joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ivan Moody

Ivan L. Moody, rodným menom Ivan Lewis Greening (* 7. január 1980, Denver, Colorado, USA) je americký spevák pôsobiaci v rockovo-metalovej skupine Five Finger Death Punch. Známy je tiež svojím pôsobením v skupine Motograter. Ako herec hral v hororových filmoch, akými sú napríklad Bled alebo The Devil's Carnival v role klauna Hoba.

Kariéra 
Ivan sa v roku 2001 presťahoval zo svojho rodného Denveru do Los Angeles, aby sa následne pripojil ku svojej prvej skupine s názvom Toiz. So skupinou v roku 2002 obišiel pár koncertov v okolí Los Angeles a dokonca vytvorili demonahrávku, ktorú však nikdy nevydali. V následujúcom roku sa Ivan rozlúčil so skupinou Toiz a pridáva sa k nu-metalovej skupine Motograter. V rovnakom roku vydávajú prvý album, ktorý niesol názov skupiny. Ešte v roku 2003 sa stihli zúčastniť legendárneho Ozzfestu, na ktorom hrali napríklad so skupinami ako Korn, Disturbed, Marilyn Manson, Slipknot alebo Killswitch Engage. V roku 2006 sa odohrali veľké zmeny v zostave skupiny a Ivan odchádza do skupiny Five Finger Death Punch, s ktorou zatiaľ vydal 6 albumov.

Alkoholizmus 
V roku 2012 Ivan odtajnil, že jeho problémy s alkoholom mali takmer za následok jeho vyhodenie zo skupiny. Ostatní členovia skupiny Five Finger Death Punch prestali odpovedať na jeho telefonáty a strácali často manažérov. Ivan dokonca vystupoval opitý a tvrdil, že si druhý deň na nič nespomína. Začal znižovať konzumáciu alkoholu, kým s tým prestal úplne. Povedal, že sa cítil ako narkoman a prestať s tým stojí veľké úsilie.

Diskografia

So skupinou Motograter 
 2003: Motograter

So skupinou Ghost Machine 
 2005: Ghost Machine
 2006: Hypersensitive

So skupinou Five Finger Death Punch 
 2007: The Way of the Fist
 2009: War Is the Answer
 2011: American Capitalist
 2013: The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 1
 2013: The Wrong Side of Heaven and the Righteous Side of Hell, Volume 2
 2015: Got Your Six
 2018: And Justice for None
 2020: F8

Filmografia 
 2009: Bled
 2012: The Devil's Carnival

Zdroj

Speváci USA
Heavymetaloví speváci USA
Osobnosti z Denveru
Jaroslav Taraba

Jaroslav Taraba (* 18. január 1932, Leopoldov – † 30. apríl 2020, Lednické Rovne) bol slovenský sklársky dizajnér a výtvarník, spolu s Karolom Hološkom jeden zo zakladateľov moderného sklárskeho dizajnu na Slovensku.

Životopis 
Jaroslav Taraba sa narodil sa na Dolnom Považí v meste Leopoldov. Navštevoval súkromné štúdium kresby a maľby v Prahe (19561959). Študoval na Vyššej priemyselnej škole sklárskej v Lednických Rovniach (19601965). V sklárniach na Lednických Rovniach nastúpil v roku 1948. Kde pracoval ako asistent u sklárskeho dizajnéra Karola Hološku. Spoločne s Hološkom a technikom Ing. Vojtechom Chmelíkom sa im podarilo uskutočniť prevratný krok vo výrobe ručne fúkaného skla. Technológia tzv. ťahanej nôžky, ktorá umožňovala výrobu kalicha a stopky pohára z jedného kusa skloviny, bola patentovaná v roku 1956. Od roku 1972 sa stal vedúcim dizajnérskeho oddelenia Tatrasklo, v súčasnosti RONA. Na tomto mieste posobil až do roku 1992. Spolu s Karolom Hološkom patrili k prvým dizajnérom sklárskeho priemyslu na Slovensku.
Bol taktiež jedeným z iniciátorov založenia Slovenského múzea sklárstva v Lednických Rovniach a podieľal sa aj na výrobe historického skla pre expozície múzea.

Tvorba 
Tarabova tvorba bola spočiatku ovplyvnená princípmi navrhovania nápojového skla Karola Hološku. Postupne sa prepracoval k vlastnému tvarosloviu, využívajúc geometrický dekor vytváraný pantografom. Neskôr pracoval viac s čistým geometrickým tvarovaním skla bez dekorovaný doplnkov. Okrem nápojového skla sa venoval aj hutnícky tvarovaným úžitkovým predmetom z farebného skla. Ďalším prínosom je Tarabove rozšírenie nápojových súprav o ďalšie typy nádob – misky, karafy, vázy – ako súčasti kompletov stolových súprav.
Bol aktívnym účastníkom medzinárodných sklárskych sympózií v Lednických Rovniach.

Ocenenia (výber) 
 Exempla, Strieborná medaila 1972 Mníchov 
 Medzinárodná výstava skla, Hlavná cena, 1975, 1979 Jablonec nad Nisou
 Medzinárodnom veľtrhu spotrebného tovaru, Zlatá medaila,1975, 1977, 1979, 1980, 1981, 1983, 1989 Brno
 Cenu SFVU, 1981
 Cenu ministra kultúry SR v rámci súťaže NCD za celoživotné dielo, 2009 Bratislava

Zastúpenie v zbierkach (výber) 
 Umeleckopriemyslové múzeum, Praha
 Slovenská národná galéria, Bratislava
 Slovenské sklárske múzeum, Lednické Rovne
 Slovenské múzeum dizajnu, Bratislava

Referencie

Externé odkazy 
 Jaroslav Taraba na webe Slovenského centra dizajnu
 

Slovenskí dizajnéri
Slovenskí výtvarníci
Osobnosti z Leopoldova
Mezivrata

Mezivrata () je najvyšší vrch Miličínskej vrchoviny, geomorfologického okrsku Vlašimskej pahorkatiny. Leží približne  juhovýchodne od mestečka Votice v okrese Benešov a cca  severne od mesta Tábor. Zalesnený vrchol je z diaľky ľahko identifikovateľný podľa 101 m vysokého vysielača.

Polohopis 
Najvyšší, hoci výškovo málo výrazný vrch sa nachádza na južnom okraji Stredočeského kraja, juhovýchodne od mesta Votice v okrese Benešov. Najbližšími sídlami sú západne ležiaci Oldřichovec, miestna časť obce Smilkov a východne ležiace Podlesí, patriace k obci Neustupov. Patrí do Miličínskej vrchoviny, ktorá je okrskom podcelku Votická vrchovina, patriacej do geomorfologického celku Vlašimská pahorkatina. Juhozápadne od vrchu je vybudovaný Oldřichovický rybník.

Stavby na vrchole 
Vrchol Mezivrat je najvyšším bodom v širokom okolí a napriek neveľkej efektívnej výške umožňuje zaujímavé výhľady. Už v roku 1919 tu bola vybudovaná drevená rozhľadňa, na ktorú 15. augusta 1919 vystúpil pri návšteve blízkeho Hostišova československý prezident Tomáš Garrigue Masaryk. Po zrútení prvej veže bola v roku 1938 vybudovaná nová, tzv. triangulačná veža šesťbokého pôdorysu, slúžiaca geodetom, no i verejnosti ako vyhliadková veža. Betónová stavba vysoká cca 17 metrov stojí dodnes, hoci pre zlý technický stav je (v roku 2019) uzavretá.

Vysielač Mezivrata 
Na vrchole masívu stojí 83 metrov vysoká konštrukcia vysielača, vybudovaného v rokoch 1986 až 89. Celková výška vysielača dosahuje po inštalácii nových antén výšku 101 metrov. Šíri signál rozhlasového i televízneho vysielania pre južnú časť Stredočeského kraja a nadväzuje na vysielače Cukrák, Žižkov (Praha), Krásné (Pardubice), Kleť (České Budějovice) a Javořice (Jihlava). V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:

Rozhlas

Digitálne rozhlasové vysielanie (DAB+) 
Multiplex vysiela na frekvencii 12C s výkonom 10 kW, vďaka čomu pokrýva široké okolie.

Digitálna televízia (DVB-T)

Najbližšie vysielače 

Najbližšie významné okolité vysielače a vzdialenosť k nim:

Prístup 
Vrchol je vďaka vysielaču dostupný odbočkou z cesty Oldřichovec (Smilkov) – Podlesí (Neustupov). Západným úpätím vedú značené turistické chodníky:

 po  červenej značke z obce Miličín cez rázcestia Oldřichovec – rybník a Mezivrata – rozcestí s pokračovaním do osady Buchov (Votice)
 po  modrej značke zo Smilkova cez Oldřichovec a rázcestia Oldřichovec – rybník a Mezivrata – rozcestí do Neustupova

Referencie

Iné projekty

Pozri aj 
 Zoznam vysielačov v Česku
 Miličínská vrchovina

Vrchy v okrese Benešov
Mezivrata
Vrchy pod 1000 metrov v Česku
Karolína Muchová

Karolína Muchová (* 21. august 1996, Olomouc) je česká tenistka. Vo svojej doterajšej kariére zatiaľ ani raz nevyhrala turnaj na okruhu WTA Tour, ale raz bola vo finále. V rámci okruhu ITF získala do mája 2019 dva tituly v dvojhre a jeden v štvorhre. 

V rebríčku WTA bola zatiaľ najlepšie klasifikovaná v dvojhre 15. júla 2019 na 43. mieste, v štvorhre v septembri 2016 na 513. mieste. Trénuje ju Slovák Emil Miške.

Jej otec je bývalý ligový hráč futbalovej Sigmy Olomouc, Josef Mucha.

Finále na okruhu WTA Tour

Dvojhra: 1 (0–1)

Finále na okruhu ITF

Dvojhra: 10 (2–8)

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

 

Českí tenisti
Osobnosti z Olomouca
Bekim Aziri

Bekim Aziri (* 14. júl 1988, ČSSR), známy aj ako Bekim, je slovenský raper, stand-up komik a bývalý profesionálny cyklista s albánskym menom a  macedónskymi koreňmi.

Životopis
Detstvo prežil v Pezinku. Do roku 2005 bol profesionálnym cyklistom, kedy jeho kariéru ukončila vážna nehoda na bikrosových pretekoch v českom Přerove. Zlomil si pri nej štvrtý krčný a rozdrvil piaty krčný stavec, ktoré zatlačili na miechu a spôsobili jeho ochrnutie. V dôsledku trvalých následkov skončil na invalidnom vozíku.

Neskôr začal svoju hudobnú kariéru ako raper. Medzi jeho skladby patria „Ona“, „Zmena“, „Desperado“, „Nie je hanbou byť iný“ a „Spoločná pesnička“. V roku 2015 vydal aj album Koleso Šťastia.

Tiež je známym stand-up komikom (alebo ako on uvádza: „sit down tragedy“) účinkujúcim v Temných kecoch. Učinkuje aj v reklamách spoločnosti Telekom a je spoluvlastník tréningového centra CrossFit v Pezinku.

Diskografia 
 Koleso Šťastia (2015)

Referencie

Externé odkazy
 oficiálna stránka Bekima Aziriho
Bekim Aziri na Discogs

Slovenskí reperi
Slovenskí komici
Plešivec (geomorfologická časť)

Plešivec je geomorfologická časť podcelku Čachtické Karpaty v pohorí Malé Karpaty. Rozprestiera sa v severnej časti pohoria, juhozápadne od Čachtíc. Najvyšším vrchom je  vysoký Veľký Plešivec.

Polohopis 
Územie sa nachádza v severnej časti pohoria Malé Karpaty a zaberá južnú časť podcelku Čachtické Karpaty. Má pretiahnutý tvar severovýchodno-juhozápadnej orientácie a od zvyšku pohoria ho oddeľuje na severe údolie riečky Jablonka, na juhu údolie Holešky. Medzi významné sídla patria obce Čachtice a Šípkové na východe, Prašník na juhu, Krajné, Hrachovište a Višňové na severozápade. Východne od severného okraja leží Nové Mesto nad Váhom, juhovýchodne Vrbové a Piešťany.

Malé Karpaty pokračujú časťou Nedze (podcelok Čachtické Karpaty) severovýchodným a podcelkom Brezovské Karpaty juhozápadným smerom. Na západe susedí Myjavská pahorkatina a juhovýchodne krajina klesá do Podmalokarpatskej pahorkatiny, ktorá je časťou Podunajskej pahorkatiny. 

Táto časť Malých Karpát patrí do povodia Váhu a východným smerom do rieky Váh smerujú aj dva najvýznamnejšie vodné toky; západným a severným okrajom vedúca riečka Jablonka a južný okraj lemujúca Holeška. Z centrálnej oblasti tečú menšie vodné toky juhovýchodným smerom do Horného Dudváhu. Údoliami riek vedú komunikácie, z ktorých najvýznamnejšie sú východným okrajom vedúca cesta II/504 (Nové Mesto nad Váhom – Vrbové), z ktorej v Čachticiach odbočuje a hlbokým údolím Jablonky do Hrachovišťa vedie cesta III/1229. Rovnakú trasu využíva aj železničná trať do Myjavy. Na južnom okraji vedie údolím Holešky cez Prašník cesta II/499 z Čachtíc do Brezovej pod Bradlom.

Chránené územia 
Takmer celé územie sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, výnimku tvoria okrajové časti pohoria, ktoré je z chránenej oblasti vyňaté. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Čachtický hradný vrch, prírodná rezervácia Plešivec a Málová.

Turizmus 
Severný okraj Malých Karpát patrí skôr medzi pokojné a menej navštevované oblasti, výnimkou je však severný okraj tejto časti v okolí Čachtického hradu nad obcou Višňové. Milovníci prírody navštevujú chránené územia.

Turistické trasy 
 po  modrej značke zo Šípkového cez Veľký Plešivec () na Čachtický hrad 
 po  žlto značenej trase:
 z Nového Mesta nad Váhom cez Višňové na Čachtický hrad 
 z Hrachovišťa na hrebeň (napojenie na )
 po  zeleno značenej trase:
 z Lubiny a Višňové na Čachtický hrad
 z Čachtíc na Čachtický hrad

Referencie

Pozri aj 
 Čachtický hrad
 Čachtické Karpaty
 Chránená krajinná oblasť Malé Karpaty
 Geomorfologické členenie Slovenska

Čachtické Karpaty
Malé Karpaty
Geomorfologické časti na Slovensku
Linda Bartošová

Linda Bartošová (* 4. máj 1993, Vysoké Mýto, Česko) je česká reportérka a moderátorka Českej televízie, finalistka Českej Miss 2012 a česká vyslankyňa na Miss World. Od roku 2014 pôsobí v Českej televízii.

Biografia 
Linda Bartošová sa narodila 4. mája 1993 v českom meste Vysoké Mýto na ústickoorlicku. Vyrastala v obci Vraclav. V súčasnosti žije a pracuje v Prahe, hlavnom meste Česka.

Vzdelanie a kariéra 
Základnú školu vychodila vo Vysokom Mýte. Od roku 2008 pokračovala v šúdiu na Anglickom gymnáziu v krajskom meste Pardubice, ktoré zakončila v roku 2012 maturitnou skúškou. Ešte počas štúdia na gymnáziu bola na stáži v Pardubickom deníku. Následne vyštudovala žurnalistiku na Fakulte sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe. Veľmi dobre ovláda anglický jazyk, vie taktiež aj francúzsky. V roku 2013 začala pracovať v Českej televízii, kde momentálne pôsobí ako redaktorka zahraničnej redakcie a moderátorka spravodajstva ČT24.

Pozri aj 

 Česká televízia
 Miss World

Zdroj 

Českí moderátori
Českí televízni moderátori
Českí novinári
Osobnosti Českej televízie
Osobnosti z Vysokého Mýta
Narodenia 4. mája
Narodenia v 1993
České modelky
Ján Branislav Hergot

Ján Branislav Hergot  (iné mená: Ján Branislav Hergott, Ján Branislav Hergotič, Ján Branislav Herguth; * 16. november 1817, Ružindol† 17. február 1873, Svätý Jur) bol slovenský národovec zberateľ, účastník dobrovoľníckych výprav, bol podporovateľom štúrovcov.

Jeho otec bol Ján Hergott a matka Polexia, rod. Nabauerová.

Životopis 
Pochádzal z roľníckej rodiny slovenskej národnosti. Mal mohutnú postavu, a tak ho mnohí ľudia považovali za najsilnejšieho Slováka. Ako slovenský dobrovoľník v revolučnom roku 1848 padol do zajatia, z ktorého sa zachránil útekom aj s povstaleckou zástavou. Známa je aj historka, keď vďaka neobyčajnej sile v roku 1868 zabránil maďarským šovinistom prekaziť divadelné predstavenie v Trnave.

Od roku 1856 žil vo Svätom Jure, bol zberateľom slovanských starožitností odovzdal ich matičnému múzeu, zachránil povstaleckú zástavu.

Zomrel v roku 1873, keď sa pod ním údajne preboril ľad. Prechladol a ochorel tak, že už nikdy viac nevstal z postele.

Referencie

Externé odkazy a zdroje 
 Záznam o narodení a krste v matrike v katolíckom kostole Ružindol; pokrstený ako Joannes Hergott
 
 
 

Slovenské vojenské osobnosti
Slovenskí národní buditelia
Osobnosti z Ružindola
UNIX System V

Unix System V (často skracovaný ako SysV, niekedy ako System 5) bol jednou z verzií operačných systémov Unix. Pôvodne bol napísaný v Bellových Laboratóriách (Unix System Laboratories, USL) firmy AT&T a uverejnený po prvýkrát v roku 1983. System V je priamym pokračovaním systému napísaného v roku 1969 Dennisom Ritchiem a Kenom Thompsonom.

Štyri hlavné verzie Systemu V boli označené ako verzia 1, 2, 3 a 4. Vzniklo mnoho komerčných verzií Unixu, ktoré sa opierajú o licenčný kód SysV, medzi ktoré patrí AIX, A/UX, HP-UX, Xenix alebo SCO OpenServer.

Prvý komerčný Unix bol nazývaný System III. System IV bol vnútorná verzia firmy AT&T. System V bol tradične považovaný za jednu z dvoch hlavných vetiev Unixu (druhá je BSD). Avšak s príchodom UNIXových implementácií vyvinutých z Linuxu a QNX nie je toto delenie presné. Dokonca akákoľvek úsilie o štandardizáciu ako POSIX skôr smerujú k zmenšovaniu rozdielov medzi implementáciami.

System V Release 4 
System V Release 4, skrátene SVR4, bol najúspešnejšou verziou a zdrojom častých UNIXových rysov ako napr. „SysV init scripty“ (/etc/init.d). Systém ďalej formuje základ System V Interface Definition (skr. SVID), čo je štandard definujúci ako by System V mal fungovať.

Hoci AT&T predávala svoj vlastný hardvér, ktorý bežal za pomoci Systemu V (AT&T Computer Systems), väčšina zákazníkov používala verziu od predajcov, založenú na referenčnej implementácii od AT&T. Obľúbený SysV je odvodený z Dell SVR 4 a Bull SVR4. Najviac rozšírená a používaná verzia System V v súčasnej dobe sú AIX od IBM a SCO OpenServer založený na System V Release 3, ďalej Solaris od Sun Microsystems a SCO UnixWare. Oba tieto systémy sú založené na System V Release 4.

SVR4.2MP bol vydaný v roku 1993 spoločnosťou Unix System Laboratories (USL) - predchádzajúci názov Bellových laboratórií - patriaci už v tej dobe k Novellu, ako posledná verzia Systemu V Release 4, ktorý sa zavádzal pod názvom UnixWare 2. Dnes má právny prístup ku kódu Systemu V firma SCO Group.

System V Release 5 
System V Release 5 (SVR5) zostal základom UnixWare 7 vydaného spoločnosťou Santa Cruz Operation. Neskôr SCO Group vytvorilo SCO OpenServer 6 tiež na základe Systemu V Release 5, ale základný kód SVR5 nie je používaný žiadnym iným producentom.

Pozri aj 
 UNIX System III

Zdroje 

Unix
Operačné systémy
Vláda Rakúskej republiky od 18. decembra 2017 do 3. júna 2019

Vláda Rakúska od 18. decembra 2017 (nemecky Bundesregierung Kurz) bola rakúska vláda, ktorá nastúpila do úradu 18. decembra 2017. Nasledovala po vláde Christiana Kerna a vznikla po parlamentných voľbách v roku 2017. Sebastian Kurz, predseda stredopravej ÖVP dosiahol koaličnú dohodu s pravicovou FPÖ, načo sa stal kancelárom Rakúska, najmladším v histórii krajiny. Vládny kabinet bol vymenovaný prezidentom Alexandrom Van der Bellenom. Kancelár Kurz pri vymenovaní vlády prisľúbil, že jeho vláda bude proeurópska a bude sa snažiť o Európu, v ktorej bude posilnený princíp subsidiarity. Medzi jej programové priority patrí zníženie daňovej záťaže, posilnenie bezpečnosti vrátane zastavenia ilegálnej imigrácie, digitalizácia a rozvíjanie priamej demokracie. Proti účasti FPÖ vo vláde protestovalo vo Viedni v deň jej menovania asi 6-tisíc ľudí z antifašistického, feministického a ľavicového prostredia. 

Po prevalení Ibizského škandálu vicekancelára Heinza-Christiana Stracheho a odstúpení Stracheho zo svojej funkcie 18. mája 2019 kancelár Kurz vyhlásil, že koalícia ÖVP s FPÖ nebude ďalej pokračovať a že v spolupráci s prezidentom Van der Bellenom pripravuje termín rýchlych predčasných volieb. 

Dňa 27. mája 2019 bola vláde parlamentom vyslovená nedôvera a 3. júna prezident Alexander Van der Bellen vymenoval za kancelárku Brigitte Bierleinovú, ktorá republiku dovedie do septembrových predčasných parlamentných volieb.

Zloženie 
Ľudovci získali vo vláde mandát kancelára, 5 ministrov (z toho 2 členov ÖVP a 3 nezávislých nominantov), 2 kancelárnych ministrov a 1 štátneho tajomníka. Slobodní získali vicekancelára, rovnako 5 ministerských kresiel (4 straníci a 1 nezávislý nominant) a 1 štátneho tajomníka.

Referencie

Externé odkazy 
 Členovia vlády
 Profil novej vlády ÖVP-FPÖ

Politika v Rakúsku
2018 v Rakúsku
Čierny Feld

Čierny Feld je prirodzené jazero, súčasťou Prírodnej rezervácie Šmolzie, na Záhorí, v okrese Malacky, v katastrálnom území obcí Jakubov a Suchohrad.

Jazero sa nachádza na okraji jaseňovo-brestovo-jelšového lesa, v prírodnej rezervácii Šmolzie, v blízkosti koryta Maliny (cca 50 metrov). Je to prírodné jazero, nižinného charakteru, s bahnitým dnom a okolím, o maximálnej hĺbke 3 metre. Jeho celková plocha je  , priemerná hĺbka asi meter, najširšie miesto široké 22 metrov a najdlhší úsek je dlhý 436 metrov.

Rozprestiera sa na hranici lesa a močarinovej lúky, nadpolovičnou väčšinou v Jakubovskom katastri. Jazero (ako aj jeho okolie) je bohaté na výskyt bobra vodného, rôznych bahenných vtákov, bezstavovcov, kaprov a rôznych iných živočíchov a húb. Je obohnané po celom obvode tŕstim a pálkami, na jeho hladine rastie žaburinka menšia.

Neďaleko jazera sa nachádza chatová oblasť Feld.

Použitá literatúra 
 ŠIMEK, Ján. Jakubov: Od minulosti k dnešku. Jakubov: Obec Jakubov, 2012. 303 s. ISBN 978-80-971174-6-7.
 Natura 2000, zoznam CHVÚ
 Maloplošné CHA, Šmolzie
 Satelitná mapa

Jakubov
Suchohrad
Záhorie
Povodie Moravy
Jazerá na Slovensku
Józef Gosławski

Józef Jan Gosławski (* 24. apríl 1908, Polanówka – † 23. január 1963, Varšava) bol poľský medailista a sochár, dizajnér mincí.

Životopis 

Józef Gosławski študoval v Lubline, Krakove aj vo Varšave. Nakoniec sa vyučil v škole umeleckopriemyselnej a škole výtvarných umení v Ríme.

Autor mincí (napr. 5 zlotých), pomníkov (napr. Fryderyka Chopina v Żelazowej Woli) a medailí (napr. Rok 1939).

Dnes neoficiálnym správcom jeho spomienky je jeho vnuk Tadeusz Rudzki.

Výstavy

Individuálne

Kolektívne (výber)

V Poľsku

V zahraničí

Ocenenia 

 Strieborný kríž zásluh, 1952
 Medaila 10 rokov PĽR

Galéria

Referencie

Iné projekty

Literatúra

Externé odkazy 
 Józef Gosławski. 1908-1963.

Poľskí sochári
Medailéri
Absolventi vysokých škôl v Taliansku
Nositelia poľských radov a vyznamenaní
Zoznam najväčších miest v Európe

Toto je zoznam najväčších miest v Európe, ktoré majú viac ako 600 tisíc obyvateľov.

Referencie 

 

Zoznamy miest
Geografia Európy
Neil Fallon

Neil Patrick Fallon (* 25. október 1971, Portsmouth, Virgínia, USA) je americký spevák, gitarista, keyboardista a perkusista. Je známy ako hlavný spevák a príležitostný rytmický gitarista, keyboardista a perkusista rockovej skupiny Clutch a hlavný spevák skupiny The Company Band. Ako gitarista sa tiež pridal k skupine The Bakerton Group, kde začal počas nahrávania ich albumu s názvom El Rojo.

Neil Fallon poskytol hosťujúce vokály v skladbách „Two Coins for Eyes“ a „Empire's End“ v albume švédskej stoner rockovej skupiny Dozer z roku 2008 s názvom Beyond Colossal; „Crazy Horses“ od skupiny Throat; „Slippin' Out“ od skupiny Never Got Caught; „Mummies Wrapped in Money“ od skupiny Lionize; „Blood and Thunder“ od skupiny Mastodon z ich albumu z roku 2004 s názvom Leviathan; „Santorum Sunday School“ na albume z roku 2012 s názvom Everything Is Not Going To Be OK od skupiny Black Clouds; „Transistors of Mercy“ od skupiny Polkadot Cadaver z ich albumu z roku 2013 s názvom Last Call in Jonestown; „Ayatollah of Rock 'n' Rolla“ od skupiny Soulfly z ich albumu z roku 2013 s názvom Savages; „Clear Light Of...“ od skupiny Hark z ich albumu z roku 2014 s názvom Crystalline. Naposledy poskytol hosťujúce vokály v skladbe „Die to Live“ od skupiny Volbeat z ich pripravovaného albumu Rewind, Replay, Rebound.

Fallonova mladšia sestra, Mary Alice Fallonová-Yeskeyová, sa objavuje v relácii televíznej stanice Food Network s názvom Ace of Cakes ako vedúca kancelárie spoločnosti Charm City Cakes v meste Baltimore v štáte Maryland.

Dňa 12. septembra 2013 Fallon ohlásil, že skupina Clutch musí odložiť svoje septembrové turné (okrem domáceho vystúpenia v meste Baltimore v štáte Maryland na Shindig Festivale), kvôli osobným zdravotným problémom. Cez stránku hudobnej skupiny na sociálnej sieti Facebook vydal Fallon stanovisko, so slovami  Fallon bol operovaný 17. septembra 2013 a v októbri skupina pokračovala so svojím turné. Táto ťažká skúška inšpirovala Fallonov text v skladbe „Decapitation Blues“ z jedenásteho štúdiového albumu skupiny Clutch s názvom Psychic Warfare.

Fallon žije so svojou rodinou v meste Silver Spring v štáte Maryland.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Rozhovor na stránke Rock N Roll Universe z roku 2007
Rozhovor na stránke www.foundrymusic.com
Rozhovor na stránke www.labproductions.com
Rozhovor na stránke www.suicidegirls.com
Backstage-Quickie Rozhovor s Neilom Fallonom na stránke bonedo.de (po nemecky)

Zdroj

Speváci USA
Gitaristi USA
Rockoví speváci USA
Rockoví gitaristi USA
Osobnosti z Virgínie
Mestský okruh číslo 2 (Košice)

Mestský okruh číslo 2 v Košiciach tvorí vonkajší okruh mesta Košice.

História 
Okruh vedie okrajovými mestskými časťami štvorpruhovými komunikáciami: Alejová, Trieda SNP, Watsonova, Hlinkova, Prešovská, Južné nábrežie, Nižné Kapustníky. Východná časť mestského okruhu sa v rokoch 1987 – 2008 budovala ako diaľničný privádzač ku diaľnici D1 mimoúrovňovo. Do 1. apríla 2020 bol okruh tvorený rýchlostnými cestami R2 a PR3. Po tomto dátume boli cesty preklasifikované na cesty I. triedy s obmedzeným prístupom č. 16 a 20.

Trasa 
Košický mestský okruh číslo 2 začína v kruhovom objazde na ulici Moldavská cesta, ktorý spája túto ulicu s ulicami Trieda SNP a Alejová. Okruh potom pokračuje po Triede SNP smerom na sever až po Festivalové námestie pri košickom Amfiteátri. Cesta stále pokračuje na sever, teraz už však po Watsonovej ulici. Na konci ulice cesta významnejšie zabáča a pokračuje smerom ku UVLF na Hlikovej ulici. Ďalej okruh vedie ponad rieku Hornád a križovatku Dargovských hrdinov smerom na juh po ceste I. triedy s obmezdeným prístupom 16, vedúcej po tzv. Južnom nábreží. V časti zvanej Nižné Kapustníky v mestskej časti Nad jazerom mestský okruh odbočuje smerom na západ ku križovatke VSS. Po prejdení križovatky okruh smeruje po Alejovej ulici pozdĺž Verejného cintorína až späť ku kruhovému objazdu na Moldavskej ceste.

Referencie

Zdroj
 

Košice
Doprava v Košiciach
Nasrín Sotúdeová

Nasrín Sotúdeová (* 30. máj 1963, Teherán, Irán) je iránska právnička v oblasti ľudských práv a nositeľka Sacharovovej ceny za slobodu myslenia.

Je väznená iránskym autoritárskym režimom, v marci 2019 bola odsúdená na 38 rokov väzenia a ku 148 ranám bičom.

Život 
Sotúdeová bola prvýkrát zadržaná v roku 2010, kedy bola obvinená z činov proti národnej bezpečnosti a propagandy proti režimu. Odsúdili ju v januári 2011, a to na 11 rokov väzenia. Odvolací súd zmiernil jej trest na šesť rokov.

V roku 2012 vo väzení držala hladovku proti podmienkam uväznenia, nedostatočnému kontaktu s rodinou a obmedzeniu cestovania pre manžela a dcéru. Hladovka, trvajúca 49 dní, sa podpísala na jej zdraví - viedla u nej k poruchám zraku, závratom a drastickému schudnutiu.

V septembri 2013 Sotúdeovú nečakane prepustili, vrátila sa potom k svojej právnickej profesii a obhajobám v oblasti ľudských práv. Zastupovala aj rad žien, ktoré protestovali proti povinnému noseniu hidžábu.

V júni 2018 ju znovu zatkli a v marci 2019 v neprítomnosti odsúdili na 38 rokov odňatia slobody a ku 148 ranám bičom. Európsky parlament vyzval Irán, aby ju okamžite prepustil. Proti rozsudku protestuje tiež organizácia Amnesty International.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Iránski právnici
Iránski aktivisti
Aktivisti za ľudské práva
Sacharovova cena
Osobnosti z Teheránu
Varta futsal liga 2018/19

Varta futsal liga 2018/19 bol 26. ročník 1. Slovenskej ligy futsalistov, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským futbalovým zväzom (SFZ), resp. Výkonným výborom Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo 9 družstiev, čo je o jeden tím menej ako v minulej sezóne. Svoj druhý titul získalo družstvo Pinerola Futsal 1994 Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Mimel Lučenec.

Systém súťaže 
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Po základnej časti (ZČ), v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po ZČ, pričom všetky boli zaradené do štvrťfinále. To sa hralo na 3 víťazné zápasy, rovnako ako semifinále a finále. Play-off o 3. miesto sa hralo na 2 víťazné zápasy.

Účastníci 

Poznámky: 
 Klub ŠK Slovan Bratislava futsal, ktorého družstvo skončilo v minulej sezóne na 1. mieste, na neprihlásil do tejto sezóny.
 Družstvo Futsal team Levice, ktoré v minulej sezóne ako 9. tím súťaže neuspelo v prelínacej súťaži, bolo oslovené Slovenským futsalom, aby doplnilo chýbajúci počet 10-tich tímov.
 Klub MFK Ivekol Nové Zámky, ktorého družstvo skončilo v minulej sezóne na 6. mieste, neuhradil účastnícky poplatok 500 € ani v náhradnom termíne a bol tak vyradený zo súťaže. Neskôr oslovený klub FK Orion Tip Bánovce nad Bebravou, ktoré družstvo neúspešne súťažilo v prelínacej baráži, nevyužil právo hrať v najvyššej súťaži.

Výsledky

Základná časť 
Zápasy 

Tabuľka 

Zdroj: futbalnet.sk

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Play-off o 3. miesto

Finále  

Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.

Konečné umiestnenie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka združenia Slovenský futsal

Zdroje 
 1. slovenská liga na stránke futsalslovakia.sk
 1. slovenská liga 2018/19 vo futsale na stránke futbalnet.sk
 1. slovenská liga 2018/19 vo futsale na stránke flashscore.sk

Futsal v 2018
Futsal v 2019
Slovenská extraliga vo futsale
Časti Petržalky

Toto je zoznam miestnych častí a lokalít Petržalky.

Pozri aj 
 Ovsište
 Starý háj
 Južné mesto
 Janíkov dvor

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
1. futsalová liga žien 2018/19

1. futsalová liga žien 2018/19 bol v poradí 4. ročník 1. futsalovej ligy žien, futsalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú organizuje Slovenský futbalový zväz (SFZ), resp. Výkonný výbor Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo 6 družstiev, t. j. o 1 družstvo menej ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo ŠK Makroteam Žilina.

Systém súťaže 
Systém súťaže zostal podobný a pozostával iba zo základnej časti. Tá sa organizovala formou šiestich turnajov, každý v inom dejisku. Každý s každým odohral po 2 zápasy.

Účastníci 

Poznámky: 
 Družstvá TJ Spartak Myjava a FC Spartak Trnava futsal, ktoré skončili v minulej sezóne na 1., resp. 5. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásili.
 Družstvo ŠKF VIX Žilina prešlo pod nový subjekt a zmenilo názov na ŠK Makroteam Žilina.
 Družstvo SCVČ R1 Banská Bystrica prešlo pod nový subjekt a zmenilo názov na FK Dukla Banská Bystrica futsal.
 Družstvo 1. FC Tatran Prešov futsal zmenilo názov na FK Ekoprim Prešov.

Výsledky 
Zápasy 

Tabuľka

Konečné umiestnenie

Referencie

Zdroje 
 1. futsalová liga žien 2018/19 na stránke futsalslovakia.sk
 1. futsalová liga žien 2018/19 na stránke futbalnet.sk

Futsal v 2018
Futsal v 2019
1. futsalová liga žien
Peter Mlynár

Peter Mlynár (* 1. marec 1988, Poprad) je slovenský reprezentant v behu na lyžiach, účastník 3 zimných olympijských hier. Pôsobil v ŠKP Vysoké Tatry a profesionálnu kariéru ukončil po ZOH v roku 2018.

Umiestnenia na ZOH 
 Zimné olympijské hry 2010: 57. miesto šprint klasickou technikou, 12. miesto štafeta muži
 Zimné olympijské hry 2014: 17. miesto team šprint, 51. miesto na 15 km klasickou technikou, 66. miesto šprint voľnou technikou
 Zimné olympijské hry 2018: 23. miesto šprint klasickou technikou, 22. miesto team šprint

Referencie

Externé odkazy 
 Peter Mlynárpjongcang.olympic.sk
 Profil na stránke FIS-SKI.com

Slovenskí bežci na lyžiach
Slovenskí olympionici
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2010
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2014
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2018
Osobnosti z Popradu
Oqtay Sabir oğlu Əsədov

Ogtay Sabir oghlu Asadov (; (* 3. január 1955, Šeherjik, Arménsko) je azerbajdžanský politik, predseda parlamentu od roku 2005.. Súčasný mandát trvá od 24. novembra 2015 na päť rokov.

Diplom zo strojného inžinierstva získal na Azerbajdžanskom štátnom inštitúte ropy a chémie. Ovláda ruštinu a angličtinu. Je členom Medzinárodnej vodnej asociácie.

Od roku 1976 pracoval v Baku ako senior inžinier, od roku 1981 ako senior technológ, riaditeľ odboru a riaditeľ Únie „Azersantechgurašdirma“, čo je trust azerbajdžanského ministerstva pre práce na veľkých zariadeniach a špeciálnych konštrukciách. 
V rokoch 1996-2005 bol predsedom „Abšeron Regional Water Joint Stock Company“.

Je členom politickej rady strany Nová strana Azerbajdžanu.

Bol zvolený v druhom volebnom období Národného zhromaždenia Azerbajdžanu. 6. novembra 2005 bol znovuzvolený.

Je ženatý, má dve deti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 stránkaov.az/?/ru/content/90 Oficiálna stránka

Zdroj
 Web Milli Majlis - Národné zhromaždenie Azerbajdžanu, oficiálna stránka

Predsedovia Národného zhromaždenia Azerbajdžanskej republiky
Azerbajdžanskí politici
Armáda Českej republiky

Armáda Českej republiky (AČR) predstavuje hlavnú zložku ozbrojených síl Českej republiky, ktoré ďalej tvorí Vojenská kancelária prezidenta republiky a Hradná stráž. Jej vrchným veliteľom je súčasný český prezident. V čele organizačnej štruktúry stojí generálny štáb, ktorého súčasným náčelníkom je od 1. mája 2018 arm. gen. Aleš Opata. Civilné riadenie a demokratickú kontrolu armády zaisťuje Ministerstvo Obrany Českej republiky. Od 1. januára 2005 je česká armáda plne profesionalizovaná; dobrovoľníci slúžia v jednotkách aktívnych záloh (AZ).

Česká armáda je tvorená predovšetkým niekoľkýcmi druhmi síl. Základom pozemných síl sú dve brigády, ktoré sú spolu s ďalšími jednotkami pozemného vojska určené na plnenie úloh na území Česka aj mimo neho. Vzdušné sily zahrňujú vojenské letectvo a protivzdušnú obranu zabezpečujúcu suverenitu a obranyschopnosť vzdušného priestoru Česka v rámci  NATINAMDS. Špeciálne sily sú od roku 2015 samostaným druhom síl určený pre špeciálne operácie.

Hlavné úlohy Armády Českej republiky stanovuje zákon č. 219/1999 Sb., o ozbrojených silách Českej republiky, ako obranu proti vonkajšiemu napadnutiu a plnení úloh na základe medzinárodných záväzkov týkajúcich sa spoločnej obrany alebo operácií na udržanie mieru a bezpečnosti. AČR sa primárne pripravuje na obranu územia štátu alebo spojencov v rámci kolektívnej obrany NATO v zmysle článku 5 Severoatlantickej zmluvy, prípadne spoločnú obrannú politiku Európskej únie. Zahraničné nasadenie AČR vychádza rovnako aj z členstva v OSN, OBSE alebo V4.

V súčasnej dobe nadväzuje tiež na tradiciu Českých legií

Hodnosti 
Postavenie vojákov upravuje zákon o ozbrojených silách Českej republiky a na neho nadväzujíce zákony. Od 1. januára 2011 sa vojaci členia do hodnostných zborov podľa hodnosti nasledujúcim spôsobom:

Iné projekty

Zdroj 

Armáda Českej republiky
Organizácie v Česku
Ahegao

Ahegao (), tiež O-Face  , je termín v japonskej pornografii opisujúcí výraz tváre fiktívnej postavy pri sexe, občas užívaný v pornografických videohrách ( Erogu ), mange a anime ( Hentai ). 

Ahegao sa stalo módnym trendom pre erotických nadšencov v Japonsku . Existuje mnoho odevov, v ktorých anime a manga postavy robia Ahegao.

História 
Podľa príspevkov na fóre Nicoricopedia sa termín Ahegao začal používať na začiatku 90. rokov. Pornografické časopisy používali Ahegao na opisu výrazu tváre ženskej herečky pri orgazme . V rovnakom kontexte bolo Ahegao používané v niektorých príspevkoch na 2channel a jej sesterské komunite pre obsah určený pre dospelých, BBSPINK, a v pornografických videách na dospeláckých E-komerčných platformách v raných dobách roku 2000. 

Medzi rokmi 2003 a 2005 tvorcovia pornografických mang a animácií začali používať extrémne prehnané vyobrazenia ženských tvárí v dôsledku nechceného pohlavného styku, hardcore BDSM, znásilnenia a iných sexuálnych útokov..V iných príspevkoch sa uvádza, že tvorca ero-guro mangy Suehiro Maru začal používať tento typ výrazu vo svojich prácach na začiatku 80. rokov. 

Uprostred roka 2000 termín Ahegao zaznamenal nárast a evolúcia tohto kresliaceho štýlu sa začali rozširovať k otaku . V roku 2008 bola vydaná prvá komická antológia A-H-E na tému Ahegao a v roku 2010 je hlavný vydavatelia používali. Tou dobou sa už Ahegao používalo v normálnych pornografických videách v priebehu popularizácia hentai fetiše v reálnom sexuálnom priemysle. 

Poznámka: Ahegao a podobné ich derivácie sú niekedy v normálnych anime používané v nesexuálnom kontexte.

Etymológia 
Druhá časť slova Gao, respektíve Kao (顔) je kanji a je to japonské slovo pre tvár, zatiaľ čo Ahe nemá príslušné kanji. V Katakana Ahe (アヘ) je skratka pre Aheahe (アヘアヘ), čo opisuje lapanie po dychu alebo vzdychanie.  

Ahegao nesmie byť zamenené za Ahoge (アホ毛), čo je vlasová anténa, ktorá sa spopularizovala v anime Love Hina .  Ďalší termín, ktorý je podobný s Ahegaem, sa nazýva Ikigao (イキガオ), znamenajúcí prichádzajúcá tvár v japončine. Rozdiel medzi Ahegaem a Ikigaem je realistickejší kresliaci štýl k popísanie výrazu tváre, ktorý je viac používaný v mainstreame.

Vyobrazenie 
Typickými charakteristikami sú vykúlené oči, vyplazený jazyk a červená líčka, a tiež niekedy hviezdicové alebo srdcové zreničky. Tvár postavy je v Ahegao scénach nakreslená deformovane.  Výraz Ahegaa je niekedy nakreslený zámerne prehnane, aby bol vytvorený surrealistický efekt.  Ahegao je určené pre vyobrazenie rôznych stupňov sexuálneho vzrušenia, či už v konsenzuálnom kontexte alebo častejšie inak.   

Kým Ahegao je občas používané v pornografických mangách, anime a videohrách, nie je exkluzívnym hentai termínom. Veľa prác pracuje s Ahegaem a niekedy ho aj paroduje.

Internetový meme 
Vzhľadom k článku od kanadského vydavateľa hier pre dospelých, Nutaku, Ahegao s kombináciou so znakom mieru sa stal memom v Japonsku, ktorý je známy pod prezývkou アヘ顔ダブルピース(ahegao daburu pīsu), čo znamená dvakrát mierové ahegao.

Referencie

Externé odkazy 
 Hentai Language A to Z 
 Yuribou Hentai Dictionary 
Internetové mémy
Manga a anime
Vodnopólová extraliga mužov 2018/19

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2018/19 bol 27. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú od roku 2017 kontroluje Slovenská plavecká federácia (SPF). Počet účastníkov sa oproti minulej sezóne znížil o 1 družstvo na 6 družstiev, ktoré opäť nastúpili od základnej časti súťaže. Titul získalo družstvo Slávia UK Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z ŠK Hornets Košice. Súťaž aj v tejto sezóne niesla mediálny názov Pharma Group Extraliga mužov.

Systém súťaže 
Po odohraní základnej časti (ZČ) jedenkrát doma a vonku (10 kôl) nasledovala pre družstvá na 1. až 4. mieste po ZČ nadstavbová časť. Nadstavbová časť sa hrala jedenkrát doma a vonku, spolu 6 kôl, pričom družstvám sa započítavali aj výsledky dosiahnuté v ZČ. Všetky 4 družstvá nadstavbovej časti postúpili do play-off, ktorého duely sa hrali na 3 víťazné zápasy. Posledné 2 družstvá po základnej časti odohrali skupinu II. ligy (resp. o udržanie sa v extralige) s ďalšími dvoma družstvami formou 4 turnajov.

Účastníci 

Poznámka: Družstvo ESA Žilina, ktoré skončilo v minulej sezóne na 7. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásilo.

Výsledky

Základná časť 
Zápasy

Tabuľka 

Zdroj: swimmsvk.sk

Nadstavbová časť 
Zápasy

Tabuľka 

Zdroj: swimmsvk.sk

Play-off 
Semifinále 

Play-off o 3. miesto 

Finále 

Poznámka: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.

Konečné umiestnenie

II. liga mužov 
Družstvá:
 KVP Kúpele Piešťanyúčastník extraligy
 Pirana SC Topoľčanyúčastník extraligy
 PVK Vrútky
 ŠK Olympia Košice

Zápasy

Priebežná tabuľka

Referencie

Pozri aj 
 1. vodnopólová liga žien 2018/19

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenskej plaveckej federácie

Zdroje 
 Zápisy matriky súťaží na stránke Slovenskej plaveckej federácie
 Extraliga 2018/19 na stránke vodnepolo.sk

Vodné pólo v 2018
Vodné pólo v 2019
Vodnopólová extraliga mužov
1. vodnopólová liga žien 2018/19

1. vodnopólová liga žien v sezóne 2018/19 bol 28. ročník ligy vodnopólistiek, vodnopólovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje od roku 2017 Slovenská plavecká federácia (SPF), predtým Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Súťaže sa zúčastnili iba 3 družstvá, čo je pokles o 1 družstvo oproti minulej sezóne. Titul obhájilo družstvo ŠK Olympia Košice.

Systém súťaže 
Hrala sa iba základná časť, a to turnajovým spôsobom. Turnajov bolo 6, každý účastník bol organizátorom dvoch turnajov.

Účastníci 

Poznámka: Družstvá KVP Kúpele Piešťany a Pirana SC Topoľčany, ktoré skončili v predchádzajúcej sezóne na 2., resp. 3. mieste, sa do tohoto ročníka neprihlásili.

Výsledky

Zápasy 

Pozn.: Na 1. turnaji nastúpila za košické družstvo proti Vrútkam jedna hráčka neoprávnene a tento zápas bol preto neskôr kontumovaný v prospech Vrútok.

Priebežbá tabuľka

Konečné umiestnenie

Slovenský pohár 2018 
 Topoľčany (usporiadateľom bol ale klub Bratislavy), 17. november 2018

Tabuľka turnaja

Referencie

Pozri aj 
 Vodnopólová extraliga mužov 2018/19

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenskej plaveckej federácie

Zdroje 
 Liga žien na stránke Slovenskej plaveckej federácie
 Slovenský pohár žien 2018 na stránke Slovenskej plaveckej federácie

Vodné pólo v 2018
Vodné pólo v 2019
1. vodnopólová liga žien
Pečniansky les

Pečniansky les je miestna časť v bratislavskej Petržalke, rozdelená na lokality Pečniansky les 1, Pečniansky les 2 a Pečniansky les 3.

Prevažnú väčšinu územia miestnej časti tvorí chránený areál Pečniansky les.

Lokality

Zdroje 
 Geodetický informačný systém Petržalky

Miestne časti Petržalky
Spišské goralské nárečia

Spišská goralská oblasť je najväčšou a najstaršou goralskou nárečovou oblasťou. Rozprestiera sa na veľkom území severného Spiša, kde leží 34 goralských obcí, ktoré patria do okresov Kežmarok, Poprad a Stará Ľubovňa a 14 poľských obcí, ktoré administratívne patria do powiatu Nový Targ.

Delenie nárečia 
Spišské goralské nárečia sa delia na dve skupiny: na severnú časť, ktorá je na Zamagurí a južnú časť, ktorá je v poriečí Popradu.
Severnú hranicu goralských nárečí na Zamagurí tvorí rieka Dunajec a západnú rieka  Biela voda. Na východe ju ohraničujú  ukrajinské (rusínske) obce Veľký Lipník, Stráňany, Kamienka. Na juhu ju oddeľuje pohorie Spišská Magura.  Okrem Zamaguria sa vyskytuje nárečie v osade Pilhov a Kače, ktorá je súčasťou obce Mníšek nad Popradom.  

Na rozdiel od Zamaguria, kde obce s goralskými nárečiami tvoria takmer súvislý celok, goralské nárečia  v obciach okolo rieky Poprad, ktoré susedia s so slovenským, ukrajinskými, rusínskymi a nemeckými nárečiami, tvoria len malé enklávy. Ovplyvňovali ich kolonizačné prúdy v uplynulých storočiach. Preto neboli chránené  pred inovačnými vplyvmi. Inak tomu bolo v Zamagurí, ktoré tvorilo, vďaka prírodným okolnostiam, uzavretú izolovanú oblasť, kde sa na ovplyvňovaní goralských nárečí nepodieľal alebo len veľmi málo slovenský, ukrajinský, nemecký, rusínsky a poľský živel.

Poľský vplyv 
Goralské nárečia na Zamagurí ovplyvňoval poľský  jazyk v období pred 15. storočím, kedy sa končil interný vývin poľských nárečí.  Po 15. storočí sa začínajú formovať slovensko – poľské jazykové kontakty. Ich vplyvom prenikajú do goralských nárečí slovakizmy, čím sa začínajú odlišovať od poľských nárečí. Obyvatelia zamagurských obcí používali vo verejnom, ale aj v súkromnom styku, okrem goralských nárečí, aj slovenské nárečia a od uzákonenia slovenčiny v roku 1844 aj spisovný jazyk. Tam, kde boli podmienky pre kolektívny bilingvizmus, napríklad v obciach v okolí rieky Poprad alebo v tých goralských obciach, ktoré ležali v Liptove (Liptovská Teplička, Liptovská Lúžna, Malé Borové, Huty) alebo na Gemeri (Lom nad Rimavicou) alebo na Horehroní (Pohorelá) či na Kysuciach, je výskyt slovakizmov vyšší. 

U goralského obyvateľstva sa prejavuje slovenské národné povedomie v obciach, ktoré boli  po úprave hraníc v roku 1920 pričlenené k Poľsku. Ide o obce na severnom Spiši a Orave, ktoré predstavujú jeden demografický celok. I keď goralské obyvateľstvo v týchto obciach má v dialekte viditeľný poľský základ.

Referencie

Externé odkazy 
Gorali
Goralské nárečie
Ukážka nárečia
Gorali z Hladovky a Suchej Hory

Poľština
Slovenčina
Nárečia
MOL Liga hádzanárok 2018/19

MOL Liga hádzanárok v sezóne 2018/19 bol 17. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Počet družstiev sa v porovnaní s minulou sezónou znížil o 1 tím. Titul majstra WHIL obhájilo družstvo IUVENTA Michalovce, ktoré následne obhájilo vo finále slovenského play-off proti ŠŠK Prešov aj titul majstra Slovenska.

Systém súťaže 
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé sezóny. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostávala z 26 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 22 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili 4 družstvá, v českej nasledovalo okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišiel zostupujúci tím. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, okrem duelu o bronz, ktorý sa hral na 2 víťazné zápasy.

Účastníci 

Poznámka: 
 Klub HK AS Trenčín, ktorého družstvo obsadilo v minulej sezóne MOL Ligy 13. miesto, neprihlásil svoje družstvo kvôli nedostatkku kvalitných hráčok.
 Pred dvoma rokmi účinkoval v lige iný plzeňský klubHC Plzeň, než bol terajší nováčik súťažeDHC Plzeň.

Výsledky MOL Ligy

Zápasy

Tabuľka

Slovenské národné play-off

Semifinále

Play-off o 3. miesto

Finále

Konečné umiestnenie 

Slovensko

Česko

Referencie

Pozri aj 
 Extraliga hádzanárov 2018/19
 1. liga hádzanárok 2018/19
 2. liga hádzanárok 2018/19

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenského zväzu hádzanej

Zdroje 
 MOL Liga na stránke Slovenského zväzu hádzanej
 MOL Liga na stránke Českého zväzu hádzanej 
 MOL Liga 2018/19 na stránke flashscore.sk

Hádzaná v 2018
Hádzaná v 2019
Slovensko-česká interliga hádzanárok (WHIL)
Štadión Lokomotívy

Štadión Lokomotíva je viacúčelový štadión v Košiciach. V súčasnosti sa používa hlavne na futbalové zápasy. Štadión má kapacitu 10 787 osôb a bol postavený v roku 1959. Intenzita osvetlenia štadióna je 1200 luxov. Leží v nadmorskej výške 219 m.n.m.

História 
Štadión sa nachádza v košickej časti mesta zvanej Čermeľ. Od jeho založenia sa prevažne využíva na futbalové zápasy. Na štadióne sa nachádza 10 787 (8 787 sediacich) miest pre divákov a bol otvorený 15. augusta 1959. Na štadióne pôsobili kluby ako FC Lokomotíva Košice (1970 – 1997), 1. FC Košice (1997 – 2004), FC VSS Košice (2005 – 2017). Od roku 2017 na štadióne pôsobý nový futbalový klub Košíc, pôsobiaci v Tipos III. Lige Východ, s názvom FC Košice. Na štadióne si pár zápasov zahralo aj Slovenské národné futbalové mužstvo. Štadión nespĺňa kritériá UEFA pre medzinárodné podujatia. V súčasnosti však už priebeha výstavba nového Košického futbalového štadióna na mieste bývalého košického Blšáku.

Medzinárodné stretnutia 
Štadión Lokomotíva hostil len jeden priateľský a jeden súťažný zápas Slovenského národného futbalového mužstva.
Prvý bol proti Fínsku a uskutočnil sa 19. augusta 1998m skončil 0 – 0, rozhodcom bol Miroslav Liba a zápas videlo 3 220 divákov. V druhom si zmeralo slovenské mužstvo sily z Azerbajžanom a vyhralo 3 – 0. Zápas bol kvalifikáciou na UEFA Euro 2000, a uskutočnil sa 5. septembra 1998. Rozhodcom bol Ír Alan Snoddy a zápas si pozrelo 3 243 divákov.

Koncerty

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka prevádzkovateľa

Zdroj 

 

Futbalové štadióny na Slovensku
Šport v Košiciach
Stavby v Košiciach
FC Lokomotíva Košice
Architektúra z 1959
1. liga hádzanárov 2018/19

1. liga hádzanárov v sezóne 2018/19 bol 26. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz hádzanej (SZH). V súťaží účinkovalo, rovnako ako v minulej sezóne, 10 družstviev. Prvenstvo v súťaži získalo družstvo Košice Crows.

Systém súťaže 
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Opäť sa organizovali 2 regionálne skupiny základnej časti, po odohraní ktorej nasledovala nadstavbová časť. Tá bola rozdelená na 2 výkonnostné skupinyo 1. až 6. miesto a 7. až 10. miesto. Dva najlepšie umiestnené družstvá nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto postúpili do baráže, kde sa stretli s dvoma účastníkmi najvyššej súťaže o postup do nasledujúceho ročníka extraligy.

Účastníci 

Skupina A

Skupina B

Výsledky

Základná časť

Skupina A 
Zápasy

Tabuľka

Skupina B 
Zápasy

Tabuľka

Nadstavbová časť

Skupina o 7.10. miesto 
Zápasy

Tabuľka

Skupina o 1.5. miesto  
Zápasy

Tabuľka

Pozn.: Družstvo Trebišova sa odhlásilo z nadstavbovej skupiny.

Referencie

Pozri aj 
 Extraliga hádzanárov 2018/19
 1. liga hádzanárok 2018/19

Zdroje 
 1. liga A hádzanárov 2018/19 na stránke Slovenského zväzu hádzanej
 1. liga B hádzanárov 2018/19 na stránke Slovenského zväzu hádzanej

Hádzaná v 2018
Hádzaná v 2019
1. liga hádzanárov