joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Žilinská diecéza

Žilinská diecéza alebo Žilinské biskupstvo, v úradnom styku Rímskokatolícka cirkev, Žilinská diecéza () je diecéza rímskokatolíckej cirkvi na Slovensku so sídlom v Žiline. 

Zriadená bola pápežom Benediktom XVI. dňa 14. februára 2008 na sviatok sv. Cyrila a Metoda, ktorí sú zároveň aj diecéznymi patrónmi. Katedrálnym chrámom je Farský chrám Najsvätejšej Trojice. Žilinská diecéza je tiež sufragánnou diecézou Západnej cirkevnej provincie - Arcibiskupstvá a metropolitného úradu v Bratislave. 

Za prvého diecézneho žilinského biskupa bol menovaný Mons. doc. ThDr. Tomáš Galis, PhD., banskobystrický pomocný biskup. Do nového úradu diecézneho biskupa bol inaugurovaný dňa 15. marca 2008 bratislavským arcibiskupom metropolitom Mons. Stanislavom Zvolenským v Mestskej hale v Žiline.

V roku 2013 bol biskupom Mons. Tomášom Galisom ustanovený Diecézny misijný seminár Redemptoris Mater Žilinskej diecézy so sídlom v Bratislave. Budúci kňazi diecézy sa tiež pripravujú na kňazskú službu v Kňazskom seminári sv. Gorazda v Nitre a na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzite Komenského v Bratislave.

Dekanáty a dekani

Činnosti diecézy

Biskupská činnosť 
Pastoračnú činnosť vedie biskup Tomáš Galis.

Kňazská, farnícka a komunitná činnosť 
Všetci vysvätení kňazi diecézy konajú svoje kňazské, pastoračné a osvetové, cirkevno-sviatostné i humanitárne činnosti. Základom Žilinskej diecézy je vedenie samotných jej 12 farností.

Rehole a ďalšie 
V diecéze pôsobia rehoľné komunity saleziánov, dominikánov, kapucínov, verbistov, saletínov a Misionárov Najsvätejších sŕdc Pána Ježiša a Panny Márie. Zo ženských komunít sú to Inštitút dcér Márie pomocnice (saleziánky), františkánky, Misionárky lásky (sestry Matky Terezy), Spoločnosť dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul (vincentky), Kongregácia sestier Božského Vykupiteľa (vykupiteľky), Školské sestry sv. Františka, Spoločnosť Máriných dcér, Kongregácia sestier sv. Cyrila a Metoda, Congregatio Jesu.

Erb diecézy 
Autorom erbu Žilinskej diecézy je Ing. Miroslav Glejtek. Základom erbu je dvojkríž z erbu Nitrianskej diecézy na pamiatku toho, že Žilinská diecéza vznikla odčlenením z Nitrianskej diecézy. Dvojkríž je tiež symbolom mesta Žiliny, sídla biskupa. Božie oko v ľavom rohu erbu znamená, že titulom Katedrálneho chrámu je Najsvätejšia Trojica. Mušľa v pravom rohu erbu je prevzatá z erbu pápeža Benedikta XVI., ktorý Žilinskú diecézu zriadil. Modrá farba štítu symbolizuje preukazovanú mariánsku úctu po celom území diecézy. Mitra symbolizuje, že ide o erb biskupstvá.

Diecézne vyznamenanie 
Od roku 2018 má diecéza vlastné záslužné vyznamenanie – Strieborný kríž Žilinskej diecézy. Vyznamenanie založil diecézny biskup Mons. Tomáš Galis pri príležitosti 10. výročia zriadenia diecézy. Vyznamenanie je zriadené v jedinej triede a všetci laureáti sú zapísaní do osobitnej matriky. Prvý krát bolo vyznamenanie udelené 9. februára 2018, kedy vyznamenanie dostalo deväť laureátov.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.dcza.sk oficiálné stránky diecézy
 www.nasadieceza.sk časopis Naša Žilinská diecéza

 
Rímskokatolícke diecézy na Slovensku
Západoslovenská cirkevná provincia
Tomáš Hubočan

Tomáš Hubočan (* 17. september 1985) je slovenský futbalový obranca. V súčasnosti hrá za francúzsky klub Olympique de Marseille.

V prvom zápase v Lige majstrov si strelil vlastný gól. Bolo to 29. septembra 2008 proti Realu Madrid.

Vo februári 2009 si zlomil v priateľskom zápase proti klubu FC Chimki kľúčnu kosť. Musel ísť na operáciu a dva mesiace nemohol trénovať.

Dňa 3. októbra 2012 proti AC Miláno si dal vlastný gól opäť. Jeho tím prehral 2:3.

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1985
Slovenskí futbalisti
Hráči MŠK Žilina
Hráči FC ViOn Zlaté Moravce
Hráči FK Zenit Petrohrad
Karnitín

Karnitín je kvartérna amónna soľ, ktorá sa účastní metabolizmu cicavcov, rastlín a niektorých baktérií.

Názov "karnitín" je odvodený od latinského slova "caro", mäso. Čistý karnitín je biely prášok, silne priťahujúci vodu, takže aj na vzduchu sa rýchlo mení v roztok. Hovorí sa mu karnitín báza alebo tiež čistý karnitín. Má dve optické formy, ale len ľavotočivá (L-karnitín) má liečebný účinok. V predaji je preto výlučne L-forma. Prírodným izomérom je iba L-karnitín.

Izoméry 
Karnitín sa vyskytuje v dvoch izoméroch, a to ako D-karnitín a L-karnitín. L-karnitín, označovaný i ako vitamín Bt, sa v poslednom čase hojne využíva ako potravinový doplnok (pri chudnutí, športovaní či prevencii). D-karnitín nemá v ľudskom tele žiadnu funkciu, pri veľkom množstve môže byť toxický.

L-karnitín 
L-karnitín je látka, ktorá zintenzívňuje premenu tukov tým, že na seba viaže mastné kyseliny obsiahnuté v tukoch a umožňuje ich prechod cez mitochondrionálnu membránu bunky, kde sa z nich tvorí energia.

Prírodné zdroje 
Zastúpenie karnitínu v potrave je rôzne. Najviac ho obsahuje ovčie mäso, potom jahňacie a hovädzie, menej už bravčové a králičie. Oveľa menej ho je v kuracom mäse, jahňacej pečeni a v kravskom mlieku. Až 75% dennej potreby karnitínu u človeka musí byť dodávaných stravou, zvyšok je vlastná tvorba z esenciálnych aminokyselín lyzínu a metionínu v tele. 

Karnitín sa spätne resorbuje v obličkách - až 98-99 %. Po prijatí v bežnej strave (mäso, mlieko) sa dokáže vstrebať zo 75 %, z umelých doplnkov len asi 5-10 %.

Referencie 

Vitamíny
A16AA - Aminokyseliny a ich deriváty
Wikipédia:Chýbajúce referencie
Joe Perry

Joe Perry, vlastným menom Anthony Joseph Perry, (* 10. september 1950, Lawrence, Massachusetts, USA) je americký gitarista a jeden zo zakladajúcich členov hardrockovej skupiny Aerosmith. 

Skupinu založil so spevákom (pôvodne bubeníkom) Stevenom Tylerom a basgitaristom Tomom Hamiltonom v roku 1970. Kvôli nezhodám s Tylerom ju opustil v r. 1979 (nahradil ho Jimmy Crespo), následne na čo založil vlastnú kapelu s názvom The Joe Perry Project s ktorou nahral tri sólové albumy. Do Aerosmith sa vrátil roku 1984.  

V roku 2001 hosťoval na sólovom albume Micka Jaggera Goddess in the Doorway, o štyri roky neskôr vydal sólový album s názvom Joe Perry (2005).

Vybavenie 
Perry hrá prevažne na gitarách značky Gibson. Firma vyprodukovala aj sériu výrobkov, tzv. signature modely Gibson Joe Perry Les Paul.

Diskografia
S Aerosmith:

 Aerosmith (1973)
 Get Your Wings (1974)
 Toys in the Attic (1975)
 Rocks (1976)
 Draw the Line (1977) 
 Live! Bootleg (1978) - živý album 
 Night in the Ruts (1979)
 Greatest Hits (1980) - výber hitov 
 Down With Mirrors (1985)
 Classics Live (1986) – živý dvojalbum 
 Classic Live II (1986) – živý dvojalbum 
 Permanent Vacation (1987) 
 Gems (1988) – výber hitov 
 Pump (1989)
 Pandoras Box (1991) – výber hitov 
 Get a Grip (1993)
 Box of Fire (1994) - výber hitov
 Big Ones (1994) – výber hitov 
 Nine Lives (1997)
 A Little South of Sanity (1998) – živý dvojalbum 
 Just Push Play (2001)
 O Yeah! Ultimate Aerosmith Hits (2002) – výber rockových klasík 
 Honkin on Bobo (2004) – album blues-rockových coververzií 
 Rockin the Joint (2005) – živý album
 Devils Got a New Disguise (2006) - výber hitov

Sólová:
Let the Music Do the Talking (1980)
I´ve Got to Rock´n´roll Again (1981)
Once a Rocker Always a Rocker (1983)
Joe Perry (2005)
Have Guitar, Will Travel (2009)

Hudobná spolupráca
skladba „Walk This Way“ (1986) s Run D.M.C
skladba „Roots Rock Reggea“ s Bobom Marleym

Referencie

Externé odkazy 
Joeperrymusic - oficiálna stránka

Členovia skupiny Aerosmith
Rockoví gitaristi USA
Sídlisko SNP (Ružomberok)

Sídlisko SNP alebo Roveň je obytné sídlisko v Ružomberku. Nachádza sa v západnej časti mesta. Nachádza sa tu Vojenská Nemocnica SNP aj Základná škola Bystrická Cesta. 

Neďaleko stredu sídliska sa nachádza Socha Partizánska Matka. Nachádza sa tam časť trate 870 RužomberokKorytnica (zrušená). S rozlohou vyše 4 km2 je najväčšie sídlisko v meste Ružomberok. Smerom na sever sa ťahá ku Mondi SCP. Smerom na Juh sa ťahá až ku Bielemu Potoku. Smerom na západ sa ťahá ku rieke Revúca a smerom na východ na hranice Ružomberka a Ludrovej. Počet obyvateľov je okolo 2000 - 3 500
Ulice: Bystrická Cesta, Poľná,Štiavnická Námestie SNP, Za dráhou, Svätej Anny, Generála Miloša Vesela, Jána Jančeka a Zarevúca.
Námestia: Námestie SNP
Obchody: Kaufland, OC Stop Shop, OC City Market, Lidl, CBA Verex
Susedí so sídliskom Baničné a s časťami Biely Potok a Staré Mesto.

Sídliská na Slovensku
Ružomberok
Tiger Woods

Eldrick „Tiger“ Woods (* 30. december 1975, Cypress, Kalifornia, USA) je americký golfista. Woods bol v roku 2005 a 2006 najlepšie plateným športovcom. V rebríčku PGA je v súčasnosti na 26. mieste. Vyhral 14 turnajov major (Masters (4), U.S. Open (2), British Open (3), PGA (4)).

Referencie

Iné projekty 
 

Osobnosti z Kalifornie
Golfisti USA
Kultúrny dom Andreja Hlinku

Kultúrny dom Andreja Hlinku alebo skrátene KDAH je multifunkčná budova v centre Ružomberka. Nachádza sa tu hotel, kino, kaviareň, reštaurácia, herňa, bar, telocvičňa, informačné centrum, divadelná sála, obchody, kancelárske priestory a tiež banka. Celková zastavaná plocha predstavuje 3 010 m². Budova je centrom spoločenského a kultúrneho života obyvateľov Ružomberka.

Dejiny 
Základný kameň bol položený 19. júna 1927. Dokončenú stavbu posvätil a odovzdal do užívania 30. decembra 1928 spišský biskup Ján Vojtaššák. Na financovanie stavby daroval celý svoj majetok Andrej Hlinka a finančne prispeli aj americkí Slováci. 

Skoro celá budova bola zatvorená z dôvodu rozsiahlej rekonštrukcie na konci 80. rokov. Na rekonštrukciu budovy bol zvolený Rondokubistický sloh. Z finančných dôvodov trvala rekonštrukcia viac ako dvadsať rokov. Zrenovovaná budova a jej hotelová časť boli slávnostne otvorené v januári 2003, nasledovala renovácia kultúrno-spoločenskej časti, počas ktorej bola kompletne zrenovovaná Veľká dvorana a tiež Kino Kultúra, ktoré sa tak stalo jedným z najmodernejších na Slovensku.

Externé odkazy 
 Film Hlinka (RTVS, MOOVI, 2018) 

Stavby v Ružomberku
Mauzóleum Andreja Hlinku

Mauzóleum Andreja Hlinku alebo Pamätník Andreja Hlinku sa nachádza v Ružomberku priamo pod kostolom sv. Ondreja. V roku 2007 prijala Národná rada Slovenskej republiky zákon o zásluhách Andreja Hlinku, podľa ktorého sa mauzóleum považuje za pietne miesto. Telo Andreja Hlinku sa v ňom nenachádza. Ako hrobka slúžilo mauzóleum len v rokoch 1939 až 1945. Dodnes sa nevie, prečo je sklo, pod ktorým bolo uložené telo Andreja Hlinku, prestrelené guľkou. Priestrel vznikol v roku 1968 v Dóme sv. Martina, kde bola dočasne umiestnená Hlinkova rakva. Osud Hlinkových pozostatkov je dosiaľ neznámy. Jeho vyobrazenie sa tiež nachádzalo na slovenskej bankovke s nominálnou hodnotou 1 000 Sk.

Dejiny mauzólea 
Andrej Hlinka bol 5.8.1938 pochovaný do krypty jezuitov v Ružomberku. Mestská rada sa rozhodla transformovať vznikajúci pamätník obetiam prvej svetovej vojny na mauzóleum, ktoré by tak pripomínalo jednu z najvýznamnejších osobností Slovenska. Napokon po viac ako roku boli Hlinkove ostatky prenesené do mauzólea 31. októbra 1939. Tam boli až do 4. februára 1945, keď ich previezli - z obáv pred poškodením prichádzajúcim sovietskym frontom - na dosiaľ neznáme miesto.

Autormi návrhu Hlinkovho mauzólea sú Gažo Olejník, Jozef Švidroň a Jozef Glončák. Pamätné miesto vybudovala firma Uhlár a Martoník z Ružomberka, spolupracovalo tiež kamenárstvo Vinduška zo Spišských Vlách a kováč Fero Milan z Ružomberka.

Referencie

Externé odkazy 
 Film Hlinka (RTVS, MOOVI, 2018)

Stavby v Ružomberku
Andrej Hlinka
Dejiny Slovenska
Kultúrne pamiatky na Slovensku
Železničná stanica Ružomberok

Železničná stanica Ružomberok je hlavná železničná stanica v Ružomberku.

Nachádza sa v obci Likavka, na pravom brehu Váhu, teda mimo katastra mesta, napriek tomu v blízkosti jeho centra. Bola vybudovaná počas výstavby Košicko-bohumínskej železnice v roku 1871 a jej súčasťou je historická budova, zapísaná do zoznamu slovenských národných kultúrnych pamiatok.

Leží na trati ŽSR č. 180 (Žilina – Košice), ktorej úsek s touto stanicou (Poprad-Tatry – Žilina) bol sprevádzkovaný 8. decembra 1871, a ktorá je súčasťou paneurópskeho koridoru č. 5.

V období  5. jún 1908 – 28. september 1974 odtiaľto vychádzala aj trať Ružomberok – Korytnica-kúpele.

Trate a doprava 
 Železničná trať Žilina – Košice (trať č. 180)
 Železničná trať Ružomberok – Korytnica (zrušená trať)

Rekonštrukcia 
Vo februári 2016 bola plánová troj až štvormesačná rekonštrukcia výpravnej budovy a informačného zariadenia. Podľa Denníka SME, „Stavebné práce zahŕňajú úpravu fasády objektu stanice, úpravu nástupišťa, opravia a doplnia historické oplotenie. Ráta sa aj s opravou plechovej strechy, obnovením prístrešku na nástupišti a obnovou klampiarskych prvkov. Opravia aj vonkajšie osvetlenie a osadia plechové tabule s názvom stanice.“ Rekonštrukcia stanice by mala vyjsť na približne 100 tisíc eur. Ďalších 150 tisíc eur by malo ísť na zlepšenie informačného systému. Na stanici pribudnú digitálne tablule odchodov a príchodov.

Rekonštrukcia bola v júni 2018 pripravovaná. Podľa webu ŽSR projekty zahrňujú. „rekonštrukciu  povrchových  úprav (fasáda, ozdobné drevené  prvky, strecha), bleskozvod, oplotenie, kryté  nástupište pri objekte, vonkajšie osvetlenie, úprava  vstupov do  budovy, informačné  zariadenia  pre  cestujúcich, Wifi“

Na stanici má byť tiež rozšírený mestský systém pripojenia na wifi.

Referencie

Externé odkazy 
 Železničná stanica Ružomberok na Rail.sk
 ABECEDNÝ ZOZNAM STANÍC ŽSR
 Železničná trať Poprad-Tatry – Žilina na Rail.sk

Zdroj 
 Železničná stanica na vlaky.net　

Likavka
Doprava v Ružomberku
Kultúrne pamiatky v okrese Ružomberok
Ružomberok
Gymnázium sv. Andreja

Gymnázium sv. Andreja v Ružomberku je cirkevným gymnáziom, ktoré vzniklo v roku 1992. Poskytuje štvorročné a osemročné štúdium. Nachádza sa na historickom námestí Andreja Hlinku vedľa budovy mestského úradu a Kostola sv. Ondreja.

Externé odkazy
Oficiálna stránka gymnázia

Gymnáziá na Slovensku
Katolícke gymnáziá na Slovensku
Školy v Ružomberku
Neo (Matrix)

Neo alias Thomas Anderson je fiktívna filmová postava z filmu Matrix a jeho pokračovaní Matrix Reloaded a Matrix Revolutions. Stvárnil ho Keanu Reeves.

Filmové postavy
Múzeum školstva a pedagogiky

Múzeum školstva a pedagogiky je celoštátne špecializované múzejné pracovisko rezortu školstva, jediné svojho druhu na Slovensku. Po viacerých snahách o jeho založenie vzniklo v roku 1970. Jeho poslaním je zhromažďovať, odborne spracovávať, ochraňovať, vedecky zhodnocovať a prezentovať hmotné pamiatky dejín školstva a pedagogiky na Slovensku. Vo svojom fonde vlastní viac ako 50 000 tisíc zbierkových predmetov školskej povahy.

Múzeum sídli na Charkovskej 1 v bratislavskej Devínskej Novej Vsi, v budove bývalej obecnej a meštianskej školy postavenej v roku 1926.

Pravidelne pripravuje výstavy prezentujúce históriu slovenského školstva. Doposiaľ zrelizovalo cez 30 autorských výstav napr. Pilotná expozícia dejín školstva a pedagogiky, Pohľad do prírodovedného kabinetu a triedy 60. rokov 20. storočia, Prvé slovenské gymnázium Revúca, Slovenskí učitelia v odboji a Slovenskom národnom povstaní (1939-1945), MŠaP 00045. Mimoriadne úspešné sú cykly popularizačných výstav Osobnosti v školských laviciach, pripravovaných od roku 2006, v ktorých známe slovenské osobnosti zo sveta športu, divadla, literatúry či filmu spomínajú na obdobie svojich školských čias.

Pravidelne zapája sa do celoeurópskeho podujatia Noc múzeí a galérií, pripravuje odborné semináre, prednášky, školenia a spomienkové stretnutia pre odbornú verejnosť. Pre školské skupiny realizuje vzdelávacie programy, ponúka bádateľské služby a konzultácie pre študujúcich.

Externé odkazy 
 www.msap.sk

Petržalka
Múzeá na Slovensku
Vzdelávanie na Slovensku
Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Serravalle

Serravalle je kastel (obec) San Marína. Má 8 700 obyvateľov (2005), čo je skoro dvakrát viac, ako má hlavné mesto San Marína San Marino. Sídli tu futbalový klub San Marino Calcio.

Geografia 
Serravalle susedí so sanmarinskými obcami Domagnano, Borgo Maggiore a s talianskymi obcami Verucchio, Rimini a Coriano.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 962. V tejto dobe sa obec menovala Castrum Olnani (Dedina brestov). Serravalle sa pripojilo k republike San Marino v roku 1463, počas poslednej zmeny územia štátu. Aktuálny názov mesta je odvodený od talianskych slov serra (horský hrebeň) a valle (údolie). V meste stojí hrad postavený rodom Malatesta z Rimini.

Partnerské mestá 
  Chiusi della Verna, Taliansko

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Mestá v San Maríne
Čebrať

Čebrať () je zalesnený vrch v severnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne  severozápadne od Ružomberka, nad jeho mestskou časťou Rybárpole. Z vrcholu je výhľad na mesto Ružomberok.

Juhovýchodne leží nižší Predný Čebrať, ktorý dosahuje výšku

Poloha 
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Leží v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obce Likavka a mestskej časti Ružomberka, Hrboltovej. Masív Čebraťa sa nachádza severne od ružomberskej mestskej časti Rybárpole, nad údolím rieky Váh. Východne leží obec Likavka, juhozápadne Černová a západným smerom Hrboltová.

Popis 
Čebrať je husto zalesnený vrch s viacerými skalnatými bralami a dominuje okrajovej časti Šípskej Fatry nad mestom Ružomberok. Južné svahy klesajú do údolia Váhu, juhovýchodným smerom v horskom hrebeni leží menej výrazný Predný Čebrať (). Severozápadným smerom susedia Kečky (), severne Radičiná a Tlstá hora (), východným smerom dominuje masív Choča () a južným smerom je údolím Váhu oddelené Malinné (). Čebrať sa nachádza v povodí Váhu, kam stekajú potoky z juhozápadnej časti masívu, pokým východné odvodňujú prítoky riečky Likavka.

Výhľady 
Hoci je Čebrať pomerne husto zalesnený masív, skalné bralá a menšie čistiny umožňujú obmedzený, no zaujímavý výhľad na okolie. Dominujú vrchy severnej časti Veľkej Fatry, hrebeň Oravskej Magury, mohutný masív Veľkého Choča, veľká časť Liptovskej kotliny a takmer celé Nízke Tatry. Pri priaznivých podmienkach je z vhodných lokalít dobre viditeľný hrebeň Malej Fatry, Západných Tatier či Babia hora.

Prístup 
 po  značkovanom chodníku z Ružomberka

Referencie

Pozri aj 
 Šípska Fatra
 Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy vo Veľkej Fatre
Ružomberok
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Ružomberok
Likavka
Kaitoku

Kaitoku je masívny podmorský vulkán s troma vrcholmi, nachádzajúci sa v Pacifiku, asi 130 km severozápadne od Iótó. Posledná erupcia vulkánu sa odohrala v roku 1984, odvtedy je oblasť monitorovaná Japonskou meteorologickou službou.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Kaitoku na Global Volcanism Program 

Sopky Japonska
Kita-Iótó

Kita-Iótó (staršie: Kita-Iwótó; 1945(?)2007: Kita-Iwó-džima/Kita-Iwódžima resp. Kita-Ió-džima/Kita-Iódžima – doslova: "severný sírny ostrov") je menší ostrov, nachádzajúci sa v súostroví Izu v Tichom oceáne. Ostrov je tvorený prevažne bazaltovými horninami a týči sa  nad hladinou mora. Jediné historické erupcie boli zaznamenané z podmorského krátera Funka-Asane, nachádzajúceho sa asi  severozápadne od pobrežia ostrova.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Kita-Iótó na Global Volcanism Program 

Ostrovy Japonska
Sopky Japonska
Stratovulkány
Katastrálny odbor okresného úradu

Katastrálny odbor okresného úradu (od roku 2002 do septembra 2013 samostatný úrad pod názvom Správa katastra) je odbor okresných úradov na Slovensku, ktorý pre územie daného okresu :
a) rozhoduje v katastrálnom konaní,
b) zapisuje práva k nehnuteľnostiam,
c) spravuje a aktualizuje kataster v súlade s právnym stavom a so skutočným stavom na základe ohlásených zmien, zmien zistených pri prešetrovaní údajov katastra, zmien zistených pri revízii údajov katastra a zmien zistených pri obnove katastrálneho operátu; kataster spravuje a aktualizuje v súčinnosti s vlastníkmi, s inými oprávnenými osobami, obcami a so štátnymi orgánmi,
d) vydáva verejné listiny, ktoré potvrdzujú práva a povinnosti k nehnuteľnostiam, ako aj iné skutočnosti týkajúce sa nehnuteľností,
e) kontroluje geodetické a kartografické činnosti, ktorých výsledky sa majú prevziať do katastra, a overuje geometrické plány,
f) spracúva sumárne údaje o pôdnom fonde,
g) prejednáva priestupky proti poriadku v štátnej správe na úseku katastra a v konaní o porušení poriadku na úseku katastra právnickými osobami,
h) spravuje pozemkové knihy a železničnú knihu,
i) poskytuje informácie z katastra,
j) overuje kópie alebo rovnopisy verejných listín alebo iných listín, na ktorých základe sa má vykonať zápis v katastri, ako aj kópie geometrických plánov pre potreby správy a aktualizácie katastra v súlade s právnym stavom a so skutočným stavom,
k) rozhoduje v pochybnostiach o predmete evidovania v katastri.

Dejiny 
Do roku 2001 činnosť dnešných katastrálnych odborov vykonávali katastrálne úrady. V roku 2002 vznikli "Správy katastra" (ktoré neboli súčasťou vtedajších obvodných úradov) na základe novely zákona č. 162/1995 Z.z. (katastrálny zákon), ktorý upravoval ich fungovanie a postavenie. Od októbra 2013 sa agenda Správ katastra stala súčasťou okresných úradov a v zákone sa preto odvtedy označujú jednoducho ako "okresné úrady"; v praxi ide presnejšie o katastrálne odbory okresných úradov. Agenda katastrálnych odborov okresných úradov je zhodná s agendou dovtedajších Správ katastra.

Referencie

Externé odkazy
oficiálna stránka
zoznam správ katastra

Úrady Slovenskej republiky
Back in Black

Back in Black je album austrálskej hard rockovej skupiny AC/DC z roku 1980. Bol prvým album, ktorý nahral skupina bez zosnulého Bona Scotta. Členovia skupiny uvažovali nad ukončením kariéry po jeho smrti, no nakoniec sa rozhodli pokračovať a angažovať speváka Briana Johnsona. Ten v sedemdesiatych rokoch 20. storočia pôsobil ako spevák v britskej glamrockovej formácii Geordie. Robert John "Mutt" Lange, ktorý už spolupracoval so skupinou na albume Highway to Hell bol producentom tohto albumu.

Doposiaľ bolo predaných približne 50 miliónov kusov na celom svete, vďaka čomu je to druhý najviac predávaný albumu na svete a najviac predávaný austrálsky album. V roku 2003 bol tento album časopisom Rolling Stone zaradený na 73. miesto zoznamu najlepších albumov všetkých čias.

Zoznam skladieb 
Na albume sa nachádzajú viaceré hity skupiny, vrátane titulnej skladby „Back In Black“, „Hells Bells“ či „You Shook Me All Night Long“.

Zostava 
 Brian Johnson - spev 
 Angus Young - sólová gitara 
 Malcolm Young - rytmická gitara, sprievodný spev 
 Cliff Williams - basová gitara, sprievodný spev
 Phil Rudd - bicie

Referencie

Externé odkazy 
 Text piesne

Hardrockové hudobné albumy
Hudobné albumy z 1980
Albumy AC/DC
Frutariánstvo

Frutariánstvo je prísna forma vegánstva, pri ktorej sa konzumujú výlučne iba plody rastlín. Plodmi frutariáni označujú reprodukčné časti rastlín, ktoré obsahujú šťavňatú dužinu. Frutariáni konzumujú ovocie, orechy a semená zeleninu, obilniny a žiadne živočíšne produkty. Pri zbere plodov sa nesmie rastline ublížiť a zbierajú sa iba zrelé plody. Fruitariáni musia dávať pozor na nedostatok vitamínu B12, E, a nedostatok bielkovín, a minerálov ako jód, železo a vápnik.

Referencie

Externé odkazy 
 Odkazy na anglické stránky o frutariánstve 
 Fruitariánstvo: pre a proti 

Vegetariánstvo
Diéty
Zvolen (rozlišovacia stránka)

Zvolen môže byť:

mesto na Slovensku, pozri Zvolen
okres na Slovensku, pozri Zvolen (okres)
bývalý komitát, stolica a župa, pozri Zvolenská župa
Zvolenský hrad
vrch vo Veľkej Fatre, pozri Zvolen (vrch vo Veľkej Fatre)
geomorfologický podcelok Veľkej Fatry, pozri Zvolen (geomorfologický podcelok)
chránené územie, pozri Zvolen (NATURA 2000)
Agustín de Iturbide

Agustín de Iturbide, celým menom Agustín Cosme Damián de Iturbide y Arámburu (* 27. september 1783, Morelia, Mexiko - †19. júl 1824, Padilla) bol mexický vojak a politik. 

Počas prvej fázy vojny o nezávislosť Mexika bojoval proti mexickým povstalcom v španielskej kráľovskej armáde. Neskôr, pod vplyvom liberálnych reforiem v Španielsku dohodol s Vicentem Guerrerom, ktorý viedol časť povstalcov, nezávislosť Mexika. 21. júla 1822 bol korunovaný ako Agustín I., hlava tzv. Prvej mexickej ríše, ale neskôr ho zbavila moci republikánska vzbura. Abdikoval 19. marca 1823. Po krátkom exile v Európe sa vrátil do Mexika, kde bol odsúdený na smrť a zastrelený.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Casa Imperial 

Dejiny Mexika
Vládcovia Mexika
Popravení politici
Fukutoku-Okanoba

Fukutoku-Okanoba je názov aktívneho podmorského vulkánu, nachádzajúceho sa asi  severovýchodne od ostrova Minami-Iótó v Pacifiku. Fukutoku-Okanoba je pomerne aktívny vulkán, len v 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko desiatok erupcií. Počas erupcií došlo niekedy aj k vzniku malých ostrovčekov (prvý v roku 1904 -Šin-Iótó, posledný v roku 1986). Prevažne trachyandezitový vulkán Fukutoku-Okanoba je geochemicky podobný vzdialenejšiemu ostrovu Iótó.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Fukutoku-Okanoba na Global Volcanism Program 

Sopky Japonska
Aktívne sopky
Podmorské sopky
Nikkó (sopka)

Nikkó je názov v súčasnosti neaktívneho podmorského vulkánu, nachádzajúceho sa v Tichom oceáne. Základňa sopky sa nachádza v hĺbke približne 3 km, vrchol je 391 m pod hladinou mora. Vrchol prevažne bazaltovo-andezitového vulkánu tvorí kaldera s priemerom 3 km. Hydrotermálnu aktivitu vykazuje kráter, nachádzajúci sa na severozápadnom okraji kaldery.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Nikkó na Global Volcanism Program 

Sopky Japonska
Sedlo pod Hnilickou Kýčerou

Sedlo pod Hnilickou Kýčerou () je sedlo na hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry a obľúbené bivakovacie miesto.

15. novembra 1944 po bojoch s nacistami v sedle zomrel komunistický funkcionár a politruk partizánskej skupiny Ľudovít Rauch.

Turizmus 
Nachádza sa pod Hnilickou Kýčerou (), ktorá je výborným vyhliadkovým bodom. Zostup z vrcholu do sedla patrí medzi najstrmšie v celej Lúčanskej Malej Fatre a hlavne v období dažďov je ťažko priechodný. V sedle je križovatka značených turistických trás červenej (hrebeň) a zelenej (Valča - Rajec) a pekný drevený kríž. 

Niekoľko desiatok metrov od kríža po zelenej značke smerom do Rajca je upravený prameň pitnej vody. Sedlo je vyhľadávaným bivakovacím miestom, pretože sa nachádza približne v polovici hrebeňa tejto časti Malej Fatry.

Prístup 
 po  značke po hlavnom hrebeni z Hnilickej Kýčery alebo sedla pod Úplazom cez Úplaz
 po  značke z Valče alebo Kamennej Poruby

Referencie

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Sedlá v Lúčanskej Fatre
Sedlá Malej Fatry
Kláštor pod Znievom
Rajec
Geografia okresu Žilina
Geografia okresu Martin
Liptovské múzeum

Liptovské múzeum v Ružomberku je od roku 2002 príspevkovou organizáciou Žilinského samosprávneho kraja. 

Sídli na Námestí Š. N. Hýroša č. 10 v budove, ktorá bola postavená v rokoch 1935 - 1937 (architektmi boli Július Lehocký a Ján Štefanec). Základný kameň budovy múzea posvätil kňaz Andrej Hlinka. 

Prvé múzeum bola ale zriadené už v roku 1913 vďaka aktivitám Liptovskej muzeálnej spoločnosti v Ružomberku, ktorá vznikla v roku 1912 (zanikla v roku 1921). Riaditeľom múzea je v súčasnosti Martin Krupa. 

Nachádzajú sa v ňom výstavy zobrazujúce rôzne aspekty liptovského regiónu (história, flóra, fauna) a taktiež sa tu konajú pravidelné umelecké výstavy, ako napríklad Strom alebo Fotofórum.

Ostatné objekty v správe múzea 
 Národopisné a ovčiarske múzeum Liptovský Hrádok - sídli v budove Soľného úradu z roku 1770 (národná kultúrna pamiatka); expozície: modrotlač v Liptove, galéria paličkovanej čipky, pastierstvo a ovčiarstvo.
 Múzeum Čierny orol - sídli v budove bývalého hostinca (národná kultúrna pamiatka)
 Múzeum liptovskej dediny v Pribyline
 Národopisné múzeum Liptovský Hrádok - expozícia baníctva a hutníctva v lokalite "Maša"; objekty Klopačka a Vážnica prezentujú hornoliptovské baníctvo a hutníctvo.
 Banícky dom Vyšná Boca
 Archeologické múzeum v prírode NKP Liptovská Mara - Havránok
 expozícia na v pôvodnej veži kostola Panny Márie z Liptovskej Mary
 Hrad Likava – expozícia v Huňadyho veži
 Roľnícky dom Vlkolínec
 Kostol Všetkých svätých v Ludrovej – gotický kostol z 13. storočia so vzácnymi freskami

Literatúra 
 DZURIAK, Karol (zost.) a kol.: Stovka Liptovského múzea v Ružomberku. Ružomberok : Liptovské múzeum, 2013, 143 s. ISBN 978-80-970094-9-6

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna stránka múzea

Múzeá na Slovensku
Kultúra v Ružomberku
Hospic

Hospic je zdravotnícke zariadenie pre dlhodobo chorých a zomierajúcich ľudí v ktorom je kladený dôraz na rešpektovanie ľudskej dôstojnosti, na to aby človek nebol v ťažkej chvíli sám a aby netrpel neznesiteľnou bolesťou.

Charakteristika
Hospic môže byť rezidenciálne zariadenie (oddelenie v nemocnici resp. samostatné zariadenie), môže poskytovať svoje služby ambulantne (ambulancia, denný alebo nočný stacionár) alebo v teréne, priamo v domácnostiach klientov (domáci resp. mobilný hospic). Pracujú v ňom lekári, zdravotné sestry, fyzioterapeuti, rehabilitační pracovníci, sanitári (spolu zdravotnícky personál), ale aj psychológovia, sociálni pracovníci, špeciálni a liečební pedagógovia a dobrovoľníci. Často bývajú súčasťou tímu aj duchovní rôznych vierovyznaní. Na Slovensku sa táto forma starostlivosti rozvíja.

Externé odkazy 
 Hospice.sk
 Hospice.cz

Sociálna práca
Medicína
Paliatívna medicína
Koloman Sokol

Koloman Sokol (* 12. december 1902, Liptovský Mikuláš - † 13. január 2003, Tucson, Arizona, USA) bol jeden z najvýznamnejších predstaviteľov slovenského výtvarného umenia. Je zakladateľom slovenskej i mexickej grafiky, autorom ilustrácií.

Život 
Po neľahkom detstve, kedy ho opustila matka, sa ho ujal strýko. Zoznámil sa s doktorom Mathém, vďaka ktorému začal študovať na súkromnej škole Eugena Króna v Košiciach. Tu sa po prvýkrát stretol s výtvarným umením. Neskôr študoval na súkromnej škole Gustáva Mallého v Bratislave. Výtvarné umenie študoval tiež v Prahe, absolvoval študijný pobyt v Paríži. Dostal ponuku z mexického ministerstva kultúry a školstva a odišiel učiť výtvarné umenie na Akadémiu výtvarných umení v Mexiku, kde založil odbor grafiky. Napriek tomu, že v Mexiku dosiahol veľké úspechy, kvôli zdravotnému stavu manželky Lýdie sa v roku 1941 presťahoval do New Yorku. Vystavoval v Mexiku a Spojených štátoch. 

Po vojne sa vrátil na Slovensko, ale už v roku 1948 natrvalo odišiel. Stal sa členom Zväzu mexických grafikov a posledné desaťročia prežil v Arizone. Na sklonku života daroval 48 svojich obrazov rodnému Slovensku, ktoré sa neskôr stali základom Centra Kolomana Sokola v Liptovskom Mikuláši. Napriek nemalým úspechom zostal až do konca života skromným človekom, hľadajúcim svoju pravdu.

Dielo 
Bol odporcom akademizmu a už počas štúdií majú jeho maľby silný emotívny podtón, čo mu zaručilo nemalé úspechy. Počas celej tvorby sa venoval sociálnym otázkam, chudobe. Jeho diela sa vyznačujú silným emotívnym podtónom. V Československu reagoval svojimi dielami na nezamestnanosť, vysťahovalectvo a sociálnym problémom. Obľúbil si aj Mexičanov, toto prostredie veľmi ovplyvnilo jeho tvorbu. So Slovenskom však zostal spätý po celý život. Častými motívmi jeho tvorby sa stali pes, kôň, mytológia, býčie zápasy a medziľudské vzťahy. V roku 1976 mu zomrel pes Sambo a na jeho pamiatku od tohto obdobia podpisoval svoje obrazy pseudonymom Sambo. Jeho tvorba po tomto období dosahuje ešte väčšiu hĺbku.

Ocenenia 
1947 nositeľ Slovenskej národnej ceny 
1991 Rád Tomáša Garriqua Masaryka udelený prezidentom Václavom Havlom 
1995 cena Miloša Alexandra Bazovského za výtvarné umenie 
1997 Rad Bieleho dvojkríža udelený prezidentom Michalom Kováčom 
2001 Cena ministra kultúry SR za rok 2001 (odovzdal M. Kňažko) 
ocenenie Pennel Purchase Prize

Referencie

Externé odkazy 
 Životopis
 Simko, V.: Koloman Sokol: The Life of an Artist in Exile (PDF)

Slovenskí maliari
Storoční ľudia
Laureáti Radu Bieleho dvojkríža I. triedy
Laureáti Radu Bieleho dvojkríža II. triedy
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Orest Dubay (1954)

Orest Dubay ml. (* 13. apríl 1954) je slovenský akademický maliar a grafik.

Život 
V rokoch 1972 až 1978 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Vo svojej tvorbe sa venuje grafickej tvorbe (serigrafii), maľbe a počítačovej grafike.
 
Jeho otec Orest Dubay (1919) (1919 - 2005) bol jedným z najvýznamnejších slovenských grafikov 20. storočia a rektorom Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave. 

Je ženatý, manželka Ruth Dubayová je taktiež výtvarníčkou. Spolu žijú a pôsobia v Bratislave.

Dielo 
Jeho diela možno vidieť vo viacerých galériách na Slovensku.

Zdroje 
 Virtuálna galéria
 Ukážky obrazov, galéria PEGAS

Slovenskí maliari
Ronald Ellwin Evans

Ronald Ellwin „Ron“ Evans, Jr.  (* 10. november 1933, St. Francis – † 6. apríl 1990, Scottsdale) bol americký kozmonaut, ktorý sa zúčastnil poslednej mesačnej misie Apollo 17

Život

Mladosť a výcvik 
Detstvo strávil v Topeke, hlavnom meste Kansasu. Po základnej a strednej škole tu absolvoval aj elektrotechnickú fakultu. A tiež sa tu zoznámil a oženil s Janet Pollmovou. Ešte na fakulte v Kansase prešiel dobrovoľným vojenským výcvikom a potom, s diplomom inžiniera, nastúpil k vojenskému námorníctvu. Tiež začal s lietaním na cvičných strojoch. Potom bol prevelený na tri roky k bojovému útvaru ako stíhací letec v Tichomorí. Po návrate do USA bol dva roky leteckým inštruktorom a študoval na postgraduálnej škole vojenského námorníctva. Skončil ju úspešne v roku 1964 a nastúpil k letke VF-51 na lietadlovú loď Ticonderoga.

V roku 1966 ho prijali do piatej skupiny pripravujúcich sa kozmonautov v NASA. To znamenalo ďalšie štúdium a ďalšie cvičné lety, aj keď už mal na reaktívnych lietadlách nalietaných viac ako 4000 hodín. Bol zaradený do podporných posádok Apollo 7, Apollo 11 a do záložnej posádky Apolla 14. Až na konci programu Apolla sa konečne do vesmíru dostal.

Let do vesmíru 
K svojmu jedinému letu do vesmíru odštartoval z mysu Canaveral v lodi Apollo 17. Bola to šiesta expedícia. Na palube s ním leteli Eugene Cernan a Harrison Schmitt, ktorí na Mesiaci pristáli. Mesiac obletel 75 krát, nalodil oboch svojich druhov a po 12 dňoch vo vesmíre všetci traja pristáli na hladine Tichého oceánu. 

 Apollo 17 (7. december 1972 – 19. december 1972)

Po lete 
V januári 1973 bol námorný kapitán Evans zaradený do záložnej posádky letu Sojuz-Apollo (ASTP/EPAS). O tri roky neskôr z armády definitívne odišiel a v roku 1977 aj z NASA. Stal sa viceprezidentom spoločnosti Western America Energy Corporation v Scottsdale, štát Arizona. Tri roky potom tu zomrel na infarkt myokardu.

Externé odkazy 
 Oficiálny životopis na stránkach NASA

Zdroj 
 Sto hvězdných kapitánů, vydalo nakladateľstvo Práce r.1982, autor Milan Codr
 http://www.lib.cas.cz/space.40/ASTRON/USA/EVAN-RE2.HTM

Kozmonauti USA
Letci USA
Príslušníci United States Navy
Program Apollo
Osobnosti z Kansasu
Osobnosti NASA
Fukudžin

Fukudžin je ďalší zo série podmorských vulkánov v Pacifiku, rozkladajúcich sa v úzkom páse pozdĺž Mariánskej priekopy medzi ostrovnou reťazou Izu a Severnými Mariánami. V 20. storočí bolo pozorovaných viacero erupcií, posledná v roku 1974.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Fukudžin na Global Volcanism Program 

Sopky Japonska
Owen Kay Garriott

Owen Kay Garriott (* 22. november 1930, Enid – † 15. apríl 2019, Huntsville) bol americký vedec, astronaut zo stanice Skylab a programu Space Shuttle.

Životopis

Mladosť a výcvik 
V roku 1953 skončil štúdium na elektrotechnickej fakulte univerzity v Oklahome. Potom rovnaký odbor študoval aj na Stanfordovej univerzite. Doktorát z elektrotechniky obhájil roku 1960. Vo funkcii vedeckého pracovníka bol roku 1965 vybraný do štvrtej skupiny amerických kozmonautov. Bol ženatý a mal štyri deti.

Let do vesmíru 
Na palube kozmickej lode Skylab 3 odštartoval na svoj dvojmesačný pobyt v orbitálnej stanici Skylab 1 spoločne s kozmonautami Beanom a Lousmom. Owen sa zaoberal najmä vedeckými, biologickými výskumami a pozorovaním Slnka. Spoločne so svojimi kolegami zvládol výstup mimo stanicu a potom aj pristátie na hladine Tichého oceánu.

O desať rokov neskôr sa dostal do vesmíru po druhýkrát s expedíciou STS-9 (podľa COSPAR 1973-050A). Spoločne s ním v raketopláne Columbia bolo päť ďalších kozmonautov, Američania John Young, Brewster Shaw, Robert Parker, Byron Lichtenberg a Nemec Ulf Merbold. Štart bol z Kennedyho vesmírneho strediska na Floride. Počas letu zvládli 70 vedeckých experimentov a s menšími problémami aj pristátie na základni Edwards.

Počas svojich dvoch letov strávil vo vesmíre 69 dní.

 Skylab 3 (28. júl 1973 – 25. september 1973)
 STS-9   (30. november 1983 – 8. december 1983)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na webe Space
 Spacefacts biography
 Garriott at Spaceacts
 Official publisher website for Homesteading Space
 Garriott at Encyclopedia of Science
 Encyclopedia of Oklahoma History and Culture - Garriott, Owen

Zdroj 
 Sto hvězdných kapitánů, vydalo nakladateľstvo  Práce r.1982, autor Milan Codr
 Biografia

Kozmonauti USA
Program Skylab
Absolventi Stanford University
Osobnosti z Oklahomy
Osobnosti NASA
Jozef Repčík

Jozef Repčík (* 3. august 1986, Brezová pod Bradlom) je slovenský atlét, bežec na 800 metrov. V roku 2007 na MS v atletike zaznamenal v rozbehoch čas 1:46,53 (ktorý by mu vo finále stačil na zlato).

Dňa 12. júna 2008 prekonal 39 rokov starý slovenský rekord Jozefa Plachého v behu na 800 metrov. V Ostrave zabehol čas 1:44,94 min.

Na olympijských hrách 2008 v Pekingu dosiahol v rozbehu na 800 m čas 1:48,64 min a do semifinále nepostúpil. Celkovo skončil na 46. mieste.

Externé odkazy 
 profil atléta

Narodenia v 1986
Osobnosti z Brezovej pod Bradlom
Slovenskí olympionici
Atléti na Letných olympijských hrách 2008
Atléti na Letných olympijských hrách 2016
Minami-Kasuga

Minami-Kasuga (Kasuga 2, doslova Južná Kasuga) je centrálny vulkán podmorského vulkanického masívu Kasuga, nachádzajúceho sa v Tichom oceáne medzi vulkanickými ostrovnými oblúkmi Izu a Severné Mariány. Minami-Kasuga je najvyšší z trojice vulkánov masívu. Priama erupcia nebola pozorovaná, no na vrchole vulkánu, ako aj na jeho booch sú početné hydrotermálne polia.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Minami-Kasuga na Global Volcanism Program 

Sopky Japonska
Ošima-Ošima

Ošima-Ošima je menší ( široký) ostrov nachádzajúci sa v Japonskom mori, asi  západne od ostrova Hokkaidó. Ostrov je tvorený dvoma bazaltovo andezitovými stratovulkánmi – Hiagši-jama na východnom a Niši-jama na západnom okraji ostrova. Obidve centrá momentálne neprejavujú žiadnu aktivitu, no erupcia v roku 1741 si vyžiadala približne 1 500 obetí. Tieto obete však mali na svedomí vlny cunami, ktoré vznikli pri kolapse Higaši-jamy a následnom masívnom zosuve uvoľneného materiálu do mora a zasiahli pobežie Hokkaida, Honšú a Kóree.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Ošima-Ošima na Global Volcanism Program 

Ostrovy Japonska
Sopky Japonska
Stratovulkány
Edward George Gibson

Edward George „Ed“ Gibson (* 8. november 1936, Buffalo) je americký vedec a bývalý kozmonaut zo stanice Skylab.

Život

Mladosť a výcvik 
Ako dieťa bol často chorý a často ležal v nemocnici. Otec sa rozhodol uzdraviť ho intenzívnym športovaním, nútil ho často behať a hrať futbal. Liečebná kúra dokonale zabrala. Po základnej a strednej škole sa dostal  na University of Rochester a v roku 1959 ju úspešne absolvoval. V roku 1965 dokázal obhájiť doktorát fyzikálnych vied na kalifornskom technologickom inštitúte (California Institute of Technology). Potom prijal miesto v laboratóriu praktických výskumov firmy Phileo Corp. Napísal monografiu s názvom Pokojné Slnko.  Je ženatý a má štyri deti. Do tímu kozmonautov bol prijatý v júni 1965. Najprv prešiel ročným leteckým výcvikom na vojenskej základni Williams v Arizone, potom nasledoval vlastný kozmonautický výcvik.

Let do vesmíru 
Kozmická loď Skylab 4 odštartovala z kozmodrómu na myse Canaveral v novembri 1973. Na palube boli s Gibsonom ešte kozmonauti Gerald Carr a William Pogue. Ešte v deň štartu sa spojili s orbitálnou stanicou Skylab 1 a zostali na nej rekordnú dobu takmer 3 mesiace (84 dní). Bola to posledná expedícia na túto stanicu, vyplnená desiatkami vedeckých pokusov, výstupov do vesmíru a sledovaním vtedy dobre viditeľnej Kohoutkovej kométy. Spiatočná cesta na Zem prebehla bez problémov a pristátie na hladine Tichého oceánu tiež.

 Skylab 4 (16. november 1973 – 8. február 1974)

Po lete 
Po niekoľkých mesiacoch od návratu na Zem sa Gibson rozhodol z NASA odísť a v spoločnosti Aerospace Corporation sa venoval vyhodnocovaniu celého programu Skylab. Podieľal sa aj na príprave možných využití pripravovanej európskej orbitálnej stanice Spacelab. V marci 1977 sa k NASA na tri roky vrátil. V roku 1993 bol prezidentom spoločnosti Gibson International Corp. v Carlsbade.

Literatúra 

Kozmonauti USA
Program Skylab
Absolventi California Institute of Technology 
Osobnosti z Buffala
Osobnosti NASA
Atómová elektráreň Olkiluoto

Atómová elektráreň Olkiluoto je jedna z dvoch atómových elektrární vo Fínsku. Nachádza sa na ostrove Olkiluoto v Botnickom zálive, asi 25km severne od mesta Rauma. Pozostáva z dvoch varných reaktorov (BWR), každý s výkonom 860 MW.

V súčasnosti prebieha výstavba tretieho jadrového reaktora Olkiluoto 3 s výkonom 1600 MW.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Olkiluoto 3 Project 
 Jak bezpečný bude nakonec nový finský reaktor? 

Jadrové elektrárne vo Fínsku
Balbínova poetická strana

Balbínova poetická strana je česká strana s recesistickým zameraním. Stranu založila v roku 2002 malá skupinka recesitov v jednej vinohradskej krčme. Majiteľom, a zároveň lídrom Balbínovej poetickej strany (s titulom geniálny guvernér), je Jiří Hrdina. Strana sa hlási k odkazu Bohuslava Balbína, jezuitského kňaza a vlastenca.

Strana stála za bilboardami, ktoré zosmiešňovali Miroslava Kalouska. Vybrala si ho preto, že (ako povedal 22. mája pre MF Dnes geniálny guvernér strany Jiří Hrdina) „on je pre nás prototypom politikov, ktorí podľa nášho názoru v politike nemajú miesto (…) a svojou politickou prostitúciou, hrabivosťou a falošnosťou naháňajú rozčarovaných občanov späť do náruče zatiaľ ničnerobiacich komunistov“ . 

Aj napriek svojmu charakteru má strana akýsi stručný program, ktorý má názov BalbíNew Deal, ktorého hlavnými bodmi sú zmena volebného systému do Parlamentu ČR, zjednodušenie podnikania, zavedenie rovnej dane, obmedzenie stánkového predaja, lieky hradené štátom, obmedzenie kamiónovej dopravy či školné na vysokých školách. Volebný program nie je formulovaný ako recesia.

Vo voľbách do Poslaneckej snemovne Paralamentu Českej republiky v roku 2006 získala strana 6 897 hlasov, tj. 0,12%.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka strany

Politické strany v Česku
Recesistické politické strany
Lenka Kršáková

Lenka Kršáková  (* 22. február 1991, Bratislava) je slovenská atlétka, šprintérka na vzdialenosti 100 a 200 metrov. Účastníčka Majstrovstiev Európy 2014 a Halových majstrovstiev Európy 2015. Pravidelne reprezentuje svoj klub AO TJ Slávia STU Bratislava na zahraničných mítingoch. Je žiackou rekordérkou v behu na 60 m (7,88 sek.), rekordérkou do 22 r. na 200 m (23,70 sek.) a v ženskej štafete na 4x100 m (45,79 sek.) Jej trénerom je Kristián Cupák. Jej bývalým trénerom je Miroslav Hélia.

Úspechy 
Dorastenecké halové majstrovstvá Slovenska (Bratislava)
Beh na 60 metrov:
 2008 (1. miesto) - 7,87 s.
 2006 (1. miesto) -  7,88 s. (slovenský rekord žiačok)

Beh na 200 metrov:
 2008 (1. miesto) - 25,81 s.

Halové majstrovstvá Slovenska (Bratislava)
Beh na 200 metrov:
 2007 (3. miesto) - 26,12 s.

Dorastenecké majstrovstvá sveta v atletike 2007 (Ostrava)
Beh na 100 metrov:
 2007, medzibehy (celkovo 31. miesto) - 12,54 s.

Beh na 200 metrov:
 2007, semifinále (celkovo 19. miesto) - 25,00 s.

Iné projekty

Externé odkazy 
 V Belfaste je príjemné počasie
 Na halových M-SR dorastu najúspešnejší Trenčín a Vital
 Atletika: Úspešný víkend, Slovensko ťahá medailovú šnúru
 Vyhodnotenie halových Majstrovských súťaží SAZ 2006
 Lenka Kršáková na iaaf.org

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí atléti
Slovenskí bežci na 100 m
Slovenskí bežci na 200 m
Bežci na 100 m
Bežci na 200 m
Pretekári AK Inter Bratislava
Encamp

Encamp je okrsok (obec) v Andorre. Má 13 225 obyvateľov (2005), jeho katastrálne územie je . Hustota zaľudnenia je 152,07 obyv./km², obec leží v nadmorskej výške

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.encamp.ad - Oficiálne stránky
 Článok o Encamp na cyberandorra.com   

Okrsky v Andorre
Mestá v Andorre
Escaldes-Engordany

Escaldes-Engordany je okrsok (obec) v Andorre. Má 16 918 obyvateľov (2005), jeho katastrálne územie je . Nachádza sa v nadmorskej výške  Hustota zaľudnenia je 535,93 obyv./km².

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka okrsku
 Článok o Escaldes-Engordany na cyberandorra.com   

Okrsky v Andorre
Mestá v Andorre
La Massana

La Massana je okrsok (obec) v Andorre. Má 9 276 obyvateľov (2007), jeho katastrálne územie je . Hustota zaľudnenia je 152,07 obyv./km², obec leží v nadmorskej výške  V tomto okrsku sa nachádza najvyšší vrch celej Andorry, Coma Pedrosa s nadmorskou výškou

Dediny v obci

Iné projekty

Externé odkazy 
www.comumassana.ad - Stránky okrsku
www.lamassana.ad - Stránky mesta
 Článok o La Massana na cyberandorra.com   

Okrsky v Andorre
Mestá v Andorre
Stará povesť (film)

Stará povesť (pol. Stara baśń. Kiedy słońce było bogiem) je poľský film. 
Dej sa odohráva v 9. storočí v Poľsku pred prijatím kresťanstva.

Zápletka
Nad jazerom Gopolo kmeňu Poľanov vládne kruté knieža Popiel ktorý vládne ako regent svojich dvoch synovcov, ktorý ostaly po jeho bratovy, predchádzajúcom kniežati. Vyvraždil celý svoj rod(pomocou jedu aby naňho nepadlo podozrenie), aby zabezpečil nástupnictvo svojmu synovi, ktorého mal s otrokyňou. Ziemek je mladý poľovník, ktorý sa kedysi plavil s Vikingami a miluje dcéru vladyka Višu. Ten ju však prisľúbil bohom. Chce o ňu bojovať, ale medzitým sa stretáva s Piastunom, bývalým veliteľom kniežacieho vojska ktorý vychovával Popielových synovcov a ktorý zistil že to Popiel vyvraždil svoj rod a hodlá zburcovať vladykov, lebo nehodlá tolerovať že by Poľanom pre ktorých celý život bojoval, mal vládnuť tyran a podlý intrigár. Do konfliktu sa ale zapoja aj Ziemekovi starí známy - vikingský žoldniery na čele s jarlom Sigvaldom, teda tými istými vikingami s ktorými prišiel na územie Poľanov aj on...

Externé odkazy
 Staré báje vikingů na ČSFD
 CinemaNET
 Filmklub

Poľské filmy
Filmy podľa názvu
Filmy z 2003
Ordino

Ordino je okrsok (obec) v Andorre. Má 3 309 obyvateľov (2005), jeho katastrálne územie je . Mesto sa nachádza v nadmorskej výške

Zoznam sídiel v okrsku 
Ansalonga 	42 obyv.
Arans 	216 obyv.
Cortinada, la 522 obyv.
Llorts 	140 obyv.
Ordino 	2 119 obyv.
Segudet 	46 obyv.
Serrat, el 80 obyv.
Sornàs 	144 obyv.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.comuordino.ad - Stránka okrsku
 www.ordino.ad - Stránka mesta
 Článok o Ordino na cyberandorra.com   

Okrsky v Andorre
Mestá v Andorre
Sant Julià de Lòria

Sant Julià de Lòria je okrsok (obec) v Andorre. Má 9 207 obyvateľov (2005), jej katastrálne územie je , leží v nadmorskej výške  Priemerná hustota zaľudnenia je 150,93 obyv./km².

Zoznam sídiel v okrsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.comusantjulia.ad - Stránka mesta
 Článok o Sant Julià de Lòriana na cyberandorra.com   

Okrsky v Andorre
Mestá v Andorre
Zamość

Zamość (ukr. Замостя) je poľské mesto v južnej časti Lublinského vojvodstva.

Mesto vzniklo v roku 1580 a má 66 507 (s aglomeráciou 87 218 obyv.)2005 obyvateľov. Jeho katastrálne územie o rozlohe  sa nachádza v nadmorskej výške  V starom meste je cenný architektonicko-urbanistický súbor pamiatok, pre ktoré sa Zamość niekedy nazýva „Perlou renesancie“ alebo „Mestom arkád“.

Od roku 1992 je mesto zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Mestá v Lubelskom vojvodstve
Lokality Svetového dedičstva v Poľsku