joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ahmed III.

Ahmed III. (osm. tur. احمد ثالث, Aḥmed-i sālis; * 30. december 1673, Dobrič, Osmanská ríša – † 1. júl 1736, Konštantínopol) bol 23. sultán Osmanskej ríše v rokoch 16481687. Jeho otcom bol sultán Mehmed IV. a matkou bola Gülnuş Sultán.

Životopis 
Ahmed III. sa narodil v Dobriči. Na trón nastúpil v roku 1703 po abdikácii jeho brata Mustafu II. vynútenej tzv. Edirnským incidentom. Počiatok svojej vlády Ahmed strávil upevňovaním svojej moci a odstraňovaním vodcov revolúcie z roku 1703. Neskôr taktiež obmedzil taktiež moc janičiarov. V zahraničnej politike sa Osmanská ríša snažila udržiavať neutrálnu pozíciu. Po tom, čo bol však vrámci Severnej vojny Rusmi pri Poltave (1709) porazený švédsky kráľ Karol XII., poskytli Osmani Karolovi poskytli azyl pri úteku. Rusi Osmanov požiadali o Karolovo vydanie, čo Osmani odmietli. Výsledkom sporu bola rusko-osmanská vojna v povodí rieky Prut (Prutská kampaň). Výsledkom sporu bolo znovuzískanie Azova strateného za vlády Ahmedovho brata Mustafu II. Vojna s Benátkami a Habsburgovcami v rokoch 17141718 znamenama zisk Morey ale stratu Belehradu a Banátu po Požarevackom mieri. V roku 1718 sa novým veľkovezírom stal  Nevşehirli Damat Ibrahim Paša, ktorého vláda (17181730) je známa ako Éra tulipánov. Obdobie bolo charakteristické oživením kultúrneho diania v Osmanskej ríši a obdobím dlhého mieru so západnými veľmocami. Samotný sultán bol známy ako básnik kaligraf a významný mecenáš umenia. V roku 1723 avšak vypukla nová osmansko-perzská vojna, ktorá vyústila osmanskou okupáciou západnej Perzie. Miestne kmene sa však proti osmanskej nadvláde neustále búrili a Osmani začali vo vojne v roku 1726 prehrávať. Oslabenie vládnej moci a rozdiely medzi sociálnymi vrstvami v roku 1730 vyústili v povstanie vedené Patronom Halilom. Povstanie vládne kruhy podcenili až nakoniec nebol zásah možný. Povstanie ukončilo Éru tulipánov i vládu Ahmeda III. Novým sultánom sa stal Mahmud I. a Ahmed následne zomrel o 6 rokov neskôr.

Referencie 

Osmanskí sultáni
Senzi TV

Senzi TV je slovenská hudobná televízna stanica a pôvodne štvrtá stanica JOJ Group, ktorá bola spustená 1. septembra 2013. SENZI, a. s. ako servisná spoločnosť stanice bola odpredaná 10. októbra 2015 spoločnosti Nunez NFE. Stanica zmenila vysielateľa z MAC TV s.r.o. na McBoxs d.o.o. v roku 2016 a bola premiestnená zo skupiny JOJ Group do skupiny music box tv.

Do skupiny music box tv patria aj hudobné televízne stanice Senzi TV, Folklorika TV, Lala TV a v minulosti aj už nevysielajúca stanica Music Box.  Folklorika TV patrila súčasne aj do skupiny Telekom.

Charakteristika programu 
Prináša hudobnú produkciu mnohých žánrov, primárne známe „repete“ hity, dychovku, revival music, folk, ale aj balkánske či trampské hity, ale aj svadobné piesne a iné. Senzi TV je profilovaná ako oddychový kanál s obľúbenou hudbou.

Relácie 

 Kafíčko s Norom
 Galavečer hviezd
 Zahoď starosti
 Muzikanti hrajte!
 Vyber si svoj hit
 Hudba hraj!
 Krásy života
 Vitalita s Marcellou
 Posedenie pri vínečku
 Študio Senzishop s Gizkou Oňovou a Norom Mészárošom
 Zábava nikdy nekončí
 Lásky jednej plavovlásky 
 Senzi RE-PE-TE

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka

Hudobné televízne stanice
Televízne stanice na Slovensku
Minoritský kostol (Viedeň)

Minoritský kostol (), známy aj pod oficiálnym názvom ako Taliansky národný kostol Panny Márie Snežnej () je budova stredovekého kostola budovaného ku koncu 13. storočia a v prvej polovici 14. storočia nachádzajúca sa na námestí Minoritenplatz v historickom centre Viedne v Rakúsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Názov 
Oficiálny názov Taliansky národný kostol Panny Márie Snežnej () súvisí s faktom, že kostol bol v roku 1782 darovaný Jozefom II. talianskej komunite.

Dejiny a charakteristika 
Kostol bol postavaný na prelome 13. a 14. storočia a patrí medzí najstaršie spomedzi viedenských kostolov. Nachádza sa v historickom centre Viedne v jej prvom mestskom obvode - Innere Stadt.

Je postavený v slohu francúzskej katedrálnej gotiky. Neskôr bol kostol barokovo upravený. Okrem väčšej barokovej úpravy, ktorá sa týkala prevážne interiéru, prešiel kostol v priebehu existencie mnohými ďalšími menšími úpravami, ktoré sú viditeľné najmä na kostolnej veži.

S výstavbou kostola sa začalo v roku 1276. Základný kameň stavby položil český kráľ Přemysl Otakar II. Kompletne bol kostol dostavaný v roku 1350.

Pri výstavbe bola budova dedikovaná Svätému Františkovi z Assisi. Na začiatku bola budova pod správou františkánskych mníchov z rádu minoritov.

Časť budovy bola zničená pri tureckom nájazde v roku 1529. Jednalo sa predovšetkým o vrchol kostolnej veže.

Medzi rokmi 1579 a 1620 bol kostol v správe evanjelickej cirkvi.

Kostolná veža bola opravená v roku 1623, ale jej vrchol bol opäť zničený pri ďalšom tureckom nájazde v roku 1683. Následne bola veža v roku 1685 provizórne opravená. V roku 1761 bola kostolná veža opäť poničená a to v dôsledku búrky.

V roku 1784 prešiel kostol pod správu talianskej kongregácie vo Viedni. Komunita minoritov v tomto období opustila mesto v dôsledku náboženských reforiem.

Okolie kostola bolo prestavané v rokoch 1784 – 1789. V roku 1892 bola zbúraná budova kláštora, ktorá patrila ku kostolu.

V roku 1977 budova kostola prešla reštauráciou interiéru.

Zaujímavosť  
 Je považovaný za jeden z umeleckého hľadiska najvýznamnejších kostolov v meste a to z dôvodu, že sa v ňom nachádzajú niektoré významné umelecké diela. Ide napríklad o mozaiku, ktorá znázorňuje Poslednú večeru od Leonarda da Vinciho, alebo sochu známu ako „Familienmadonna“ – kamennú maľovanú sochu Panny Márie z roku 1345.
 V kostole sa pravidelne konajú koncerty vážnej hudby.
 Nedeľné bohoslužby sú vedené v nemeckom aj v talianskom jazyku.

Galéria

Referencie 

Gotické kostoly v Rakúsku 
Kultúrne pamiatky v Rakúsku 
Kostoly zasvätené Panne Márii Snežnej 
Gotické stavby v Rakúsku 
Architektúra z 1350 
Stavby vo Viedni
Orhan I.

Orhan I. alebo Orchan I. (osm. tur. ورخان غازی، اورخان بن عثمان بن ارطغرل, mod. tur. Orhan Gazi; * okolo 1281, Söğüt†Marec 1362, Bursa) bol druhým vládcom Osmanskej ríše, vtedy známej ako Osmanský bejlik alebo emirát. Vládol v rokoch 13261362. Jeho otcom bol zakladateľ osmanského štátu Osman I., matkou Malhun Hatun. Jeho starým otcom bol Ertuğrul. Významné boli jeho štátne reformy, vytvorenie stále armády, či založenie prvej madrasy v Izniku. Do obdobia počiatku jeho vlády sa taktiež datujú prvé osmanské mince.

O Orhanovej mladosti sa veľa zmienok nezachovalo.Svoju vojenskú kariéru Orhan započal už za vlády svojho otca Osmana, keď sa mu podarilo od Byzantskej ríše získať viaceré severoanatólske mestá, medzi nimi i budúce hlavné mesto Osmanského štátu Bursu (1326). Krátko na to Orhan po smrti svojho otca nastúpil na osmanský trón. V roku 1329 sa mu v bitke pri Pelekanone podarilo odraziť útok byzantského cisára Andronika III. a v priebehu rokov 13311341 sa Orhanovi podarilo od Byzantíncov získať mestá Nikája (İznik), Gemlik a Nikomédia (İzmit) s ich okolím. Po ovládnutí severnej Anatólie sa Orhan orientoval na dobývanie východných a južných území, ktoré podliehali rozličným tureckým rodom. V roku 1345 dobyl prímorské panstvo Karesi a v roku 1354 Gerede. V roku 1354 získal od Eretnovcov Ankaru. Následne sa opäť venoval bojom na západe, kde zasiahol do občianskych vojen v Byzantskej ríši.

V byzantskej občianskej vojne v rokoch 13411347 sa regent proticisár Ján VI. Kantakuzenos rozhodol oženiť svoju dcéru Theodoru s Orhanom, a využil osmanských bojovníkov v boji proti súperiacim silám Jána V. Palaiologa, čo Turkom umožnilo vyplieniť Trákiu a oboznámiť sa s miestnym prostredím. V byzantskej vojne so Srbi Kantakuzenos znovu požiadal Osmanov o pomoc, za čo Osmani v roku 1352 získali európsku pevnosť Çimpe (Tzymbe). O dva roky neskôr získal Orhanov syn Süleyman Paša zase obsadil byzantské mesto Kallipolis (Gelibolu), ktoré krátko pred tým v dôsledku zemetrasenia prišlo o svoje hradby. Osmani tak získali prvé územia v Európe. V nasledujúcom období Osmani pravidelne rabovali kresťanské územia a svoje nájazdy na čas pozastavili až po tom, čo bol Orhan prinútený uzavrieť s Byzantíncami dohodu o prepustení jeho syna Chálila, ktorého zajali a Byzancii odovzdali janovskí piráti. Asi v roku 1361 padol do rúk Osmanov trácky Didymoteichon, ktorý sa na niekoľko rokov stal hlavným osmanským sídlom. V roku 1362 Orhan zomrel a novým panovníkom sa stal jeho syn Murad I.

Referencie

Iné projekty 

Úmrtia v 1362
Narodenia v 1281
Osmanskí sultáni
Kostol svätého Karola Boromejského (Viedeň)

Rektorátny kostol svätého Karola Boromejského (), známy skôr pod názvom Kostol svätého Karola () je budova barokového kostola vybudovaného v prvej polovici 18. storočia nachádzajúca sa na námestí Karlsplatz v historickom centre Viedne v Rakúsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.

Dejiny a charakteristika 
Kostol je postavený v barokovom slohu, ale na stavbe sú patrné aj vplyvy antickej, byzantskej a renesančnej architektúry. Antický grécky a rímsky vplyv je vidieť predovšetkým na stĺporadí nad hlavným portálom ako aj na dvoch mohutných stĺpoch pred kostolom vybudovaných podľa Trajánovho stĺpu v Ríme.

Vznik kostola súvisí s morovou epidémiou na začiatku 18. storočia. V dôsledku tejto udalosti dal cisár Karol VI. sľub, že v prípade, že mesto ustojí morovú epidémiu, dá postaviť kostol, ktorý bude zasvätený  svätému Karolovi Boromejskému. Po skončení epidémia bola v roku 1713 oficiálne ohlasená výstavba kostola.

Kostol navrhol habsburský dvorný architekt  Johann Bernhard Fischer von Erlach. Jedná sa o jeho posledné dielo. Zároveň je táto stavba považovaná za vrcholný výtvor tohoto architekta. Výstavba sa začala v roku 1716. Po smrti  Johanna Bernharda Fischera von Erlacha v roku 1723 pokračoval v práci na budove jeho syn Joseph Emanuel Fischer von Erlach a pod jeho vedením bol kostol v roku 1737 aj dokončený.

Scéna na hlavnom oltári zobrazuje nanebovstúpenie sv. Boromeja. Fresky na vnútorných stenách kupole sú dielom Johannesa Michaela Rottmayra a pokrývajú priestor až 1250 metrov štvorcových. Boli vyhotovené v rokoch 1725 – 1730. Fresky jako aj väčšina ostatnej výzdoby v budove ako aj exteríerových častí, vrátane stĺpov pred kostolom  zobrazuje scény zo života  sv. Boromeja.

Výška budovy v najvyššom mieste kupole dosahuje až 72 metrov.

Zaujímavosť  
 V kostole sa pravidelne konajú koncerty vážnej hudby.

Galéria

Referencie 

Barokové kostoly v Rakúsku
Kultúrne pamiatky v Rakúsku 
Barokové stavby v Rakúsku 
Architektúra z 1737 
Stavby vo Viedni
Čermeľský potôčik

Čermeľský potôčik je vodorovná fontána na Hlavnej ulici v Košiciach. Nachádza sa v južnej aj severnej časti tejto ulice. V južnej časti vedie od Rooseveltovej ulice až po Dolnú bránu a Námestie Slobody. V severnej časti vedie od súsošia Immaculata až ku budove bývalého Obchodnému domu Tesco.

Vznik 
Čermeľský potôčik bol vybudovaný dňa 9. mája 1997. Pôvodne potôčik tiekol do mesta z neďalekej lesnej lokality Čermeľ ako rameno rovnomenného Čermeľského potoka. Pre rozvoj mestskej hromadnej dopravy došlo v roku 1899 k zasypaniu pôvodného potoka a jeho zavedeniu do kanalizačného systému mesta.

Pred morovým stĺpom sa rozvetvoval po oboch stranách, aby sa zas spojil pri Forgáčovom paláci (terajšej Štátnej vedeckej knižnici). Takto sa vytvoril akýsi ostrov, ktorý sa stal sa centrom Košíc. Stála na ňom napríklad bývala radnica, ktorá sa nachádzala na mieste dnešného Štátneho divadla. Na tomto pomyselnom ostrove stál už v 13. storočí aj farský kostol a na jeho mieste neskôr súčasný Dóm sv. Alžbety a aj Kaplnka sv. Michala a okolo nej cintorín.

Potôčik mal výdatnosť od 50 do 400 sekundových litrov a viedlo ponad ním viedlo niekoľko desiatok mostíkov. Veľmi podobne vyzerá aj terajší obnovený potôčik, je ale upravenejší a taktiež podsvietený. Hlavný rozdiel je však v tom, že akože vyviera pri obchodnom dome Tesco a mizne v podzemí ešte pred samotným morovým stĺpom. Naspäť na povrch sa vracia podzemným potrubím, týmto spôsobom tvorí podzemný uzavretý cyklus. Voda, ktorá v ňom cirkuluje sa privádza tiež pod zemou z neďalekého Mlynského náhonu. Potôčik má hĺbku 15 cm a široký je 40 cm, takže je ideálny na brodenie počas horúčav. Zároveň zaručuje o čosi menšiu prašnosť a väčšiu vlhkosť v centre. Pri budovaní potôčika vznikla aj južná časť, ktorá dotvára na Hlavnej ulici akúsi súmernosť, no táto časť je dočasne nefunkčná. Torzo potôčika začínajúceho sa pred Štátnou vedeckou knižnicou, ale nie je na historickom mieste, lebo v tej oblasti jeho historický predchodca už odbočoval na Zvonársku ulicu.

Pozri aj 
 Zoznam fontán v Košiciach

Referencie 

Fontány v Košiciach
Košice - Staré Mesto
Fontány na Slovensku
Laurie Metcalfová

Laura Elizabeth Metcalf (* 16. jún 1955, Carbondale, Illinois, USA) je americká filmová, televízna a divadelná herečka. Je známa zo seriálu Roseanne (19882018) či Teória veľkého tresku (20072019). V roku 2018 bola nominovaná na Oscara za film Lady Bird.

Životopis 
Pohádza zo štátu Illinois, jej matka bola knihovníčka a otec bol finančným riaditeľom jednej z miestnych univerzít. Odmalička sa venovala množstvu krúžkov ako príklad balet či bejzbal. Študovala divadelnú tvorbu na Illinois State University. Krátko po doštudovaní začala hrávať v rôznych divadlách. Tiež účinkovala aj na Broadwayi.

Kariéra 
Jej herecká kariéra odštartovala plne až v roku 1988 keď dostala úlohu v seriály Roseanne. Jej postava sa volala Jackie a bola sestrou hlavnej hrdinky Roseanne (Roseanne Barrová) podľa ktorej je aj seriál pomenovaný. V roku 1995 sa začala zaujímať o dabing a prepožičala svoj hlas v animovanej rozprávke Toy Story, jednej z postáv, konkrétne matke Davisovej, Andyho mame. V roku 1997 si zahrala v horore Wesa Cravena, Vreskot 2, kde jej rola bola reportérka, ktorá nadbieha a obdivuje Gale Weathers (Courteney Coxová) a chce sa veľmi priblížiť jej práci. Od roku 1999 do roku 2000 hrala v seriály The Norm Show ktorý nemal moc dobré ohlasy. V roku 2002 znovu dabovala animovaný film Treasure Planet.

Od roku 2007 mala jednu z vedľajších úloh v seriály Teória veľkého tresku, jej rola bola matkou hlavného hrdinu, Sheldona Coopera, ktorá je zároveň silnou náboženskou fanatičkou. Za svoj herecký výkon získala v roku 2015 nomináciu na Critics Choice Television Awards.

Od roku 2013 do roku 2015 hrala v komediálnom seriály Getting On po boku herečky Alex Borsteinovej a Niency Nashovej. Veľký úspech získala aj vďaka úlohe vo filme Lady Bird, kde si zahrala spoločne so Saoirse Ronanovou. Metcalfová aj Ronanová získali za ich herecký výkon niekoľko nominácií, napríklad na Oscara, Zlatý glóbus či cenu BAFTA.

Osobný život 
V roku 1983 sa Metcalfová vydala za Jeffa Perryho, ktorý bol spoluzakladateľom divadelnej spoločnosti Steppenwolf. V rovnakom roku ako sa zosobášili sa im narodila aj dcéra Zoe. Manželstvo trvalo tri roky, rozviedli sa v roku 1986.

V roku 1992 sa vydala druhý krát, tento krát za Matta Rotha, kolegu zo seriálu Roseanne. V novembri 1993 sa im narodil syn. Spoločne tiež hrali v roku 1994 vo filme Blink a v roku 1998 v dráme Chicago Cab. V roku 2005 sa im narodila dcéra Mae Akins ktorú porodila náhradná matka. V roku 2006 si adoptovali šesťročného chlapca. V roku 2011 požiadal Roth o rozvod a ako dôvod uviedol nezmieriteľné rozdieli. Ich manželstvo bolo rozvedené v roku 2014.

Metcalfová o sebe tvrdí, že je tvrdý workoholik a že je na seba príliš prísna. Veľa krát uviedla, že má radšej divadlo, pretože sa tam cíti pohodlnejšie ako pred kamerami.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Divadelné herečky USA
Komici USA
Držitelia ceny Tony
Osobnosti z Illinoisu
Rozprávači audiokníh
Post Malone

Austin Richard Post (* 4. júl 1995, Syracuse, New York, USA), známy pod umeleckým menom Post Malone, je americký reper, spevák, skladateľ a hudobný producent. Získal uznanie za introspektívne písanie piesní, lakonický vokálny štýl a spôsob spracovania rôznych žánrov vrátane hip hopu, popu, country a rocku. Prvýkrát sa dostal do popredia v roku 2015 po vydaní debutového singla „White Iverson“. Následne podpísal zmluvu s hudobným vydavateľstvom Republic Records.

Debutový album Stoney (2016) sa zameriava na žánre trap a cloud rap. Získal komerčný úspech spolu so singlom „Congratulations“. V roku 2018 zlomil rekord  amerického rebríčka Billboard Top R&B/Hip-Hop Albums, pretože sa v ňom udržal 77 týždňov. Postov druhý album s názvom Beerbongs & Bentleys (2018) debutoval na prvej priečke Billboard 200 a zaznamenal niekoľko rekordov v streamingu. Spolu so singlami číslo 1 rebríčka Billboard Hot 100, („Rockstar“ a „Psycho“), bol nominovaný na Cenu Grammy za album roka 2018.

Diskografia 

 Stoney (2016)
 Beerbongs & Bentleys (2018)
 Hollywood's Bleeding (2019)

Turné 

 Stoney Tour (2017)
 Beerbongs & Bentleys Tour (2018 – 2019)
 Runaway Tour (2019)

Predskokan

 Justin Bieber – Purpose World Tour (2016)

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Reperi USA
Hiphopoví speváci USA
Speváci USA
Držitelia ceny Juno
Osobnosti zo Syracuse (New York)
SpongeBob v nohaviciach

SpongeBob v nohaviciach alebo SpongeBob v šortkách () je americký, animovaný seriál. V Spojených štátoch premiéra bola v roku 1999.

Obsadenie

Hlavné postavy 
 SpongeBob v nohaviciach, ako Tom Kenny (Richard Stanke)
 Gary, ako Tom Kenny
 Patrik Hviezdica, ako Bill Fagerbakke (Martin Kaprálik)
 Sepiák Tenticles, ako Rodger Bumpass (Dušan Szabó)
Eugene Pán Krabs, ako Clancy Brown (Juraj Predmerský)
 Plankton, ako Mr. Lawrence (Peter Rúfus)

Série a časti 

Kreslené seriály USA
Televízne seriály z roku 1999
Televízne seriály Nickelodeon
Sophie Turnerová

Sophie Belinda Jonas (rod. Turner; * 21. február 1996, Northampton, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Preslávila ju postava Sansy Stark v seriáli stanice HBO, Game of Thrones (2011 – 2019), za ktorú získala nomináciu na Primetime Emmy Award pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe v dramatickom seriáli (2019).

Objavila sa v televíznom filme The Thirteenth Tale (2013) a debutovala vo filme Another Me (2013). Účinkovala v akčnej komédii s názvom Barely Lethal (2015) a stvárnila mladú Jean Grey / Phoenix vo filmovej sérii X-Men (2016 – 2019).

Osobný život 
Turnerová sa 1. mája 2019 zosobášila s americkým spevákom Joeom Jonasom v A Little White Wedding Chapel v Las Vegas, hneď po Billboard Music Awards 2019. Po svadbe si legálne zmenila priezvisko na Jonas. Pár žije v Los Angeles v Kalifornii. 29. júna 2019 si zopakovali svadbu v prítomnosti svojich rodín a priateľov v Paríži. Turnerovej herecká kolegyňa zo seriálu Game of Thrones, Maisie Williams bola jednou z hlavných družičiek. Turnerová porodila v júli 2020 ich prvú dcéru.

Turnerová bola inšpiráciou piesne „Hesitate“, ktorá bola napísaná ako list od Joea. Táto pieseň sa nachádza na albume Jonas Brothers, Happiness Begins.

Turnerová je tiež otvorená diskusiám o depresii a bolo pre ňu dôležité, že si mohla zahrať rolu v seriáli Survive, ktorá trpela rovnakým problémom.

Filmografia

Film

Televízia

Videoklip

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Anglické filmové herečky
Anglické divadelné herečky
Anglické televízne herečky
Osobnosti z Warwickshire
PLU

PLU (skratka z anglického price look-up code, „kód pre dohľadanie ceny“) je systém identifikačných čísiel tovaru, ktorý sa začal používať začiatkom deväťdesiatych rokov.

Dôvodom zavedenia bola presnejšia a rýchlejšia kontrola skladových zásob. Pomocou PLU sa dali ľahko rozlíšiť podobné výrobky s rozdielnou cenou. Napríklad určitý druh ovocia, ktoré bolo privezené z rôznych častí sveta, sa predávalo v rovnakom obchode. Každý druh bol za inú predajnú cenu. Ľahko dochádzalo k zámene. Napríklad jablká vyzerali na pohľad rovnako, ale mali inú predajnú cenu. PLU kódom bol pomocou etikiet tovar označený a problém s určením tovaru bol tým z väčšej časti vyriešený.

PLU kód by sa dal prirovnať k EAN kódu. PLU kód býva v niektorých systémoch tiež nazývaný "interným kódom tovaru" alebo interným ID. Toto názvoslovie vzniká v žargóne rôznych odborov, kde sa PLU používa.

Označenie produktov týmto identifikačným znakom býva používané v rôznych oblastiach predaja. PLU býva tiež náhradou za EAN kód, ktorý ešte stále neexistuje u niektorých druhov výrobkov, napr. umelecké predmety, výrobky typu kľúčenka, ceruzka a podobne. Rozsah PLU je väčšinou daný potrebami interného systému. V PLU môže byť napríklad obsiahnuté číslo kategórie a poradové číslo výrobku v tejto kategórii, alebo môže byť PLU generované náhodne.

Všeobecne sa PLU kódy tlačia na etikety spolu s ďalšími informáciami o tovare (výrobku). Tovar je spravidla označené názvom, jednotkovou cenou, EAN kódom a prípadne týmto PLU kódom.

Využitie PLU v súčasnosti je predovšetkým ako ďalšia identifikácia výrobku v informačných systémoch, pri predaji alebo na skladové účely a inventúry.

Príklady z praxe:

 ak pri reálnom predaji nastane situácia, že nie je možné načítať EAN kód alebo číslo EAN kódu nemožno do pokladničného systému zadať.
 inventúrny zoznam s PLU kódmi.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Abecedný zoznam bežných PLU kódov (anglicky)
 Číslovka zoznam bežných PLU kódov (anglicky)
 The International Federation for Produce Coding (IFPC) (anglicky)

Zdroj 

Kódovanie
Identifikácia
Maloobchod
Ábel Ravasz

Ábel Ravasz MA (* 14. január 1986, Dunajská Streda) je slovenský sociológ a politik maďarskej národnosti. Od apríla 2016 do marca 2020 pôsobil aj ako splnomocnenec vlády SR pre rómske komunity.

Život 
Otec, Marián Ravasz, je architekt, mama Ilona Németh, je umelkyňa a vysokoškolská profesorka.

Študoval sociológiu na Eötvös Loránd University (Eötvös Loránd Tudományegyetem) v Budapešti, politológiu a ekonómiu na Corvinus University Budapest (Budapesti Corvinus Egyetem).

V roku 2012 vycestoval do USA, kde získal štipendium Fulbright Scholarship for Graduate Studies in the USA. V roku 2014 obhájil titul MA sociológie na Columbia University v New Yorku.

V roku 2013 so Štefanom Vavrekom spoluzaložil rómsku organizáciu Purt, ktorá združuje rómskych, maďarských a slovenských aktivistov a aktivistky. Organizácia sa venuje zlepšovaniu životných podmienok na Gemeri.

Medzi rokmi 2015 - 2016 bol výkonným riaditeľom Inštitútu Mateja Bela.

Politická činnosť 
7. apríla 2016 sa stal splnomocnencom vlády SR pre rómske komunity.

Je spoluautorom a jedným z hlavných iniciátorov novely zákona o povinnej predškolskej výchove pre všetky 5-ročné deti, ktorú parlament schválil 27. júna 2019. Na Slovensku bude zavedená od roku 2021.

Po výzve, ktorú adresoval premiérovi Igorovi Matovičovi, bol 31. marca 2020 odvolaný z funkcie splnomocnenca vlády SR pre rómske komunity.

Referencie 

Slovenskí politici
Slovenskí sociológovia
Politici MOST-HÍD
Splnomocnenci vlády Slovenskej republiky pre rómske komunity
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti z Dunajskej Stredy
Radoslav Rančík

Radoslav Rančík (* 6. október 1979, Košice) je bývalý slovenský basketbalista, hrávajúci na pozícii pivota. S ôsmimi cenami Basketbalista roka je historicky najúspešnejším slovenským basketbalistom v ére samostatnosti. Naposledy hral za klub BK Inter Bratislava, v októbri 2018 ukončil kariéru.

Kariéra 
Radoslav Rančík začal svoju profesionálnu kariéru ako legionár v Pule. V rokoch 2002-2011 hral postupne v chorvátskej, francúzskej, českej, talianskej, tureckej a ukrajinskej lige. V roku 2012 na krátky čas prvý raz pôsobil aj na Slovensku v klube BK Inter Bratislava, z ktorého sa vrátil späť do českého ČZE Nymburk. Kariéru ukončil opäť v BK Inter Bratislava po sezóne 2017/2018.

Štatistiky 

Pozn: * Údaje aktualizované k 20.1.2007

Osobný život 
Rančík je ženatý, 16. júna 2012 sa zosobášil s Veronikou Herákovou. Jeho brat Martin je tiež bývalý reprezentačný basketbalista. Je členom medzinárodnej komisie FIBA pre mládež.  

Rančík je certifikovaný mentor FIBA. ( TASS Athlete lifestyle Mentor Certificate ) 

Rančík je  obchodným riaditeľom spoločnosti Groupv4 a komentátorom basketbalových zápasov a golfu pre Slovenskú televíziu JOJ Šport.

Referencie 

Slovenskí basketbalisti
Osobnosti z Košíc
Krivák (bunda)

Krivák alebo sidovka je pôvodne motorkárska kožená bunda. Na trh ho uviedla odevná firma Schott NYC pod označením Perfecto v roku 1928. Bunda bola navrhnutá tak, aby poskytovala čo najväčšiu ochranu proti vetru. Má pomerne krátky strih, zipsy vreciek nakrivo, výrazné cvoky a vrecko na boku. V roku 1940 firma Schott predstavila model s označením 613, ktorý sa vďaka nášivkám v tvare hviezdy na ramenách čoskoro začal označovať „One Star“.

Definitívny rozmach kriváku prišiel v roku 1953, kedy ho obliekla hviezda amerického filmu, Marlon Brando. Krivák navrhnutý pre motorkárov bol tuhší, vystužený a lepšie chránil proti vetru, na rozdiel od kriváku na bežné nosenie bol pohodlnejší a ľahší. Krivák tiež nosili „drsné“ komunity na okraji spoločnosti alebo ako znamenie boja proti bežnému konzumu. Krivák si obliekali hviezdy ako James Dean, John Travolta alebo Arnold Schwarzenegger (vo filme Terminátor 2: Deň zúčtovania). Krivák bol obľúbený aj vo svete hudby, zamilovali si ho spevák Freddie Mercury zo skupiny Queen, punkoví interpreti ako Sid Vicious zo skupiny Sex Pistols a slávni boli jej nosením aj členovia skupiny Ramones. V roku 1980 sa krivák stal definitívnou súčasťou populárnej kultúry. Okrem metalistov si ho zamilovali novoromantici a speváci country. Ďalej ho doviedli k dokonalosti glam rockové skupiny 80. rokov.

Krivák je dnes možné kúpiť ako v klasickej variante (čierny so striebornými cvokmi a zipsami), tak v najrôznejších farebných úpravách. Na konci tisícročia obľuba kriváku poklesla.

Zdroj 
 Známka punku (stylesurfin.cz)

Kožený odev
Sójové rezy

Sójové rezy (iné názvy: sójový kmeň, sójový suk) sú sójovou cukrovinkou v tvare valcovitej tyčinky. Začala ju vyrábať továreň Zora v Olomouci, ktorú neskôr odkúpila nadnárodná švajčiarska spoločnosť Nestlé. V súčasnosti ju vyrábajú rôzni výrobcovia.

Sójové rezy sa skladajú z cukru, sojovej múky, glukózovo-fruktózového sirupu, rastlinného tuku, glukózového sirupu, oplátkovej drte, sušeného mlieka a arómy.

Literatúra

Zdroj 
 

Sladkosti
Výrobky zo sóje
Vladimír Brodziansky

Vladimír Brodziansky (* 8. máj 1994, Prievidza) je slovenský profesionálny basketbalista a reprezentant.

Univerzitná kariéra 
V auguste 2014 odišiel do USA. Tu študoval a hral jednu sezónu basketbal za klub Pratt Community College s priemerom 15,3 bodu a 8,8 doskoku na zápas. Následne prestúpil do tímu TCU Horned Frogs, kde hrával pod trénerom Trentom Johnsonom.

Po príchode nového trénera do TCU, Jamieho Dixona, začal Brodziansky vylepšovať svoju silu, váhu a výdrž. Pri víťazstve TCU nad Iowa State Cyclones 16. januára 2016 zaznamenal 25 bodov, 14 doskokov a 3 bloky, čo mu vynieslo ocenenie Hráč týždňa súťaže Big 12. Brodziansky bol vo svojom prvom roku v Big 12 vybraný do Druhého All-star súťaže a do Obranného tímu. Bol kľúčovou súčasťou úspechu tímu pri zisku NIT, s priemerom 14,1 bodu na zápas a 82 blokmi (druhý najvyšší počet za sezónu v histórii klubu).

Vo svojej seniorskej sezóne bol v úvode vybraný do predsezónneho all-star tímu súťaže. Celkovo v sezóne mal priemer 15,1 bodu, 5,1 doskoku a 1,6 bloku na zápas. Úspešnosť streľby z poľa bola na úrovni 57,7 % (tretia najvyššia v lige).
V roku 2018 bol finalistom ocenení Senior CLASS Award a Kareem Abudl-Jabber Center of the Year Award. V sezóne bol vybraný do tretieho All-star tímu súťaže. Viedol TCU k celkovej rekordnej bilancii 21 víťazstiev a 12 prehier a celkovému 6. miestu v NCAA turnaji. V jeho záverečnej hre za TCU Horned Frogs jeho tím prekvapujúco prehral s klubom Syracuse Orange 52-57, Brodziansky dosiahol 13 bodov.

Profesionálna kariéra 
Počas draftu NBA v roku 2018 nebol draftovaný, avšak počas letnej ligy NBA podpísal zmluvu s klubom Cleveland Cavaliers. 31. júla 2018 podpísal zmluvu so španielskym klubom Obradoiro CAB hrajúcim španielsku extraligu ACB. 

Vo februári 2020 získal ocenenie slovenský basketbalista roka 2019 suverénne so ziskom 3462 bodov, druhý Michal Baťka mal 1303 bodov.

Referencie

Externé odkazy 
Profil na stránke tímu TCU Horned Frogs

Slovenskí basketbalisti
Osobnosti z Prievidze
Igor Pokojný

PhDr.  Igor Pokojný (* 15. november 1963) je slovenský diplomat. Od januára 2018 je mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Írsku.

Životopis 
Igor Pokojný v rokoch 1983 až 1988 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov. V roku 1988 získal na Univerzite Karlovej nostrifikáciu titulu.

V roku 1988 pracoval na tlačovom odbore Ministerstve zahraničia ČSFR, v rokoch 1989 až 1990 v Ústave informácií a prognóz, v rokoch 1990 až 1992 v Slovenskom rozhlase a v rokoch 1993 až 1994 v TASR kde bol spravodajcom v Rusku pre Spoločenstvo nezávislých štátov. V rokoch 1994 až 2002 vykonával rovnakú úlohu pre Slovenskú televíziu. Následne v rokohch 2002 až 2004 pre STV pracoval v Bratislave.

Diplomatické pôsobenie 
Na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí pôsobil v rokoch 2001 až 2004 ako referent a riaditeľ tlačového odboru.

V rokoch 2004 až 2008 bol generálnym konzulom Slovenskej republiky v New Yorku. V roku 2013 až 2015 bol vedúcim konzulárneho oddelenia a radcom-ministrom na veľvyslanectve Slovenska v Londýne. V rokoch 2015 až 2017 bol riaditeľom konzulárneho odboru Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR. V roku 2016 predsedal pracovnej skupine Rady EÚ pre konzulárne záležitosti.

Veľvyslanec Slovenska v Írsku 
Za veľvyslanca Slovenska v Írsku bol vymenovaný 10. októbra 2017 prezidentom Andrejom Kiskom. Prezident Michael D. Higgins Pokjoného poverovacie listiny prijal 18. januára 2018. Pokojného predchodcom v Dubline bol v rokoch 2013 až 2017 Dušan Matulay.

V júli 2022 bol prezidentkou Zuzanou Čaputovou vymenovaný jeho nástupca, Andrej Droba.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Slovenskí diplomati
Generálni konzuli Slovenska v New Yorku
Veľvyslanci Slovenska v Írsku
Pracovníci Slovenského rozhlasu
Pracovníci Slovenskej televízie
Pracovníci Tlačovej agentúry Slovenskej republiky
Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Volebné moratórium

Volebné moratórium je v niektorých štátoch zákaz vedenia volebnej kampane a ovplyvňovania voličov (najmä agitáciou a informovaním o kandidátoch v médiách) počas určitého obdobia pred (prípadne aj počas) volieb.

Volebné moratórium na Slovensku 
Na Slovensku je podľa zákona o volebnej kampani moratórium na volebnú kampaň a zverejňovanie informácií o kandidujúcich subjektoch (okrem informácií na internete) 48 hodín a moratórium na zverejňovanie volebných prieskumov je v zásade 14 dní. Presnejšie zákon hovorí toto:
Volebná kampaň...končí 48 hodín predo dňom konania volieb. 
Zverejňovať informácie o kandidujúcich politických stranách, kandidujúcich koalíciách politických strán, kandidátoch na prezidenta a kandidátoch na funkcie do orgánov územnej samosprávy v ich prospech alebo neprospech v rozhlasovom vysielaní, v televíznom vysielaní, v rámci audiovizuálnej mediálnej služby na požiadanie, v periodických publikáciách, neperiodických publikáciách a v agentúrnom spravodajstve je 48 hodín pred začiatkom volieb a v deň konania volieb až do skončenia hlasovania zakázané.  Ustanovenia [predchádzajúcej vety] sa nevzťahujú na vysielanie prostredníctvom internetu.V čase 14 dní predo dňom konania volieb a v deň konania volieb až do skončenia hlasovania je zakázané zverejňovať výsledky volebných prieskumov. Ak sa koná druhé kolo volieb prezidenta alebo druhé kolo volieb predsedu samosprávneho kraja, výsledky volebných prieskumov je zakázané zverejňovať v čase sedem dní predo dňom konania druhého kola volieb a v deň konania volieb až do skončenia hlasovania.''

Moratórium na volebné prieskumy v roku 2020 
Pre parlamentné voľby v roku 2020 bolo v parlamente navrhnuté predĺženie 14-dňovej lehoty na 50-dňovú. Za hlasovali všetci poslanci Smeru, SNS a ĽSNS, traja odídenci zo Sme rodina, traja bývalí poslanci ĽSNS a poslanec Eduard Adamčík z Mosta-Híd. Prezidentka Zuzana Čaputová zákon nepodpísala a vrátila ho do parlamentu. Parlament veto prelomil, no Ústavný súd do konečného rozhodnutia o novele pozastavil platnosť 50-dňového moratória na volebné prieskumy, a tak pred parlamentnými voľbami v roku 2020 naďalej platil zákaz zverejňovania volebných prieskumov 14 dní pred voľbami.

Referencie 

Voľby
Prusi (baltský národ)

Prusi (prusky a litovsky Prūsai, lotyšsky Prūši, poľsky Prusowie, nemecky Pruzzen či Prußen) sú niekdajšie etnikum baltského pôvodu, sídliace od začiatku nášho letopočtu v juhovýchodnom Pobaltí medzi ústiami Visly a Nemen, na území, ktoré sa v stredoveku nazývalo Prusko. Baltskí Prusi spolu s Jotvingami, sídliacimi ďalej vo vnútrozemí, patrili jazykovo k západnej, dnes celkom vymretej, vetve baltických jazykov.

Dejiny 

Najstaršie nesporné písomné svedectvo o Prusoch je v tzv. Bavorskom geografe či cestopise Wulfstana z Hedeby z 9. storočia. Starí Prusi zostali aj po nástupe kresťanstva pohanmi a ani sa politicky neintegrovali. Hoci hovorili rovnakým jazykom, delili sa na rad menších kmeňov (Galindovia, Sambovia, Bartovia, Nadrovania a i.). Pokusy o ich christianizáciu zostali bezvýsledné, lebo Prusi považovali šírenie kresťanstva za zámienku a nástroj cudzej nadvlády - v roku 997 v dôsledku toho zabili pražského biskupa sv. Vojtecha, ktorý ich chcel pokrstiť. 

V roku 1226 si pozval mazovské knieža Konrád I. na pomoc proti Prusom Rád nemeckých rytierov, ktorému sa vzápätí podarilo územia Prusov dobyť a založiť tu vlastný štát. Po neúspešnom povstaní v rokoch 12601272 boli baltskí Prusi sčasti vyhubení a nahradení nemeckými kolonistami, zvyšní boli pozvoľna germanizovaní. Od 14. storočia sa dochovali aj nemnohé písomné pamiatky pruského jazyka, jeho najrozsiahlejším svedectvom je preklad Lutherovho katechizmu vydaný roku 1561 v Kraľovci. Stará pruština definitívne vymrela na sklonku 17. storočia.

Externé odkazy 
 M. Gimbutas book on the Balts, with maps
 1584 German map of Prussia
 Northeast Prussia
 Milestones of Baltic Prussian History
 Modern Prusai-Communities' Map of the land of Old Prussians
 Dictionary of reconstructed Prussian language
 Prußenarbeitsgemeinschaft Tolkemita
 Prußische Stammesgebiete
 Bevölkerungsentwicklung
 Christburger Vertrag 1249

Zdroj 

Dejiny Pruska
Etniká, národy a národnosti
Kresťanský pozdrav

Pod pojmom kresťanský pozdrav rozumieme slovo, alebo frázu, ktorá sa bežne používa v kresťanstve.

Rímskokatolícka cirkev 

Rímskokatolícka cirkev má len jeden oficiálny pozdrav na bežné príležitosti. Je to aj tradičný rímskokatolícky pozdrav, bežne používaný medzi príslušníkmi rehoľných rádov.

Pochválený buď Ježiš Kristus, (lat. Laudetur Jesus Christus)
  
Typická odpoveď znie:
Naveky! Amen (lat. In sæcula saeculorum amen! alebo In aeternum! Amen)

Pri odchode sa zdraví:
S Pánom Bohom

Za pozdravy však možno považovať aj iné, často používané frázy, tie sa však používajú väčšinou v súvislosti s liturgickými obradmi:

Pán s vami - I s duchom tvojim

Pokoj tomuto domu - I všetkým, čo v ňom bývajú

Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev 
Najčastejší pozdrav v Gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi je

Slava Isusu Christu! - Slava vo viki! (nezvykne sa používať slovenský preklad)

alebo

Christos posredi nas! - I jest i budet!, po slovensky: Kristus medzi nami! – Je aj bude!

Na rozdiel od rímskokatolíckej cirkvi, v gréckokatolíckej a pravoslávnej sa oficiálne pozdravy menia v závislosti od liturgického obdobia, či príležitosti:

Christós voskrése! – Voístinu voskrése!, po slovensky: Kristus vstal zmŕtvych! – Skutočne vstal zmŕtvych! - v období sviatku Paschy (veľkonočné obdobie) 

Christós raždájestja! – Slavíte jehó! (Slavíte!), po slovensky: Kristus sa rodí! – Oslavujme ho!'''' - v období sviatku Narodenia Pána, presnejšie od 25. do 31. decembra. 

Iné pozdravy:Pokoj tomuto domu - I všetkým, čo v ňom bývajú 

 Neoficiálne ľudové pozdravy 
V kresťanských oblastiach Slovenska sa môžeme tiež stretnúť aj s inými pozdravmi, väčšinou však ide o ľudovú slovesnosť. Tieto pozdravy sa používajú skôr medzi jednotlivými veriacimi, málokedy pri komunikácií s cirkevným predstaveným, úradom, alebo autoritou:

 Pozdrav Pán Boh Pán Boh daj zdravia Pán Boh s nami a zlé preč! Chvála Kristu Boh s tebou Boh nech ťa ochraňuje, resp. na Spiši v skrátenej dialektickej forme „Božechraň''“

Referencie

Zdroje 
 http://www.zoe.sk/?hs_pozdravy
 http://hrabusice.fara.sk/katolickypozdrav.htm

Externé odkazy 
 O tom, ako sa máme navzájom pozdraviť, Don Bosco dnes - Mariánske zvony 6/2004, sfr.cz
 Kresťanský pozdrav, zoe.sk

Pozdravy
Pozdrav
Grace Hopperová

Grace Brewster Murrayová Hopperová (rodená Murrayová * 9. december 1906, New York,  New York,  USA† 1. január 1992, Arlington County,  Virgínia) bola americká počítačová vedkyňa a kontraadmirálka amerického námorníctva. 

Ako jedna z prvých programátorov počítača Harvard Mark I sa stala priekopníčkou počítačového programovania, ktorá vynašla jeden z prvých linkerov. Propagovala a spopularizovala myšlienku strojovo-nezávislých programovacích jazykov, čo viedlo k vývoju COBOLu, ktorý sa dodnes používa.

Životopis 
Pred vstupom do námorníctva získala v roku 1934 titul Ph.D. z matematiky na Yale University. Od roku 1931 prednášala matematiku na Vassar College, kde získala v roku 1941 profesúru. 

O zaradenie do námorníctva sa pokúšala už počas druhej svetovej vojny, ale jej vstup bol odmietnutý, pretože mala 34 rokov. Namiesto toho sa pripojila k námorným rezervám. Hopperová začala svoju kariéru v oblasti výpočtovej techniky v roku 1944, keď pracovala na tíme Harvarda Marka I., ktorý viedol Howard H. Aiken. V roku 1949 nastúpila do Eckert-Mauchly Computer Corporation a bola súčasťou tímu, ktorý vyvinul počítač UNIVAC I. V Eckert-Mauchly začala vyvíjať kompilátor. Verila, že programovací jazyk založený na angličtine je možný. Jej kompilátor prevádzal anglické výrazy na strojový kód, ktorému rozumejú počítače. V roku 1952 dokončila Hopperová svoj programový linker (pôvodne nazývaný kompilátor), ktorý bol napísaný pre systém A-0.

V roku 1954 si ju Eckert-Mauchly vybral, aby viedla ich oddelenie pre automatické programovanie. Viedla tiež a pomohla s vydaním niektorých prvých kompilovaných jazykov, napríklad FLOW-MATIC. V roku 1959 sa zúčastnila konzorcia CODASYL, ktoré konzultovalo s Hopperovou, aby im pomohla vytvoriť programovací jazyk nezávislý od stroja. To viedlo k jazyku COBOL, ktorý bol inšpirovaný jej predstavou jazyka založeného na anglických slovách. V roku 1966 odišla z námornej rezervy, ale v roku 1967 ju námorníctvo stiahlo do aktívnej služby. V roku 1986 odišla z námorníctva a našla prácu ako konzultantka pre spoločnosť Digital Equipment Corporation, kde sa podelila o svoje počítačové skúsenosti.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oral History of Captain Grace Hopper - Interviewed by: Angeline Pantages 
  
 Grace Hopper: Navy to the Core, a Pirate at Heart 
 The Queen of Code 
 "Grace Hopper"

Zdroj 

Programátori USA
Informatici USA
Tvorcovia programovacích jazykov
Ženy v informatike
Admiráli United States Navy
Osobnosti z New Yorku
Jungkook

Jungkook (vlastné meno: ; anglický prepis: Jeon Jeong-guk, * 1. september 1997, Pusan, Kórejská republika) je juhokórejský spevák, skladateľ piesní a tanečník. Je členom juhokórejskej chlapčenskej skupiny  BTS, kde zastáva pozíciu hlavného vokalistu.

Detstvo a mladosť 
Jungkook sa narodil 1. septembra 1997 v Busane v Južnej Kórei. Jeho rodina pozostáva z rodičov a staršieho brata. Navštevoval Baekyang základnú a nižšiu strednú školu v Busane. Keď začal trénovať pre Big Hit Entertainment, prestúpil na nižšiu strednú školu Singu v Soule. Jungkook sa spočiatku túžil stať bedmintonovým hráčom, ale po tom, čo videl G-Dragon vystupovať v televízii s „Heartbreaker“, ovplyvnilo ho to do takej miery, že sa chcel stať spevákom.

V roku 2011 sa zúčastnil konkurzu do juhokórejskej talentovej šou Superstar K v juhokórejskom meste Tägu. Aj keď nebol vybraný, dostal ponuky na spoluprácu od siedmich zábavných spoločností. Nakoniec sa rozhodol začať trénovať v Big Hit Entertainment po tom, ako videl RM, v súčasnosti jeho kolegu zo skupiny a lídra BTS. V rámci prípravy na debut sa venoval zlepšovaniu tanečných schopností a počas leta 2012 odišiel do Los Angeles, kde absolvoval tanečný tréning od Movement Lifestyle. V roku 2017 ukončil štúdium na strednej škole múzických umení v Soule. V súčasnosti je zapísaný na Global Cyber University spolu s ostatnými členmi BTS, a to s  RM, Suga, J-Hope, Jimin a V.

Kariéra

2013 – súčasnosť: BTS 
Jungkook debutoval 13. júna 2013 ako člen BTS vydaním singla „No More Dream“ z debutového albumu 2 Cool 4 Skool. V rámci pôsobenia BTS naspieval dve sólové skladby; prvá skladba „Begin“ z albumu Wings z roku 2016, rozprávala jeho príbeh o presťahovaní sa do Soulu v mladom veku, aby sa mohol stať idolom a vyjadruje vďačnosť ostatným starším členom BTS za to, že sa o neho v tom čase starali. Druhá skladba s názvom „Euphoria“, bola vydaná spolu so sprievodným deväť minútovým krátkym filmom 5. apríla 2018 ako úvod do ďalšej časti série BTS„Love Yourself“. Celá štúdiová skladba bola zahrnutá do ich albumu Love Yourself: Answer, ktorý oficiálne vyšiel 24. augusta 2018.

Jungkook sa podieľal ako hlavný producent na dvoch spoločných piesňach: „Love is Not Over“ a „Magic Shop“.

Najnovší album BTS – MAP OF THE SOUL: 7, ktorý oficiálne vyšiel 21. februára 2020 obsahuje skladbu „My Time“, ktorú zložil a naspieval Jungkook a vyjadruje jeho emócie, ktoré cítil počas dospievania ako člen BTS od čias debutu. V súčasnosti ide už o jeho tretiu sólovú skladbu.

Referencie

Zdroj 

Speváci Kórejskej republiky
BTS
Mária Šofranko

PaedDr. Mária Šofranko (* 30. jún 1970) je slovenská učiteľka, občianska aktivistka a politička. Bola líderkou kandidátky hnutia OĽANO v parlamentných voľbách v roku 2020. Pochádza z východného Slovenska a vo voľbách bola zvolená za poslankyňu.

Životopis 
Po Strednej pedagogickej škole v Levoči študovala na Vysokej pedagogickej škole v Prešove. Doktor pedagogiky získala na Katolíckej univerzite v Ružomberku.

Pred zvolením do Národnej rady „viac ako dvadsať rokov pracovala v školách a školských zariadeniach ako pedagóg i vedúci pracovník.“ Učila na viacerých základných školách a bola riaditeľkou Základnej školy v Domaňovciach. Viedla viacero občianskych združení a pred voľbami bola riaditeľkou Obecného kultúrneho centra v Smižanoch.

Politické pôsobenie 
Približne začiatkom decembra 2019 dostala od predsedu hnutia Igora Matoviča ponuku byť líderkou OĽANO, ponukou bola „veľmi zaskočená“. Najprv ju oslovil Matovič s ponukou miesta na kandidátke, následne bola na stretnutí s predsedníctvom strany, ktoré rozhodlo, že jej ponúkne prvé miesto. Ponuku prijala, lebo jej dala možnosť pomôcť ľuďom z regiónu. Za svoje témy v hnutí a parlamente považuje školstvo a rómsku otázku. V školstve by chcela znížiť byrokraciu, zdvihnúť platy a motiváciu a zlepšiť spoluprácu učiteľov a celoživotné vzdelávanie. Sprísnila by kritériá na prijímanie na stredné a vysoké školy.

V parlamentných voľbách v roku 2020 kandidovala ako volebná líderka a získala 95 683 hlasov.

Poslanecký sľub zložila 12. mája 2020, dôvodom odsunu boli jej dlhodobé zdravotné problémy.

Osobný život 
V regióne bola známa ako Maťa Dugasová, po rozvode si však zmenila meno na dievčenské, z úcty k zosnulému otcovi na Šofranko. Šofranko trpí na bolesti chrbtice vzniknuté pri pôrode dcéry.

Referencie

Externé odkazy 
 Mária Šofranko – profil na webe Národnej rady SR
 Články týkajúce sa Márie Šofranko na portáli teraz.sk TASR

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí politici
Politici OĽaNO
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Roháč (vrch v Súľovských vrchoch, 720 m)

Roháč () je vrch v Súľovských vrchoch. Celá západná a južná časť masívu patrí do národnej prírodnej rezervácie Podskalský Roháč.

Poloha 
Leží približne  južne od mesta Považská Bystrica, v katastri obce Podskalie. Nachádza sa na južnom okraji geomorfologického podcelku Súľovské skaly, v tesnom susedstve obcí Zemianska Závada (osada Prečína, východné úpätie), Horný Moštenec (mestská časť Považskej Bystrice, severozápadné úpätie) a Podskalie (juhozápadné úpätie). 

Vrch Roháč leží v strednej časti Chránenej krajinnej oblasti Strážovské vrchy a jeho veľká časť zasahuje do národnej prírodnej rezervácie Podskalský Roháč.

Prístup 
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no z blízkych osád Zemianska Závada, Horný Moštenec a Podskalie naň vedie viacero lesných chodníkov.

Referencie

Pozri aj 
 Podskalský Roháč
 Súľovské skaly
 Súľovské vrchy
 Zoznam vrcholov v Súľovských vrchoch

Vrchy v Súľovských vrchoch
Vrchy v okrese Považská Bystrica
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Zoznam poslancov NR SR (2020 – 2024)

Toto je zoznam poslancov Národnej rady Slovenskej republiky vo volebnom období 20202024. Voľby do NR SR prebehli 29. februára 2020, ustanovujúca schôdza sa konala 20. marca 2020.

Zloženie NR SR

Vedenie NR SR

Poslanci NR SR 
Prvých 150 položiek zoznamu tvoria v úvodnom zoradení zvolení poslanci v poradí primárne podľa čísla politického subjektu vo voľbách a sekundárne podľa poradia kandidáta po zohľadnení prednostného hlasovania. Za nimi nasledujú náhradníci chronologicky, v poradí ako nastupovali. Dátumy a dôvody vznikov a zánikov mandátov sú uvádzané formou poznámok k menám. Zoznam je možné zoradiť podľa vlastného kritéria kliknutím na záhlavie stĺpca.

Legenda

Zdroje:

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2020
 vláda Slovenskej republiky od 21. marca 2020 do 1. apríla 2021
 vláda Slovenskej republiky od 1. apríla 2021

Externé odkazy 
 Výsledky volieb do NR SR v roku 2020 na webe Štatistického úradu SR
 Abecedný zoznam poslancov NR SR
 Chronológia zmien v zložení NR SR
 Poslanecké kluby NR SR
 Reportáž z ustanovujúcej schôdze NR SR na portáli teraz.sk TASR
 Videozáznam a prepis vystúpení z ustanovujúcej schôdze NR SR
 Prehľad hlasovaní na ustanovujúcej schôdzi NR SR

Zoznamy poslancov NR SR
Dysonova sféra

Dysonova sféra (nepresne: Dysonova guľa) je hypotetická konštrukcia postavená okolo hviezdy, ktorej cieľom je zhromažďovať energiu hviezdy alebo jej časť. Môže ísť o systém prstencov, satelitov, plachiet alebo iných čiastkových konštrukcií alebo o súvislú guľovú plochu (čiže sféru). Hlavné podtypy sú  Dysonova bublina (t. j. sústava Dysonových prstencov okolo hviezdy) a Dysonovo puzdro (puzdro, teda súvislá guľová plocha, okolo hviezdy). Dysonov prstenec  je kružnica okolo hviezdy tvorená napríklad vedľa seba umiestnenými satelitmi.

Prvýkrát takúto konštrukciu spomenul Olaf Stapledon vo svojom sci-fi románe Star Maker (1937). Neskôr koncept spopularizoval Freeman Dyson v roku 1960 vo svojej práci Search for Artificial Stellar Sources of Infrared Radiation.. Išlo s sféru vo vzdialenosti 1 AU od Slnka, postavenú z materiálov veľkých planét (Jupiter).

Podľa W. D. Davidova Dysonovu sféru nie je možné postaviť, pretože žiadna konštrukcia (sféra, prstencová alebo kupolovitá konš.) nedokáže byť dynamicky odolná. V prípade sféry ide o obrovskú štruktúru, na ktorú okrem samotnej gravitácie hviezdy vplýva aj radiačný tlak a dostredivá sila, čo znemožňuje jej výstavbu. Systém z viacerých častí nie je však stabilný. Výstavba by si vyžiadala obrovské množstvo energie, času a materiálu.

Dysonova sféra by bola znakom veľmi vyspelej civilizácie. Pri pohlcovaní slnečnej energie by vyžarovala veľké množstvo infračerveného žiarenia s malou (alebo premenlivou) svietivosťou a vďaka tomu by bola detegovateľná.

Medzi možných adeptov s takouto konštrukciou patrili hviezdy KIC 8462852 a EPIC 204278916. V obidvoch prípadoch však zmenu svietivosti spôsobili prachové prstence.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Hypotetické astronomické objekty
Futurológia
Science fiction