joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Darreh-je Bámján

Darreh-je Bámján (doslova „Bámjánske údolie“) je údolie v provincii Bámján v Afganistane. Celé údolie je známe predovšetkým vďaka viacerým budhistickým pamiatkam, ktoré sa tu nachádzajú. Medzi najznámejšie celkom určite patrili tunajšie obrie sochy Budhov, ktorých počiatky siahajú do staroveku, a ktoré zničil Taliban v roku 2001. 

Okrem bámjánskych Budhov je tu predovšetkým rozsiahly systém jaskynných príbytkov, ktoré sú často zdobené doteraz zreteľnými nástennými maľbami. V mnohých jaskyniach sa nachádzajú pozostatky väčších či menších sôch, niekedy aj s oltárom. Rad jaskýň sa tak dá považovať za malé chrámy.

Svetové dedičstvo 
Pre svoju mimoriadnu hodnotu boli starobylé pamiatky v Darreh-je Bámjáne v roku 2003 zaradené na Zoznam svetového dedičstva UNESCO pod názvom , čo by sa dalo preložiť ako „Kultúrna krajina a archeologické pozostatky v Bámjánskom údolí“. Celkovo ide o osem konkrétnych pamiatok. Celková plocha ochranného pásma, ktoré spadá pod ochranu svetového dedičstva, je 341,95 hektárov, pri čom pásmu dominuje okolie bámjánskych Budhov, ktoré zaberá jeho väčšiu časť. Do svetového dedičstva bol Darreh-je Bámján zaradený, pretože spĺňa hneď päť kritérií, a to i, ii, iii, iv, vi.

Referencie 

Lokality Svetového dedičstva v Afganistane
Lokality Svetového dedičstva v ohrození
Geografia Afganistanu
Zisk (elektrotechnika)

Zisk je v elektrotechnike miera schopnosti obvodu, najčastejšie zosilňovača, zväčšiť výkon alebo amplitúdu signálu. Spravidla sa definuje ako pomer výkonu alebo amplitúdy signálu na výstupe obvodu voči výkonu (amplitúde) na vstupe.

Zisky rozličných obvodov môžu nadobúdať hodnoty, líšiace sa aj o niekoľko rádov. Zisk sa preto najčastejšie definuje na logaritmickej stupnici, ako desiatkový logaritmus pomeru hodnôt a vyjadruje sa v decibeloch (dB). Logaritmické vyjadrenie korešponduje aj s ľudskou fyziológiou, keďže človek vníma intenzity (napr. zvuku, svetla) tiež približne logaritmicky – pre každé subjektívne zvýšenie intenzity vnemu o určitú konštantnú mieru je potrebné zniekoľkonásobiť intenzitu podnetu.

Zisk je bezrozmerná veličina (hoci jednotka dB môže zvádzať myslieť si niečo iné, znamená však len to, že ide o logaritmické vyjadrenie veľkosti bezrozmerného pomeru). Pri jeho uvádzaní musí byť preto zrejmé (buď explicitne, alebo z kontextu), na ktorú veličinu, charakterizujúcu signál, sa vzťahuje. V opačnom prípade by bol údaj nejednoznačný. Napr. hodnota zisku 5 môže znamenať zväčšenie výkonu, napätia, alebo prúdu na 5-násobok pôvodnej hodnoty.

Výkonový zisk 
Výkonový zisk v decibeloch sa definuje ako:
 
kde P0 je vstupný a P1 výstupný výkon.

Napäťový zisk 
V prípade, že chceme výkonový zisk vyjadriť s použitím napätia, dostaneme s využitím substitúcie (P=U 2/R) výraz: 

V špeciálnom prípade, ak sa vstupná a výstupná impedancia zhodujú , môžeme výraz ďalej zjednodušiť:

Tento zjednodušený výraz vyjadruje napäťový zisk obvodu v decibeloch. S výkonovým ziskom sa zhoduje jedine v prípade, ak sú impedancie na vstupe a výstupe obvodu identické.

Prúdový zisk 
Podobne, po dosadení (P=I 2R), dostaneme výraz: 

A v špeciálnom prípade zhodnej impedancie:

Tento výraz vyjadruje prúdový zisk obvodu v decibeloch. Podobne ako pri napäťovovom zisku platí, že s výkonovým ziskom sa zhoduje jedine v prípade, ak sú impedancie na vstupe a výstupe obvodu identické.

Zisk antény 

Pre antény sa zisk definuje inak. Udáva smerovosť a účinnosť antény v porovnaní s ideálnou všesmerovou anténou alebo dipólom.

Referencie 
 

Elektrické veličiny
Bezrozmerné veličiny
Lotosovité

Lotosovité (lat. Nelumbonaceae alebo Nelumbiaceae) je čeľaď z radu proteotvaré z pravých dvojklíčnolistových rastlín. Zahŕňa jediný rod lotos (lat. Nelumbo, staršie Nelumbium).

Charakteristickým biotopom lotosov sú stojaté a pomaly tečúce plytké vody trópov a subtrópov.

Systematika 
Rod lotos (Nelumbo) má iba 2  druhy: 
 lotos americký/lotos žltý (Nelumbo lutea, synonymá: Nelumbium luteum, Nelumbo pentapetala) - žlté kvety, pochádza z Ameriky
 lotos indický/lotos orechonosný/staršie: lotos pravý (lat. Nelumbo nucifera, synonymá: Nelumbium nuciferum, Nelumbium speciosum) - má biele alebo ružové kvety, pochádza z Ázie

Zdroje 
 Nelumbonaceae na Flora of Northe America
 Nelumbonaceae na Flora of China
 lotosovité. In: Pyramída (encyklopedický časopis)
 ČERVENKA, M. Slovenské botanické názvoslovie, 1986, S. 324
 BARANEC, T. et al. Systematická botanika, 2001, S. 54

Lotosovité
John Resig

John Resig (* 8. máj 1984, Boston, Massachusetts, USA) je americký programátor,  vývojár JavaScript nástrojov pre Mozilla Corporation. Tiež je tvorcom a vedúci vývojár jQuery JavaScript knižnice. Cieľom tejto knižnice je zjednodušiť proces písania JavaScript kódu, ktorý je kompatibilný so všetkými webovými prehliadačmi.

Resig sa zapojil do tvorby ďalších JavaScript knižníc obsahujúce FUEL (pre vývoj Firefox pluginov), Processing.js (pre vizuálne efekty) a Sizzle (pre CSS selektory).

"Google Address Translation, bol vyvinutý Johnom Resigom a pridal Google Mapám schopnosť premeniť akúkoľvek americkú poštovú adresu do šírka/dĺžka súradníc", podľa WebProNews.

Resig je tiež autorom kníh Pro JavaScript Techniques a Secrets of the JavaScript Ninja.

Je tiež tvorcom processing.js, čo je otvorený programovací jazyk pre ľudí, ktorí chcú programovať obrázky, animácie a interakcie na webovej stránke bez použitia Flash alebo Java appletu.

Je autorom veľmi čítaného blogu, ejohn.org/blog, ktorý má viac ako 13 000 účastníkov.

jQuery 
Resig má na starosti regulovanie smeru jQuery knižnice. To spočíva dohliadaním na existujúce (a očakávané) funkcie a robením informovaných rozhodnutí. Je tiež zodpovedný za riadenie rozvojových zdrojov a času na rôznych aspektoch projektu.

Referencie

Literatúra

Externé odkazy 
 Osobná stránka 
 John Resig na Twitteri 
 Prezentácia JavaScriptu a jQuery @ NEU ACM 

Programátori USA
Blogeri
Perleť

Perleť je organicko-anorganický materiál, ktorý vytvárajú niektoré mäkkýše vo vnútri svojich schránok. Perleť je tvrdý, kryštalický materiál, ktorý tvorí perly. 

Perleť je tvrdá kvôli tomu, že CaCO3 obsahuje miniatúrne aragonitové doštičky, ktoré získavajú tvrdosť vďaka spojeniu s organickými polymérmi a proteínmi.

Okrem CaCO3 perleť obsahuje aj konchyolín. Konchyolín je organický, hnedastej farby a spĺňa úlohu spojiva.

Vznik perly 
Perla vzniká z cudzej čiastočky, ktorá sa dostane do vnútra schránky perlorodky alebo aj iného lastúrnika (môže to byť zrniečko piesku alebo malý cudzopasník) a obalí sa perleťou. Prvú vrstvu tvorí konchyolín, ktorý drží pohromade nasledujúce vrstvy perlete. Tieto vrstvy môžu byť nepravidelné a úplne na seba nepriliehajú, a to formuje vzory unikátne pre každú jednu perlu.

Využitie 
Perleť (čierna aj biela) sa využíva v architektúre, pričom môže byť aj umelo zafarbená na akúkoľvek farbu. Používa sa aj v šperkárstve, zdobia sa ňou náušnice či náhrdelníky.

Iné projekty 

Živočíšne produkty
Zlatníctvo a šperkárstvo
Striedavá starostlivosť

Striedavá staroslivosť predstavuje jednu z možností ako upraviť styk s maloletými deťmi po rozvode. Je to model, kedy dieťa trávi s jedným rodičom približne rovnako dlhý čas ako s druhým rodičom. Nemusí ísť o pomer 50:50, ale je snaha čo najviac sa tomuto priblížiť.

Deti potrebujú oboch rodičov. Kým v riadne fungujúcej rodine je samozrejmé, že o deti sa starajú obaja rodičia, po rozvode býva dieťa zverené do starostlivosti len jednému z nich, pričom druhý rodič tradične dostane možnosť byť s dieťaťom každý druhý víkend. Podľa odborníkov je to príliš krátky čas na to, aby si dieťa mohlo aj naďalej zachovať rovnaký vzťah k obom rodičom a zároveň je to pre druhého rodiča veľmi malý čas, aby mohol výchovne pôsobiť na dieťa.

Prvýkrát bola spoločná starostlivosť uzákonená v roku 1957 v štáte Severná Karolína (USA). K praktickému využitiu prišlo v niektorých štátoch USA v 70. rokoch 20. storočia. Takáto úprava porozchodovej starostlivosti o deti zachováva deťom oboch rodičov aj po rozpade rodiny. Po zavedení do praxe boli robené výskumy, ktoré zisťovali, ako pôsobí striedavá starostlivosť na deti. Jednoznačne pozitívne výsledky týchto výskumov zapríčinili, že sa o túto novú formu porozvodového usporiadania začali zaujímať aj iné krajiny. V Európe sú to napr. Švédsko, Nórsko, Belgicko, Francúzsko, Nemecko, Španielsko, Česko.

Na Slovensku je striedavá starostlivosť v legislatíve od 01.07.2010 zákonom č. 217/2010 Z.z. z 27. apríla 2010, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 36/2005 Z. z. o rodine a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov. Táto novela zaviedla do slovenskej legislatívy pojem striedavá osobná starostlivosť.

 Celý legislatívny proces v NR SR

Kritériá pre zverenie detí do striedavej osobnej starostlivosti sú zhodné s kritériami pre zverenie detí do osobnej starostlivosti jedného rodiča. Pri striedavej osobnej starostlivosti musia byť obidvaja rodičia spôsobilí riadne sa starať o deti, musia mať záujem starať sa osobne o deti a musia vytvoriť vhodné podmienky pre výchovu a starostlivosť o deti. Nie je nutné, aby obidvaja rodičia súhlasili so striedavou osobnou starostlivosťou, stačí ak s ňou súhlasí jeden z rodičov: ak o ňu požiada jeden rodič a druhý je proti, súd musí skúmať, či bude striedavá osobná starostlivosť v záujme dieťaťa.

Iné zdroje informácií o striedavej starostlivosti na Slovensku a v Česku:

 Striedavka

 Striedavá starostlivosť

 Otcovia.sk

 Rozsudky o deťoch

 Střídavka

 Spravedlnost dětem

 ZÁSADNÉ STANOVISKO Ústavný Súd ČR: predseda JUDr. Pavel Rychetský

 Odborné stanovisko Generalneho riaditelstva ÚPSVaR ku striedavej osobnej starostlivosti

Rodina
VfB Stuttgart

VfB Stuttgart je nemecký športový  klub so sídlom v Bad Cannstatte, mestskej časti Stuttgartu. Futbalový klub bol založený v roku 1893 a s výnimkou dvoch sezón bol počas celej jeho histórie členom najvyššej Bundesligy. Klub je päťnásobným nemeckým majstrom a trojnásobným držiteľom Nemeckého pohára. Medzi jeho najväčšie medzinárodné úspechy patrí účasť vo finále Poháru UEFA v roku 1989.

Svoje domáce zápasy hráva na štadióne Mercedes-Benz Arena, ktorý má kapacitu 41 000 divákov. Najväčším rivalom klubu je mestský rival Stuttgarter Kickers. Zápasy medzi nimi bývajú označované ako červení proti modrým, naposledy sa však v jednej súťaži stretli v roku 1992, kedy hrával Stuttgarter Kickers v Bundeslige.

Úspechy 
 Bundesliga: 1950, 1952, 1984, 1992, 2007
 DFB-Pokal: 1954, 1958, 1997
 Nemecký superpohár: 1992
 Oberliga Süd: 1945-46, 1951–52, 1953–54
 Pohár Intertoto UEFA: 2000, 2002, 2008

Referencie

Externé odkazy 
 VfB Stuttgart 1893e.V. - Oficiálna webstránka

Iné projekty 

 
Nemecké futbalové kluby

Futbalové kluby založené v 1893
Lagrangeov polynóm

Lagrangeov polynóm, pomenovaný podľa Josepha Louisa Lagrangea, je v numerickej matematike interpolujúci polynóm pre danú množinu bodov v Lagrangeovom tvare. V roku 1779 ho objavil Edward Waring a v roku 1783 ho znovuobjavil Leonhard Euler.

Je povšimnutia hodné, že pre danú množinu bodov existuje len jeden polynóm (najmenšieho možného stupňa), ktorý interpoluje dané body. Preto je správnejšie o Lagrangeovom polynóme hovoriť ako o Lagrangeovom tvare interpolujúceho polynómu, než o Lagrangeovom interpolujúcom polynóme.

Definícia 
Nech je daná množina k + 1 bodov

kde žiadne dve hodnoty  nie sú rovnaké. Potom interpolujúci polynóm v Lagrangeovom tvare pre túto množinu bodov je lineárna kombinácia

Lagrangeových bázických polynómov

Je povšimnutia hodné, že za predpokladu, že žiadne dve hodnoty  nie sú rovnaké (a to ani nemôžu byť, keďže by daná úloha nedávala zmysel), platí , čiže daný výraz je vždy dobre definovaný.

Dôkaz 

Aby funkcia L(x) naozaj bola hľadaným interpolujúcim polynómom, musí platiť, že je to polynóm najviac k teho stupňa, pričom pre každé  musí platiť .

Ak toto tvrdenie platí pre všetky j, hovoríme, že daný polynóm je riešením interpolačného problému. 

Dokážeme teda dané tvrdenie:
 Vo výraze  je k členov súčinu, pričom každý člen obsahuje práve x práve raz, teda L(x) (ktorý je tým pádom súčtom polynómov k-teho stupňa) musí byť tiež polynóm k-teho stupňa.
 
Skúmajme teraz, čo sa stane, ak rozvinime tento súčin. Keďže súčin vynecháva hodnotu , ak , tak všetky členy sú rovné  (lebo stále platí ). Ak , jeden z členov súčinu, konkrétne ten, pre ktorý platí , bude mať hodnotu , a teda vynuluje celý súčin. Čiže platí
 

kde  is the Kroneckerov symbol. Teda:

To ale znamená, že L(x) je polynóm stupňa najviac k, pričom platí .
Navyše, takýto interpolujúci polynóm je určený jednoznačne.

Zdroj

Externé odkazy 
 Článok na ALGLIB o polynomiálnej interpolácii s implementáciami metódy v jazykoch C++, C#, VBA a Pascal .
 Článok o Lagrangeových polynómoch na Wolfram MathWorld .
 Rôzne materiály k Lagrangeovej interpolácii .

Numerická matematika
Matematická analýza

he:אינטרפולציה#צורת לגראנז'
Majstrovstvá sveta v biatlone 2011

Majstrovstvá sveta v biatlone 2011 sa konali v Chanty-Mansijsk (Rusko), od 3. do 13. marca 2011.

Harmonogram

Medailové umiestnenie

Muži

Ženy

Miešané

Externé odkazy 
 Stránka majtrovstviev sveta na  Ruské biatlonovéj federacie

 
Majstrovstvá sveta v biatlone

Biatlon
Shanghai ATP Masters 1000 2009

Shanghai ATP Masters 1000 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch  od 11. do 18. októbra 2009  na tenisových dvorcoch v čínskom meste Šanghaj. Titul v dvojhre získal Rus Nikolaj Davydenko, ktorý vo finále porazil Španiela Rafaela Nadala. Bol to jeho 18. titul v dvojhre na okruhu ATP.  Titul vo štvorhre získali Francúzi Julien Benneteau a Jo-Wilfried Tsonga, ktorí vo finále porazili poľský pár Mariusz Fyrstenberg, Marcin Matkowski.

Víťazi

Dvojhra mužov 

 Nikolaj Davydenko vs.  Rafael Nadal 7-66, 6-3

Štvorhra mužov 

 Julien Benneteau /  Jo-Wilfried Tsonga vs.  Mariusz Fyrstenberg /  Marcin Matkowski 6-2, 6-4

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky

Tenisové turnaje v Číne
ATP Tour
Buddh International Circuit

Buddh International Circuit je názov okruhu, ktorý hostil 30. októbra 2011 prvú Grand Prix Indie šampionátu formuly 1. Trať bola dokončená 30. augusta 2011.

Okruh je súčasťou športového komplexu Jaypee Greens Sports City s rozlohou 1 120 hektárov, vzdialeného iba 35 kilometrov od hlavného mesta Indie, Naí Dillí.

Charakteristika trate 
Trať navrhol architekt Hermann Tilke, ktorý už projektoval okruhy v Bahrajne, Istanbule, Šanghaji, Sepangu, vo Valencii, Abú Zabí či okruh v Južnej Kórei. Buddh International Circuit je vlniaca sa trať s dĺžkou päť kilometrov, ktorá bola navrhnutá tak, aby mala po Monze druhú najvyššiu priemernú rýchlosť zo všetkých tratí v kalendári MS F1. Tribúny popri trati by mali zabezpečiť miesto pre 200 tisíc návštevníkov. K okruhu bude viesť osemprúdová diaľnica a v budúcnosti je tiež plánovaná výstavba linky metra z centra Naí Dillí.

Jazdci budú musieť za jedno kolo prejsť 16 zákrut a prekonať prevýšenie 14 metrov, pričom maximálna rýchlosť dosahovaná na najdlhšej rovinke medzi zákrutami číslo 3 a 4 by mala predstavovať asi /h. Predpokladaný čas na jedno kolo päť kilometrov dlhého okruhu je 1 minúta a 27 sekúnd, pri priemernej rýchlosti /h.

Okruh s rozpočtom vyše 364 miliónov dolárov je vo vlastníctve súkromnej spoločnosti. Organizátori prvých indických pretekov majú s Berniem Ecclestonom zmluvu na ďalších 10 rokov, pričom odhadujú návštevnosť až 120 tisíc divákov.

Jaypee Greens Sports City 
Športový komplex Jaypee Greens Sports City, ktorého je okruh s rozlohou 354 hektárov súčasťou, bude obsahovať kriketový štadión s kapacitou 100 tisíc miest, golfové ihrisko s 18 jamkami, hokejový štadión s kapacitou 25 tisíc miest a športovú akadémiu. Celý tento komplex má prinášať ročný zisk vo výške 170 miliónov dolárov a prácu tu nájde 10 000 ľudí.

História 
V júli 2007 bol po prvýkrát oznámený zámer vybudovať pretekársky okruh, ktorý mal v roku 2009 hostiť Veľkú cenu Indie. O umiestnení nového okruhu sa rozhodovalo v septembri 2007. Projekt sa mal realizovať v oblasti mesta Sohna v štáte Harijána alebo v regióne Greater Noida, ktorý napokon zvolili za najvhodnejší. Už o mesiac FIA (Medzinárodná automobilová federácia) podpísala so spoločnosťou JPSK Sports Private Limited zmluvu na usporiadanie prvých indických pretekov.

Externé odkazy 
 Masterplan
 Satelitné snímky z Google Maps

Okruhy formuly 1
Motoršport v Indii
Charles Thacker

Charles P. Thacker (* 26. február 1943, Pasadena, Kalifornia, USA – 12. jún 2017, Palo Alto), známy aj ako Chuck Thacker, bol americký informatik. 

Je držiteľom Turingovej ceny za rok  2009 za vývoj revolučného osobného počítača Xerox Alto (1973). Je tiež spoluobjaviteľom Ethernet LAN a bol tiež pri vývoji prvej laserovej tlačiarne.

Referencie

Externé odkazy 
 Biografia
 Oral History 

Držitelia Turingovej ceny
Informatici USA
Fyzici USA
Priekopníci informatiky
Nositelia ACM Software System Award
Osobnosti z Pasadeny (Kalifornia)
Kamisado

Kamisado je abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov, ktorú v roku 2008 vymyslel belgičan Peter Burley

Pravidlá 

Hracia doska má tvar štvorca a obsahuje 8x8 rôznofarebných polí. Každý z hráčov má k dispozícii osem rôznofarebných hracích kameňov v tvare dračích veží. Jeden hráč má veže s bielym (alebo zlatým) vrcholom, druhý s čiernym vrcholom (edícia Burley Games). V niektorích edíciach hry môže byť farebné rozlíšenie odlišné. (napr. edícia HUCH! & friends obsahuje čierne a biele veže s farebnými znakmi draka na vrchole každej veže). Na začiatku hry sa kamene hráčov nachádzajú na radách, ktoré sú ku nim najbližšie, pričom každá dračia veža sa nachádza na hracom poli rovnakej farby ako je farba veže.

Presúvanie hracích kameňov 

Hráči striedavo vykonávajú jednotlivé ťahy, pričom v každom ťahu môže hráč presunúť jeden zo svojich hracích kameňov o ľubovolný počet hracích polí vpred alebo diagonálne vpred. Kameň pri presúvaní nesmie prejsť cez hracie pole obsadené iným kameňom. Ako prvý je na ťahu čierny hráč, ktorý v prvom ťahu presunie ľubovolný hrací kameň. Potom musia hráči v každom ďalšom ťahu presunúť práve ten hrací kameň, ktorého farba je zhodná s hracím poľom, na ktorom skončil kameň v predošlom ťahu.

Cieľ hry 

Cieľom hry je presunúť jeden zo svojich kameňov na jedno z hracích polí v rade, ktorá je k súperovi najbližšie. Prvý hráč, ktorému sa to podarí, sa stáva víťazom.

Pozri aj 
 Abstraktná dosková hra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kamisado na boardgamegeek.com 
 Domovská stránka hry Kamisado 

Doskové hry
Abstraktné doskové hry
Whopper

Whopper je názov hamburgera, hlavného produktu reťazca reštaurácií rýchleho občerstvenia Burger King.

Pôvodný Whopper obsahuje grilované štvrťlibrové hovädzie mäso (113,4 g), žemľu so sezamovým semiačkom, majonézu, hlávkový šalát, paradajky, uhorky, kečup a nahrubo nakrájanú cibuľu. Voliteľnými prísadami môže byť americký syr, slanina, horčica alebo papričky jalapeño.

Whopper vytvoril v roku 1957 zakladateľ firmy Burger King James McLamore a predával ho za 37 centov.

Zdroj 

Rýchle občerstvenie
Anton I. Grasalkovič

Gróf Anton I. Grasalkovič (staršie Anton Grassalkovich, Anton Grassalkovics; latinsko-maďarský prídomok de Gyarak; * 6. marec 1694, Mojmírovce – † 1. december 1771, Čemer, Maďarsko) bol uhorský šľachtic a politik. Podľa neho je pomenovaný Grasalkovičov palác v Bratislave.

Narodil sa v chudobnej zemianskej rodine baróna Jána Grasalkoviča (*1656? - † 1716) a jeho manželky Zuzany Egresdy (*1666 – † 30. júl 1724). Jeho otec pôsobil ako správca Beckovského hradu. Zastával funkcie vysokého uhorského hodnostára, kráľovského personalis, strážcu uhorskej kráľovskej koruny, predsedu uhorskej kráľovskej komory, kráľovského hlavného koniara a bol aj županom Novohradskej a Aradskej stolice. Reformoval činnosť uhorskej komory. Získal bohatstvo a tým zo svojho rodu urobil jeden z najvýznamnejších rodov v Uhorsku.

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 Anton II. Grasalkovič

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rodokmeň rodu Grasalkovič na genealogy.euweb.cz

Uhorskí šľachtici
Anton I.
Osobnosti z Mojmíroviec
Slovenskí šľachtici
Uhorskí politici
Irisbus Citelis 18M

Irisbus Citelis 18M je model mestského kĺbového nízkopodlažného autobusu, ktorý je vyrábaný  vo francúzskom meste Annonay, alebo po novom v talianskom meste Valle Ufita, pričom sú špeciálne požiadavky českých a slovenských zákazníkov  riešené v závode Iveco Czech Republic (predtým Karosa) vo Vysokom Mýte.

Konštrukcia 

Konštrukčne je Citelis 18M odvodený zo štandardného typu Citelis 12M a zároveň vychádza zo svojho predchodcu Citybusu 18M. Ide o trojnápravový nízkopodlažný autobus s polosamonosnou karosériou. Tá bola pri výrobe zostavená do skeletu a potom bola ošetrená proti korózii, olakovaná a oplechovaná. Vozidlová skriňa sa skladá z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycím mechom. Motor a prevodovka sa nachádzajú v mohutnej zadnej časti autobusu. Motorom je poháňaná zadná náprava, riadená je náprava predná. Rám podvozku je vytvorený zo zvarených oceľových obdĺžnikov a priečok. Strechu a bočnice tvoria zvarené ťažené uzavreté profily pokryté plechmi. Zadné čelo je vyrobené z jedného sklolaminátového panelu, predné čelo tvoria uzavrené profily pokryté plechom a plastom. Okná autobusu sú lepené, iba predné sklo je uchytené v gumových profiloch. Vstup do vozidla zabezpečujú štyri dvojkrídlové skladacie dvere, v každom článku vždy dvoje. Priestor pre kočík alebo invalidný vozík sa nachádza oproti druhým a tretím dverám, nájazdová plošina je umiestnená v druhých dverách. Nástupná výška ( v priestore prvých dverí,  v ostatných častiach vozidla) môže byť ešte znížená pomocou tzv. kneelingu (mierne naklonenie stojaceho autobusu smerom k nástupnému ostrovčeku). Sedačky pre cestujúcich sú plastové a čalúnené.

Autobusy Citelis 18M sú vyrábané (okrem klasickej – dieselovej verzie) tiež s pohonom na CNG. Vozidlá od roku 2007 spĺňajú emisné normy Euro 4. Spoločne s touto inováciou prišla zmena konštrukcie točne (kĺbu). Karosériu Citelisu 18M tiež využíva plzenská Škoda k výrobe kĺbových nízkopodlažných trolejbusov Škoda 25Tr.

Výroba a prevádzka 
Výroba kĺbovej verzie Citelisu bola začatá skoro po začiatku produkcie 12 metrovej varianty v roku 2005. Citelis 18M je vyrábaný doteraz.

Citelisy 18M sú dodávané aj do slovenských miest. V prevádzke sú  napr. v Prešove, Žiline, Trenčíne a v Košiciach (s pohonom na stlačený zemný plyn CNG). V Česku jazdia napríklad v Tábore, Hradci Králové, Českých Budějoviciach, Brne a inde.

Externé odkazy 
 Informácie na stránkach výrobcu
 Článok o autobusoch Irisbus Citelis 18M v Žiline

Zdroj 

Autobusy Karosa
Irisbus Crossway LE

Irisbus Crossway LE je model mestského a medzimestského, čiastočne nízkopodlažného autobusu, ktorý v rámci koncernu Irisbus vyrába od roku 2007 spoločnosť Iveco Czech Republic Vysoké Mýto (predtým Karosa). Bol navrhovaný ako nástupca autobusov Karosa radu 900, ktorých výroba bola ukončená na začiatku roku 2007.

Konštrukcia 

Crossway LE konštrukčne vychádza z modelu so štandardnou výškou podlahy, linkového vozidla Irisbus Crossway. Crossway LE je dvojnápravový autobus zo zadnou hnacou nápravou. Pozdĺžne uložený stojatý motor je spoločne s prevodovkou umiestnený v zadnej časti vozidla. Predná polovica autobusu (po druhé dvere), je odvodená z mestského vozidla Irisbus Citelis 12M, je nízkopodlažná o výške podlahy 320/ nad vozovkou. Zadná časť, do ktorej vedú dva schody, je celkom rovnaká s klasickým Crosswayom. Oproti druhým dverám sa nachádza miesto pre kočík alebo invalidný vozík. Sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené 1+1 alebo 1+2 (v nízkopodlažnej časti) a 2+2 (v zadnej polovici autobusu). V pravej bočnici vozidla sú umiestnené dvoje alebo troje (podľa verzie) dvere, ktoré môžu byť podľa priania zákazníka otvárajúce sa dovnútra alebo smerom von. Crossway LE je tiež možné vybaviť tzv. kneelingom (naklonenie stojaceho vozidla v zastávke o 7° smerom k nástupnému ostrovčeku, čím sa ešte viac zníži nástupná výška).

Crossway LE bol spočiatku vyrábaný vo dvoch dĺžkových variantoch –  (označenie 12M) a  (12.8M). Tretí variant sa začal vyrábať v roku 2011. Mal dĺžku  (10.8M). Ďalšie verzie sa delia podľa prevádzky, v ktorej bude autobus jazdiť. Mestská verzia (Suburbano) môže mať dvoje alebo troje dvere (tie tretie sú pridané za zadnú nápravu). Interurbano je označenie pre dvojdverovú, medzimestskú verziu.

Výroba a prevádzka 
Svetová premiéra Crosswayu LE prebehla v máji 2007 na veľtrhu UITP v Helsinkách. Česká prezentácia sa odohrala o dva mesiace neskôr na zámku v Litomyšli. V druhej polovici roku 2007 začala sériová výroba vozidla, ktorá pokračuje dodnes. Na brnianskej výstave Autotec 2008 mala svetovú premiéru trojdverová verzia.

V roku 2008 boli Crosswaye LE dodané medzi inými aj  pražskému DP (dva špeciálne predsériové vozidlá o dĺžke 12,8 metrov, ktoré sú upravené pre prepravu vozičkárov). Crosswaye LE boli tiež dodané do slovenských miest ako Martin (24 vozidiel), Spišská Nová Ves (6 vozidiel), Trenčín (16 vozidiel), Zvolen a Banská Bystrica (11 vozidiel), Bratislava (2 vozidlá),Ružomberok (2vozidlá) a aj Čadca (1 vozidlo).

Externé odkazy 
 Informácie o Crosswayi LE
 Fotogalérie vozidiel Irisbus Crossway LE

Zdroj 
 

Autobusy Karosa
Zoznam lietadiel Československých aerolínií

Tu sa nachádza zoznam lietadiel Československých aerolínií (ČSA), ktoré používali od roku 1957 (kedy ako druhá letecká spoločnosť na svete vstúpili do prúdovej éry) až do rozdelenia Česko-Slovenska v roku 1992:

Zoznam

Avia Av-14-24

Tupolev Tu-104A

Avia Av-14-32A

Avia Av-14-32A/40

Iliušin IL-18B

Iliušin IL-18V

Bristol Britannia 318

Tupolev Tu-124V

Iliušin IL-18D

Iliušin IL-62

Tupolev Tu-134A

Jakovlev Jak-40

Let L-410A Turbolet

Iliušin IL-18E

Iliušin IL-62M

Tupolev Tu-154M

Zdroje 
 Větší dopravní letadla v České republice

Zoznamy lietadiel
Lietadlá Československých aerolínií
Integrovaný dopravný systém

Integrovaný dopravný systém (IDS) je systém dopravnej obsluhy určitého uceleného územia verejnou dopravou, ktorý zahŕňa viac druhov dopravy a linky viacerých dopravcov, v ktorých sú cestujúci prepravovaní podľa spoločných prepravných a tarifných podmienok.

Dopravu v rámci IDS zabezpečujú rôzne dopravné prostriedky: vlaky, metro, električky, trolejbusy, autobusy, lanovky alebo lode. Náväznosť na automobilovú a cyklistickú dopravu môžu zabezpečovať systémy P+R (Park and Ride), B+R (Bike and Ride) a K+R (Kiss and Ride). V rámci IDS môžu cestujúcich prepravovať rôzni dopravcovia. Cestujúci môžu využiť jednotný cestovný lístok, ktorý platí bez ohľadu na dopravcu a použitý dopravný prostriedok. Miera integrácie sa však líši (niektorí dopravcovia na území IDS nie sú jeho účastníkmi).

Dejiny 
Za prvý IDS tohto typu býva označovaný systém, ktorý vznikol v Hamburgu v roku 1965. Spočiatku boli organizátori dopravy v rámci IDS vlastnení spoločenstvom dopravcov, postupne prešli do vlastníctva objednávateľov dopravy (mestá, okresy). Dnes v Nemecku, Rakúsku a Švajčiarsku existuje mnoho IDS. Spravidla sa označujú ako dopravný zväz ().

Integrované dopravné systémy na Slovensku 
Na Slovensku začali vznikať IDS až po roku 2000. Jednotlivé systémy sú v rôznom stupni integrácie.

 Bratislavská integrovaná doprava – okolie Bratislavy (úplná tarifná integrácia dopravcov)
 IDS Východ – Košický kraj a Prešovský kraj (v procese spustenia)
 ŽRIDS – Mestská hromadná doprava v Žiline a Železničná trať Žilina – Rajec

Zdroje 

Integrované dopravné systémy
Kozmický horizont

Kozmický horizont sa dá chápať ako hranica pozorovateľného vesmíru, ktorý tvorí len nepatrnú časť celkového vesmíru. V dôsledku toho že sa vesmírny priestor neustále rozpína, zväčšujú sa aj vzdialenosti medzi skupinami galaxií ale aj tzv. galaktickými klastermi ( superkopy galaxií v ktorých sa môžu nachádzať rádovo aj tisíce galaxií!). vo vesmírnom priestore môžeme pozorovať hviezdy, hmloviny, galaxie i super kopy galaxií iba v prípade, ak ich svetlo k nám stihlo doraziť. Galaxie za kozmickym horizontom nemôžeme vidieť, pretože svetlo k nám za uplynutú dobu nestihlo doraziť.
Lockheed L-1011 TriStar

Lockheed L-1011 TriStar alebo tiež L-desať-jedenásť (anglická výslovnosť), alebo len TriStar, je trojmotorové diaľkové dopravné lietadlo, ktoré bolo vyrábané firmou Lockheed Corporation. Firma však musela súperiť s lietadlami, ako je Boeing 747 alebo McDonnell Douglas DC-10. Rovnako ako DC-10, mal aj TriStar tri motory. V rokoch 1968 – 1984 bolo vyrobených 250 lietadiel TriStar, následne sa firma Lockheed stiahla z trhu civilnej leteckej dopravy. TriStar bol považovaný za jedno z najbezpečnejších lietadiel.

Katastrofy

Dňa 2. augusta 1985 havaroval L1011 spoločnosti Delta Air Lines. Príčinou bola chyba pilota a nesprávny postup pri micro-burste. Zo 163 ľudí na palube ich prežilo 27.

Špecifikácie

Iné projekty 

Lietadlá Lockheed
Dopravné lietadlá USA
Stredná priemyselná škola elektrotechnická (Bratislava, Zochova 9)

Stredná priemyselná škola elektrotechnická Zochova 9 je jedna z najlepšie hodnotených  stredných odborných škôl. Sídli v v historickej budove v Bratislave v Starom Meste. Je to škola s najdlhšou tradíciou zo všetkých stredných odborných škôl elektrotechnických v Bratislave. Vznikla v roku 1950.

Škola je špecifická tým, že pri nej pôsobí ďalšia vzdelávacia organizácia, Vyššia odborná škola pri SPŠE Zochova 9, v čase vzniku Vyššia priemyselná škola elektrotechnická, ktorá sa zameriava na pomaturitné štúdium v oblasti elektrotechniky.

Zabezpečuje vzdelávanie v študijných odboroch:
 2559 M Inteligentné technológie – štvorročný študijný odbor 
 2573 M Programovanie digitálnych technológií – štvorročný študijný odbor 
 2675 M Elektrotechnika – štvorročný študijný odbor 
 2561 M Informačné a sieťové technológie – štvorročný študijný odbor

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Stredné školy v Bratislave
Kazimierz Kuratowski

Kazimierz Kuratowski (* 2. február 1896, Varšava, Poľsko – † 18. jún 1980, Varšava) bol poľský matematik. Zaoberal sa najmä topológiou a teóriou množín. Je známy ako autor tzv. Kuratowského vety, nutnej a postačujúcej podmienky rovinnosti grafu, ktorá je základným výsledkom v topologickej teórii grafov. Už v roku 1922, trinásť rokov pred Maxom Zornom, dokázal tzv. Zornovu lemu, dôležitý výsledok v teórii množín.

Život 
Kuratowski sa narodil vo Varšave nachádzajúcej sa vtedy v  ruskej časti rozdeleného Poľska. Jeho otec bol popredný varšavský právnik. V roku 1913 odišiel mladý Kazimierz do Škótska študovať strojnú fakultu na univerzite v Glasgow. Keď sa vrátil v roku 1914 na prázdniny domov, znemožnilo mu vypuknutie prvej svetovej vojny odjazd späť do Škótska a pokračovať v štúdiu. V roku 1915 však bola Varšava dobytá nemecko-rakúskou armádou a bola znovuotvorená Varšavská univerzita uzavretá za nadvlády Ruska. Kuratowski nastúpil na štúdium na nej hneď, ako to bolo možné – tentokrát však už na odbor matematika. V roku 1921 získal v tomto odbore doktorát a v roku 1927 nastúpil ako profesor na polytechnike v Ľvove. V roku 1934 sa stal profesorom na varšavskej univerzite. Od roku 1952 bol členom poľskej akadémie vied, medzi rokmi 1948 a 1967 riaditeľom jej matematického ústavu.
Bol členom prominentnej skupiny poľských matematikov, ktorí sa stretávali v Kawiarnia Szkocka (Škótska kaviareň).

Prínos pre matematiku 
Kuratowski sa venoval najmä obecnej topológii a teórii metrických priestorov. Spolu s Alfredom Tarskim a Wacławom Sierpińskim položili základy pojmu dnes nazývaného poľský priestor. Charakterizoval Hausdorffove priestory pomocou tzv. Kuratowského axiomu uzáveru, podal nutnú a postačujúcu podmienku pre rovinnosť grafu (pozri Kuratowského veta). V roku 1922 dokázal Zornovu lemu (z axiómy výberu). V teórii množín dodnes pretrváva Kuratowského myšlienka stotožnenia usporiadanej dvojice  s množinou . Vytvoril tiež tzv. Tarski-Kuratowského algoritmus.

Externé odkazy 
 Biografia po anglicky 
 Biografia po anglicky

Zdroj 

Poľskí matematici
Poľskí logici
Absolventi Varšavskej univerzity
Členovia Poľskej akadémie vied
Poľské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti z Varšavy
Topologická teória grafov

Topologická teória grafov je matematická disciplína a podoblasť teórie grafov zaoberajúca sa predovšetkým vnáraním grafov do plôch. Skúma tiež grafy ako topologické priestory.

Vnáranie grafov do plôch znamená kreslenie grafov na rôzne plochy, pričom cieľom je dosiahnuť nakreslenie grafu bez krížiacich sa hrán. Grafy, pre ktoré existuje takéto nakreslenie v rovine, sa nazývajú rovinné grafy. Pre iné grafy zas v rovine takéto nakreslenie existovať nemusí, ale na iných plochách, ako napr. na povrchu gule, môže.

Medzi praktické aplikácie topologickej teórie grafov patrí napríklad návrh integrovaných obvodov, kde je dôležité, aby sa linky navzájom nekrížili.

Pozri aj 

 Rovinný graf
 Priesečníkové číslo (teória grafov)
 Génus (matematika)
 Kuratowského veta
 Napäťový graf
 Topologická kombinatorika

Literatúra 

 Gross, J. L., Tucker, T. W.: Topological Graph Theory. Wiley Interscience, 1987.
 Nishizeki, T., Chiba, N.: Planar Graphs: Theory and Algorithms. North-Holland, 1988.

Externé odkazy 

 Stránka o otvorených problémoch v topologickej teórii grafov 

Teória grafov
Branislav Sitár

Prof. RNDr. Branislav Sitár, DrSc. (* 3. máj 1946, Bratislava) je slovenský jadrový fyzik a od roku 2007 viceprezident Európskej organizácie pre jadrový výskum (CERN). Pôsobí na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave ako vedúci oddelenia subjadrovej fyziky.

Diela 
 2019 – Vesmír, hmota a my, Kalligram-Absynt, ISBN 978-80-89916-87-0

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rozhovor v denníku Pravda
 Rozhovor v Diners Club magazine 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí fyzici
Slovenskí univerzitní profesori
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Štefan Šáro

Prof. RNDr. Štefan Šáro, DrSc. (* 10. december 1933, Békešská Čaba – † 28. máj 2013) bol slovenský jadrový fyzik a vedúci oddelenia jadrovej fyziky na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave.

Podieľal sa na objave chemických prvkov darmštátium, röntgénium a kopernícium na lineárnom urýchľovači UNILAC v Centre pre výskum ťažkých iónov GSI Darmstadt. Pôsobil aj v SÚJV Dubna (Ruská federácia). V rámci súťaže významných slovenských vedcov, technológov a mladých výskumníkov zo všetkých oblastí vedy Vedec roka SR získal v roku 1998 ocenenie Uznanie za výskum v SR.

Referencie

Externé odkazy 
 Rozhovor v denníku SME

Slovenskí fyzici
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Osobnosti z Békešskej Čaby
Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Neuchâtel (mesto)

Neuchâtel je mesto vo Švajčiarsku a hlavné mesto kantónu Neuchâtel. Leží na brehu Neuchâtelského jazera vo frankofónnej časti Švajčiarska. Má približne 32 600 obyvateľov. V minulosti bolo mesto známe aj pod nemeckým názvom Neuenburg, keďže až do roku 1848 patrilo do Pruska.

Osobnosti mesta 
 Abraham Louis Breguet (* 1747 – † 1823), francúzsky hodinár a vynálezca švajčiarskeho pôvodu, zakladateľ firmy Breguet
 Philippe Suchard (* 1797 – † 1884), výrobca čokolády
 Jean Piaget (* 1896 – † 1980), filozof, prírodný vedec a vývojový psychológ
 Max Abegglen (* 1902 - † 1970), futbalista
 Maurice Bavaud (* 1916 – † 1941), neúspešný atentátnik na Hitlera
 Friedrich Dürrenmatt (* 1921 - † 1990), spisovateľ a maliar
 Robert Miles (* 1969), taliansky skladateľ a hudobník elektronickej hudby
 Florent Serra (* 1981), francúzsky tenista
 Gilles Simon (* 1984),  francúzsky tenista
 Richard Gasquet (* 1986), francúzsky tenista

Partnerské mestá 
  Aarau, Švajčiarsko
  Besançon, Francúzsko 
  Sansepolcro, Taliansko

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Neuchâtel (kantón)
Heinrich Behnke

Heinrich Behnke (* 9. október 1898, Horn, Nemecko, vtedy Nemecké cisárstvo – † 10. október 1979, Münster, Nemecko) bol nemecký matematik a rektor Münsterskej univerzity. Je známy predovšetkým vďaka práci v oblasti komplexnej analýzy. Patril medzi študentov Ericha Heckeho.

Externé odkazy 
 Heinrich Behnke - MacTutor History of Mathematics archive. 

Narodenia v 1898
Úmrtia v 1979
Nemeckí matematici
Hraboš tatranský

Hraboš tatranský (iné názvy: hrabošík tatranský, hrabáč tatranský ; lat. Microtus tatricus syn. Pitymys tatricus) je endemitom Karpát. Nominátny poddruh Microtus tatricus tatricus žije v Západných Karpatoch na Slovensku a v Poľsku, poddruh Microtus tatricus zykovi žije vo Východných Karpatoch na Ukrajine a v Rumunsku. Celková početnosť sa odhaduje na 200 000 – 250 000 jedincov. Výskyt na Slovensku bol doložený na 9,1 % územia.

Rozšírenie na Slovensku 
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 39 (9,1 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 10, 2,3 %) v nadmorských výškach 500 (Veľká Fatra) –  (sedle Váhy vo Vysokých Tatrách). Na Slovensku obýva klimaxové horské lesy najčastejšie v nadmorských výškach 1 100 –  v týchto pohoriach: Veľká Fatra, Malá Fatra, Kremnické vrchy, Oravské Beskydy, Nízke Tatry, Západné Tatry, Vysoké Tatry, Belianske Tatry, Muránska planina a Chočské vrchy.

Biotop 
Preferuje vlhké, chladnejšie  stanovištia  so silnejšou vrstvou organickej hmoty (humusu) a bohatým podrastom. Osídľuje vegetáciou zarastené skalné sutiny a to od alpských lúk až po zapojené horské inverzné doliny, ktorými zostupuje do nižších polôh.

Evolúcia druhu
Spoľahlivým rozlišovacím znakom hraboša tatranského je jeho karyotyp – diploidný počet chromozómov a základný karyotyp (2N=32, NF=46) sú jedinečným znakom v rámci rodu Microtus. Geneticky je hraboš tatranský príbuzný s hrabošom alpínskym (Microtus multiplex), Microtus liechtensteini a Microtus bavaricus (Martinková et al., 2007). Od spoločného predka sa oddelil v holocéne.

Referencie

Zdroje

 Jurdíková N., Žiak D., Kocian Ľ. 2000. Habitat requirements of Microtus tatricus: microhabitat and macrohabitat. Výskum a ochrana cicavcov na Slovensku 4, 41-49.
 Martínková N., Dudich A. 2003. The fragmented distribution range of Microtus tatricus and its evolutionary implications. Folia Zoologica 52, 11-22.
 Martinkova, N., J. Zima, M. Jaarola, M. Macholan and F. Spitzenberger, F.  2007.  The origin and phylogenetic relationships of Microtus bavaricus based on karyotype and mitochondrial DNA sequences.  Folia Zool. Brno: 56, 39 – 49.
 Musser, G. G. and M. D. Carleton. 2005. Superfamily Muroidea. Pp. 894 – 1531 in Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.

Iné projekty 

Chrčkovité
Karpatské endemity
Živočíchy európskeho významu
Cicavce na Slovensku
Najmenej ohrozené druhy
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Euroskupina

Euroskupina (angl. eurogroup alebo Euro Group; staršie Euro-X, neskôr Euro-XI) je grémium (pravidelné zasadnutie) ministrov financií eurozóny. Je to politická kontrola meny euro a súvisiacich aspektov menovej politiky EÚ, akým je napr. Pakt stability a rastu. Súčasným predsedom je Jeroen Dijsselbloem.

Ministri sa obyčajne stretávajú deň pred zasadnutím Ecofinu Rady Európskej únie. Táto skupina súvisí s Radou EÚ (iba štáty Euroskupiny hlasujú vo veciach týkajúcich sa eura v Ecofine) a bola formalizovaná podľa Lisabonskej zmluvy.

Členovia 
Uvedení sú členovia k februáru 2010. Na zasadnutiach sa zúčastňuje aj prezident ECB, Európsky komisár pre ekonomické a finančné záležitosti a predseda pracovnej skupiny Eurogroup.

Zdroj 

Euro
Ekonomika Európskej únie
Wawelská katedrála

Wawelská katedrála, celým názvom Katedrálna bazilika svätého Stanislava a svätého Václava – Bazylika archikatedralna św. Stanisława i św. Wacława, je arcidiecézny kostol na Wawelskom návrší v Krakove. Je to poľské sväté miesto národného historického významu a poľská kultúrna pamiatka. Má tisícročnú históriu a je to tradičné miesto korunovácií poľských kráľov, mnohí sú tu aj pochovaní (19 z nich), ako aj svätí (sv. Stanislav) a ďalšie významné osobnosti poľského národa.

Iné projekty

Zdroj 

Katedrály v Poľsku
Baziliky minor
Kostoly zasvätené svätému Václavovi
Rímskokatolícke kostoly v Poľsku
Kráľovské pohrebiská
Korunovačné kostoly
Via Sacra

Via Sacra (Svätá cesta) je pravdepodobne najstaršia a zároveň i najslávnejšia ulica antického Ríma. Kamenná cesta začína na vrcholku pahorku Kapitol, pokračuje cez Forum Romanum, kde sa rozširuje a končí pred bránami Kolosea.

Svätá cesta bola tepnou Fora Romana a teda i tepnou celého Ríma. Konali sa tu rôzne posvätné obrady, veľkolepé slávnosti víťazstiev a denne ňou prešlo niekoľko tisíc ľudí smerujúcich do chrámov, práce či do Kolosea. Práve vďaka mnohým svätyniam vďačí Via Sacra za svoje meno.

Dejiny 
Prvé primitívne základy cesty boli položené už v 5. storočí pred Kr., ale pri dažďoch bola cesta prakticky nepoužiteľná. Dláždenia sa cesta dočkala až za vlády cisára Nera po veľkom rímskom požiari v roku 64. Zaujímavé je, že súčasné dláždenie pochádza už z doby cisára Augusta. Archeológovia totiž Nerove dláždenie zaradili do stredoveku a kopali ešte nižšie. To vysvetľuje fakt, že všetky stavby postavené v hornej časti cesty po Nerovej vláde sa dnes nachádzajú nad úrovňou Via Sacry.

Iné projekty

Zdroj 

Forum Romanum
Ulice v Ríme
Vrbovské vetry

Vrbovské vetry je názov hudobného festivalu, ktorý sa od roku 2007 každoročne koná vo Vrbovom. Jeho hlavným organizátorom je Branislav Jobus, okrem neho na organizácii spolupracujú aj Whisky a Martin Višňovský.

Na festivale doteraz vystúpilo množstvo slovenských a českých skupín (Karpatské Chrbáty, Chiki liki tu-a, Slobodná Európa, Živé Kvety, Mňága a Žďorp, Martin Valihora), okrem toho sa tam však konajú aj projekcie filmov, diskusie so známymi osobnosťami alebo rozličné recesistické akcie.

Festival je celý vedený v recesistickom duchu (hneď po slávnostnom otvorení festivalu sa koná aj jeho slávnostné zatvorenie, medzi koncertami sa konajú akcie ako sú preteky na hojdacích koňoch či streľba z poplašnej pištole). 
Patrí medzi každoročné akcie v meste Vrbové, chodia naň návštevníci z celého Slovenska aj zo zahraničia. V roku 2009 údajne dosiahol festival návštevnosť cez 1000 osôb . V roku 2010 sa skončil už pred polnocou (kvôli počasiu).

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky festivalu

Hudobné festivaly na Slovensku
Helena Zrínska

Grófka Helena Zrínska (chorvátsky: Jelena Zrinski, maďarsky: Zrínyi Ilona, * 1643, Ozalj, Chorvátsko – † 1703 - Nicomedia, Turecko) bola posledným žijúcim členom chorvátskeho rodu Zrínskych, manželkou Františka I. Rákociho, po jeho smrti manželkou Imricha Tököliho a matkou Františka II. Rákociho.

Helena pochádzala zo starého chorvátskeho rodu Zrínskych. V roku 1666 bola zosobášená s Františkom I. Rákocim, s ktorým mala tri deti: Juraja (zomrel ešte ako dieťa), Julianu a Františka - neskôr známy ako František II. Rákoci. Po smrti prvého manžela si podržala správu nad rákociovským majetkom v Regeci, Makovici a Mukačeve. V roku 1682 si zobrala za manžela vodcu protihabsburského povstania Imricha Tököliho, a aktívne sa do povstania zapojila. Preslávila sa svojou hrdinskou obranou hradu Mukačevo, ktorý pred cisárskymi vojskami bránila tri roky. Po zrade vlastným tajomníkom a pri presile cisárskych vojsk bol 14.októbra 1688 hrad dobytý a zbúraný a Helena bola internovaná v uršulínskom kláštore vo Viedni. Z viedenskej internácie ju po troch rokoch Tököli vyslobodil výmenou za zajatého generála podplukovníka Donata Heisslera. Potom žila 12 rokov so svojím manželom v tureckom vyhnanstve, až do svojej smrti (1703). Jej telesné pozostatky boli v roku 1906 prevezené do Košíc. Pochovaná je spolu so svojím synom Františkom II. Rákocim v krypte košického Dómu svätej Alžbety.

Galéria

Pozri aj 
 František II. Rákoci
 Imrich Tököli
 Dejiny Košíc

Zdroje 
 
 

Narodenia v 1643
Úmrtia v 1703
Dejiny Košíc
Helena
Uhorskí šľachtici
Mário Breška

Mário Breška (* 27. december 1979, Topoľčany) je slovenský futbalista. V súčasnosti je hrajúcim trénerom MFK Topoľčany.

Úspechy 
 Najlepší strelec II. ligy: 2001
 Objav roka 2001
 Vice-majster Slovenska: 2002
 Jedenástka roka Corgoň ligy: 2002
 Slovenský pohár: 2003
 Jedenástka roka Gréckej ligy: 2005
 Postup do Bundesligy: 2008
 Cyperský pohár: 2009

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 transfermarkt.de 
 mariobreska.com

Slovenskí futbalisti
Hráči FC Nitra
Hráči FK Púchov
Hráči Panionios Atény
Hráči MŠK Žilina
Hráči 1. FC Nürnberg
Hráči APOEL FC
Osobnosti z Topoľčian
Brno-Černovice

Brno-Černovice je mestská časť štatutárneho mesta Brna nachádzajúca sa na východnom brehu rieky Svitavy. Pod názvom Černovice tiež katastrálne územie a do 16. apríla 1919 samostatná obec.

Mestská časť má rozlohu 629,41 ha, je tu evidovaných 48 ulíc a 1 593 adries.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky mestskej časti Brno-Černovice

Černovice
Bundesliga

Bundesliga môže označovať:

 nemecká futbalová liga, pozri: Fußball-Bundesliga
 rakúska futbalová liga, pozri: Bundesliga (Rakúsko)
 nemecká hokejová liga, pozri: Deutsche Eishockey Liga
Juan Sebastián Verón

Juan Sebastián Verón (* 9. marec 1975, La Plata, Argentína) je bývalý  argentínsky profesionálny futbalista, ktorý hrával na poste stredopoliara. V súčasnosti je preizdentom klubu Estudiantes de La Plata.

Verónova kariéra začala v Estudiantes, pokračovala v Boca Juniors, a neskôr v talianskej Serie A, kde hral za viaceré kluby (Vyhral scudetto v drese SS Lazio a Interu, a Pohár UEFA v drese Parmy), neskôr v Anglicku, v Manchester United a Chelsea. V roku 2006, Verón sa vrátil do Estudiantes, kde bol kapitánom tímu.

Kariéru za nárdoné mužstvo ukončil v roku 2010.

Úspechy 
Domáce
 Primera B Nacional Argentína : 1995
 Taliansky pohár : 1999, 2000, 2005, 2006
 Serie A : 2000, 2006
 Taliansky superpohár : 2000, 2005
 FA Premier League : 2003
 Primera División Argentína: Apertura 2006 
Medzinárodné
 Pohár UEFA : 1999
 Superpohár UEFA : 1999
Osobné
 Juhoamerický futbalista roka: 2008

Referencie

Externé odkazy 
 futbalbase.com
 ArgentineFutbal 

Argentínski futbalisti
Hráči Boca Juniors
Hráči Estudiantes de La Plata
Hráči UC Sampdoria
Hráči Parma FC
Hráči SS Lazio
Hráči Manchester United FC
Hráči Chelsea FC
Hráči FC Internazionale Miláno
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010
Bologna FC 1909

Bologna FC 1909 je taliansky futbalový klub, so sídlom v meste Bologna. Bol založený v roku 1909 a od roku 1927 hrá svoje domáce zápasy na štadióne Stadio Renato Dall'Ara. V súčasnosti hrá svoju 75-tu sezónu v Serie A .

Úspechy 
 Severná liga / Serie A: 7
Víťaz: 1924–25, 1928–29, 1935–36, 1936–37, 1938–39, 1940–41, 1963–64.
Druhé miesto: 1920–21, 1923–24, 1925–26, 1926–27, 1931–32, 1939–40, 1965–66. 

 Coppa Italia 2: 
Víťaz: 1969–70, 1973–74.

Stredoeurópsky pohár 3: 
Víťaz: 1932, 1934, 1961.

Pohár Interoto UEFA:
Víťaz: 1998.

Káder mužstva
Súčasná zostava:

 

 

 

  
 
 

Externé zdroje
 http://www.bolognafc.it - Oficiálna stránka

 
Bologna FC 1909

Kluby Serie B