joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Michael Wilford

Michael Wilford (* 1938) je anglický architekt z Hartfieldu, East Sussex. V rokoch 1995- 1962 študoval na Northern Polytechnic School of Architecture v Londýne, v roku 1967 študoval na londýnskej Regent Street Polytechnic Planning School.

Životopis 
1938 - narodil sa v Hartfield, East Sussex, Spojené kráľovstvo
1955-62 - štúdium na Northern Polytechnic School of Architecture v Londýne
1967 - štúdium na Regent Street Polytechnic Planning School v Londýne
od 1960 - už ako študent pracoval ako asistent v spoločnej kancelárii Jamesa Stirlinga a Jamesa Gowana
1963 - si James Stirling zakladá vlastnú kanceláriu, kde sa 1965 stáva Michael Wilford jeho partnerom
1971-92 - pracujú spoločne v kancelárii pod názvom James Stirling Michael Wilford and Associates
1992 - po smrti Jamesa Stirlinga viedol Michael Wilford kanceláriu sám
1993 - ju spoločne s L. Bain und R. Bevington pretransformovali na Michael Wilford and Partners
1989 - čestný doktorát na Sheffield University
1993 - čestný doktorát na Newcastle University v Austrálii
Učil na univerzitách v Spojenom kráľovstve, USA, Kanade a Austrálii. V roku 1968 bol hosťujúcim kritikom na Yale University School of Architecture členom jury na Harvard University School of Architecture. Učil na Architectural Association (1969-73), bol hosťujúcim profesorom na Rice University School of Architecture (1980-88) a University of Cincinnati School of Architecture (1990-92).

Realizácie a projekty 

 Britské veľvyslanectvo, Berlín, 2000
 K Building Sto AG, Stühlingen, 1999    
 No. 1 Poultry, Londýn, 1998    
 Vysoká škola muzických a výtvarných umení, Stuttgart, 1993-94
 Fakulta architektúry v Newcastle, 1992    
 Centrum umenia (The Lowry), Salford, 1992-2000    
 Temasek Polytechnikum (mesto vzdelávania), Singapure, 1991-95    
 Nová Opera  - projekt, Glyndebourne, 1990    
 Palazzo Citterio a  'Grande Brera''' - projekt, Miláno, 1990    
 Centrum vedy, Berlín- Tiergarten, 1984-87
 Nová štátna galéria, Stuttgart, 1984
 Pharmazeutische Artikel B. Braun, Melsungen, 1980-90    
 The Clore Gallery for the Turner Collection at the Tate Gallery, Londýn, 1980-86    
 Fogg Art Museum, Cambridge, MA, 1979-85
 Dresdner Bank - projekt, Marburg an der Lahn, 1977    
 Štátna galéria Nordrhein-Westfalen - projekt, Düsseldorf, 1975    
 Olivetti Trainingszentrum, Haslemere, 1969-72    
 History Faculty Library, Leicester, 1964-67    
 Leicester Engineering Building'', Leicester, 1959-63

Ocenenia 
 1997 Stirlingova cena - Hochschule für Musik und Darstellende Kunst, Stuttgart, Germany

Použitá literatúra 
  http://www.michaelwilford.com
  http://www.greatbuildings.com
  http://www.archiweb.cz

Narodenia v 1938
Anglickí architekti
Władysław Reymont

Władysław Stanisław Reymont (rod. Stanisław Władysław Rejment ; * 7. máj 1868, Radomsko, Poľsko – † 5. december 1925, Varšava, Poľsko) bol poľský spisovateľ a nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1924.

Iné projekty 

Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Poľskí spisovatelia
Poľskí spisovatelia románov
Poľskí nositelia Nobelovej ceny
Osobnosti z Radomska
Nizozemská revolúcia

Nizozemská revolúcia alebo (v slovenčine novšie) Holandská revolúcia (v marxistickej historiografii nizozemská buržoázna revolúcia) bol v rokoch 1566 až 1579/1581/1609 pôvodne protišpanielsky stavovský odboj v Nizozemsku, ku ktorému sa čoskoro pripojilo protikatolícke hnutie (súčasť tzv. náboženských vojen v 16. storočí). Niekedy sa koniec revolúcie udáva rokom 1648, vtedy sa nazýva aj Osemdesiatročná vojna.

Politické pomery v Nizozemsku 
Nizozemsko nebolo v tomto období samostatné. Od roku 1516 patrilo španielskej vetve Habsburgovcov a bolo jeho najbohatšou provinciou. Skladalo sa zo 17 samostatných provincií, ktoré mali vlastné ústavy, snemy aj miestodržiteľov. Na čele celého Nizozemska (Španielske Nizozemsko) stál generálny miestodržiteľ, ktorého určoval panovník.

Príčiny revolúcie 
 hospodárske - nizozemskí mešťania mali rozvinutú remeselnú výrobu, obchod i peňažníctvo, no nové a nové dane vypisované Habsburgovcami obmedzovali ich podnikateľské aktivity.
 politické - Habsburgovci sa snažili vládnuť absolutisticky, Karol ale hlavne Filip II. obmedzovali práva snemov.
 náboženské - Habsburgovci sa snažili o rekatolizáciu, čo narážalo na odpor luteránov i kalvinistov.

Priebeh revolúcie 
Na začiatku revolúcie vypukli v roku 1566 tzv. obrazoborecké nepokoje, ktoré podnecovali hugenoti z Francúzska. Potom sa na čelo revolúcie postavila vysoká šľachta na čele s Viliamom Oranžským. Aby Filip II. potlačil odpor, poslal do krajiny svojho "železného" generála Vojvodu z Alby, ktorý tu zaviedol teror a masové popravy.

V roku 1572 vypuklo ľudové povstanie, tzv. povstanie morských a lesných gézov. V roku 1579 severné provincie Nizozemska vytvorili obranný zväz, tzv. utrechtskú úniu. Južné provincie zasa vytvorili ararskú úniu. 

V roku 1581 sa severné provincie osamostatnili pod názvom Republika siedmich spojených provincií (Holandsko). Južné provincie ostali naďalej pod nadvládou Habsburgovcov a až v 19. storočí z nich vzniklo Belgicko.

Vojna Spojených nizozemských provincií so Španielmi sa skončila až v roku 1609, kedy tzv. dvanásťročným prímerím Španielsko uznalo existenciu Spojených nizozemských provincií, resp. v roku 1648, kedy Španielsko poskytlo svoje definitívne potvrdenie.

Vojny Holandska
Dejiny Holandska
Vojny 16. storočia
Sky Tower (Vroclav)

Sky Tower je polyfunkčný komplex v poľskom meste Vroclav. Pozostáva z 3 budov (B1, B2, B3), ktoré postavili na mieste zbúraného Poltegoru medzi ulicami Powstańców Śląskich, Wielka, Gwiaździsta a Szczęśliwa.

Najvyššia budova (B2) je vysoká 212 metrov. Tento mrakodrap je najvyššou budovou v meste Vroclav a jedným z najvyšších mrakodrapov v Európe. Na 49. poschodí je verejne prístupná vyhliadková terasa.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam najvyšších budov v Európe

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky 

Mrakodrapy vo Vroclave
Architektúra z 2012
Bombardier Transportation

Bombardier Transportation je divízia kanadskej spoločnosti Bombardier a najväčšia spoločnosť zameraná na vývoj a výrobu železničnej techniky a príbuzných služieb. Jej sídlo je v nemeckom meste Berlín.

Externé odkazy 
 Domovská stránka spoločnosti

Bombardier
Álvaro Siza Vieira

Álvaro Siza Vieira, celým menom Álvaro Joaquim de Melo Siza Vieira (* 25. jún 1933, Matosinhos, Portugalsko) je portugalský architekt. Patrí medzi najvýraznejšie osobnosti súčasnej architektúry a dizajnu.

Tvorba 
Na svojom konte má stovky architektonických realizácii takmer vo všetkých európskych krajinách – od rodinných domov, bazénov cez sídla bánk, administratívne budovy, univerzitné budovy, obchody, galérie, múzeá či veľké developérske zákazky. Vo svojich projektoch je Siza často aj autorom kompletného interiérového vybavenia od nábytku po vázy či popolníky. Popri ateliérovej činnosti pôsobí taktiež ako profesor na Fakulte architektúry na Univerzite v Porte.

V rokoch 1949 až 1955 študoval na Univerzite v Porte (Escola de Belas Artes). Učil ho a vo veľmi veľkej miere i ovplyvnil najvýznamnejší portugalský architekt Fernando Távora, ktorého dočinením má portugalská architektúra dnešnú podobu. Neskôr s ním i spolupracoval, navrhol mu aj rodinný dom. Jeho prvú realizáciu stihol mladý Siza ešte pred ukončením svojho štúdia v roku 1954. Ide o 4 rodinné domy v rodnom Matosinhos. V rokoch 1955–1958 si Siza otvoril svoje prvé architektonické štúdio v Porte.

Jeho architektúra obsahuje modernistické princípy, ktoré sa, tak ako aj v celej portugalskej architektúre, prelínajú so silnými tradíciami rodného Portugalska. V jeho tvorbe ho ovplyvnili najmä Adolfo Loos, Frank Lloyd Wright, Le Corbusier. Sizova architektúra je založená na jednote priestoru a hmoty: stavby sú čisté a súdržné. Siza býva často označovaný za tvorcu minimalizmu. Vo svojej tvorbe rešpektuje a zároveň využíva prostredie, v ktorom sa budova má navrhovať (pozri Kúpalisko Leca de Palmeira v Porte). Architekt dokonale pracuje so svetlom a tieňom.

Výber z tvorby 
 1956 – 63 – víťazí v súťaži na Boa Nova v Matosinhos a zakladá svoju vlastnú architektonickú prax
 1966 – Prímorské kúpalisko Leca da Palmeira, Porto
 1979 – Sociálne bývanie SAAL, Aveiro
 1995 – Univerzitná knižnica v Aveire, Portugalsko
 1996 – FAUP – Fakulta architektúry v Porte, Portugalsko
 1998 – Pavilón Portugalska na Expo '98, Lisabon, Portugalsko
 1999 – Museu de Serralves, Porto, Portugalsko
 2000 – Expo 2000, Hannover, Nemecko
 2005 – Serpentine Gallery Pavilion, Londýn, Spojené kráľovstvo
 2006 – Dom Tóló (Casa Tóló), Vila Real, Portugalsko
 2008 – galéria a kultúrne centrum Fundação Iberê Camargo, Porto Alegre, Brazília

Ceny 
 1992 – Pritzkerova cena za architektúru
 1996 – Cena Secil (portugalské ocenenie v oblasti architektúry a staviteľstva)
 2000 – Cena Secil
 2001 – Cena Wolf
 2006 – Cena Secil

Pozri aj 
 Neoracionalizmus (architektúra)
 Portugalská architektúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Álvaro Siza Vieira na stránke pritzkerprize.com 
 Álvaro Siza Vieira 

Portugalskí architekti
Portugalskí dizajnéri
Nositelia Wolfovej ceny za umenie
Laureáti Pritzkerovej ceny
Bitúnok č. 5

Bitúnok č. 5, alebo Detská križiacka výprava je román z roku 1969, ktorý napísal Kurt Vonnegut.

Kniha Bitúnok číslo 5 spája prvky protivojnového románu, sci-fi a autobiografické črty. Hlavnou témou románu je odsúdenie vojny a strata charakternosti medzi ľuďmi.

Dej 

Román začína snahou autora kontaktovať pomocou telefónnej spoločnosti svojho priateľa Bernarda, aby mu pomohol pripomenúť zážitky počas bombardovania Drážďan. Jeho list taktiež obsahoval prosbu Letectva Spojených štátov, v ktorej žiadal o detaily bombového náletu na Drážďany, no odpoveď bola negatívna a tak sa osobne vybral za Bernardom. Jeho žena však nebola touto návštevou veľmi nadšená. Autor jej však sľúbil, že kniha bude pomenovaná: „Detská križiacka výprava.“ Jeho priateľ, Bernard mu však veľmi nepomohol, no autor knihu dokončil.  Rozprávanie začína tragikomickou postavou Billyho Pilgrima, ktorý prežíva okamihy svojho života v náhodnom poradí. Vnímať svet štvorrozmerne majú len obyvatelia vzdialenej planéty menom Tralfamadore, ktorí Billyho unesú a spolu s herečkou Montanou Wildhackovou sú vystavení v ich zoologickej záhrade. A práve tam prichádza zlom, kedy sa Billymu zapáči tralfamadorské vnímanie času, podľa ktorého všetky okamihy existujú zároveň a je to len slabosťou ľudstva, že nie to okamihy života nevedia prežívať naraz. Etapy z Billyho života sú v knihe presne v takom istom poradí ako ich on sám prežíva. Zábery z nemeckého zajatia, v ktorých samotný autor vystupuje ako vedľajšia postava, sa tak striedajú s jeho povojnovým životom, kedy pracuje ako úspešný optik vo vlastnej ordinácií, má manželku Valenciu a dve deti. Jeho žena sa však zadusí v aute a Billy sa po návrate z planéty Tralfamadore pokúša ľudí informovať o „pravej“ podstate času, kvôli čomu začína byť považovaný za blázna. Vykreslená je i jeho zdanlivá „smrť“, no Billy neumiera, pretože naďalej existuje v okamihoch svojho života. Pasáže z vojny sledujú Billyho potulujúceho sa za nepriateľskými líniami, jeho následné zajatie, pobyt v zajateckom tábore. Z neho je spolu s ďalšími Američanmi deportovaný do Drážďan, kde majú slúžiť ako pracovná sila. Ubytovaní sú v Bitúnku č. 5, ktorý im počas ničivého bombardovania poslúži ako kryt a ako jedni z mála prežijú nálety. Príbeh končí absurdným vyvrcholením, v ktorom je po smrti tisícok civilistov skúsený americký vojak Edgar Derby odsúdený a zastrelený za údajnú krádež čajníka.

Referencie 

Knihy z 1969
Knihy science fiction
Kurt Vonnegut
Sfilmované knihy
Firefly

Firefly je jedným z najoriginálnejších sci-fi seriálov poslednej doby, ktorý v sebe nezvyčajným spôsobom mieša prvky zo sci-fi s motívmi z iných žánrov (najčastejšie westernu). Seriál vznikol v roku 2002 pod vedením Jossa Whedona, tvorcu seriálu Buffy, premožiteľka upírov a napriek svojej krátkej existencii (po prvej sérii bol televíziou FOX zrušený) si vybudoval početnú základňu fanúšikov.

Seriál rozpráva príbeh posádky transportnej lodi Serenity (triedy Firefly, ktorá dala meno aj seriálu). Na rozdiel od protagonistov veľa iných sci-fi seriálov sa hlavné postavy nesnažia zachrániť galaxiu, ale iba prežiť - posádka berie akúkoľvek prácu od pašovania ľudí a tovaru, cez krádeže až po legálnu dopravu. Postavám komplikujú život vesmírne lode Aliancie (ktorá zjednotila celý hviezdny systém a funguje ako byrokratický kríženec demokratickej Federácie zo Star Treku a zlého Impéria zo sveta Star Wars), ale aj krvilační piráti, nazývaní Plenitelia (Reavers).

Firefly vyniká najmä veľmi kvalitnými scenármi, v ktorých nie je ani stopa po klišé, čo sa dá ale pripísať aj faktu, že vzniklo len 14 epizód. Medzi ďalšie klady seriálu patria prepracované charaktery postáv (aj vedľajších) a unikátna snaha o realistickosť - vo svete Firefly napríklad vôbec nie sú mimozemšťania a tvorcovia ako jedni z prvých zaznamenali, že zvuk sa nešíri vo vákuu.

Povzbudená vysokými číslami predaja, ktoré seriál zaznamenal po svojom vydaní na DVD sa spoločnosť Universal Studios rozhodla Firefly oživiť - v roku 2005 tak vznikol celovečerný film Serenity', ktorým sa príbeh predčasne zrušeného seriálu aspoň čiastočne uzatvoril.

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky 
 Neoficiálny český web 
 Stránky fanúšikov 
 Firefly na IMDb
Dom kultúry

Dom kultúry alebo kultúrny dom je objekt určený na uspokojovanie kultúrnych potrieb a záujmov občanov, ktorého súčasťou je spravidla okrem klubovní aj viacúčelová sála.

Klubovne sú zariadenia miestneho významu, ktoré majú spoločenskú a záujmovú činnosť. Spolu so sálovým priestorom tvoria základnú skladbu kultúrneho domu. Klubovňa môže byť viacúčelová, bez špeciálnych zariadení určená pre podujatia spoločenského charakteru. Je vybavená sedacím a stolovým nábytkom. Špecializovaná klubovňa je zariadená pre špeciálnu činnosť záujmových krúžkov. V menších zariadeniach slúži na niekoľko činností, vo väčších sa z týchto priestorov stávajú monofunkčné ateliéry, učebne prípadne dielne. Sálový priestor môže byť viacúčelová sála, ktorú tvorí javisko alebo pódium, určené na usporadúvanie kultúrnych akcií, kde javisko má rovnú alebo stupňovitú podlahu.

Programová náplň kultúrneho domu  
 schôdze, besedy
 mimoškolská výchova a vzdelávanie: jazykové kurzy, prednášky
 prednášky a besedy z oblasti kultúry, umenia, vedy, techniky apod.
 záujmová umelecká činnosť: divadelný súbor, bábkové divadlo, spevácky súbor a pod.
 oblasť spoločenského styku a zábavy: tanečné zábavy, plesy a pod.

Pri navrhovaní kultúrnych stredísk sa musia zohľadniť rôznorodé podmienky v sídlach ako využiteľnosť a existujúce kapacity. Účelovou jednotkou kultúrneho domu je 1miesto návštevníka.

Členenie priestorov v kultúrnom dome:
 sálové priestory 
 klubové priestory
 výstavné priestory
 vstupné priestory
 priestory pre pracovníkov
 pomocné priestory

Pri riešení funkčno- prevádzkových dispozičných vzťahov treba dbať na diferencovanie vstupov,
Na vytvorenie podmienok prísunu a vnútorného presunu materiálu. Na plynulosť jasnosť a dobrú orientáciu vo vnútornej prevádzke objektu. Na funkčnú priestorovú variabilitu a flexibilitu.

Zdroje 
 http://www.culture-fr.winterthur.ch
 http://eng.archinform.net/projekte/305.htm
 http://www.ansewears.com

Kultúra
Niklas Hagman

Niklas Hagman (* 5. december 1979, Espoo, Fínsko) je bývalý fínsky profesionálny hokejista. Od roku 2000 hral za klub NHL Toronto Maple Leafs. Hrával na pozícií ľavého krídelníka.

Hráčska kariéra 
Hagman hrával za klub HIFK Helsinki od roku 1997. Bol draftovaný v roku 1999 klubom Florida Panthers. Tri roky hrával v rodnom Fínsku aj za kluby Espoo Blues a Kärpät Oulu. Vo svojej prvej sezóne v NHL 2001-02 získal Hagman v 78 zápasoch 28 bodov. Počas lockoutu hrával za švajčiarsky klub HC Davos. Počas sezóny 2005-06 prestúpil z Floridy do tímu Dallas Stars. 1. júla 2008 podpísal ako voľný agent štvorročnú zmluvu s klubom Toronto Maple Leafs.

Niklasov otec Matti bol prvým fínskym hokejistom v NHL.

Externé odkazy

Zdroj

Hokejisti draftovaní klubom Florida Panthers
Hráči Florida Panthers
Hráči Dallas Stars
Hráči Espoo Blues
Hráči Oulun Kärpät
Fínski hokejisti
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Fínski strieborní olympijskí medailisti
Fínski bronzoví olympijskí medailisti
Osobnosti z Espoo
Poluvsianska skalná ihla

Poluvsianska skalná ihla je prírodná pamiatka (skalná ihla), nachádzajúca sa v katastrálnom území Rajeckých Teplíc v mestskej časti Poluvsie. 

Dolomitový skalný objekt ihlovitého tvaru so základňou približne 11 × 5 metrov dosahuje výšku približne 15 metrov. Významný je z vedeckého, náučného a estetického hľadiska. Pre svoju ľahkú dostupnosť (vedľa štátnej cesty do Žiliny) sa v minulosti využíval ako objekt na základný horolezecký výcvik. S ohľadom na stav puklín v strednej a hornej časti ihly je dnes táto činnosť zakázaná.

Od roku 1965 je vyhlásená za prírodnú pamiatku s výmerou . Hodnota výtvoru je predovšetkým vedecká a estetická.

Pôvod 
Je to erózne oddelená časť skaly (za prispenia tektonického narušenia) od priľahlého masívu Slnečných skál, tvaru ihly, ktorá predstavuje významný prírodný objekt. Z krajinárskeho hľadiska predstavuje významnú dominantu územia.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Poluvsianska skalná ihla, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Prírodné pamiatky v Žilinskom kraji
Rajecké Teplice
Skalné útvary na Slovensku
Chránené územia v okrese Žilina
Súľovské vrchy
Mestečko Heuréka

Mestečko Heuréka (orig. Eureka) je americký sci-fi seriál s prvkami humoru, nakrúcaný pre televíznu stanicu Sci-Fi Channel. 

Odohráva sa v rovnomennom utajenom mestečku, ktorého obyvateľmi sú najlepší vedci zo Spojených štátov. Hlavnou postavou v seriáli je bývalý U. S. Marshal Jack Carter, ktorý je keď, preváža utečenca nazad do Los Angeles (ktorým je Zoe, jeho rebelujúca dcéra v tínedžerskom veku) prinutený ostať v meste a nakoniec sa po tom, čo sa starý šerif zraní, stane jeho novým šerifom. Zatiaľ boli nakrútené dve série, Sci Fi Channel rozhodol že sa bude nakrúcať aj tretia. Seriál Eureka zakúpila na Slovensku televízia Markíza, no obdobie jeho nasadenia na obrazovky ešte nebolo určené.

Prehľad deja 

Po skončení druhej svetovej vojny si Albert Einstein uvedomil, že budúcnosť patrí vede. S Einsteinovou pomocou a s pomocou ďalších vedcov sa vtedajší americký prezident Harry S. Truman rozhodol postaviť prísne utajené mesto v odľahlej časti amerického severozápadu, ktoré by slúžilo ako útočisko a ochrana pre najcennejšie intelektuálne zdroje v krajine. Sú tu tí najlepší myslitelia a géniovia, ktorí tu pracujú na novej ére vedeckého pokroku v takmer každej oblasti ľudského poznania. Boli najatí tí najlepší architekti a plánovači, aby z mesta vytvorili raj, s najlepšími a najmodernejšími výdobytkami civilizácie pre jeho obyvateľov. Eureka sa nikdy neobjavila na žiadnej mape a je utajená pred verejnosťou.

Po päťdesiatich rokoch od založenia mesta, sú jeho obyvatelia zodpovední, priamo alebo nepriamo, takmer za každý prielom v oblasti vedeckého poznania na Zemi. No po päťdesiatich rokoch pokusoch a omylov sa značný počet pokusov nevydaril. Napríklad globálne otepľovanie je v seriáli spomenuté ako dôsledok jedného z pokusov, ktoré sa nevydarili.

Obyvatelia Eureky sa potýkajú s tými istými problémami, ako obyvatelia všetkých ostatných miest, no z dôvodu skutočnosti, že mesto je takmer výlučne obývané géniami a má takmer neobmedzené zdroje, má Eureka aj oveľa väčšie problémy ako obyčajné mestá. Napríklad úmrtnosť je v Eureke na úrovni dvojnásobku národného priemeru USA.

Motto 

 Motto prvej sezóny: Malé mesto. Veľké tajomstvo.
 Motto druhej sezóny: To isté mesto. Väčšie tajomstvá.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka na Sci Fi.com 
 Eureka na SciFipedia 
 Eureka-SFG 
 Eureka-project 
 Eureka na Internet Movie Database 

Televízne seriály USA
Vedecko-fantastické televízne seriály
Televízne seriály z roku 2006
William Golding

William Gerald Golding (* 19. september 1911, Newquay, Spojené kráľovstvo† 19. jún 1993, Perranarworthal) bol anglický spisovateľ a básnik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1983.

Životopis 
Golding pochádza z mestečka Newquay, neďaleko Cornwallu, z rodiny stredoškolského učiteľa. Vo svojom detstve bol z veľkej miery ovplyvnený otcom, ktorý bol presvedčený, že náboženstvo je prežitok a zastával radikálne politické názory. Golding začal písať už vo svojich siedmich rokoch. S rodinou sa presťahovali do Marlborough, kde navštevoval gymnázium. Neskôr študoval prírodné vedy na Oxfordskej univerzite. Štúdium nedokončil a prestúpil na anglistiku. Počas štúdia vydal svoju prvú básnickú zbierku. Potom sa však niekoľko rokov venoval herectvu. Profesorom v Salisbury sa stal ešte pred druhou svetovou vojnou. Počas druhej svetovej vojny slúžil v kráľovskom loďstve. Zúčastnil sa vylodenia v Normandii a na konci vojny sa vrátil k písaniu a vyučovaniu. V roku 1939 sa oženil s Ann Brookfieldovou, analytickou chemičkou. V roku 1961 mu jeho úspešné knihy dovolili opustiť učiteľský post a stráviť rok písaním na Hollins College vo Virgínii. Neskôr sa stal spisovateľom z povolania. V roku 1988 mu kráľovná Alžbeta II. udelila čestný rytiersky rad. Golding zomrel vo svojom domove v Perranarworthal 19. júna 1993 a bol pochovaný na cintoríne v Bowerchalke v Anglicku.

Tvorba 
Goldingova alegorická beletria často používa narážky na klasickú literatúru, mytológiu a na kresťanskú symboliku. Golding sa principiálne vyrovnáva so zlom, čím vzniká druh temného optimizmu. Jeho prvý román Boh múch, ktorý bol roku 1954 sfilmovaný, predstavuje jednu z opakujúcich sa tém v jeho románoch. Tou je práve konflikt medzi ľudským barbarstvom a civilizujúcim vplyvom rozumu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Oficiálna stránka
 Biografia na Nobelprize.org
 Biografia

Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Anglickí spisovatelia
Anglickí básnici
Nositelia Bookerovej ceny
Absolventi Oxfordskej univerzity
Livónci

Livónci alebo Livovia bol ugrofínsky kmeň, ktorý žil v 9. - 13. storočí pri pobreží Rižského zálivu. Následne boli germanizovaní a asimilovaní Lotyšmi a Estóncami. Koncom 19. storočia ich ešte žilo vyše 3 000 v západnom Kurónsku. Podľa Livóncov je pomenované Livónsko.

Livónci v 13. storočí 
Od roku 1198 sa Lotyšsko stalo centrom bojov jednej z križiackych výprav, organizovanej rímskym pápežom. V nej biskup Bertold porazil Livóncov, ktorí žili na území dolného toku rieky Gauia, ale sám v tomto boji stratil svoj život. Jeho následník - biskup Albert von Buxhoevden zvaný Albert I. Rižský - založil v roku 1201 Rigu, ktorá mala slúžiť ako pevnosť protí agresii križiakov v Pobaltsku. V roku 1206 postavili hrad Cēsis. Bol to oporný bod pre pokorenie severného Latgalska a južného Estónska.

O rok neskôr (1207) sa Livónci podriadili biskupovi a dali sa pokrstiť. Získané územia, koré dostali názov Livónsko (Livlandia) si medzi sebou rozdelil biskup a Rád mečových bratov, založený v roku 1202. Následne v rokoch 1206 - 1224 križiaci porazili Latgalov a v roku 1208 aj Selov.

V roku 1223 nemecký rád, plieniaci krajinu zo smeru od dolného toku Visly až na východ, zničil Prusko. Naproti nemu - od Daugavy a Rižského zálivu - zo smeru od západu postupoval Rád mečových bratov. V roku 1237, po porážke litovcov pri Saule, sa oba rády spojili a Rád mečových bratov (ako miestne oddiely nemeckého rádu) sa začal nazývať Livónskym rádom.

Získať územie Kuršov bolo zložité. Len v roku 1231 sa Livónskemu rádu podarilo obsadiť časť severnej a strednej Kurlandie, avšak o niekoľko rokov neskôr (1252) už mali dobyté celé územie. V roku 1260 v bitke medzi Litovcami a križiakmi pri Durbe, Kuršovia a Estónci prešli na stranu Litovcov, čoho výsledkom bolo porazenie nemeckých rytierov. Počas nasledujúcich šistich rokov sa museli Kuršovia upokojiť. V roku 1267 boli nútení podpísať mierovú zmluvu s križiakmi. Poslednou inštanciou križiakov bol zisk územia Zemgalov v roku 1290.

Pozri aj 
 Rád mečových bratov 
 Rád nemeckých rytierov
 Livónsko

Zdroj 
 História Livóncov

Etniká, národy a národnosti
The Stranglers

The Stranglers je anglická punkrocková hudobná skupina, založená 11. septembra, 1974 v Guildford, Surrey. Ich pôvodný názov bol The Guildford Stranglers  a ich vzormi sa stali Ramones. Boli jedna z mála punkových kapiel so špecifickým zvukom klávesov. Po skončení punkrockovej éry sa preorientovali na new wave, pub rock a neskôr post-punk.

The Stranglers vydali 16 štúdiových albumov. Z toho najnovší Suite XVI vydali v roku 2006.

Členovia kapely 
 Jet Black (pravé meno Brian Duffy): bicie (1974)
 Hugh Cornwell: gitara, spev (1974 – 1990)
 Jean-Jacques Burnel: basgitara, spev (1974)
 Dave Greenfield: klávesy, spev (1975)
 Hans Warmling: gitara, klávesy, spev (1974 – 1975)
 John Ellis: gitara, vokály (1990 – 2000)
 Paul Roberts: (1990 – 2006)
 Baz Warne: gitara, vokály (2000)

Diskografia 
 Rattus Norvegicus  (1977)
 No More Heroes  (1977)
 Black and White  (1978)
 The Raven  (1979)
 The Gospel According to The Meninblack  (1981)
 La Folie  (1981)
 Feline  (1982)
 Aural Sculpture  (1984)
 Dreamtime  (1986)
 10  (1990)
 Stranglers In the Night  (1992)
 About Time  (1995)
 Written in Red  (1997)
 Coup de Grace  (1998)
 Norfolk Coast  (2004)
 Suite XVI  (2006)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stranglers Information Service
 Hugh Cornwell's Torture Garden
 Stranglers na Music.box.sk
 Lucas Perný - Neznáma hudba s názvom The Stranglers - BLOG.SME.SK
 The Stranglers - punkový brontosauri
 The Stranglers na MySpace

Stranglers, The
Stranglers, The
Petr Haničinec

Petr Haničinec (* 15. september 1930, Pardubice – † 7. november 2007, Bratronice) bol český herec, ktorý hral vo viacero filmoch a divadelných hrách. Známy bol tiež ako dabér, daboval napríklad poručíka Columba v rovnomennom populárnom seriáli.

V roku 1995 utrpel ťažkú dopravnú nehodu. Po vyliečení opäť účinkoval v Divadle na Fidlovačce, v roku 2001 počas predstavenia utrpel cievnu príhodu a utiahol sa do ústrania.

Bol štyrikrát ženatý, prvou manželkou bola Štěpánka Haničincová, druhou Marie Kyselková. 7. novembra 2007 podľahol vo veku 77 rokov rakovine.

Externé odkazy 
 Petr Haničinec na Čsfd.cz

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Držitelia Ceny Františka Filipovského
Úmrtia na rakovinu hrubého čreva
Osobnosti z Pardubíc
Zoznam výstupov do otvoreného vesmíru z Medzinárodnej vesmírnej stanice

Toto je zoznam výstupov do otvoreného vesmíru z Medzinárodnej vesmírnej stanice, spoločného projektu 5 vesmírnych agentúr: americkej NASA  Ruskej kozmickej agentúry, japonskej JAXA  Kanadskej vesmírnej agetúry (CSA/ASC) a európskej ESA a dvoch pridružených agentúr: Brazílskej vesmírnej agentúry (AEB) a Talianskej vesmírnej agentúry.

Stav
K 23. marcu 2009 bolo uskutočnených celkovo 123 výstupov z telesa Medzinárodnej vesmírnej stanice v celkovom čase 776 hodín, 54 minút. 95 z týchto výstupov v celkovom čase 579 hodín a 42 minút boli priamo zo stanice. 28 výstupov sa uskutočnilo z raketoplánu, 73 z modulu Quest Joint Airlock a 22 z modulu Pirs.

1998 – 2000

2001

2002 – 2003

2004 – 2006

2007

2008

2009

Pozri aj
 Výstup do otvoreného vesmíru
 Medzinárodná vesmírna stanica
 Zoznam výstupov do otvoreného vesmíru a výstupov na povrch Mesiaca

Externé odkazy
  Domovská stránka NASA
  Výstupy Expedície 9 a nákladné lode

Referencie

Medzinárodná vesmírna stanica
Medzinárodná vesmírna stanica
Ghostscript

Ghostscript je súbor programov založených na interpretovaní Adobe Systems' PostScriptu a PDF.

Ghostscript môže byť použitý ako raster image processor (RIP) pre rastrové tlačiarne alebo ako RIP engine pre PostScript a PDF zobrazovače.

Ghostscript môže byť tiež použitý ako file format konvertor, napríklad z PostScriptu do PDF.

Ghostscript je portovaný na mnoho operačných systémov napríklad Unix a Unixu podobné systémy, Mac OS, OpenVMS, Microsoft Windows, OS/2 a AmigaOS.

Externé odkazy 
 Stránka Ghostscript komunity
 GNU Ghostscript
 Ghostscript, Ghostview and GSview download
 ps2pdf.com A online convert tool that uses Ghostscript to covert documents

Viacplatformový softvér
PDF softvér
Typografický softvér
Jurij Ivanovič Malenčenko

Jurij Ivanovič Malenčenko (; ; * 22. december 1961, Chruščov, dnes Svitlovodsk) je bývalý ruský kozmonaut.

Životopis 
Malenčenko sa narodil v meste Chruščov (dnes Svitlovodsk) v Kirovogradskej oblasti v Ukrajinskej SSR.

Malenčenko v roku 1983 doštudoval na Charkivskej vojenskej leteckej škole a začal navštevovať Žukovského letecko-inžiniersku akadémiu, ktorú ukončil v roku 1993. Do oddielu kozmonautov bol prijatý v roku 1987.

Lety do vesmíru 
Malenčenko bol naposledy členom Expedície 33 ako prvý letový inžinier na ISS, kde priletel ako veliteľ kozmickej lode Sojuz TMA-05M. 

 Sojuz TM-19: veliteľ 16. posádky stanice Mir, 11. júl 1994 - 4. november 1994 - 125d 22h 53m  
 STS-106:  špecialista misie 20. november 2000  - 11d 19h 12m  
 Sojuz TMA-2: veliteľ Expedície 7 na ISS, 26. apríl 2003 - 28. október 2003 - 184d 22h 46m
 Sojuz TMA-11: prvý letový inžinier Expedície 16 na ISS - 10. október 2007 - 19. apríl 2008 - 191d 19h 7m
 Sojuz TMA-05M: prvý letový inžinier Expedície 33 na ISS - 15. júl 2012 - 19. november 2012

Svadba vo vesmíre 
Malenčenko sa stal prvým kozmonautom, ktorý mal svadbu počas pobytu vo vesmíre, 10. augusta 2003 sa oženil s Jekaterinou Dmitrievovou, ktorá bola v tom čase v Texase, kým on 320 km nad Novým Zélandom na palube ISS.

Referencie

Externé odkazy 
 Biografia na stránkach NASA 
 Biografia na stránkach Spacefacts 

Narodenia v 1961
Členovia posádok Medzinárodnej vesmírnej stanice
Sovietski kozmonauti
Ruskí kozmonauti
Ukrajinskí kozmonauti
Sovietski letci
Ruskí letci
Ukrajinskí letci
Hrdinovia Ruskej federácie
Tolerančný patent

Tolerančný patent je dokument zo dňa 13. októbra 1781, ktorým cisár Jozef II. vyhlásil obmedzenú náboženskú slobodu a občiansku rovnoprávnosť pre stúpencov evanjelického, augsburského (luteránskeho), reformovaného helvétskeho (kalvínskeho) a pravoslávneho (ortodoxného) vyznania s rímskymi katolíkmi. Dôvodom bola najmä snaha podporiť hospodársky rozvoj krajiny využitím potenciálu aj stúpencov nekatolíckych náboženstiev. Týmto patentom sa prakticky skončila protireformácia v Habsburskej monarchii. 

Stúpenci týchto vyznaní mohli vlastniť majetok, venovať sa remeslám, stať sa občanmi miest, získať akademické hodnosti a zastávať verejné funkcie. Na chrámy týchto vyznaní sa zo začiatku vzťahovali určité obmedzenia ako zákaz vchodov z hlavnej ulice alebo námestia ale tie boli čoskoro zrušené. Avšak katolícke náboženstvo naďalej zostalo jediným verejným a štátnym náboženstvom. 

Táto problematika bola upravená celou sériou patentov a nariadení, ktoré upravovali problematiku tolerancie rozdielne pre rôzne krajiny monarchie. K patentu vznikol aj rad vykonávacích nariadení. Isté výnimky umožňujúce obmedzený výkon nekatolíckeho náboženstva v určitých miestach existovali už predtým (napr. v Sliezsku). Tolerančný patent sa nevzťahoval na Ašsko.

Patent bol platný od 13. a 27. októbra 1781 pre nemecké a české krajiny, od 25. októbra alebo 21. decembra 1781 pre Uhorsko, od 10. novembra 1781 pre Galíciu, od 12. novembra 1781 pre belgické provincie, od 30. mája 1782 pre Lombardsko. Medzi 6. novembrom a 9. decembrom 1781 začal platiť v Tirolsku.

Referencie

Literatúra 
 Frank, G. Toleranční patent císaře Josefa II. Vídeň, 1881
 Bednář, František. Toleranční patent, jeho vznik a význam. Praha, 1931
 Burian, Ilja - Melmuk, Jiří - Melmuková-Šašecí, Eva (ed.). Evangelíci v rané toleranční době. sešit 1-8. Praha: Oliva. 1995-1996
 Czegle, Imre. Samuel Szalay a maďarští reformovaní toleranční kazatelé. Praha: Synodní rada Českobratrské církve evangelické, 1985
 Čapek, Jan Blahoslav. Československá literatura toleranční 1781-1861. I., II., Praha 1933
 kolektiv. Toleranční sborník. Klasobraní z jubilejních slavností 1981. Praha: Kalich v Ústředním církevním nakladatelství, 1984
 Medek, Zdeněk Jan. Na slunce a do mrazu (První čas josefínské náboženské tolerance v Čechách a na Moravě). Praha: Kalich v Ústředním církevním nakladatelství, 1982
 Melmuková-Šašecí, Eva. Patent zvaný toleranční. Praha: Mladá fronta, edice Kolumbus, 1999

Externé odkazy 
 Toleranzpatent vom 13.Oktober 1781 im Wortlaut
 Toleranzpatente und Hofdekrete 

Právne predpisy v Rakúsku
Právne predpisy v Uhorsku
Reformácia
Dejiny Slovenska
Dejiny Uhorska
Dejiny Rakúska
Dejiny Česka
Peggy Whitsonová

Peggy Annette Whitsonová (; * 9. február 1960) je americká biochemická výskumníčka a astronautka NASA. Svoju prvú kozmickú misiu uskutočnila v roku 2002, keď na palube Medzinárodnej vesmírnej stanice pôsobila ako členka piatej základnej posádky. Jej druhá misia odštartovala 10. októbra 2007. Na ISS pôsobila ako veliteľka 16. základnej posádky, čím sa stala prvou ženou, ktorá kedy velila ISS.

Na dvoch misiách vytvorila rekord vo výstupoch do otvoreného vesmíru ženou (celkovo 39 hodín a 44 minút), neskôr tento rekord prekonala Sunita Williamsová.

Po návrate z 288-dňovej misie v septembri 2017 strávila celkovo 665 dní vo vesmíre. Prekonala tak všetky astronautky a aj Američanov celkovo. Drží tiež rekord žien v počte výstupv do vesmíru (10) a je aj najstaršou ženou vo vesmíre.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
  Expedícia 16 na stránkach NASA

Kozmonauti USA
Kozmonautky
Členovia posádok Medzinárodnej vesmírnej stanice
Osobnosti z Iowy
Kursalon (Piešťany)

Kursalon (známa aj ako Kúpeľná dvorana) je veľká jednoposchodová budova s dvoma átriami v mestskom parku oproti Grandhotelu Royal (dnes Slovan) v Piešťanoch. Je to kultúrna pamiatka, architektom bol Ignác Alpár. Jednoposchodová budova s dvoma átriami situovaná v mestskom parku. Postavená v roku 1894 podľa plánov budapeštianskeho architekta Ignáca Alpára. Je zároveň najväčšou zachovalou pamiatkou z 19. storočia v Piešťanoch.

O stavbe 
Eklekticky poňatá stavba má štvorcový pôdorys s nádvorím. V kúpeľnej dvorane sa zachovala pozoruhodná štuková výzdoba ktorá má 350 m², a jej výška je 13 m. Nachádzali sa tu reštaurácie, hudobná sieň, kaviareň a na prvom poschodí izby pre hostí.

Využitie dnes  
V budove dnes sídli Balneologické múzeum Imricha Wintera, ktorého prvá expozícia tu bola inštalovaná už v roku 1928. 

Okrem múzea je v budove kultúrne a spoločenské centrum Apolin, reštaurácia a kancelárie niekoľkých firiem.

Literatúra 
 Slovensko kúpele: Ľ. Hušáková, J. Takátsová, Priroda 2002

Paláce na Slovensku 
Stavby v Piešťanoch
Spoločensky zodpovedné podnikanie

Spoločensky zodpovedné podnikanie je koncept, v rámci ktorého sa podniky či organizácie snažia integrovať do svojich aktivít spoločenský záujem, pričom vychádzajú zo svojho vplyvu, ktorí majú na zainteresované subjekty (stakeholders). Medzi zainteresované subjekty patria zákazníci, zamestnanci, akcionári, subdodávatelia, miestna komunita, čiže všetci, ktorých sa aktivity danej spoločnosti akýmkoľvek spôsobom dotýkajú. Spoločenská zodpovednosť presahuje povinný legislatívny rámec a vzniká na dobrovoľnej báze. Výsledkom je zvýšenie kvality života zamestnancov, ich rodín ako aj miestnej komunity a spoločnosti v širšom meradle.

Právna legislatíva na Slovensku 
Slovenský právny systém v súčasnosti nerozlišuje pojem spoločensky zodpovedný podnik alebo benefičný podnik. S rastúcim morálnym aspektom nákupu to dáva priestor podnikom na greenwashing spotrebiteľa.

Slovensko preberá politiky a iniciatívy sociálnej a environmentálnej politiky podnikov od Európskej únie.

Greenwashing je termín anglického pôvodu zložený z termínu green (zelený, prenesene ekologický) a whitewashing (zastieranie či ospravedlňovanie nepriaznivých faktov za účelom zlepšenia verejnej mienky o sebe alebo téme. Oxfordský slovník definuje greenwashing ako dezinformáciu šírenú organizáciou za účelom prezentovať o sebe environmentálne zodpovedný verejný obraz.

Rozoznávanie spoločensky zodpovedných podnikov na Slovensku
Na rozlišovanie skutočne spoločensky zodpovedných podnikov sú preto slovenskí spotrebitelia odkázaní na dôveryhodné externé spoločnosti, udeľujúce certifikáty za spoločensky zodpovednú podnikateľskú činnosť a misiu podniku.

Externé typy certifikácií spoločensky zodpovedného podnikania:

 Fair Trade Certifikát - Fair trade znamená spravodlivejšie obchodné podmienky, dodržiavanie ľudských a pracovných práv a šetrnosť k životnému prostrediu.
 Rainforest Alliance Certifikát - zodpovedné poľnohospodárstvo
 UTZ Certifikát - zodpovedne pestovaná káva, čaj a kakao
 FSC Certifikát - výrobky zo zodpovedne obhospodarovaných lesov
 B Corporation Certifikát - komplexná certifikácia spoločenského prínosu spoločnosti
 Non-GMO Certifikát - potvrdenie, že firmy (a ani ich dodávatelia alebo výrobcovia) nevyužívajú geneticky modifikované suroviny
 GOTS (Global Organic Textile Standard) - záruka etickej a ekologickej produkcie textilu od pestovania, spracovania až po balenie a distribúciu
 BLUESIGN® - certifikát najvyššej ekologickej šetrnosti v celom procese výroby produktu

Externé zdroje 
 zodpovednepodnikanie.sk
 https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/doing-business-eu/corporate-social-responsibility-csr_sk
 https://asovending.sk/utz-rainforest-lliance-a-fair-trade
 https://fairtrade-slovensko.sk/fairtrade-2/fairtrade-certifikacia-a-kontrola/
 https://hanzelkazikmund.cz/stories/23_Co-je-Fair-Trade-GOTS

Podniková ekonomika
Flygility

Flygility je kynologický šport, ktorý je kombináciou flyballu a agility. Je to vlastne flyball, ale s tým rozdielom, že pes neskáče iba cez štyri rovnaké prekážky, ale musí prekonať aj prekážky, ktoré sa vyskytujú v agility. Tento šport môžu vykonávať rôzne plemená psov, rôzneho veku. Súťažia medzi sebou tímy (ako vo flyballu) na dvoch dráhach. Dráha pozostáva z prekážok (nie vždy sú všetky prekážky využívané) ako - fly box, skokové prekážky, kruh, ďaleký skok, šikmá stena (áčko), slalom, pevný tunel, atď..

Tímy
Existujú rôzne možnosti ako zostaviť tím, podľa počtu dvojíc (človek a pes):

 jeden človek + jeden pes - individuálny tím
 dvaja ľudia + dvaja psi - tím z dvojíc
 ...

Pred štartom musí byť načrtnuté rozostavenie a musí byť k dispozícii účastníkom. Po rozostavaní dráhy si môže každý psovod a každý pes vyskúšať dráhu mimo súťaž.

Štart
Na začiatku dráhy sa pripraví 1 pes z každého družstva, pričom dráhy a tými sú dve.
Rozhodca vydá povel a pes vybieha na trať. Prekoná všetky prekážky, vystrelí si loptičku a s úlovkom v papuli beží späť, opäť cez prekážky. Keď je v kontakte časťou svojho tela za štartovou / cieľovou čiarou (vo vzduchu, či na zemi) pustí loptičku za čiaru a v tom momente vybehne ďalší pes z jeho družstva. Ktoré družstvo má loptičky skôr, víťazí.

Zdroj 
Tento článok je kombináciou prekladu z Wellington Hurricanines 

Kynologické športy
Derivát

Derivát môže byť:
 v chémii: odvodená zlúčenina, pozri derivát (chémia)
 v jazykovede: odvodenina (=odvodené slovo; výsledok odvodzovania)
 v biológii: orgány v čase vývoja zárodku
 vo financiách: (v najširšom zmysle) zmluva, ktorej hodnota či cena je úplne alebo prevažne odvodená od hodnoty či ceny nejakého aktíva, od úrovne nejakého indexu alebo od úrovne nejakého iného ukazovateľa (sadzby), pozri derivát (financie)
 dizajn/model, ktorý je variáciou iného, napr. derivát (marketing)
 v počítačoch: separátne ďalej vyvíjaná verzia softvéru, pozri derivát (softvér)

Pozri aj 
 finančný derivát
Svätá zvrhlosť

Svätá zvrhlosť je prvý oficiálny album slovenskej thrash metalovej skupiny Majster Kat, ktorý v októbri 2007 vydalo hudobné vydavateľstvo Panda Music.

Informácie o albume 
Album Svätá zvrhlosť je debutom skupiny Majster Kat. Je zbierkou typických thrash metalových skladieb. Obsahuje dvanásť piesní naspievaných v slovenskom jazyku, ktoré sa, ako už samotný názov albumu napovedá, tematicky zameriavajú najmä na absurditu inkvizičného obdobia a neľudskosť vojnových konfliktov.

Album je zaujímavý svojou rôznorodosťou. Striedajú sa v ňom rýchle thrashové skladby s množstvom melodických pasáží s atmosférickou inštrumentálnou hudbou skladieb, v ktorých je využitý zvuk akustických gitár. Bol nahrávaný štúdiu Midnight Scream, vo Veľkých Stracinách (okr. Veľký Krtíš) v máji 2007. Koncom októbra 2007 ho vydalo české hudobné vydavateľstvo Panda Music. Edícia obsahuje lisované CD, s farebným bookletom s fotkami a textami. Celkový čas nahrávok je približne 55 minút.
V časopise Rock Planet sa album Svätá zvrhlosť umiestnil na 5.mieste v ankete o najlepší slovenský a český album roku 2007.

Zoznam skladieb 
 „Zapáľte ohne“ (hudba: Los, Lukáš/text: Slymák) – 5:24
 „Pod gilotínou“ (hudba: Los, Tapyr/text: Slymák)  – 4:28
 „Kat“ (hudba: Los, Gabo /text: Slymák) – 5:20
 „Tieň minulosti“ (hudba: Los /text: Slymák) – 3:36
 „Pád“ (hudba: Gabo, Los /text: Slymák) – 5:27
 „Večný odpočinok“ (hudba: Los) – 2:12
 „Smutný odkaz“ (hudba: Los, Lukáš /text: Slymák) – 4:32
 „V údolí včiel“ (hudba: Gabo, Los /text: Slymák) – 6:47
 „Vláda šakalov“ (hudba: Los, Gabo /text: Slymák) – 4:28
 „Začiatok konca“ (hudba: Gabo, Los) – 2:45
 „Posledný deň“ (hudba: Los, Gabo /text: Slymák) – 5:25
 „Toľko nevinných...“ (hudba: Los) – 2:24

Zostava 
 Slymák – spev
 Los – sólová gitara, vokály
 Lukáš – gitara
 Tapyr – basa, vokály
 Bubonix – bicie

Externé odkazy 
 www.majsterkat.sk – oficiálna stránka skupiny
 www.whiplashmag.net - Recenzia CD "Svätá Zvrhlosť" v českom magazíne WHIPLASH
 Rock Planet - Recenzia CD "Svätá Zvrhlosť" v časopise ROCK PLANET
 www.metal-archives.com - popis albumu na Encyclopaedia Metallum 

Albumy Majster Kat
Thrashmetalové hudobné albumy
Hudobné albumy z 2007
Debutové albumy
Výstavba Medzinárodnej vesmírnej stanice

V článku je uvedená časová os výstavby Medzinárodnej vesmírne stanice (ISS). Hrubo zvýraznené časti sa nachádzajú na obežnej dráhe a sú už súčasťou stanice. Stav z mája 2022.

Galéria

Pozri aj 
 Medzinárodná vesmírna stanica
 Zoznam pilotovaných letov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu

Externé odkazy 

  ESA: Výstavba ISS
  Unofficial Shuttle Launch Manifest
  Animácia výstavby ISS

 
Medzinárodná vesmírna stanica
Cibona

Cibona alebo Cibona Tower je výšková budova v chorvátskom meste Záhreb na adrese Trg Dražena Petrovića 3 pri spojnici ulíc Savska a Kranjčevićeva. Má 25 poschodí a výšku 92 m, s anténou 105 m.

Bola postavená v roku 1987 kvôli univerziáde, ktorá sa vtedy konala. Navrhol ju architekt Marijan Hržić. 

Výškové budovy v Záhrebe
Canon BP-511A

Canon BP-511A Li-ion batéria pre digitálne fotoaparáty a kamery tohto výrobcu. Je to nástupca modelu Canon BP-511. Parametre novšieho modelu sú 7,4V a kapacita 1390mAh, a podobne ako predchodca s kapacitou 1100mAh, používa sa vo vyšších modeloch fotoaparátov, ako napriklad nový Canon EOS 40D, ale tiež v sérii PowerShot G a Pro. Pozri Zoznam produktov Canon.

Kompatibilné modely: EOS 20D, EOS 20Da, EOS 30D, EOS 40D, EOS 5D, EOS D30, EOS D60, EOS Digital Rebel, Optura Xi, PowerShot G1, PowerShot G2, PowerShot G3, PowerShot G5, PowerShot G6, PowerShot Pro1, PowerShot Pro70

Pozri aj 
 Canon EOS
 Zoznam digitálnych fotoaparátov Canon EOS
 Objímka Canon EF
 Objímka Canon EF-S

Externé odkazy 
 Canon's Batteries Official Page 
 Canon BP-511A Product Compatibility list 
 Canon BP-511A baterka na bestcena.sk 

Elektrické batérie
Wole Soyinka

Akinwande Oluwole "Wole" Soyinka (* 13. júl 1934) je po anglicky píšuci nigérijský spisovateľ.

Študoval v Ibadane v Nigérii a v britskom Leedse. Píše drámu, poéziu aj prózu. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších afrických dramatikov. V 60. rokoch 20. storočia bol z politických dôvodov dvakrát väznený. 

V roku 1986 získal ako prvý Afričan Nobelovú cenu za literatúru a bol po Albertovi Camusovi ďalším oceneným Afričanom.

Vybrané dielo

Dráma 
 The Strong Breed
 A Dance of the Forests
 Death and the King's Horsemanu

Romány 
 The Interpreters
 Season of Anomy

Básnické zbierky 
 Idanre and other poems
 Mandela's Earth and other poems

Externé odkazy 
 Wole Soyinka. (anglicky)
 The Wole Soyinka Society
 Pidgin English in works of Wole Soyinka 
 African Literature Bookstore

Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Nigérijskí spisovatelia
Michal Maximilián Scheer

Michal Maximilián Scheer (* 7. január 1902, Považská Bystrica – † 9. február 2000, Nitra) bol slovenský architekt. Patrí medzi významných slovenských architektov modernej architektúry  tvoriacich v duchu funkcionalizmu.

Štúdium 
 1912 štúdium na maďarskej kráľovskej vyššej reálke v Žiline 
 1919 maturita na Československom štátnom reálnom gymnáziu Jána Palárika v Žiline
 1919 – 1925 štúdium pozemného staviteľstva a architektúry v Brne

Dielo 
V roku 1925 prišiel do Žiliny kde sa začala jeho tvorba. Priaznivá situácia v rámci rozvoja mesta mu poskytla mnoho príležitostí realizovať sa. Postavil tu viacero víl, bytových domov, administratívnych budov a škôl. Za jeho najvýznamnejšie dielo sa považuje Finančný palác, ktorý bol postavený na úzkom pozemku v mieste stretávania sa ulíc.

Počas vojny sa jeho tvorba presunula do Ružomberka, kde navrhol komplex Slovenských papierní (továrenské haly, administratívnu budovu a budovu hlavného vstupu). Po návrate do Žiliny v roku 1948 založil Krajský architektonický ateliér – Stavoprojekt a stal sa riaditeľom. Po vymyslenom obvinení bol zbavený funkcie, krátko väznený, a odišiel do Nitry. Zostal aktívne činný. Navrhol prvý územný plán Nitry (1958) a viacero obytných súborov. Sídlisko Chrenová I., ním projektované, je zapísané do urbanisticko-architektonickej knihy UNESCO.

Vybrané diela  
 Žilina:
 rodinný dom na Daxnerovej ulici  (1927)
 Finančný palác (1930 – 1931)
 Rodinné domy v žilinskej kolónii Svojdomov (1928 – 1932) 
 Pavlačový dom rímskokatolíckej fary v Žiline (1931)
 saleziánsky ústav s kostolom (1937 – 1938)
 Ružomberok:
 komplex Slovenských papierní (1943)
 súbor obytných domov Supravily (1942 – 1947)
Budova Celprojektu na Bernolákovej ulici 
 Nitra:
 územný plán mesta Nitra (1958)
 urbanistické súbory Predmostie (1956 – 1959)
 Párovce (1956 – 1963)
 Chrenová I. (1962)

Ocenenia  
 1965: Cena Dušana Jurkoviča za solitérny obytný dom v Nitre
 1967: Štátne vyznamenanie za zásluhy vo výstavbe od prezidenta ČSSR
 1992: Cena Emila Belluša za celoživotné dielo

Iné projekty

Externé odkazy 
 Diela architekta Scheera v Žiline

Zdroj 
 Dulla M., Moravčíková H.: Architektúra Slovenska v 20.storočí, vyd.: Slovart 2002
 Dulla M.,Stachova M., Pohaničová J., Krivošová J., Vodrážka P., Moravčíková H.,Lukáčová E.: Majstri architektúry, vyd.: Perfekt 2005
 časopis ASB 12/2006

Slovenskí architekti
Osobnosti z Považskej Bystrice
Zoznam pilotovaných letov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu

Toto je chronologický zoznam pilotovaných letov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Nepilotované lety sú uvedené v zozname nepilotovaných letov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Základné posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice sú hrubo zvýraznené. "Čas pripojenia" odkazuje na loď, takže nie je vždy zhodný s časom členov posádky.

Dokončené misie

Prebiehajúce misie

Budúce misie

Pozri aj 
 Medzinárodná vesmírna stanica
 Zoznam návštevníkov Medzinárodnej vesmírnej stanice
 Zoznam nepilotovaných letov na Medzinárodnú vesmírnu stanicu
 Zoznam výstupov do otvoreného vesmíru z Medzinárodnej vesmírnej stanice
 Zoznam pilotovaných letov na Mir

Referencie 
 NASA

Externé odkazy 

 Stránka expedícií na nasa.gov

Medzinárodná vesmírna stanica
ISS