencie 

Televízia v USA
Anapest

Anapest (grec. Anapaistos - obrátený) je v časomiere stopa pozostávajúca zo štyroch mór. Anapest je v porovnaní s daktilom obrátená stopa, z čoho pochádza aj jej názov. Skladá sa z dvoch krátkych a jednej dlhej slabiky | ∪ ∪ — |. V slovenskom sylabotonickom verši sa táto stopa neudomácnila, lebo sám jazyk nemá predpoklady na jej používanie, pretože prízvuk je na prvej slabike slov.

Referencie 

Stopy
Líbyjské národné futbalové mužstvo

Líbyjské národné futbalové mužstvo reprezentuje Líbyu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1962. Líbya sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavila trikrát, najlepší výsledok je druhé miesto na domácom Africkom pohári národov 1982. Na Arabskom pohári FIFA sa dvakrát dostal do finále v roku 1964 a 2012.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Ostatné súťaže

Arabský pohár FIFA

Externé odkazy 
 https://www.libyaobserver.ly/libyan-football-federation
 https://www.fifa.com/about-fifa/associations/LBY

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Burkinské národné futbalové mužstvo

Burkinské národné futbalové mužstvo reprezentuje Burkinu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1959. Burkina sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili 12-krát. Najlepší výsledok je druhé miesto na Africkom pohári národov 2013. Medzi najznámejších hráčov Burkine v súčasnosti patrí napr. Bertrand Traoré, Edmond Tapsoba.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Referencie

Externé odkazy 
 https://www.fbfoot.com/
 https://www.fifa.com/about-fifa/associations/BFA

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Rachel Griffithsová

Rachel Griffiths (* 18. december 1968, Melbourne, Austrália) je austrálska herečka. V roku 1999 získala nomináciu na Academy Awards, za svoj herecký výkon vo filme Hilary a Jackie z roku 1998.

Detstvo a mladosť 
Svoje detstvo prežila na Gold Coast. Má dvoch starších bratov a vyrastala v rímskokatolíckej rodine. Do Melbourne sa presťahovala s rodičmi v piatich rokoch. Navštevovala katolícku dievčenskú strednú školu v Brightone. Získala bakalársky titul v odbore dráma a tanec na Victoria College Rusden.

Kariéra 
Jej prvým filmovým debutom, bola rola Rhondy Epinstall, vo filme Muriel sa vydáva z roku 1994, kde si zahrala po boku herečky Toni Collette. Jej herecký výkon získal uznanie filmových kritikov. V roku 1996 stvárnila nevychovanú dcéru chovateľa ošípaných vo Jude. V rovnakom roku, mala tiež vedľajšiu úlohu v austrálskom filme Deti revolúcie. O rok neskôr, si zahrala vo filme My Son the Fanatic, kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na filmové ocenenie British Independent Film Awards. Po boku herečky Emily Watson, si zahrala vo filme Hilary a Jackie, kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na Academy Awards. Po premiére filmu, bola obsadená do hlavnej úlohy austrálskeho filmu Ja, iba ja.

V roku 2001 si zahrala vo filme Dohola!, po boku Alana Rickmana a Natashy Richardson. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Odpočítaj v pokoji, ktorý v USA získal veľkú popularitu. Griffithsová získala za svoj herecký výkon niekoľko nominácii a niektoré z nich aj získala, napríklad ocenenie Zlatý glóbus. Bola súčasťou televízneho seriálu až do jeho záverečnej epizódy v roku 2005. V roku 2004 sa objavila vo filmovej adaptácii románu Plainsong.

Od roku 2006 do roku 2011 bola súčasťou televízneho seriálu Bratia a sestry. Za svoj herecký výkon získala dve nominácie na Zlatý glóbus. V roku 2011 spoločne s Judith Light a Stacy Keachom hrala v inscenácii Other Desert Cities na Broadwayi. O rok neskôr, si zahrala v televíznom filme Pravdivý príbeh Juliana Assangea. 

V roku 2015 režírovala tri epizódy televízneho seriálu Nowhere Boys. V roku 2017 si zahrala vedľajšiu úlohu v televíznom seriály When We Rise, ktorý sa zameriava na práva LGBT. Od roku 2019 do roku 2021 hrala v televíznom seriály Total Control.

Súkromný život 
Dňa 31. decembra 2002 sa vydala za austrálskeho umelca Andrewa Taylora, s ktorým má tri deti. Po pôrode Griffithsová utrpela ruptúru maternice, z čoho sa neskôr zotavila. 

Považuje sa za feministku a v roku 2017 podporila manželstvá osôb rovnakého pohlavia v Austrálii a tiež aj kampaň Globálna charta základných práv pre Oxfam Australia. Od roku 2012 žije opäť v Austrálii a v roku 2020 bola ocenená cenou Australia Days Honor.

Zdroj 

Austrálske filmové herečky
Austrálske televízne herečky
Austrálske divadelné herečky
Austrálski režiséri
Držitelia ceny Zlatý glóbus
Osobnosti z Melbourne
Feministky
Beskyd

Beskyd môže byť:

 chránené územie, pozri Beskyd (prírodná rezervácia)
 sedlo na pomedzí Kysúc a Oravy
 vrch:
 v Západných Tatrách (), pozri Beskyd (vrch v Západných Tatrách)
 v Kysuckej vrchovine (), pozri Beskyd (vrch v Kysuckej vrchovine)
 v Turzovskej vrchovine ()
 v Podbeskydskej brázde ()
 v Bukovských vrchoch pri obci Stakčín (), pozri Beskyd (vrch v Bukovských vrchoch; 925 m n. m.)
 v Bukovských vrchoch pri obci Zboj (), pozri Beskyd (vrch v Bukovských vrchoch; 646 m n. m.)
Vladimír Fašang

Vladimír Fašang (* 23. december 1925, Brezno – † 2. jún 1992, Bratislava) bol slovenský architekt.

Životopis 
Fašang je absolventom Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave a od roku 1952 do roku 1957 vyučoval na Katedre bytovej architektúry Fakulty architektúry a pozemného staviteľstva tejto vysokej školy.

V rokoch 19571959 pôsobil v Slovenskom výbore rozvoja a v roku 1959 sa stal riaditeľom Stavoprojektu v Bratislave. Túto funkciu zastával do roku 1987.

V roku 1969 absolvoval študijný pobyt „Neue Heimat“ v Západnom Nemecku, kde navrhol liečebné centrum v Kasseli a sídlisko vo Wolfsburgu.

V roku 1972 sa stal predsedom Spolku architektov Slovenska a v roku 1977 predsedom Stavebného a priemyselného výboru Slovenskej národnej rady SSR.

Diela 
 Rekreačné centrum odborov, Bečići (Čierna Hora), 19631965
 Dom smútku, Brezno, 1984
 Hotel „B“, Malacky, 19671972
 Hotel Grand, Pezinok, 19651969
 Dom horskej služby, Tále, 19801985
 Hotel Jalta, Trenčianske Teplice, 19691975
 Pamätník osloboditeľom, Čierny Balog, 1975 (s Rudolfom Šipkovským)
 Pamätník osloboditeľom, Modra, 1976 (s Rudolfom Šipkovským)
 Pamätník osloboditeľom, Pezinok, 1971 (s Rudolfom Šipkovským)

Referencie 

Slovenskí architekti
Absolventi Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Vyučujúci na Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Osobnosti z Brezna
Pohraničiarska signálka

Pohraničiarska signálka je cestná komunikácia v Bratislave na území mestských častí Petržalka, Jarovce, Rusovce a Čunovo.

Cesta približne kopíruje priebeh pred rokom 1989 prísne stráženej slovensko-rakúskej štátnej hranice. Na väčšine svojej trasy je spevnená, na najjužnejšej časi nespevnená.

Začína v Pečnianskom lese, pokračuje popri štátnej hranici s Rakúskom, prechádza okolo bývalého hraničného priechodu Petržalka-Berg, končí pri bývalom hraničnom priechode Čunovo-Rajka. V blízkosti signálky na slovenskej strane sa nachádzajú početné bunkre bývalého česko-slovenského opevnenia.

Po roku 1989 stratila svoj pôvodný účel a slúži predovšetkým na cykloturistiku.

Referencie 

Ulice v Petržalke
Ulice v Rusovciach
Ulice v Jarovciach
Ulice v Čunove
Čobolák

Čobolák alebo čobol je české hanlivé pomenovanie pre Slováka. Vzniklo z výroku „Čo bolo, to bolo, terazky som majorom!“ majora Halušky, zvaného „Terazky“, z filmu Černí Baroni nakrúteného podľa knihy Miloslava Švandrlíka.

Zdroj 
 „čobol, čobolák“. In: Slovník nespisovné češtiny. 3. rozšířené vyd. Praha : MAXDORF, 2009. 501 s.  (HUGO, J. a kol.)

Čeština
Slangové výrazy
Žľabina

Žľabina je potok v regióne Dolný Zemplín, v obci Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji. Je pravostranným prítokom potoka Luhy (potok); má dĺžku . Je vodným tokom X. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-30-05-3238. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Vihorlatské vrchy, geomorfologický podcelok Vihorlat.

Prameň
Pramení v nadmorskej výške  v západnej časti územia obce Ruská Bystrá, severovýchodne od vrchu Diel s nadmorskou výškou , pri trojchotárniku medzi obcami Ruská Bystrá, Hlivištia a Podhoroď, v lesnom  extraviláne, v lese Žľabina, v okrese Sobrance v Košickom kraji, v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, v geomorfologickom podcelku Vihorlat.

Opis toku
Od prameňa tečie severovýchodným smerom, tento smer toku si zachováva až do svojho ústia, v nadmorskej výške  priberá jeden bezmenný pravostranný prítok, v nadmorskej výške  v lesnom extraviláne ústi do potoka Luhy ako jeho pravostranný prítok. Potok Luhy je prítokom vodného toku Stežná.
Vodný tok Žľabina má jediný bezmenný prítok.
Vodný tok Žľabina vzniká, preteká a  ústi do potoka Luhy v obci Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji, v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, v geomorfologickom podcelku Vihorlat.

Pôvod názvu   
Hydronymum Žľabina na území obce Ruská Bystrá má pôvod v toponyme lesa Žľabina, v oblasti ktorej preteká v pramennej časti svojho toku, s významom podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody. Toponymum Žľabina bolo sekundárne bez zmeny prenesené na vodný tok, čím bolo utvorené jednoslovné hydronymum Žľabina ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Porovnaj hydronymá Blatina, Bučina, Slatina. Názov lesa Žľabina v obci Ruská Bystrá má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu žľab v priestore pomenúvaného lesa.
Názov potoka Žľabina bol štandardizovaný v roku 1993.
V priestore slovenskej hydronymie je hydronymum Žľabina jedinečným hydronymom (február 2022).

Referencie 

 
Vodné toky v okrese Sobrance
Potoky na Slovensku
Vodné toky vo Vihorlatských vrchoch
Guinejské národné futbalové mužstvo

Guinejské národné futbalové mužstvo reprezentuje Guineu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta vo futbale a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1959. Guinea sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili 13-krát, najlepší výsledok je druhé miesto na Africkom pohári národov 1976. Medzi najznámejších hráčov Guiney patrí víťaz Ligy majstrov UEFA 2018/19 s Liverpoolom, Naby Keïta.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Externé zdroje 
https://www.guineefoot.info/

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Guinejsko-bissauské národné futbalové mužstvo

Guinejsko-bissauské národné futbalové mužstvo reprezentuje Guinea-Bissau na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1974. Guinea-Bissau sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili na posledných troch turnajoch v roku 2017, 2019 a 2021, vo všetkých prípadoch skončili v skupine. Pre Guineu-Bissau sú to jediné účasti na APN.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Externé zdroje 
https://ffgb.gw/

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Brush Shiels

Brendan Francis „Brush“ Shiels (* 24. október 1945, Phibsborough, Dublin, Írsko) je írsky hudobník z grófstva Dublin, ktorý je známy predovšetkým ako frontman prvej kapely Garyho Moora, Skid Row. Brush Shiels mal na televíznej stanici RTÉ reláciu s názvom Off yer Brush a dvakrát ju riadil mentor boybandu Louis Walsh. Teraz sa pravidelne objavuje ako hudobný doprovod v rozhlasovej relácii Joea Duffyho Liveline na RTÉ a stále vystupuje naživo po Spojenom kráľovstve a Írsku.

Brush si tiež užil krátke obdobie ako futbalista reprezentujúci Bohemian FC v 60. rokoch.  Shiels nedávno pomohol tímu Bohemians FC tým, že vystupoval na fundraisingových akciách, aby sa pokúsil zabezpečiť prežitie svojho bývalého klubu.

V roku 1971 Billboard pochválil Shielsa, Bridgemana a Moora za ich album 34 Hours, čím naznačil, že „chalani budú ďaleko cestovať“. Shiels hral na takých medzinárodne známych hudobných miestach ako Fillmore West a Whisky a Go Go. a v roku 1986 hral na benefičnom koncerte Self Aid pre nezamestnaných v Írsku.

V decembri 2012 utrpel zlyhanie srdca spôsobené vírusovou infekciou a bol prijatý do nemocnice Connolly v Blanchardstowne na dva týždne. V roku 2013 bol Brush jednou z legiend írskeho zábavného priemyslu a vystupoval na testimoniálnom koncerte Philipa Chevrona.

Diskografia

So skupinou Skid Row
Skid (CBS, 1970)
34 Hours (CBS, 1971)
Alive and Kicking (RRL, 1976) (Brush a Noel Bridgeman na živom albume bez Garyho Moora alebo predchádzajúcich skladieb Skid Row, len dobre známe covery s pomerne veľkou skupinou)
Skid Row (a.k.a. 'Dublin Gas Comy.'), (demonahrávky nahrané v roku 1969, vydané v roku 1984)
Skid Row (a.k.a. 'Gary Moore/Brush Shiels/Noel Bridgeman'), (tretí album, ktorý bol nahraný v roku 1971 a vyšiel v roku 1989)
Live And On Song (Hux, 2006) (prvé dva single nahrané v roku 1969 pre vydavateľstvo Song plus BBC „In Concert“ z 1971)
Bon Jovi Never Rang Me (Bruised Records, 2012)

Sólová kariéra
Brush Shiels (1977)
Old Pal (1986)
Fields of Athenry (1988)
BadBob's Country Boogie (1990)
Wrapped Silage (1994)
Celtic Road Warrior (1997)
18 Celtic Rock Classics (1999)
Mad Dog Woman (originally titled Skid Row Revisited, 2009)
A Brush With Life (2012)

Referencie

Zdroj 

Osobnosti z Dublinu
Írski rockoví hudobníci
Írski speváci
Svetlana Hlavčáková

Doc. PhDr. Svetlana Hlavčáková, CSc., rodená Leskovjanská (* 1955, Levoča), je bývalá slovenská novinárka a vysokoškolská pedagogička. Od roku 2009 do roku 2019 zastávala funkciu vedúcej Katedry žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a do roku 2022 bola gestorkou špecializácie Agentúrna žurnalistika.

Životopis 
V rokoch 1973 až 1978 študovala na Fakulte žurnalistiky Leningradskej štátnej univerzity v Leningrade. Popri štúdiu v roku 1975 pracovala pre Východoslovenské noviny. Rok po absolvovaní magisterského štúdia v Leningrade pôsobila na Karlovej univerzite v Prahe a od roku 1979 vyučuje na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1973 až 1978 pôsobila v periodiku Spišské hlasy a od roku 1976 do roku 1983 v denníku Smena.

Krátko pred Nežnou revolúciou pracovala v Československej tlačovej agentúre v Bratislave. Od roku 1998 do roku 2001 tiež pôsobila v Inštitúte slovakistiky, všeobecnej jazykovedy a masmediálnych štúdií Filozofickej fakulty Prešovskej Univerzity v Prešove.

V roku 1993 bola zahraničnou korešpondentkou periodika Národná Obroda a v roku 2003 začala pôsobiť ako zástupkyňa šéfredaktora v Svensk Slovak Info v Štokholme. V rokoch 2004 až 2009 pôsobila na Katedre moderných jazykov Fakulty jazykov Uppsalskej univerzity v Uppsale.

V roku 1983 získala rigoróznou skúškou titul PhDr., v roku 1996 titul CSc. a v roku 2001 sa stala docentkou.

Výber publikácii 
 HLAVČÁKOVÁ, Svetlana. Teória agentúry vo svete. Bratislava : Univerzita Komenského, 1994. .
 HLAVČÁKOVÁ, Svetlana. Agentúrna žurnalistika. Bratislava : Univerzita Komenského, 2001. .
 HLAVČÁKOVÁ, Svetlana. Etiketa a protokol. Bratislava : Univerzita Komenského, 2004. .

Referencie

Zdroj 
 Životopis Svetlany Hlavčákovej na fphil.uniba.sk

Osobnosti z Levoče
Slovenskí publicisti
Vyučujúci na Karlovej univerzite
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Malijské národné futbalové mužstvo

Malijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Mali na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Mali sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale, iba od roku 2002 hráva kvalifikácie na Majstrovstvá sveta. Na Africkom pohári národov sa predstavili 12-krát. Ich najväčší úspech je druhé miesto na Africkom pohári národov 1972 a dve tretie miesta v rokoch 2012 a 2013.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Externé zdroje 
http://www.malifootball.com/
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/MLI

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Futbal v Mali
Alexej Jurievič Žamnov

Alexej Jurievič Žamnov (; * 1. október 1970, Moskva) je ruský hokejový tréner a bývalý hráč. Hrával na poste útočníka a v kanadsko-americkej NHL odohral 807 zápasov. Ako jeden z mála hokejistov získal z olympijských hier postupne všetky tri druhy medailí.

Žamnov sa narodil v Moskve a začínal svoju kariéru v klube Dinamo. V roku 1990 reprezentoval Sovietsky zväz na majstrovstvách sveta do 20 rokov, v siedmych zápasoch strelil 6 gólov a získal s mužstvom striebornú medailu. V letnom drafte NHL si ho vybral v štvrtom kole klub Winnipeg Jets. Nasledujúce dve sezóny odohral ešte v Rusku, reprezentoval Sovietsky zväz a SNŠ na majstrovstvách sveta, svetovom pohári a na zimných olympijských hrách, kde získal zlato. Od sezóny 1992/93 hral za Winnipeg, tréner Smith ho postavil do formácie s Teemum Selännem a Keithom Tkachukom, ktorá sa presadila. 1. apríla 1995 sa Žamnovovi podaril významný úspech – v jednom zápase proti Los Angeles Kings strelil päť gólov. Po sezóne 1996, kedy došlo k zániku klubu Winnipeg Jets, začal Žamnov hrať za Chicago Blackhawks. Tu odohral osem sezón, v posledných dvoch bol (ako prvý Európan v histórií Chicaga) kapitánom tímu. Ako prvý ruský hokejista bol nominovaný na Lady Byng Memorial Trophy.Následne hral za Boston Bruins, CHK Viťaz a Philadelphia Flyers.

Po skončení aktívnej hráčskej kariéry bol hokejovým trénerom. Bol manažérom a trénoval kluby CHK Viťaz a CHK Spartak Moskva. Trénoval  na olympijských hrách 2022 v Pekingu.

Úspechy a ocenenia 
 Zimné olympijské hry - zlato (1992), striebro (1998), bronz (2002)
 Účasť v Zápase hviezd NHL 2002
 Rad Priateľstva

Referencie

Externé odkazy 

Ruskí hokejoví tréneri
Sovietski hokejoví útočníci
Ruskí hokejoví útočníci
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Ruskí strieborní olympijskí medailisti
Ruskí bronzoví olympijskí medailisti
Hokejisti Dinama Moskva
Hráči Winnipeg Jets
Hráči Chicago Blackhawks
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Boston Bruins
Hráči Viťaz Čechov
Účastníci MS v hokeji 1991
Účastníci MS v hokeji 1992
Účastníci MS v hokeji 2000
Osobnosti z Moskvy
Kyselina galová

Kyselina galová  (staršie [a po česky]: kyselina gallová, systémový názov: kyselina 3,4,5-trihydroxybenzoová) je organická kyselina, ktorá sa nachádza v rôznych potravinách a bylinkách, ktoré sú dobre známe ako silné antioxidanty. Nachádza sa napríklad v dubienkach, listoch sumachu a (v pozmenenej podobe) v orechoch, a to buď voľná alebo častejšie ako časť triesloviny, z ktorej sa získava kyslou hydrolýzou. 

Jej acyl sa volá galoyl.

Štruktúra a reakcia 
Táto kyselina má na benzénovom jadre pripojené dve funkčné skupiny: hydroxylovú a karboxylovú, čo jej umožňuje tvorbu rôznych derivátov, esterov a solí. Tieto dve skupiny môžu navzájom reagovať za vzniku kyseliny digalovej. Pri odštiepení CO2 (napríklad zvýšením teploty) vzniká pyrogalol. Po reakcii so železitými soľami vytvára čierny pigment.

Využitie 
Reakcia kyseliny so železnatými soľami sa používala na tvorbu atramentu. V raných začiatkoch fotografie sa kyselina používala aj ako vývojka. Kyselina galová sa používa aj na konzervovanie železných predmetov. Redukuje koróziu a na povrchu kovu vytvorí čiernu nerozpustnú vrstvu, ktorá zabraňuje ďalšej oxidácii. Vedci sa domnievajú, že kyselina galová má priaznivé účinky na zdravie. Niektoré vedecké štúdie dokázali, že kyselina galová spomaľuje odumieranie neurónov, preto v súčasnosti našla uplatnenie v liečbe určitých formách rakoviny alebo nervových porúch.

Dejiny 
Kyselina galová je dôležitou zložkou atramentu, ktorý sa používal v Európe na písanie a kreslenie od 12. do 19. storočia a ktorého história siaha až do čias Rímskej ríše. Plínius Starší (23 - 79 po Kr.) opisuje použitie kyseliny galovej ako prostriedku na zistenie falšovania medenky a píše, že sa používala na výrobu farbív. Hálky z dubových stromov sa rozdrvili a zmiešali s vodou, čím vznikla kyselina trieslová (tanín). Tá sa potom mohla zmiešať so zeleným síranom železnatým - získaným tak, že sa nechala odparovať voda nasýtená síranmi z prameňa alebo banskej drenáže - a arabskou gumou z agátových stromov. Z tejto kombinácie ingrediencií vznikol atrament.

Kyselinu galovú používal aj taliansky kardinál Angelo Mai (1782 1854), spolu s ďalšími prvými bádateľmi palimpsestov. Kyselina slúžila na odstránenie vrchnej vrstvy textu a na odhalenie skrytých rukopisov pod ňou. Angelo Mai ju použil na tento účel ako prvý.

V roku 1786 kyselinu galovú prvýkrát skúmal švédsky chemik Carl Wilhelm Scheele. Neskôr v roku 1818 francúzsky chemik a farmaceut Henri Braconnot (17801855) navrhol jednoduchšiu metódu čistenia kyseliny galovej. Kyselinu galovú skúmal okrem iných aj známy francúzsky chemik Théophile-Jules Pelouze (18071867).

Pozri aj 
 trieslovina
 pyrogalol
 dubienka

Zdroje 

Kyseliny
Kyseliny uhlíka
Rebecca Romijnová

Rebecca Romijnová (; * 6. november 1972, Berkeley, Kalifornia, USA) je americká herečka a bývalá modelka.

Detstvo a mladosť 
Romijnová sa narodila do rodiny učiteľky angličtiny a výrobcovi nábytkov na mieru. Jej otec je holandského pôvodu. Jej matka sa spoznala s jej otcom v Holandsku, keď jej matka tam bola na výmennom pobyte. Romijnová v detstve trpela skoliózou a venovala sa modelingu tri roky v Paríži. Objavila sa na titulných stránkach viacerých módnych časopisov.

Kariéra 
V roku 1997 hosťovala v jednej epizóde televízneho seriálu Priatelia a v roku 1999 po boku herečky Kristen Johnston zahrala Austin Powers 2. O rok neskôr, si zahrala rolu Mystique vo filme X-Men. Túto rolu si zopakovala aj v ďalších troch častiach. Režisér Brian De Palma, ju v roku 2002 obsadil do hlavnej role vo filme Femme Fatale. 

V roku 2004 si zahrala vo filme The Punisher a v roku 2006 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriály Pepper Dennis. O rok neskôr, si zahrala v televíznom seriály Škaredá Betty, kde stvárnila transgender ženu Alexis Meade.

Po boku herečky Sissy Spacek, si zahrala vedľajšiu úlohu vo filme Lake City, z roku 2008. V rokoch 2014 až 2017 si zahrala v televíznom seriály Lovci pokladov. Objavila sa v televíznom seriály Star Trek: Discovery z roku 2019, kde stvárnila "Číslo jedna". V rovnakom roku sa objavila v dráme Satanic Panic, kde hrala po boku svojho manžela Jerryho O'Connella. Rolu "Číslo jedna" si zopakovala v spin-off sérii, Star Trek: Strange New Worlds, ktorý bude mať premiéru v roku 2022.

Súkromný život 
Od roku 1994 chodila s hercom Johnom Stamosom, za ktorého sa vydala v roku 1998 a počas ich manželstva v súkromnom aj pracovnom živote, používala aj jeho priezvisko. Rozviedli sa v roku 2004 a právoplatne boli rozvedení v roku 2005. Jej druhým manželom je Jerry O'Connell, za ktorého sa vydala v roku 2007 a o rok neskôr, sa im narodili dvojičky. Pracovne už nepoužíva meno Romijn-Stamos ale v súkromnom živote má toto meno naďalej.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Modelky USA
Osobnosti z Berkeley (Kalifornia)
Osobnosti USA holandského pôvodu
Osobnosti USA anglického pôvodu
Slovenské národné hokejové mužstvo na ZOH 2022

Slovenské národné hokejové mužstvo sa na Zimných olympijských hrách 2022, ktoré sa uskutočnili v Pekingu, zúčastnilo v nižšie uvedenej zostave a obsadilo 3. miesto.

Realizačný tím 
 Craig Ramsay – tréner
 Ján Pardavý – asistent trénera
 Andrej Podkonický – asistent trénera
 Ján Lašák - tréner brankárov
 Igor Andrejkovič - video tréner

Zostava

Pozri aj 
 Slovenské národné hokejové mužstvo

Slovenské národné hokejové mužstvo
Andrej Dúbravský

Mgr. art. Andrej Dúbravský (* 30. júl 1987, Nové Zámky) je slovenský maliar a herec.

Životopis 
Počas rokov 20042008 študoval na škole umeleckého priemyslu Josefa Vydru, v odbore kameňosochárstva. Neskôr v rokoch 20082014 absolvoval štúdium na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Svoje bakalárske štúdium absolvoval pod vedením prof. Ivana Csudaia. V roku 2011 sa umiestnil na druhom mieste v súťaži Maľba 2011, ktorú každoročne usporadúva nadácia VÚB. V nasledujúcom roku sa mu podarilo umiestniť na prvom mieste. Od roku 2009 začal vystavovať svoje diela aj na Slovensku aj v zahraničí. Jeho diela sú v súčasnosti zastúpené v Slovenskej národnej galérií a v Galérií mesta Bratislava.

Jeho partnerom je slovenský režisér, producent, herec a scenárista Peter Bebjak s ktorým spolupracoval na námete filmu Zlo (2012), kde si zahral jednu z hlavných postáv.

Ocenenia 
 Maľba 2011 – Cena Nadácie VÚB, 2. miesto (2011)
 Maľba 2012 – Cena Nadácie VÚB, 1. miesto (2012)

Referencie 

Slovenskí maliari
Slovenskí výtvarníci
Slovenskí filmoví herci
Slovenské LGBT osobnosti
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Osobnosti z Nových Zámkov
AVR

AVR je rodina mikrokontrolérov vyvíjaná od roku 1996 spoločnosťou Atmel, ktorá bola v roku 2016 odkúpená spoločnosťou Microchip Technology. Sú to 8-bitové jednočipové mikrokontroléry s Modifikovanou harvardskou architektúrou. AVR bola jedna s prvých rodín mikrokontrolérov, ktorá používala na ukladanie programu pamäť Flash, na rozdiel od pamätí typu ROM, EPROM alebo EEPROM.

Mikrokontroléry AVR sa používajú na mnoho účelov vo vstavaných systémoch. Bežné je aj amatérske a vzdelávacie použitie. Známe sú pre ich použitie v doskách Arduino.

Prehľad zariadení
AVR používa Modifikovanú harvardskú architektúru, kde sú program a dáta uložené vo fyzicky oddelených pamätiach, pre ktoré sa používa rozdielny adresový priestor, avšak program dokáže čítať dáta z programovej pamäte pomocou špeciálnych inštrukcii.

Základné rodiny
Čipy AVR sa delia na nasledovné rodiny:

tinyAVR – séria ATtiny

Séria ATtiny obsahuje mikrokontroléry v malom puzdre s obmedzenou sadou periférnych zariadení. Avšak ich súčasťou sú:
 Periférne zariadenia vyrovnávajúce sa alebo previšujúce megaAVR 0-sériu
 Event System – systém udalostí
 Vylepšená sada inštrukcií AVRxt, hardvérový obvod na násobenie

megaAVR – séria ATmega

Séria ATmega obsahuje mikrokontroléry s väčšou programovou pamäťou a s veľkým množstvom vývodov. Ďalšie ich funkcie sú:
 Rozšírená sada inštrukcií (inštrukcie na násobenie a inštrukcie na prácu s väčšími programovými pamäťami)
 Veľké množstvo periférnych zariadení
 Event system
 Nové periférne zariadenia s vylepšenými funkciami
 Vylepšená sada inštrukcií AVRxt

AVR Dx – Rodina AVR Dx obsahuje viacero sérií mikrokontrolérov, ktoré sa zameriavajú na interakciu človeka s počítačom, úpravu analógového signálu a prevádzkovú bezpečnosť.

Označenia čipov sú vo formáte AVRffDxpp, pričom ff znamená veľkosť pamäte Flash, x znamená sériu a pp znamená počet vývodov. Napríklad: AVR128DA64 – 64-vývodový mikrokontrolér zo série DA so 128 KB flash pamäte. Všetky čipy z rodiny AVR Dx obsahujú:
 Asynchronický časovač typu D, ktorý dokáže bežať rýchlejšie ako CPU
 12-bitový ADC
 10-bitový DAC
Série rodiny AVR Dx:
 Séria AVR DA (vydaná začiatkom roka 2020)
 Séria AVR DB (vydaná v strede roka 2020)
 Séria AVR DD (v septembri 2020 ešte nevydaná)
 Séria AVR EA (v septembri 2020 ešte nevydaná)

Zdroj 

Mikrokontroléry
Inštrukčné súbory
Džibutské národné futbalové mužstvo

Džibutské národné futbalové mužstvo reprezentuje Džibutsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1979. Džibutsko sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale alebo Africký pohár národov. Džibutsko je členom futbalovej federácie pre východ a stred Afriky CECAFA.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Externé zdroje 
https://www.fdf.dj/

Zdroje 

Národné futbalové mužstvá
Etiópske národné futbalové mužstvo

Etiópske národné futbalové mužstvo reprezentuje Etiópiu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1943. Etiópia sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Spolu s Egyptom a Sudánom boli súčasťou prvého ročníka Afrického poháru národov v roku 1957. Na Africkom pohári národov sa celkovo predstavili 11-krát. Najlepší výsledok je víťazstvo na Africkom pohári národov 1962.

Majstrovstvá sveta

Africký pohár národov

Referencie

Externé zdroje 
http://www.ethiofootball.com/eff.php

Zdroj 

Národné futbalové mužstvá
Čierny vrch (vrch v Oravskej Magure)

Čierny vrch () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Oravský Podzámok, približne  severne od mesta Dolný Kubín.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kubínska hoľa. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie mesta Dolný Kubín. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiaci Oravský Podzámok, Medzibrodie nad Oravou a južným smerom mestské časti Dolného Kubína – Beňova Lehota a Mokraď a severovýchodným smerom obec Hruštín. Severozápadná časť vrchu zasahuje do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.

Opis 
Čierny vrch je súčasťou masívu, známeho ako Kubínska hoľa, ktorý sa tiahne od sedla Príslop juhozápadným smerom po Minčol. Severným smerom leží Feračová () a Galanky (), východným Mokradská hoľa () a Javorová (), južným Vtáčnik () a Kubínska hoľa () a západným dominantný Minčol (). Severné svahy odvodňujú prítoky Hruštínky do Bielej Oravy, vodu z južných svahov odvádza potok Jelšava do rieky Oravy. Vrcholom vedie značený chodník.

Výhľady 
Súvislý lesný porast, pokrývajúci hrebeň Čierneho vrchu, umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s riedkou vegetáciou sú pozorovateľné okolité vrchy Oravskej Magury, okolie mesta Dolný Kubín, Oravské, Kysucké, Sliezske a Moravsko-sliezske Beskydy, Malá a Veľká Fatra, Chočské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry.

Prístup 
 po  značke po hrebeni:
 od severovýchodu zo sedla Príslop 
 od juhozápadu zo Zázrivej cez Minčol
 po  značke cez Kubínsku hoľu:
 od juhovýchodu z Oravského Podzámku 
 od severu z Minčola po hrebeni
 po  značke z Dolného Kubína cez rázcestie Kubínska hoľa

Referencie

Pozri aj 
 Kubínska hoľa (geomorfologický podcelok)
 Zoznam vrcholov v Oravskej Magure

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Tisícovky na Slovensku
Vrchy v Oravskej Magure
Vrchy v okrese Dolný Kubín
Dolný Kubín
FK Jonava

FK Jonava je litovský futbalový klub pochádzajúci zo mesta Jonava.

Bol oficiálne založený v roku 1990. Momentálne (marec 2022) je účastníkom najvyššej domácej súťaže s názvom A lyga. Domáce zápasy hráva na štadióne Jonavos miesto stadionas, ktorý má kapacitu 1 100 miest. Hlavnými farbami klubu sú biela a modrá.

Úspechy

Domáce
Pirma lyga
1. miesto (): 2012, 2015

Sezóny 
FK Lietava (Futbolo klubas Lietava)

FK Jonava (Futbolo klubas Jonava)

Bývalí tréneri
  Marius Bezykornovas (2015–2016)
  Robertas Poškus (2016) 
  Donatas Vencevičius (2017) 
  Mindaugas Čepas  (2017) 
  Felipe Ribeiro (2018) 
  Darius Gvildys (2018) 
  Artūras Ramoška (2018) 
  Eisvinas Utyra (2019-2021; 2021-2022)
  Jevhen Lutsenko, (2022)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Oficiálna stránka alyga.lt

Litovské futbalové kluby
Organizácie založené v 1990
Uhorčík (seriál)

Uhorčík je slovenský rodinný seriál z prostredia zbojníkov. Premiéru mal 3. októbra 2020, v decembri 2020 bola potvrdená druhá séria, ktorá mala premiéru 11. septembra 2021. V decembri 2021 bola potvrdená príprava tretej série, ktorá bude mať premiéru v septembri 2022.

Obsadenie

Série

Časti

1. séria (2020)

2. séria (2021)

Referencie

Externé odkazy 
 

Televízne seriály TV JOJ
Televízne seriály z roku 2020
FA Šiauliai

FA Šiauliai je litovský futbalový klub pochádzajúci zo mesta Šiauliai.

Bol oficiálne založený v roku 2007. Momentálne (marec 2022) je účastníkom najvyššej domácej súťaže s názvom A lyga. Domáce zápasy hráva na štadióne Savivaldybės stadionas, ktorý má kapacitu 3 500 miest. Hlavnými farbami klubu sú čierna a žltá.

Úspechy

Domáce
Pirma lyga
1. miesto (1): 2021

Sezóny 
(Šiaulių Futbolo akademija)

Bývalí tréneri
  Renatas Vestartas (2016–2020);
  Mindaugas Čepas (od decembra 2020–);

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka klubu
 Oficiálna stránka alyga.lt

Litovské futbalové kluby
Organizácie založené v 2007
Budín II (vrch v Oravskej Magure)

Budín II () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Lokca, približne  západne od mesta Tvrdošín.

Poloha 
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v centrálnej oblasti rovnomenného geomorfologického podcelku. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Nižná. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiaca Lokca, západne situovaný Vasiľov a Babín a juhovýchodne ležiaci Podbiel.

Opis 
Budín II je súčasťou mohutného horského chrbta, ktorý vedie od sedla Príslop severovýchodným smerom po brehy Oravskej priehrady. Juhozápadným susedom je Šubovka () a Prípor (), južným Búčie () a Petrovka (), východným Kýčera () a Zmrazov (), severovýchodne dominuje plytkým sedlom oddelený Budín () a severným vrch Javor (). Severné svahy odvodňuje Lokciansky potok, západné Šubovka, oba do Hruštínky a Bielej Oravy, voda z východných svahov odteká potokom Hldočín a z južných potokom Podbielsky Cickov do rieky Oravy. Vrcholom vedie značený chodník.

Výhľady 
Aj túto časť hrebeňa pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z malých miest s riedkou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Oravskej Magury, Oravské, Kysucké a Sliezske Beskydy, Veľkú Fatru, Chočské a Skorušinské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry.

Prístup 
 po  červenej značke (Medzinárodná diaľková turistická trasa E3) hlavným hrebeňom:
 od juhozápadu zo sedla Príslop cez Šubovku
 od severovýchodu z Trstenej cez hrádzu Oravskej priehrady, Magurku a Budín
 po  zelenej značke z Lokce cez Budín
 po  modrej značke z Podbiela cez rázcestie Šubovka

Referencie

Pozri aj 
 Budín (vrch v Oravskej Magure)
 Budín (geomorfologický podcelok)
 Zoznam vrcholov v Oravskej Magure

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Tisícovky na Slovensku
Vrchy v Oravskej Magure
Vrchy v okrese Tvrdošín
Nižná (okres Tvrdošín)
Žľab

Žľab môže byť:

 konštrukcia vyrobená z rôzneho materiálu (napr. z dreva, kovu, cementu), ktorá má tvar (spravidla dlhého) koryta a slúži na privádzanie alebo odvádzanie kvapalín a iného materiálu, pozri žľab (vedenie)
 válov
 v geomorfológii: úžľabina
 prenesene: usmerňujúci (často zároveň obmedzujúci) faktor
 vodný tok v povodí Trnávky, pozri Žľab (prítok Trnávky)
 vodný tok - kanál - v povodí Ságelského potoka, pozri Žľab (kanál)

Zdroje
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2026

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2026 budú 89. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa uskutočnia v Švajčiarsku.

O kandidatúru na usporiadanie šampionátu nakoniec súťažilo len Švajčiarsko. Hrať sa bude v Zürichu a Fribourgu. Šampionát prebehne od 15. do 31. mája. V Zürichu sa bude hrať v Swiss Life Arena a vo Fribourgu v BCF Arena.

Kvalifikované tímy 
 **

** = Automaticky ako hostiteľ

Referencie 

2026
Ľadový hokej v 2026
2026 vo Švajčiarsku
Šport v Zürichu
Šport vo Fribourgu (Švajčiarsko)