joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Luke Perry

Coy Luther „Luke“ Perry III (* 11. október 1966 Mansfield, Ohio, USA – † 4. marec 2019, Burbank, Kalifornia) bol americký herec ktorý sa preslávil najmä rolou Dylana v seriáli Beverly Hills 90210.

Životopis 
Narodil sa v meste Mansfield v Ohiu a bol druhý najstarší z troch detí. Jeho rodičia sa rozviedli v roku 1972 a jeho mama, s ktorou žil, sa neskôr znovu vydala. Jeho biologický otec zomrel v roku 1980 na infarkt.

Kariéra 
Krátko po skončení strednej školy sa presťahoval do Los Angeles aby sa mohol venovať herectvu. Pracoval v rôznych zamestnaniach aby mohol splácať byt. V roku 1989 mal záujem o úlohu Stevea v seriáli Beverly Hills 90210, ale nakoniec dostal úlohu Dylana. Postupom času sa stal nesmierne obľúbeným hercom najmä u teenagerov. Počas natáčania seriálu Beverly Hills 90210, hral tiež vo filmoch ako Buffy the Vampire Slayer (1992) či 8 second (1994).

Napriek obrovskej popularite sa rozhodol v roku 1995 opustiť seriál Beverly Hills 90210 a objavil sa v niekoľkých nezávislých filmoch ako napríklad Piaty element, kde hral po boku Milly Jovovich či Brucea Willisa. V roku 1998 si zahral niekoľko menších úloh znovu v seriáli Beverly Hills 90210, kde hral až do poslednej epizódy v roku 2000.

Neskôr sa začal podieľať na televíznych seriáloch, tiež sa venoval aj dabingu, ako napríklad v seriáli Simpsonovci alebo Griffinovci.

Od roku 2017 pôsobil v seriáli Riverdale.

Úmrtie 
Dňa 27. februára 2019 utrpel masívnu mozgovú príhodu vo svojom dome v Sherman Oaks, v Los Angeles. Bol prevezený do nemocnice na pozorovanie, kde utrpel znovu mozgovú príhodu a jeho rodina sa rozhodla ho odpojiť od prístrojov, ktoré ho držali pri živote. Bol zasnúbený s terapeutkou Wendy Madison Bauer.

Iné projekty

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Dabingoví herci USA
Osobnosti z Ohia
Úmrtia na cievnu mozgovú príhodu
Markéta Davidová

Ing. Markéta Davidová (* 3. január 1997, Jablonec nad Nisou, Česko) je česká biatlonistka. Česko reprezentovala na Zimných olympijských hrách v roku 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu. V sezóne 2018/2019 sa začala pravidelne zúčastňovať pretekov Svetového pohára a v roku 2019 sa prvýkrát zúčastnila aj majstrovstiev sveta. 

V pretekoch Svetového pohára dokázala v sezóne 2018/2019 nečakane vyhrať šprint v talianskej Anterselve, dvakrát sa umiestnila na druhom mieste a rovnako dvakrát dokončila preteky tretia.

Medzi jej doterajšie najväčšie úspechy patria aj výsledky z juniorských majstrovstiev sveta - zlatá medaila zo stíhacích pretekov, ktorú získala na majstrovstvách sveta juniorov v estónskej Otepää v sezóne 2017/2018 a strieborné medaily zo šprintu tamtiež a z pretekov štafiet v rumunskej Cheile Grădiştei v sezóne 2015/2016. V Rumunsku dosiahla v tej sezóne aj na tretie miesto v individuálnych pretekoch.

Študovala odbor Zoorehabilitácia a asistenčné aktivity so zvieratami na Fakulte agrobiológie, potravinových a prírodných zdrojov Českej poľnohospodárskej univerzity v Prahe. Bakalársku prácu písala na tému Kineziotejping ako metóda vo fyzioterapii koní, prácu v roku 2019 úspešne obhájila a získala titul bakalár. Práca bola systémom Theses.cz vyhodnotená ako originálna. V roku 2021 ukončila štúdium na Českej poľnohospodárskej univerzite s titulom inžinier. Diplomovú prácu písala na tému Vplyv ivermektínu na kvalitu ejakulátu ošípaných pri plemene Duroc.

Výsledky

Olympijské hry a majstrovstvá sveta 

Poznámka: Výsledky z majstrovstiev sveta sa započítavajú do celkového hodnotenia svetového pohára, výsledky z olympijských hier sa v minulosti započítavali, od olympijských hier v Soči 2014 sa nezapočítavajú.

Juniorské majstrovstvá sveta 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie.

Svetový pohár

Sezóna 2016/17 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie.

Sezóna 2017/18 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie.

Sezóna 2018/19 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie.

Sezóna 2019/2020 

Všetky výsledky sú brané z oficiálnej stránky Medzinárodnej biatlonovej únie.

Referencie

Externé odkazy 

 Markéta Davidová na biathlonworld.com (po anglicky)
 Markéta Davidová na Instagrame
 Markéta Davidová na Facebooku

Českí biatlonisti
Českí olympionici
Osobnosti z Jablonca nad Nisou
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2018
Veterná elektráreň Skalité

Veterná elektráreň Skalité bola veterná elektráreň v obci Skalité v okrese Čadca. Jej inštalovaný výkon bol 4×500 kW. Po Veternej elektrárni Cerová to bola druhá veterná elektráreň na Slovensku. Prevádzkovaná bola od roku 2004 do roku 2008.

Plánovanie a výstavba 
Výstavba bola schválená obecným zastupiteľstvom v roku 2003. Postavená bola v "závere" roka 2003, v prevádzke od roku 2004.

Stavba vyžadovali 5 nadrozmerných nákladov z Nemecka pre každú turbínu. Investor sa mal po skúšobnej prevádzke rozhodnúť či postaví ďalších 6 turbín. Náklady sa mali vrátiť za 20 rokov. V roku 2007 mali byť náklady na jednu turbínu približne 45 mil Sk. Do obecnej pokladne každá turbína priniesla približne 30 tisíc korún ročne.

Technológia 
Generátory boli od firmy Vestas typ V 39/500, individuálny inštalovaný výkon bol 0.5MW, celkový bol 2MW. Turbíny boli vysoké takmer 60 metrov. Elektráreň bola riadená automaticky z dispečingu spoločnosti Green Energy Slovakia. Elektráreň bola napojená do verejnej siete Stredoslovenskej energetiky.

Prevádzka a jej ukončenie 
Ročne elektráreň vyrobila viac než 1 500 MWh energie čím mala ušetriť 1 050 ton CO2. Predpokladaná výroba bola 3 200 MW ročne. Podľa TASR mali štyri turbíny ušetriť 3 tisíc ton CO2. Vyrobená energia mala stačiť pre 1 200 domácností. Prevádzka bola začatá v roku 2004 a ukončená v roku 2008.

Technológie boli už použité a "najväčším nedostatkom bola pomerne častá poruchovosť vo verejnej rozvodnej sieti, ktorá mala za následok aj výpadky vo výrobe." Projekt bol v roku 2008 demontovaný s plánom postaviť turbíny nové, k tomu však bola potrebná štátna podpora. Turbíny boli odvezené do zahraničia a stavba v roku 2008 zrušená.

Referencie

Externé odkazy 
 Veterné elektrárne Green Energy Slovakia

Skalité
Skalité
Elektrárne v Žilinskom kraji
Stavby v okrese Čadca
Vzniklo v 2004
Zaniklo v 2008
Zoznam skratiek cirkevných rádov a kongregácií

Toto je zoznam skratiek vyjadrujúcich príslušnosť k cirkevných rádom a kongregáciám, umiestňovaných za menom:



Literatúra 
 Annuario Pontificio, Libreria Editrice Vaticana, Città del Vaticano, 2003, str. 1098—1377, ISBN 88-209-7422-3.
 Babjak, Ján: Rehole a kongregácie na Slovensku, Dobrá kniha, 1998.
 Peschke, Michael: Comprehensive dictionary of acronyms and abbreviations of institutions and organizations, Grosses Wörterbuch der Akronyme und Abkürzungen von Institutionen und Organisationen, K. G. San: Verlag GmbH, München, 2001, ISBN 3-598-24150-X.                                                                                                         
 Lančarič Adrián - Trnková Petra Božena: Rehoľné a mníšske rúcha na Slovensku, Dobrá kniha, 2018, ISBN 978-80-8191-109-5 .

Referencie

Externé odkazy 
 Religious Orders, catholic-hierarchy.org 
 Rehole.sk
 Činné rehole, povolania.kbs.sk
 Rády a kongregácie

Zdroj 

Skratky církevných rádov a kongregácií
Rehoľníci
Ruhpolding

Ruhpolding je obec v okrese Traunstein v juhovýchodnom Bavorsku, spolkovej krajine Nemecka. Nachádza sa na juhu regiónu Chiemgau v Alpách. Obec obýva približne 6 400 ľudí.

V Ruhpoldingu je biatlonová trať, každoročne sa tu odohrávajú preteky Svetového pohára v biatlone. Konali sa tu aj biatlonové majstrovstvá sveta v rokoch 1979, 1985, 1996 a 2012.

Hospodárstvo obce je založené najmä na turizme a športoch. V roku 2007 sa v Chiemgau-Arena konali Majstrovstvá sveta v horskej cyklistike v 24 hodinových pretekoch. Ďalšie športy, okrem spomínaného biatlonu a horskej cyklistiky, ktoré sú pre obyvateľov a návštevníkov obce dostupné sú napríklad: golf, streľba, turistika, muškárenie a lyžovanie.

História 
Názov „Ruhpolding“ pochádza z Bavorského slova Rupoltingin a znamená „ľudia silného a slávneho“. Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1193, vtedy je nazývaná Ruhpoldingen.

Do obce bola zavedená železnica v roku 1895. Od roku 1948 sa Ruhpolding považuje za známy wellness a turistický rezort, najmä vďaka zimným športom. Údaje o počte ubytovaných z polovice 50. rokov dvadsiateho storočia hovoria o 600 000 prenocovaniach za rok. Toto číslo v roku 1991 vzrástlo na 1 122 732 prenocovaní ročne.

Osobnosti 
 Andreas Wellinger (* 1995), skokan na lyžiach

Partnerské obce 
  Ihringen, Nemecko

Iné projekty

Zdroj 

Obce v Bavorsku
Anton Vasek

Anton Vasek (iný zápis: Antonín Vasek; * 12. jún 1918, Malacky† 24. január 1984, Kodaň) bol slovenský právnik, úradník, komunálny politik a diplomat.

Životopis 
Pochádzal z rodiny Martina Vaseka a jeho manželky Alžbety, rod. Suchalovej. V roku 1940 absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Slovenskej univerzity (dnes Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave) a následne pôsobil vo verejnej správe. V rokoch 19451950 zastával funkciu podpredsedu a neskôr predsedu Národného výboru mesta Bratislavy a v období od roku 1945 do 4. októbra 1946 bol prvým primátorom Bratislavy po zriadení tejto funkcie (resp. premenovaní z dovtedajšieho mešťanostu). Primátorom bol potom opätovne ešte v rokoch 19481950.

Podľa nekrológu v exilovom časopise Naše snahy bol členom KSS, kde patril do skupiny takzvaných buržoáznych nacionalistov. Po procese s Husákovou skupinou bol odstavený, neskôr odsúdený a strávil niekoľko rokov vo väzení. Po rehabilitácii pracoval v zahraničnej službe Československa.

Podľa Slovenského biografického slovníka pracoval v zahraničnej službe už od roku 1950, v rokoch 19501960 ako vedúci oddelenia a zástupca vedúceho odboru na ministerstve zahraničných vecí, v rokoch 19621966 ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec v Bagdade a v rokoch 19661969 ako zástupca vedúceho odboru na ministerstve zahraničných vecí. 11. decembra 1969 sa ujal funkcie mimoriadneho a splnomocneného veľvyslanca v Kodani.

Potom, čo bol z funkcie veľvyslanca v Kodani odvolaný, požiadal tam aj s maželkou Maricou o azyl, ktorý im bol udelený. V exile v Kodani 24. januára 1984 zomrel.

Referencie

Odporúčaná literatúra 
 
 

Slovenskí právnici
Slovenskí úradníci
Slovenskí diplomati
Slovenskí komunálni politici
Primátori Bratislavy
Členovia KSČ/KSS
Veľvyslanci Česko-Slovenska v Iraku
Veľvyslanci Česko-Slovenska v Dánsku
Slovenskí emigranti a exulanti
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Malaciek
Tomáš Tuhý

Genpor. Mgr. Bc. Tomáš Tuhý Ph.D., MBA (* 8. január 1972, Krnov) je český policajt a diplomat, od novembra 2018 veľvyslanec Česka na Slovensku.

Vzdelanie 
Tomáš Tuhý v roku 1997 absolvoval Právnickú fakultu Masarykovej univerzity, v roku 2005 Filozofickú fakultu Ostravskej univerzity a v roku 2018 získal Ph.D. na Vysokej škole banskej – Technickej univerzite Ostrava.

Policajná činnosť 
V Polícii Českej republiky pracoval od roku 1992. Od roku 2014 do 31. októbra 2018 bol prezidentom Polície ČR.

Diplomatické pôsobenie 
Od novembra 2018 pracuje v českej diplomacii. 21. novembra 2018 Tuhého prijal minister zahraničných vecí a európskych záležitostí Miroslav Lajčák. Tuhý svoje poverovacie listiny odovzdal prezidentovi Andrejovi Kiskovi 28. novembra 2018 čím sa oficiálne ujal funkcie. Predošlou veľvyslankyňou bola Livia Klausová.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Českí generáli
Českí policajti
Českí diplomati
Prezidenti Policie České republiky
Veľvyslanci Česka na Slovensku
Absolventi Právnickej fakulty Masarykovej univerzity
Absolventi Filozofickej fakulty Ostravskej univerzity
Absolventi Vysokej školy banskej - Technickej univerzity Ostrava
Osobnosti z Krnova
Senecká ulica (Pezinok)

Senecká ulica je ulica v Pezinku na ceste II. triedy číslo 502 a zasahuje aj do cesty II. triedy číslo 503. Je pomenovaná podľa mesta Senec.

Na čísle 2 sa v minulosti nachádzala meštianska škola, neskôr jedenásťročná stredná škola a od roku 1963 stredná všeobecnovzdelávacia škola. Od roku 1973 sa tu nachádza gymnázium.

Na čísle 4 sa nachádza mestský cintorín s katolíckou a evanjelickou časťou a domami smútku.

Referencie

Ulice v Pezinku
Robo-poradca

Robo-poradca (skratka z robotický poradca) je typ finančného poradcu, ktorý ponúka finančné poradenstvo či online manažment investície s čiastočnou či minimálnou ľudskou intervenciou. Tieto služby ponúkajú na základe matematických pravidiel a algoritmov, ktoré sú súčasťou softvéru - preto tieto služby nevyžadujú ľudský faktor na strane predajcu. Takéto softvéry využívajú dané algoritmy na automatickú alokáciu, kontrolu, presun a optimalizáciu aktív zákazníka.

Jedna z hlavných výhod robo-poradcov je, že ponúkajú investičné poradenstvo väčšiemu spektru ľudí, vďaka nižším nákladom a poplatkom v porovnaní s poskytovaním služieb cez ľudí. Robo-poradcovia zvyčajne alokujú klientské aktíva na základe ich sklonu k riziku a cieľovej sumy. Napriek tomu, že robo-poradcovia sú aplikovateľní aj na alokáciu prostriedkov v iných aktívach, ako napríklad akcie, dlhopisy, komodity či nehnuteľnosti, sú zvyčajne využívaní v ETF portfóliách.

História 
Prví robo-poradcovia boli spustení v roku 2008, počas finančnej krízy. V roku 2010, Jon Stein spustil jednu z prvých spoločností ponúkajúcu pokročilú verziu tejto služby verejnosti, Betterment. Do konca roku 2015 bolo robo-poradcami spravovaných 60 miliárd dolárov takmer 100 firmami po celom svete, pričom sa odhaduje, že do konca roka 2020 by to mohli byť až 2 bilióny.

Referencie 

Finančné služby
Finančné technológie
Trnavské rádio

Trnavské rádio je nezávislá súkromná rozhlasová stanica vysielajúca na západnom Slovensku. Hudobný formát je mixom hudby 80., 90. rokov, súčasného popu a nezávislej hudby. Výrazne podporuje regionálnych hudobníkov a kapely. Je druhou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou v Trnave.

Spravodajstvo tvoria čerstvé regionálne správy určené obyvateľom Trnavského kraja. Vysiela ich vždy 5 minút pred celou pod sloganom O päť minút skôr, ako ostatní. Súčasťou spravodajstva je regionálny dopravný servis s vlastným zdrojom informácií, ktorými prispievajú vodiči na bezplatnom čísle 0800 202 900. Spolupracuje tiež so spoločnosťou Google, vďaka čomu čerpá dopravné informácie aj z aplikácie Waze.

Má vlastný podcast, v ktorom publikuje to najlepšie z vysielania, podcast 5 dobrých správ z regiónu ale aj reláciu „Veda pri víne“ zameranú na popularizáciu vedy. Vysielacie štúdio sa nachádza v presklenej budove na Nádvorí, priestore súčasnej kultúry, v historickom centre mesta Trnava.

Trnavské rádio sa hlási k odkazu novembra 1989. Aj preto začalo vysielať na poludnie 17. novembra 2017. Je rádiom so spoločenskou zodpovednosťou, transparentným prístupom k obsahu a celkovej komunikácii.

Vysielače 

* Plánovaný vysielač

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Vysielacie štúdio
 Podcast Trnavské rádio
 Štart Trnavského rádia

Regionálne slovenské rozhlasové stanice
Kultúra v Trnave
Vzniklo v 2017
Jaroslav Polaček

Ing. Jaroslav Polaček (* 30. november 1976, Košice) je slovenský regionálny politik a aktuálny primátor mesta Košice. Do funkcie primátora bol zvolený 11. novembra 2018 v komunálnych voľbách. Kandidoval za koalíciu Sloboda a Solidarita, Kresťanskodemokratické hnutie, Strana maďarskej komunity - Magyar Közösség Pártja, NOVA, Občianska konzervatívna strana. Získal 43,29 % hlasov. V komunálnych voľbách v roku 2022 bol opäť zvolený za primátora mesta Košice. Získal 37,79 % hlasov.

V rokoch 2002 – 2003 pracoval pre U. S. Steel Košice a neskôr úspešne riadil súkromnú spoločnosť zaoberajúcu sa zberom a likvidáciou odpadov s názvom Fúra.

Vzdelanie 
 19831991 ZŠ Hroncová
 19911995 Stredná priemyselná škola hutnícka
 19952000 Technická univerzita v Košiciach - Hutnícka Fakulta

Profesionálna kariéra 
 2000 cena riaditeľa Výskumného a Skušobného Ústavu U. S. Steel Košice za najlepšiu výskumnú pracú za rok 2000
 20032012  vybudovanie najväčšej spoločnosti na vývoz odpadu na východnom Slovensku
 20072009  kompletné zorganizovanie najväčšej rekonštrukcie obytného domu v Košiciach
 20102012  predseda Únie autodopravcov Slovenska a spoluzakladateľ a spoluorganizátor Hokejového mestečka Košice Sever
 20102014  prednosta MČ Košice – Sever
 2013  spoluzakladateľ a člen správnej rady Občianskeho združenia PRE KOŠICE SEVER a spoluorganizácia projektu Amfik uvádza - lentné kino v Košickom Amfiteátri
 2014  občiansky a nezávislý poslanec mesta Košice a Mestskej časti Košice - Sever
 2017  občiansky a nezávislý poslanec Košického samosprávneho kraja
 2018súčasnosť  Primátor mesta Košice

Externé odkazy 
 Osobná stránka J. Polačka

Referencie 

Absolventi Technickej univerzity v Košiciach
Starostovia košických mestských častí
Primátori Košíc
Osobnosti z Košíc
Poslanci Košického samosprávneho kraja
Krzysztof Strzałka

Krzysztof Strzałka (* 1967, Dębica) je poľský diplomat a od 20. augusta 2018 veľvyslanec Poľska na Slovensku.

Životopis 
Strzałka sa narodil v roku 1967. Absolvoval Historickú fakultu a postgraduálne štúdium managementu a biznisu Jagelovskej univerzity, ako aj Fakultu politických vied Univerzity La Sapienza v Ríme. V roku 1999 získal titul doktora humanistických vied (dizertačná práca: Stosunki polsko-włoskie w latach 1939–1945; slovensky: Poľsko-talianske vzťahy v rokoch 1939–1945). Od roku 2005 pracuje na funkčnom mieste docenta v Ústave európskych štúdií Jagelovskej univerzity,, a od 2015 Poľskej akadémia vied.

Po ukončení aplikačného diplomaticko-konzulárneho programu pôsobil ako 1. tajomník na Veľvyslanectve v Ríme. V rokoch 2006–2008 pracoval na Oddelení plánovania a stratégie zahraničnej politiky, ako aj na Odbore európskej politiky Ministerstva zahraničných vecí. V rokoch 2008 až 2012 vykonával funkciu generálneho konzula v Miláne. Potom bol medzi inými o.i. námestníkom riaditeľa (2016–2018).

Veľvyslancom na Slovensku je od 20 augusta 2018. Svoje poverovacie listiny doručil 11. septembra 2018 prezidentovi Andrejovi Kiskovi.

Hovorí plynule anglicky a taliansky, trochu francúzsky, rusky a slovensky.

Dielo 

 Między przyjaźnią a wrogością: z dziejów stosunków polsko-włoskich (1939–1945), Kraków: Arcana, 2001.

Referencie 

Absolventi Uniwersytet Jagielloński
Veľvyslanci Poľska na Slovensku
Vyučujúci na Jagelovskej univerzite
Pracovníci Poľskej akadémie vied
Poľskí vysokoškolskí pedagógovia
Poľskí diplomati
Poľskí historici
Poľskí politológovia
Osobnosti z Dębice
Dušan Krištofík

Mgr. Dušan Krištofík (* 18. február 1968) je slovenský diplomat, bývalý veľvyslanec Slovenska v Poľsku, Estónsku, Litve a Lotyšsku.

Vzdelanie 
Dušan Krištofík vyrastal v Kláštore pod Znievom. Po absolvovaní Gymnázia Turčianske Teplice v roku 1986 študoval v rokoch 1986 až 1987 na Vysokej škole ekonomickej kde sa špecializoval na vnútorný obchod. V rokoch 1997 až 1992 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov kde sa špecializoval na nemecky hovoriace krajiny.

Diplomatické pôsobenie 
Pre slovenské ministerstvo zahraničných vecí začal pracovať v roku 1992 ako vedúci odborný referent špecialista na Sekcii multilaterálnej spolupráce. V rokoch 1993 až 1994 bol zástupca riaditeľa Odboru susedných krajín. V rokoch 1994 až 1998 bol 2. tajomník pre zahraničnú politiku a bilaterálne vzťahy na veľvyslanectve vo Viedni. V rokoch 1999 a 2000 bol splnomocnencom predsedu vlády SR pre zriadenie Medzinárodného vyšehradského fondu. V rokoch 2000 až 2004 bol radcom a zástupcom veľvyslanca v Londýne. V roku 2005 bol zástupca vedúceho Stáleho sekretariátu pre prípravu summitu Bush - Putin. Do roku 2009 potom pracoval ako riaditeľ odborov na ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 2009 až 2013 bol veľvyslanec SR v Estónsku, Litve a Lotyšsku so sídlom v Rige. Generálnym riaditeľom Osobného úradu na MZV bol v rokoch 2013 až 2015.

Ako veľvyslanec podpísal dohodu s Litovskou republikou o zastupovaní pri výdaji víz: „Litovská republika bude zastupovať Slovensko pri vydávaní schengenských víz v gruzínskom Tbilisi a Slovenská republika bude zastupovať Litovskú republiku v čínskom Šanghaji.“

Veľvyslanec Slovenska v Poľsku 
Veľvyslancom Slovenska v Poľsku je od 11. augusta 2015. Prezident Andrej Kiska ho do funkcie vymenoval 9. júla 2015. Svoje poverovacie listiny odovzdal 14. augusta 2015 štátnej podtajomníčke Ministerstva zahraničných vecí Poľskej republiky Henryke Mościckej-Dendysovej. Krištofíkovým predchodcom vo Varšave bol Vasil Grivna. V januári 2020 bol za Krištofíkovho nástupcu vymenovaný Andrej Droba.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Slovenskí diplomati
Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Veľvyslanci Slovenska v Estónsku
Veľvyslanci Slovenska v Litve
Veľvyslanci Slovenska v Lotyšsku
Veľvyslanci Slovenska v Poľsku
Exikátor

Exikátor je uzatvárateľné laboratórne zariadenie používané na sušenie, poprípade aj skladovanie hygroskopických látok a látok citlivých na vlhkosť. Sušenie pomocou exikátoru sa používa najmä pri odstraňovaní drobných zvyškov vody z látky alebo pri sušení látok citlivých na teplo, ktoré by sa pri ohrievaní mohli rozloziť. Keďže pri otváraní sa dnu dostane okolitý vzduch, ktorého vlhkosť závisí od vlhkosti v miestnosti, sušenie prebieha spočiatku pomalšie. Tento problém sa dá vyriešiť použitím vákuového exikátoru, z ktorého sa dá vlhký vzduch odsať.

Konštrukcia a obsluha 

Exikátory bývajú zväčša vyrobené z hrubého skla a sú väčšinou kruhového tvaru. Skladajú sa z 2 hlavných častí a to spodná časť a odnímateľné veko. Do vnútra spodnej časti sa vloží suchý hygroskopický materiál, ktorý slúži na absorbovanie vlhkosti z látky na sušenie. Takouto látkou môže byť napríklad silikagél, bezvodý síran horečnatý, chlorid vápenatý, čerstvo vypálené vápno a podobné látky. Nad sušiacimi látkami je umiestnená keramická platňa s dierami, ktoré prepúšťajú vlhkosť z látky, ktorá sa suší k hygroskopickej sušiacej látke. Na túto platňu sa potom umiestni nádoba (napríklad kadička) s látkou, ktorú je potrebné usušiť a veko sa uzavrie. Keďže samotné sušiace látky pri každom použití absorbujú vlhkosť až nakoniec nie sú v sušení účinné je ich potrebné vymeniť alebo vysušiť. Tieto látky sa väčšinou sušia ohrevom, lebo bežne používané sušiace látky do exikátorov nie sú citlivé na teplo. Niekedy sa do sušiacej látky pridáva aj drobné množstvo indikátorovej látky, ktorá sa pri absorbovaní vlhkosti sfarbuje. Aby lepšie tesnilo, veko sa na okrajoch často maže tukom na sklenené zábrusy.

Existuje taktiež aj vákuový exikátor, ktorý má na vrchu sklenenú trubičku, často aj kohútikom na reguláciu prietoku. Na túto trubičku sa dá pripojiť hadica, ktorá sa následne pripojí k vákuovému generátoru.

Taktiež stojí za zmienku, že pri otváraní by sa malo veko posúvať do boku a nie ťahať hore, aby sa nepoškodilo alebo nerozbilo. To isté platí aj pri zatváraní.

Referencie 

Laboratórne sklo
Filozofická fakulta Katolíckej univerzity v Ružomberku

Filozofická fakulta Katolíckej univerzity v Ružomberku (FF KU) je jedna zo štyroch fakúlt Katolíckej univerzity v Ružomberku. FF KU je súčasťou univerzity od jej založenia v roku 2000. Ponúka štúdium programov v oblasti humanitných, historických a spoločensko-behaviorálnych vied.

Dejiny 
Katolícka univerzita v Ružomberku je verejnou vysokou školou s konfesijným charakterom, ktorá bola v roku 2000 založená Konferenciou biskupov Slovenska a Národnou radou SR. Zákon NR SR 167/2000 zo dňa 10. mája 2000 o zriadení Katolíckej univerzity v Ružomberku (KU) určil vznik KU k 1. júlu 2000 s dvoma fakultami: Pedagogickou fakultou KU a Filozofickou fakultou KU. Teologická fakulta KU so sídlom v Košiciach bola zriadená 1. júla 2003, štvrtá fakulta KU – Fakulta zdravotníctva KU začala svoju činnosť 1. júla 2005. Zákon 167/2000 síce zriadil KU ako neštátnu vysokú školu, ale Zákonom NR SR 131/2002 o vysokých školách sa KU stala verejnou vysokou školou s konfesijným charakterom od 1. apríla 2002.

O fakulte 
Filozofická fakulta KU sa usiluje o kvalitné vzdelávanie a výskum, ktoré sú zamerané na integrálny rozvoj človeka a dobro celej spoločnosti. Ponúka štúdium bakalárskych, magisterských a doktorandských programov v oblasti humanitných, historických a spoločensko-behaviorálnych vied, akými sú napríklad anglistika a amerikanistika, filozofia, história, psychológia, slovenský jazyk a literatúra, žurnalistika či učiteľstvá anglického jazyka a literatúry, filozofie, histórie, nemeckého jazyka a literatúry a slovenského jazyka a literatúry. FF KU umožňuje i rôzne študijné kombinácie v rámci svojej ponuky alebo ponuky z Pedagogickej fakulty KU.

Fakulta sa neustále usiluje o zvyšovanie kvality vzdelávania a výskumu. Podľa posledného zverejneného hodnotenia fakúlt vysokých škôl nezávislou Akademickou rankingovou a ratingovou agentúrou (ARRA) bola FF KU druhou najlepšou fakultou v oblasti humanitného vzdelávania a filozofických vied na Slovensku. ARRA dňa 25. novembra 2015 predložila v poradí jedenáste hodnotenie fakúlt slovenských vysokých škôl, ktoré sa opieralo o verejne dostupné a overiteľné údaje o vzdelávaní a výskume jednotlivých fakúlt vysokých škôl na Slovensku.

Pracoviská 
 Katedra anglického jazyka a literatúry
 Katedra filozofie
 Katedra germanistiky
 Katedra histórie
 Katedra politológie
 Katedra psychológie
 Katedra religionistiky a náboženskej výchovy
 Katedra slovenského jazyka a literatúry
 Katedra žurnalistiky
 Vedecký ústav Ladislava Hanusa
 Centrum pre interdisciplinárne štúdiá
 Centrum akademickej prípravy
Dekanát a prevádzka

Osobnosti 
Dekani

Od založenia fakulty v roku 2000:

 doc. PhDr. Imrich Vaško, CSc. (2000 - 2007)
 PhDr. Dana Baláková, PhD. (2007 - 2011)
 doc. Marian Kuna, M.A., MPhil., PhD. (2011 - 2015)
 doc. Mgr. Marek Babic, PhD. (2015 - trvá do 21. 12. 2019)

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka fakulty

 
Filozofické fakulty na Slovensku
Katolícka univerzita v Ružomberku
Kohút (vrch v Stolických vrchoch)

Kohút () je druhý najvyšší vrch Stolických vrchov. Nachádza sa severovýchodne od Revúcej.

Polohopis 
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Stolica. Leží približne  východne od obce Muránska Zdychava, v katastrálnom území mesta Revúca, ktoré leží asi  juhozápadne. Severozápadné svahy odvodňuje Zdychavský potok, prítok rieky Muráň, východné svahy sú pramennou oblasťou rieky Štítnik. Najvyšší vrch pohoria, Stolica (), sa rozprestiera asi  severovýchodne.

Prístup 
Vrchol Kohúta je prístupný zo všetkých strán:

 z juhozápadu po  modrej trase z Revúcej
 z juhu po  zelenej trase z obce Chyžné cez sedlo Kohúta
 z východu po  modrej trase z obce Čierna Lehota cez Faltenovo sedlo
 zo severu po  zelenej trase z Faltenovho sedla
 zo západu po  červenej trase z obce Muránska Zdychava cez Faltenovo sedlo

Referencie

Pozri aj 
 Stolické vrchy
 Stolica (geomorfologický podcelok)
 Zoznam vrcholov v Stolických vrchoch

Vrchy v Stolických vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Revúca
Vrchy v okrese Rožňava
Slnko v sieti 2019

9. ročník odovzdávania cien Slnko v sieti sa uskutočnil 5. apríla 2019 v priestoroch Starej tržnice v Bratislave. Moderátorom večera bol Bruno Ciberej. 

Výsledné nominácie zverejnili 22. februára; pôvodne sa o trofej uchádzalo 30 prihlásených diel, z toho celkom 14 postúpilo do druhého kola. V dvoch zo 17. súťažných kategórií boli pre rovnaký počet obdržaných hlasov zastúpení až 4 kandidáti, v jednej z hereckých pre zmenu SFTA bezprecedentne udelila kolektívnu nomináciu/výhru, zdieľanú dvoma kandidátmi spoločne.

O cene za najobľúbenejší film, resp. dokument, rozhodovali po druhý raz samotní diváci, a to v internetovej ankete, ktorá bola zahájená 6. marca (prebiehala do konca mesiaca). Prípadným hlasovaním sa každý účastník zaradil i do žrebovania o filmové ceny či osobnú účasť na slávnostnom galavečeri. 

Počiny nominované v hlavných kategóriách odpremietali počas Maratónu slovenského filmu, ktorý sa uskutočnil celoštátne, 6. apríla v sieti kín Cinemax; tie ostatné uvedli na každoročnej retrospektívnej prehliadke Týždeň slovenského filmu v bratislavskom kine Lumière v dňoch 6. až 12. apríla 2019.

Ceremónia
 Hostiteľ
 Bruno Ciberej 

 Hudobný doprovod
 Kamil Mikulčík
 Pavel Bogacz ml. 
 Pavol Hoďa
 Martin Petrík
 Marián Vavro
 Karolína Zívalíková

 Performeri
 Credance (pod ved. L. Cmoreja) – tanec 
 Lukáš Adamec – spev 
 Tomáš Okres – gitara

 Uvádzači kategórií

Kategórie

Hlavné 
 Filmy

 Tvorcovia

 Herci

Špeciálne 
 Cena pocty

 Cena divákov

Superlatívy

Viacnásobní víťazi  

 
 Filmy
 6 cien
 Tlmočník

 2 ceny
 Hmyz
 Toman

 Tvorcovia
 2 ceny
 Martin Šulík

Viacnásobní kandidáti 

 Filmy
 14 nominácií
 Toman

 12 nominácií
 Tlmočník

 5 nominácií
 Hmyz

 4 nominácie
 Čertovské pero

 3 nominácie
 Válek

 2 nominácie
 Dôverný nepriateľ
 Hovory s TGM
 Jan Palach
 Posledný autoportrét

 Tvorcovia
 2 nominácie
 Martin Šulík
 Jan Švankmajer
 Ondřej Trojan

Nevybrané filmy 
 Dlhometrážne

 Backstage (r. Andrea Sedláčková)
 Dubček (r. Laco Halama)
 Sloboda  (r. Jan Speckenbach)

 Dokumentárne
 Cirkus Rwanda (r. Michal Varga)
 Inde (r. Juraj Nvota Marián Urban)
 Kapela (r. Ladislav Kaboš)
 Môj neznámy vojak (r. Anna Kryvenko)
 Niečo naviac (r. Pavol Kadlečík Martin Šenc)
 Pavúk (r. Ľubomír Slivka)

 Prípad Kalmus (r. Adam Hanuljak)
 Svetlé miesto (r. Dušan Trančík)
 Vycestovacia doložka pre Dubčeka (r. Juraj Lihosit)

 Animované
 Cesta  (r. Marek Jasaň)
 Parralel (r. Matyas Brych)
 Poetika Anima (r. Kriss Sagan)
 Tresky plesky: „Tornádo“ (r. Veronika Kocourková)

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Slnko v sieti 2019 (oficiálne stránky)
 Slnko v sieti 2019 (stránky SFTA)
 Slnko v sieti 2019 (videozáznam RTVS)

9. ročník (2019)
2019 na Slovensku
Raťafák Plachta

Raťafák Plachta je jedna z hlavných postáv televízneho cyklu pre deti Slniečko, ktorý Československá televízia Bratislava vyrábala v rokoch 1980 až 1994.

Životopis 
Autor, ktorý Raťafáka vytvoril, je Peter Cigáň. Režisérom bol v drvivej väčšine častí Peter Gerža. Raťafák Plachta je bližšie nešpecifikovanou entitou. Svojím telom pripomína človeka, avšak s výraznými fyzickými anomáliami. Dlhým krkom, výraznou spodnou čeľusťou a celkovou stavbou tela s náchylnosťou na hypermobilitu kĺbov, chrbtice a končatín. Hovorí po slovensky. Je známe, že s jeho pohybom a verbálnym prejavom úzko súvisia najmä páni bábkoherci Štefan Kulhánek a hlavne Dušan Štauder. Za povšimnutie stojí epizóda s názvom Raťafákove narodeniny, vysielaná 5. októbra 1984. V nej oslavuje Raťafák svoj sviatok a vďaka tomu poznáme dátum jeho narodenia 5. október. Rok však naďalej zostáva neznámy. Po roku 1994 sa jeho zmiznutie pripisuje neobratnému riadeniu vtedajšieho striedania manažmentov Slovenskej televízie. Raťafák Plachta sa objavuje až po roku 2005 na internetovej databáze videí YouTube, kde paroduje rôzne spoločenské témy pod vlastným claimom: „Vy sa pýtate kto je vo mne?... Ja sa pýtam, kto je vo vás!“. Tento návrat mal veľký ohlas nielen u samotných užívateľov, ale aj v komerčných médiách. Parodovanie sveta šoubiznisu v podobe paródie klipu a mini spot Prezidentské voľby 2009 s posolstvom „Raťafák plachta Váš prezident, naozajstná bábka“ si vyslúžil pozornosť až obdiv.

Nečakané objavenie 
Raťafák Plachta sa objavil na verejnosti celkom nečakane v roku 2016 počas nakrúcania relácie Fetiše socializmu vo Verejnoprávnom rozhlase a televízii (RTVS).

Osobnosti 
Počas svojho účinkovania prišiel v relácii Slniečko Raťafák Plachta do kontaktu s mnohými osobnosťami:

 Marián Labuda 
 Oldo Hlaváček  
 Vilo Rozboril  
 Miro Noga  
 Dušan Tarageľ 
 Zora Kolínska  
 Stano Dančiak  
 Eva Rysová  
 Eva Večerová  
 Karol Čálik  
 Ľubo Belák
Jaro Filip

Referencie 

Fiktívne postavy
Televízne postavy
Peter Toperczer

Profesor Peter Toperczer, Dr. h. c. (* 24. júla 1944, Košice – 16. augusta 2010, Praha) bol slovenský klavírista a významný hudobný pedagóg, ktorý do roku 2005 zastával funkciu dekana Hudobnej fakulty AMU i funkciu rektora Akademie múzických umění v Prahe.

Stručný životopis 
Svoje štúdiá hry na klavír zahájil súkromne v roku 1954, v rokoch 1958 až 1962 študoval na košickom konzervatóriu, od roku 1962 až do roku 1971 absolvoval pražskú Akadémiu múzických umení (vrátane ašpirantúry) u profesorov Františka Maxiána a Josefa Páleníčka. Od roku 1972 až do roku 1989 pôsobil ako sólista Slovenskej filharmónie, súbežne s tým sa od roku 1978 do roku 1982 venoval výuke hry na klavír na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Uznávaný bol za interpretácie klavírnych diel Prokofieva, Ravela, Schumanna, Mozarta, ale nadovšetko geniálneho Brahmsovho Koncertu d mol. Od roku 1986 následne vyučoval na pražskej Akadémii múzických umení. V roku 1990 sa habilitoval ako jej docent, v roku 1995 bol menovaný jej profesorom a od roku 1999 do roku 2005 zastával funkciu jej rektora.

Od roku 1983 sa tiež venoval štvorručnej hre, respektíve hre na dvoch klavíroch s Mariánom Lapšanským. Bol umeleckým riaditeľom Medzinárodnej klavírnej súťaže v Košiciach.

Referencie

Externé odkazy 

 Osobnosti a profily koncertných umelcov
 Akademické orgány AMU

Osobnosti z Košíc
Slovenskí klaviristi
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Vyučujúci na Akadémií múzických umení v Prahe
Dekani Hudobnej fakulty Akadémií umení v Prahe
Rektori Akadémie múzických umení v Prahe
Slovenskí univerzitní profesori
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí hudobní pedagógovia
Sólisti Slovenskej filharmónie
Dobrovodská kotlina

Dobrovodská kotlina je vnútrohorská brázda a geomorfologická časť podcelku Brezovské Karpaty v pohorí Malé Karpaty. Rozprestiera sa v okolí obce Dobrá Voda, podľa ktorej je pomenovaná.

Polohopis 
Kotlina zaberá centrálnu časť podcelku Brezovské Karpaty, ktoré ju obklopujú zo všetkých strán. Územím preteká riečka Horná Blava, ktorá tu priberá niekoľko prítokov, medzi nimi Hlavinu a Jaseňový potok. Vodný tok preráža pohorie a juhovýchodným smerom pokračuje k obci Dechtice. Z Dechtíc vedie i jediná prístupová cesta do obce a Dobrovodskej kotliny.

Chránené územia 
Kotlina je z veľkej časti odlesnená a nachádza sa v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. Na západnom okraji sa nachádza prírodná pamiatka Ľahký kameň, severne susedí prírodná rezervácia Slopy a Vyvieračka pod Bachárkou. Severozápadne sa nad kotlinou nachádza ruina hradu Dobrá Voda.

Turizmus 
Územie kotliny je vďaka historickým, kultúrnym a prírodným zaujímavostiam atraktívnou lokalitou. Hrad Dobrá Voda, pamätná izba Jána Hollého, okolitá príroda a sieť značených chodníkov ponúka zaujímavé ciele pre návštevníkov.

Turistické trasy 
 po  červenej značke od Bukovej cez Dobrú Vodu na Dobrovodský hrad
 po  modrej značke od Katarínky
 po  zelenej značke z obce Hradište pod Vrátnom cez Dobrú Vodu do sedla Malá Klenová

Referencie

Pozri aj 
 Dobrá Voda
 Horná Blava
 Hrad Dobrá Voda
 Chránená krajinná oblasť Malé Karpaty

Kotliny na Slovensku
Malé Karpaty
Geomorfologické časti na Slovensku
Mestské múzeum v Pezinku

Mestské múzeum v Pezinku je regionálne múzeum. Zaoberá sa históriou mesta a umením. Nachádza sa v priestoroch renesančnej radnice na ulici M. R. Štefánika číslo 1. Zriaďovateľom múzea je mesto Pezinok. Slávnostné otvorenie múzea sa konalo 18. septembra 2003.

História budovy
Radnicu dal magistrát vybudovať po povýšení mesta na slobodné kráľovské mesto (v roku 1647).
Na stavbu novej reprezentačnej budovy boli využité dva meštianske domy na vtedajšej Trhovej ulici, dnes ulica M. R. Štefánika, a pri mestskom potoku sa nachádzajúci mestský kúpeľ.

Expozícia

Jozef Franko - Sakrálna plastika
Súčasťou Mestského múzea v Pezinku je aj Galéria Jána Kupeckého, poskytujúca priestor umelcom z Pezinka a blízkeho okolia, ktorí sa našim mestom inšpirujú, žijú v ňom alebo pracujú. Časť priestorov Galérie je venovaná prácam slovenského keramika, pezinského rodáka, Jozefa Franka. Jeho sakrálne plastiky sú predstavené v priestoroch tzv. "kaplnky".

Zo zeme
Základ stálej expozície Mestského múzea tvoria predmety, získané z archeologických výskumov (spolu)realizovaných Múzeom od jeho založenia v roku 2003. Expozícia je rozdelená na tri časti, podľa historického obdobia a miesta výskumu.

Prvá časť približuje výskumy pravekých lokalít v chotári mesta Pezinok a obce Slovenský Grob. Na jeseň 2004 prebehli v lokalitách Pezinok/Grinava-Dlhé pole a Slovenský Grob-Padelky zisťovacie výskumy, ktoré potvrdili existenciu osídlenia týchto území v období eneolitu, doby bronzovej a rímskej. V expozícii nájde návštevník zbierku kamennej industrie, keramiky, hlinených pracovných nástrojov, ale aj predmety približujúce duchovný život pravekých obyvateľov nášho územia – drobné hlinené plastiky. Pravekú časť expozície dopĺňajú predmety získané výskumom v pezinskej lokalite Lazárňa. K najzaujímavejším patrí odtlačok prstov pravekého hrnčiara, zachovaný vo vypálenej hrude hliny.

V druhej časti expozície múzeum predstavuje výskumy realizované v extraviláne mesta Pezinok. Jedná sa hlavne o dve zaniknuté stredoveké opevnené polohy „Starý zámok I“ a „Starý zámok II“. K predmetom získaným na týchto miestach patria stredoveké militárie (strelky šípov a kuší), kovové úžitkové predmety a mince.

Posledná časť expozície približuje výskumy z intravilánu mesta. Vystavenými predmetmi sú keramika, zvyšky stredovekej kamennej architektúry a drobné kovové, drevené a textilné predmety pochádzajú z rozsiahleho výskumu kostola Nanebovzatia Panny Márie a z komplexného stavebno-historického a archeologického výskumu meštianskeho domu v historickom centre Pezinka.

Externé odkazy
 oficiálna stránka múzea

Zdroj
 Mestské múzeum v Pezinku na Múzeum.sk

Múzeá na Slovensku
Stavby v Pezinku
Kultúra v Pezinku
Štefan Fajnor (legionár)

Kpt. Štefan Fajnor (* 12. október 1888, Senica† 27. jún 1918, Buzuluk) bol slovenský vojenský dôstojník, príslušník Českej družiny a česko-slovenských légií.

Pochádzal z rodiny Štefana Fajnora a jeho manželky Emílie, rod. Jurenkovej (* 1850† 1930). Počas prvej svetovej vojny sa ako príslušník Rakúsko-uhorskej armády zúčastnil ťaženia na východnom fronte, avšak v roku 1915 padol do ruského zajatia. Ako jeden z prvých Slovákov sa prihlásil do Českej družiny, z ktorej sa utvorili česko-slovenské légie v Rusku.

Referencie

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 57 - evanjelická cirkev v Senici

Osobnosti zo Senice
Slovenské vojenské osobnosti
Príslušníci česko-slovenských légií
Socialistický Zombi Mord

Socialistický Zombi Mord (SZM) je slovenský amatérsky hororový film z roku 2014. Film bol nakrúcaný od roku 2006 na rôznych miestach v Bratislavskom kraji, hlavne v meste Pezinok, kde mal aj premiéru 25. apríla 2014 v kine Pezinského kultúrneho centra. Dej sa odohráva najprv v Sovietskom zväze a neskôr v Česko-Slovensku za čias socializmu. Film nie je vhodný pre osoby mladšie ako 18 rokov.

Dej

Tento film sa začína vo výskumnej stanici v sovietskom vojenskom priestore Beregavoje, kde bol vyvinutý plyn na ničenie armád nepriateľov socializmu. Experiment s plynom sa však vymkol kontrole a musel byť ukončený. Dymovnice, ktoré ostali, sa pri sovietskej okupácii Česko-Slovenska v auguste 1968 dostali k nám. Neskôr, pri brannom cvičení stredoškolákov v roku 1985, nakazil študentov plyn zo zatúlanej dymovnice. Malá skupinka žiakov bojuje o prežitie nielen so svojimi nakazenými, agresívnymi spolužiakmi, ale aj so školníkom Sergejom, bývalým dôstojníkom špeciálnych jednotiek Červenej armády. Nakazení študenti sa stanú hryzúcimi a zabíjajúcimi beštiami. Bojujú pílou, palicou aj červenou zástavou.

Obsadenie
 Denisa Rötlingová ako Hanka
 Veronika Valentovičová (hlas Katka Hergottová) ako Marta
 Viktor Gschweng ako Martin
 Boris Biťukov ako školník Sergej
 Tibor Zvonár ako mäsiarov syn
 Hanka Harenčárová ako Barbora
 Peter Levay ako Juro

Zaujímavosti
 Detaily rezania tela nakrúcali tak, že do figuríny vložili bravčové mäso a rezali doň desať minút motorovou pílou.
 Profesionálna filmová krv stála tridsať eur za liter a keďže tvorcovia jej chceli použiť hektolitre, použili alternatívu, želatínovú hmotu, do ktorej pridali potravinársku červeň a kakao, aby nebola priesvitná. 
 V Hankinej spálni si na jednom z časopisov môžeme všimnúť americkú speváčku Britney Spears.

Externé odkazy
 oficiálna stránka filmu
 Socialistický Zombi Mord na IMDb

Zdroj
 

Slovenské filmy
Hororové filmy
Akčné filmy
Filmy z 2014
Karína Kapúr

Karína Kapúr (* 21. september 1980, Bombaj, India) je indická filmová herečka. Pochádza z hereckej rodiny. Je vydatá za herca Saifa Ali Khana. Študovala na Welham Girl's Boarding School.

Filmografia

Referencie

Externé odkazy 
 

Indické filmové herečky
Uhlisko (Banská Bystrica)

Uhlisko je mestská časť Banskej Bystrice.

Názov 
Názov Uhlisko pochádza zo 16. storočia a z uhliarskej činnosti vykonávanej na území mestskej časti. Latinský názov Uhliska je Carbonaria. Osídlenie tesne pod Urpínom sa nazývalo Fabrika podľa obydlí robotníkov.

Polohopis 
Severnú hranicu mestskej časti tvorí južné nábrežie Hrona. Na západe a juhu susedí s mestskými časťami Radvaň a Iliaš. Na území Uhliska sa nachádza väčšia časť vrchu Urpín, Železničná zastávka Banská Bystrica-mesto a Kalvária.

Dejiny 
Územie mestskej časti patrí mestu Banská Bystrica od stredoveku. Základná osa osídlenia bola tvorená cestou z Hronskej brány von z mesta v smere na Hornú Mičinú. V 19. storočí v lokalite Žltý Piesok prebiehala ťažba tejto suroviny pre miestnu teheľnu.V prvej polovici 20. storočia sa začala výstavba tehlových domov a nájomných bytoviek a na prelome 20. a 30. rokov vilová štvrť.

Samospráva 
Uhlisko tvorí spolu s Majerom, Senicou a Šalkovou volebný obvod č. 2, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta

 
Mestské časti Banskej Bystrice
Grigorij Alexejevič Javlinskij

Grigorij Alexejevič Javlinskij (; * 10. apríl 1952, Ľvov, Ukrajinská SSR, Sovietsky zväz) je ruský liberálny ekonóm a politik ukrajinského pôvodu, bývalý predseda liberálneho opozičného politického hnutia Jabloko. Ide o prozápadne orientovaného liberálneho politika.

Život 
V roku 1992 vtedajší ruský prezident Boris Jeľcin zvažoval možnosť ponúknuť Grigorijovi funkciu predsedu vlády Ruskej federácie, ale nakoniec sa predsedom vlády stal Jegor Gajdar.

V roku 1996 neúspešne kandidoval na funkciu prezidenta Ruskej federácie, vtedy získal celkovo 7,3% hlasov, čo znamenalo 5,5 mil. voličov, znova potom v roku 2000, kedy dostal 5,8% hlasov, čo je presne 4 351 450 voličov.

V rokoch 19932008 bol predsedom politickej strany Jabloko. Niekoľkokrát vystúpil aj na pražskej konferencii Forum 2000.

Referencie

Iné proejkty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Grogorija Javlinského 
 Anglická verzia oficiálneho webu 
  Grigorij Javlinskij: Ropa a plyn pomáhají propagandě 

Ruskí ekonómovia
Ruskí politici
Osobnosti z Ľvova
FC Šerif Tiraspoľ

FC Šerif Tiraspoľ je moldavský futbalový klub sídliaci v meste Tiraspol. Klub bol založený v roku 1996 ako FC Tiras Tiraspol. Štadión Sheriff má kapacitu 12 746 divákov.

História 
Klub bol založený v roku 1996 ako FC Tiras Tiraspol a prvý krát sa predstavil v moldavskej „B“ divízii. Následne postúpil do moldavskej „A“ divízie a pod vedením Ahmada Alaskarova zvíťazil v moldavskej Divizia Națională.

Úspechy 
 20× víťaz Divizia Națională (2000/01, 2001/02, 2002/03, 2003/04, 2004/05, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2017, 2018, 2019, 2020/21, 2021/22)
 10× víťaz Cupa Moldovei (1998/99, 2000/01, 2001/02, 2005/06, 2007/08, 2008/09, 2009/10, 2014/15, 2016/17, 2018/19)
 7× víťaz Moldavského Superpoháru (2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016)
Je najúspešnejším moldavským futbalovým tímom (vo svojej histórií získal 20 ligových titulov).

Aktuálna zostava

Referencie

Zdroj 
 fc-sheriff.com

Moldavské futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1997
Excelencia

Excelencia (z lat. excellentia – prevaha, priorita, lahodnosť) je čestný titul používaný niektorými vyššími štátnymi úradníkmi, členmi kráľovských rodín a cirkevnými hierarchami. Medzi uživateľov tohoto titulu patrí hlava štátu, premiér, veľvyslanec, minister zahaničných vecí, arcibiskup a biskup.

Titul by mal byť písaný veľkými písmenami s pridaním "Jeho", "Jej" alebo "Vaša" pred titulom. Vzor: Jeho Excelencia XY, alebo Vaša Excelencia XY. Vynechanie zámena môže znamenať vysoký stupeň oboznámenia sa s osobnou titulatúrou. Často sa používa aj skratka J.E., prípadne v angličtine H.E.

Referencie

Pozri aj 

 Eminencia

Tituly
Cirkevné tituly
Diplomacia
Slovensko-maďarská štátna hranica

Slovensko-maďarská štátna hranica je vnútrozemská štátna hranica, ktorá oddeľuje Slovensko a Maďarsko. So svojou dĺžkou 654,8 km je aj z pohľadu Slovenska, aj z pohľadu Maďarska najdlhšou hranicou štátu. Na západe prechádza po rieke Dunaj, nížinatým územím Malej dunajskej kotliny, pokračuje pohoriami Vnútorných Západných Karpát a na východe prechádza Veľkou dunajskou kotlinou. Dnes je možné ju voľne prekročiť, pretože je hranicou vnútri Schengenského priestoru.

Dĺžka a hraničné znaky 

Dĺžka hranice, ako ju uvádza Ministerstvo vnútra SR: 
 na vodných tokoch: 338,9 km;
 na hraničných cestách: 55,8 km;
 na hraničných priekopách: 6,7 km;
 na priamom vyznačení: 253,4 km;
 spolu: 684,8 km.

Hraničné znaky, ako ich uvádza Ministerstvo vnútra SR: 

 základné: 22 ;
 hlavné: 575 ;
 medziľahlé: 3561;
 doplňujúce: 2555;
 iné: 75;
 spolu: 6788.

Hraničné dokumentárne dielo 

Územie dnešného Slovenska bolo od stredoveku súčasťou Uhorska. Prvá Československá republika vznikla 28. októbra 1918. V rokoch 1918 – 1919 sa na území Slovenska odohrala Maďarsko-česko-slovenská vojna. 

Hraničné dokumentárne dielo slovensko-maďarskej hranice vzniklo v rokoch 1921 – 1925 po Prvej svetovej vojne ako súčasť Trianonskej mierovej zmluvy podpísanej 4. júna 1920. V rovnakom období vzniklo aj hraničné dokumentárne dielo slovensko-rakúskej hranice ako účasť Saintgermainskej mierovej zmluvy podpísanej 10. septembra 1919.

V súčasnosti je hranica určená podľa Zmluvy medzi Československou republikou a Maďarskou ľudovou republikou o úprave režimu na štátnych hraniciach podpísanej 13. októbra 1956 v Prahe.

Hraničné dokumentárne dielo pozostáva z: 
 hraničných máp v mierke 1 : 2880 a poľných náčrtov,
 podrobného popisu priebehu hraničnej čiary.

Referencie

Pozri aj 

 Versaillský mierový systém

Externé odkazy 

 Informačný systém štátnych hraníc – hraničné dielo slovensko-rakúskej štátnej hranice dostupné online

Štátna hranica
Štátna hranica
Pruxe

Pruxe je jazero na Záhorí, v okrese Malacky, v katastroch obcí Suchohrad, Jakubov a Gajary.

Nachádza sa na toku Zohorského kanála, kde bola umelými úpravami dosiahnutá jeho terajšia podoba. Jazero zaberá rozlohu , v najhlbšom mieste je hlboké asi 1,5 metra, pri brehoch, kde má strmý spád kolmo do zeme, je hlboké 0,75 metra.

Zo Suchohradskej strany sa nad jazerom týči jelšovo-dubovo-hrabový lužný les. Z Jakubovskej a Gajarskej strany je okolo neho orná pôda, kde sa pestuje repka olejná a pšenica. V jazere je bohatý porast lekníc, a pri kraji rastú pálky a tŕstie. Jazero je zarybnené kaprom.

V blízkosti jazera sa nachádza národná prírodná rezervácia Bogdalický vrch.

Zdroje 
 ŠIMEK, Ján. Jakubov: Od minulosti k dnešku. Jakubov: Obec Jakubov, 2012. 303 s. ISBN 978-80-971174-6-7.
 Katastrálna mapa
 Maloplošné CHA, CHKO Záhorie

Jazerá na Slovensku
Okres Malacky
Suchohrad
Jakubov
Gajary
Josiah Alan Brooks

Josiah Alan Brooks, taktiež známy ako Jazza (* 20. apríl 1989, Viktória, Austrália) je austrálsky ilustrátor, animátor, spevák, hudobník a youtuber. Na jeho YouTube kanáli Jazza, kde sa prezentuje ako YouTube umelec, presiahol 4 milióny odberateľov.

Kariéra 
Narodil sa ako piate zo šiestich detí a vyrastal vo Viktórii. Ako 12-ročný sa začal venovať umeniu. Počas strednej školy začal kresliť a animovať v programoch  Microsoft PowerPoint a Adobe Flash. V roku 2003 sa pridal k spoločnosti Newgrounds a v roku 2006 vydal jeho prvú hru, vytvorenú pomocou Adobe Flash. V 2012 si založil YouTube kanál Draw with Jazza, kde začal vydávať tutoriály ako kresliť človeka, a podrobné štúdiá anatómie človeka. K 7. aprílu má jeho kanál viac než 4 milióny odberateľov a viac než 570 miliónov zhliadnutí.

Osobný život 
Je ženatý, má dve deti: syna (* 2015) a dcéru (* 2018).

Tvorba 
 Creating Characters: Fun and Easy Guide to Drawing Cartoons and Comics – kniha
 Cartoon It Up – televízny animovaný seriál vysielaný na ABC Me a ABC iview
 Jazza's Arty Games – mobilná a počítačová aplikácia
 Jazza's Coloring eBook! – digitálna kniha

Externé odkazy 
Oficiálna stránka
Draw with Jazza – YouTube kanál

Zdroj 

Austrálski umelci
Youtuberi
Ilustrátori
Animátori