Vápeník

Vápeník je obec na Slovensku v okrese Svidník a na severe je hraničnou obcou s Poľskom.

Polohopis 
Obec Vápeník sa rozprestiera v severnej prihraničnej časti Nízkych Beskýd s Poľskom v doline miestneho potoka ústiaceho do Svidníčky. Nadmorská výška v strede obce je 448 m a v katastri 360 – 667 m. 

Členitý povrch územia obce pozostáva z treťohorného flyšu (súvrstvia morských pieskovcových a bridlicových usadenín, ktoré sú bez skamenelín). V okolí obce sú lesné porasty s bujnou vegetáciou brezy, buka a hrabu. V blízkosti obce sa nachádza minerálny prameň Pomirky. 

Na západe obec susedí s Dlhoňou, na západe s Kečkovcami, na severe s Havrancom a na juhu so Svidničkou a Belejovcami.

Symboly obce

Erb 
V modrom štíte do zelenej pažite je zakorenená strieborná zlatolistá lipa, sprevádzaná po bokoch kmeňa dvoma zlatými kolesami.  Historický pečatný symbol stromu z roku 1868 doplnený o zamestnanecký motív kolárstva. Autormi erbu sú Ladislav Vrteľ a Tomáš Brúder. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 5. marca 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslo: V-224/2005.

Vlajka 
Vlajka obce pozostáva z ôsmich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, zelenej, bielej, modrej, žltej, zelenej, bielej a modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.

Názov 
Vývin názvu obce
 1600 - Vapene Uiszeswidnicze, Vapene Certhakechkouech
 1618 - Also Wapennik, Kuchtocz alias Felső Wapennik
 1773 - Vappenik, Wappenik
 1786 - Wapenik
 1808 - Vapenyik, Wápeník
 1863–1882, 1898–1902 - Vapenik
 1888–1895 - Vapenyik
 1907–1913 - Mészegető
 1920 – Vápeník

Dejiny 
V zachovaných historických dokumentoch Makovického panstva sú údaje, že v rokoch 1573-1598 vznikli na území dnešného chotára obce dve menšie osady, ktoré boli pomenované ako Vápené pri Kečkovciach a Vápené pri Svidničke. Patrili panstvu Makovica. 

Prvá písomná zmienka o obci je doložená v roku 1600 ako Vapene Uiszeswidnicze, Vapene Certhakechkouech.

V roku 1618 sú uvedené ako Vyšný Vápeník a Nižný Vápeník. Do roku 1697 obce splynuli. 

Obec založili usadlíci so šoltýsom (richtárom) podľa zákupného práva, v ktorom tamojší dedinčania neboli povinní platiť daň. Obec patrila panstvu Makovica a mala šoltýšske a poddanské obyvateľstvo. V roku 1618 šoltýšstvo s mlynom patrilo trom domácnostiam a hospodárilo tu 13 sedliackych domácnosti. Postupne počet obyvateľov a domov vzrástol, avšak nikdy neprekročil počet obyvateľov 200 a počet domov 35. 

Začiatkom 18. storočia v  rokoch druhého decénia 1713–1714 v dôsledku ťaživej hospodárskej situácie sa útekmi poddaných z obce takmer vyľudnila. 

V roku 1787 obec mala 26 domov a 159 obyvateľov, v roku 1828 mala 26 domov a 208 obyvateľov.  

Obyvatelia sa v dôsledku prírodných podmienok a ekonomických možností spravidla zaoberali poľnohospodárstvom. Okrem sezónnych poľnohospodárskych prác sa muži zaoberali kolárstvom, stolárstvom a chovom oviec. 

V polovici 19. storočia, tak ako aj v iných častiach východného Slovenská, sa značná časť obyvateľov vysťahovala a opustila svoju rodnú obec. 

Na život obce a vývoj obyvateľstva vplývali rôzne spoločensko-politické, historické, hospodárske, sociálne, geografické a iné faktory v celej jej 410 ročnej histórii.

V polovici 19. storočia nastalo veľké vysťahovalectvo. Život obce poznačili dve svetové vojny, ktoré v tomto regióne viedli svoje vojenské operácie. Za I. ČSR časť obyvateľstva pracovala v lesoch. V oslobodzovacích bojoch na jeseň roku 1944 bola obec úplne zničená a po oslobodení obnovená. V januári 1945 bola obec oslobodená.

Vojnové udalosti, dnes na betónovom podstavci, pred obcou, pripomína pamätník, tank T – 34. Symbolizuje ťažké pozemné boje v období Karpatsko-duklianskej operácie. 

Pôdu obrábali súkromne hospodáriaci roľníci. Časť obyvateľstva pracovala v priemyselných podnikoch vo Svidníku, Stropkove a Košiciach. 

Rozmach obce nastal v 50. rokoch 20. storočia. Bola začatá radová výstavba nových domov, bol zavedený elektrický prúd a vybudovaná cesta. 3. októbra 1951 začína pravidelná autobusová doprava, ktorá spájala obec s okresným sídlom. V druhej  polovici 60. rokov bola vybudovaná budova jednotného spotrebného ľudového družstva v ktorom bol obchod s potravinárskym tovarom a hasičský sklad. 

V roku 1971 obec bola začlenená do JRD Kružľová a v roku 1972 je dokončený kultúrny dom, v ktorom dnes sídli obecný úrad.

V 50. rokoch účinkuje vo Vápeníku pod vedením pedagógov z miestnej školy, manželov Uramových folklórny spevácko-tanečný súbor, ktorý vystupoval na festivaloch vo Svidníku, Železovciach a vo Východnej. 

V roku 1888 bola v priestore obecného cintorína bola postavená cerkov, ktorú dnes využívajú gréckokatolícki veriaci. Po prevrate v roku 1989 sa skončil ekumenizmus gréckokatolíkov a pravoslávnych veriacich. Dovtedy obidve konfesie vykonali svoje obrady v jednom kostole. Po tomto období došlo k vylúčeniu pravoslávnych z kostola. Pravoslávni veriaci vybudovali v roku 1993 svoju cerkov. V obci bola postavená fara i škola. Dnes sú obidve budovy nefunkčné.

Obyvateľstvo  
V obci sa v roku 1995 nachádzali najčastejšie tieto priezviská: Bilas, Byro, Fečo, Harviš, Kandravý, Kimák, Krajkovič, Mimovič, Ozogár, Pajkoš, Riško, Rodák, Rudý, Sivík, Sivulič, Timan, Vasilenko, Vasilko, Vasiľko, Vook, Žak.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Gréckokatolícky kostol Ochrany Presvätej Bohorodičky, jednoloďová neoklasicistická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z roku 1888. Fasády sú členené pilastrami a polkruhovo ukončenými oknami. Veža je členená pilastrami a ukončená zvonovitou helmicou s laternou. 

 Expozícia bojovej techniky v tzv. Údolí smrti z doby Karpatsko-duklianskej operácie z roku 1944. Vo voľnej krajine je inštalovaný sovietsky tank T-34.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 Vlastivedný slovník obcí na Slovensku, 3. časť. Veda, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 1978 str. 229

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Svidník
Rusínske obce okresu Svidník