joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Stráňavská dolina

Stráňavská dolina je dolina v Lúčanskej Fatre pri obci Stráňavy, približne 13 km východne až juhovýchodne od Žiliny. Preteká ňou Stráňavský potok a je dlhá približne 4 km.

Dolina je tvorená najmä dolomitmi, ktorých ťažba poznačila celé okolie, predovšetkým vrch Polom ().

Tiahne sa juhovýchodne smerom od obce až po úpätie vrchu Minčol (). Obkolesujú ju zo severovýchodu Polom () a sedlo Javorina (), z východu Úplaz () a Minčol a z juhu Suchárová () a Hoblík ().

Od Malofatranského múzea vedie zelený značený chodník č. 5664, ktorý sa napája v sedle Javorina na červený chodník vedúci od Strečna po hrebeni na Úplaz, Minčol a Veľkú lúku. Malou odbočkou zo sedla Javorina sa dá prísť k pamätníku na Polome. Táto cesta je vhodná i na cyklotúry a odmenou sú nádherné výhľady do širokého okolia.

Nedávne výskumy v doline potvrdili výskyt jaskynných priestorov, ktoré predpokladala známa Hoblíkova jaskyňa.

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Doliny Malej Fatry
Drevený artikulárny kostol (Leštiny)

Drevený artikulárny kostol je artikulárny evanjelický kostol v obci Leštiny, národná kultúrna pamiatka a lokalita Svetového dedičstva UNESCO.

V kostole sa každú nedeľu konajú evanjelické Služby božie. Bol tu pokrstený aj Pavol Országh Hviezdoslav.

Poloha 
Kostol sa nachádza v malej obci Leštiny 7 km od mesta Dolný Kubín. Leží v údolí medzi Chočskými vrchmi a Oravskou vrchovinou.

Artikulárne kostoly 
Drevené evanjelické artikulárne kostoly dostali svoje pomenovanie od artikúl - článkov dohody na šopronskom sneme v roku 1681. Časť artikúl sa dotýkala náboženských otázok a prinášala určité obmedzené slobody pre protestantov. Podľa artikuly 25 a 26 bolo možné postaviť aj nové protestanské kostoly podľa nariadených podmienok: po dva v tých stoliciach, kde boli kostoly odobraté - tzv. spádové kostoly, pre dve vzdialenejšie stolice, postavené do roka, iba z dreva, bez jediného klinca a bez základu, na odľahlom mieste, bez veže a zvona, so vzhľadom blízkym obytnému domu, s vchodom situovaným nie priamo z ulice. Takto vybudované chrámy dostali všeobecne názov artikulárne. Na našom území sa do súčasnosti zachovalo len 5 artikulárnych kostolov (Leštiny, Istebné, Kežmarok, Hronsek a Svätý Kríž).

Výstavba 
Bol postavený v rokoch 1688 až 1689 na príkaz Jóba Zmeškala, kapitána hradnej stráže na Oravskom hrade a prvého „vicišpána“ v Dolnom Kubíne. Pôvodná stavba bola bez veže a bez zvonov. V 70. rokoch 18. storočia bol kostol zrekonštruovaný a vonkajšiu rustikálnu fasádu nahradilo doskové debnenie. V roku 1775 farníci zrekonštruovali aj interiér a maľby z konca 17. storočia boli nahradené novými. Až v roku 1777 veriaci dobudovali zvonicu, ktorú s kostolom prepojili krytým schodiskom. Vo vnúrni zvonice sú situované dva zvony z roku 1764 a 1924.

Z architektonického pohľadu predstavuje typický model kostola z konca 17. storočia. Spolu s kostolom sa v jeho blízkosti vybudovala aj fara. Kostol má podlhovastý pôdorys a je na príkrom svahu. Tento sklon bol vyrovnaný kamennou základňou. Na výstavbu sa použilo smrekové drevo z okolitých lesov. Dominantu kostola tvorí veľká valbová strecha pokrytá dreveným šindľom. Súčasťou kostola je aj malá prístavba za oltárom. Vstup do kostola tvorí portál s archivoltou.

Interiér kostola je bohato zdobený a vyniká rôznorodosťou tvarou, farieb a motívov. Interiéru dominujú nástenné kvetinové maľby zo 17. storočia. V interiéri kostola sa nachádza barokový oltár s drevorezbou z konca 17. storočia a bohato zdobená kazateľnica zo začiatku 18. storočia.

UNESCO 
Leštinský artikulárny kostol sa do dnešných dní zachoval v neporušenom intaktnom stave a v autentickom prírodnom prostredí. Svojou pamiatkovou hodnotou je jedným z najvzácnejších drevených sakrálnych objektov na celom území Slovenska. V roku 2008 bol kostol spolu s ďalšími slovenskými kostolmi zapísaný do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO pod spoločným názvom Drevené kostoly v slovenskej časti Karpát.

Galéria

Zdroj 
 UNESCO  

Leštiny
Lestiny
Lestiny
Architektúra z 1689
Leštiny
Leštiny
Stráňavský potok

Stráňavský potok (zaužívaný je i názov Hýrov) je potok na Hornom Považí, v okrese Žilina. 

Je to ľavostranný prítok Váhu a vyteká zo Stráňavskej doliny v Malej Fatre. Pramení v Lúčanskej Fatre na S úpätí vrchu Minčol () vo výške okolo 

Od prameňa tečie SZ smerom Stráňavskou dolinou, kde priberá niekoľko prítokov a v podobe bystriny sa asi po  dostáva v nadmorskej výške cca  do obce Stráňavy. Necelý kilometer za obcou vteká do Vodného diela Žilina.

Externé odkazy 
 Poloha ústia na turistickej mape

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Lúčanskej Fatre
Vodné toky v Žilinskej kotline
Vodné toky v okrese Žilina
Peter Fieber

Peter Fieber (* 16. máj 1964) je bývalý slovenský futbalový reprezentant a futbalový tréner. Jeho syn Peter Fieber ml. je tiež futbalista. Najväčšiu časť svojej hráčskej kariéry odohral za DAC Dunajskú Stredu, za ktorú odohral celkovo 191 zápasov.

Od januára 2009 bol trénerom druholigového Interu Bratislava. V tejto pozícií vyhral I. ligu a postúpil s Interom do Corgoň ligy, klub však bol nahradený Senicou.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke ČMFS 
 Profil na FIFA.com 
 Peter Fieber - Fussballdaten 
 worldfootball.net 
 Peter Fieber na national-football-teams.com 
 

Narodenia v 1964
Slovenskí futbalisti
Česko-slovenskí futbalisti
Slovenskí futbaloví tréneri
Hráči FK Inter Bratislava
Hráči FK Dukla Banská Bystrica
Hráči FK DAC 1904 Dunajská Streda
Hráči KRC Genk
Hráči FC Petržalka 1898
Hráči SV Meppen
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1990
Nemea

Nemea (gr. Νεμέα - Nemea), starší názov Ajos Jeorjos ( Άγιος Γεώργιος - Svätý Juraj), je mesto v Grécku, na Peloponéze, v nome Korintia. Bolo to dôležité staroveké mesto, dnes je to významná grécka vinárska oblasť. Žije tu 695 obyvateľov.

Dejiny
Obyvatelia Nemey boli dórski Gréci. Podľa mytológie tu vládol kráľ Lykurgos a kráľovná Eurydiké. Nemea sa stala celosvetovo známa vďaka báji o Heraklovi, ktorý tu zabil nemejského leva, ktorý ohrozoval celú oblasť. V staroveku sa tu tiež konali slávne panhelénske Nemejské hry, ktoré konkurovali Olympijským hrám. V hernom komplexe sa nachádzal štadión, chrám boha Dia, kúpele a hotel. Posledné hry sa konali v 3. stor. pred Kr. O storočie neskôr už Grécko ovládli Rimania a postavenie Nemey nebolo významné. Obyvateľstvo prestúpilo na kresťanstvo. V byzantskom období sa prestalo používať meno Nemea, ale zaužívalo sa meno Ajos Jeorios-Svätý Juraj. Až v 19 stor., po oslobodení Grécka od tureckej nadvlády sa mesto premenovalo na Nemea.

Moderná Nemea
Nemea je dnes známa predovšetkým ako vinárska oblasť. Obnovila sa však tradícia antických Nemejských hier, ktoré tu obec každoročne organizuje. Mnoho obyvateľov Nemey dnes žije vo veľkých gréckych mestách, preto tu ostalo iba 695 stálych obyvateľov. Okrem tejto slávnosti sa tu konajú aj slávnosti Svätého Juraja a sviatok vína.

Nemejské víno
Nemejské víno-Κρασί Νεμέας, patrí medzi najkvalitnejšie grécke vína. Vyrába sa tu tradičné víno s názvom Ajorjitiko (Αγιωργίτικο), teda Svätojurajské. Vďaka pomerne vysokým polohám viníc je hrozno špecifické a veľmi kvalitné.
Prvý septembrový víkend sa v Nemy koná slávny Σviatok vína-Jiorti krasiu (Γιορτή κρασιού). Počas tohto sviatku sa ochutnáva tradičné víno rôznych miestnych vinárov, tancuje sa a spieva tradičná ľudová hudba. Sviatok Vína je veľmi populárny a preto sem chodia ľudia z rôznych končín Grécka.

Mestá v Grécku
Staroveké Grécko
Hatéria bodkovaná

Hatéria bodkovaná (iné názvy: nesprávne hatéria novozélandská, ľudovo tuatara, tuatera; lat. Sphenodon punctatus) je jeden z dvoch posledných prežívajúcich druhov rodu hatérií, prastarého rodu plazov čeľade Sphenodontidae, ktorý bol najviac rozšírený v druhohorách. Patrí teda medzi žijúce fosílie. Jej domorodé meno (pochádza zo starej maorijčiny), tuatara, znamená nesúca šípy, a značí radu špicatých šupín, ktoré má hatéria na chrbte.

Výskyt 

Žije iba na niekoľkých ostrovoch okolo Nového Zélandu, kde je prísne chránená. Počet žijúcich jedincov sa odhaduje na asi päťdesiat tisíc.

Veľkosť 
 dĺžka: 50 až 80 cm
 hmotnosť: samec až 1 kg, samica okolo 0,5 kg

Stavba tela 

Vzhľad hatérií sa od druhohôr nezmenil. Majú stále zachovanú chrbtovú strunu.

Potrava 

Hatéria bodkovaná sa živí predovšetkým hmyzom, prípadne aj malými jaštericami.

Život 

Hatéria bodkovaná je nočný živočích, aj keď sa občas potrebuje zohriať na slnku. Má veľmi nízku obvyklú teplotu tela (12 °C), pohybuje sa preto veľmi pomaly. Pre svoj život teda potrebuje chlad. Pri pohybe sa nadychuje každých sedem sekúnd, v pokoji len raz za hodinu. Dospelej veľkosti dosiahne až za 20 rokov. Sú dlhoveké, možno aj viac než 100 rokov.

Rozmnožovanie 

Párenie môže začať v období pohlavnej dospelosti (asi v 20 rokoch). Obe pohlavia sa na seba musia pritisnúť kloakami, pretože samec nemá kopulačný orgán. Zárodok sa utvára 1 rok. Po nakladení vajec sa už o ne nikto nestará.

Zaujímavosti 

 Hatéria má celkom tri oči, dve na obvyklom mieste a jedno na temene hlavy. V mladosti je toto oko vidieť, neskôr ho však prekrývajú šupiny. V žiadnom prípade však hatéria týmto okom nevidí, možno slúži na vnímanie množstva svetla, z ktorého pozná, ako má dlho zotrvať na slnku.
 Je schopná autotómie, teda že môže odvrhnúť časť svojho tela a uniknúť tak nebezpečiu. Odvrhnutá časť sa ešte chvíľu pohybuje a odpútava tak pozornosť.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Článok o žijúcich skamenelinách v 21. storočí
 Hatéria bodkovaná na BioLibe

Zdroj 

Hatériotvaré
Žijúce fosílie
Anton Vladimirovič Šipulin

Anton Vladimirovič Šipulin (; * 21. august 1987, Ťumeň, Sovietsky zväz, dnes Rusko) je ruský biatlonista, brat slovenskej biatlonistky Anastasiye Kuzminovej. Reprezentoval Rusko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri v Kanade.

Športová kariéra

Zimné olympijské hry 2010 
Na ZOH 2010 sa v disciplíne stíhacích pretekov na 12,5 km umiestnil na 20. mieste, vo vytrvalostných pretekoch na 20 km obsadil 36. miesto, v šprinte na 10 km skočil 30. V disciplíne s hromadným štartom na 15 km odštartuje ako 18., 21. februára o 11:00.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na oficiálnej stránke Zimných olympijských hier 2010 vancouver2010.com 
 Profil na oficiálnej stránke Medzinárodnej biatlonovej únie biathlonworld.com 
 Štatistiky na oficiálnej stránke Medzinárodnej biatlonovej únie 
 Profil na oficiálnej stránke Ruského biatlonového zväzu 

Ruskí biatlonisti
Ruskí olympijskí víťazi
Ruskí bronzoví olympijskí medailisti
Olympijskí víťazi v biatlone
Súrodenci v biatlone
Držitelia Radu Priateľstva
Klaus (priezvisko)

Klaus je nemecké priezvisko, odvodené od domáckeho variantu mužského mena Nikolaus (Mikuláš). Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v Bratislave a v Poprade. Častejšie je v Česku, najviac v mestách Praha, Brandýs nad Labem a Ústí nad Labem.

Známi nositelia 
Pozri v článku Klaus.

Nemecké priezviská
Priezviská v Nemecku
Priezviská v Rakúsku
Priezviská vo Švajčiarsku
Priezviská na Slovensku
Priezviská v Česku
Priezviská v USA
Priezviská v Kanade
Antivirus (album)

Antivirus je mixtape hudobnej skupiny H16. Nachádzajú sa na ňom novšie i staršie skladby, i skladby členov skupiny vydané na iných albumoch. Mixtapu predchádzala remixová súťaž v spolupráci s Hip-Hop.sk (na skladbu "Luďom jebe" z albumu Čísla Nepustia) a víťazný remix (Cuco remix) bol umiestený na tomto mixtape.  Mixtape takisto obsahuje skladbu "Kto dá viac" z rovnomenného Grimasovho sóla, prepracovanú Zverinom (bolo ju možné počuť na viacerých koncertoch Zverinu).

Mixtape mal pôvodne vyjsť 11. novembra, no bol posunutý na konečný 12. december. 

Člen H16 Koko Najs od tohto mixtapu používa pseudonym Majk Spirit.

Antivirus je k dispozícii zadarmo na rôznych internetových stránkach.

Antivírus MIXTAPE

Referencie 

Hudobné albumy z 2009
Albumy H16
Benicio del Toro

Benicio del Toro, celým menom Benicio Monserrate Rafael del Toro Sánchez (* 19. február 1967) je portorický herec a a filmový producent.

Je známy pre svoje filmové postavy  ako boli Fred Fenster v Podozrivých, Javier Rodríguez v Traffic – Nadvláda gangov, Jack Rafferty Jackie v Sin City – mesto hriechu, Dr. Gonzo v Strach a hnus v Las Vegas, Franky Four Fingers v Podfu(c)k, Che Guevara v Che Guevara: Revolúcia, Lawrenca Talbota v Vlkolakovi  a najnovšie pre jeho úlohu Alejandra Gillicka v Sicario a Sicario 2: Soldado.

Ocenenia (výber) 
 1996: Independent Spirit Awards - najlepší herec vo vedľajšej úlohe vo filme Podozriví 
 1997: Independent Spirit Award - najlepší herec vo vedľajšej úlohe vo filme Basquiat
 2001: Academy Awards - najlepší herec vo vedľajšej úlohe vo filme Traffic – Nadvláda gangov 
 2001: BAFTA - najlepší herec vo vedľajšej úlohe vo filme Traffic – Nadvláda gangov
 2001: Golden Globe - najlepší herec vo vedľajšej úlohe vo filme Traffic – Nadvláda gangov
 2004: Independent Spirit Awards - Independent Spirit Awards za účinkovanie vo filme 21 gramov s ostatnými spoluúčinkujúcimi z filmu
 2008: Festival de Cannes - najlepší mužský herecký výkon vo filmoch Che (Che - Guerilla, Che Guevara: Revolúcia)

Filmografia 
 Malý princ (2015)
 Perfektný deň (2015)
 Sicario: Nájomný zabijak (2015)
 Strážcovia Galaxie (2014)
 Thor: Temný svet (2013)
 Divosi (2012)
 Odnikiaľ niekam (2010)
 Vlkolak (2010)
 In Search of Ted Demme (2009)		
 Che - Guerilla (2008)	
 Che Guevara: Revolúcia (2008)	
 Sin City – mesto hriechu (2005)
 Tru Blu (2005)		
 21 gramov (2003)
 Štvanec (2003)
 Prísaha (2001)
 America: A Tribute to Heroes (2001)	
 Podfu(c)k (2000)
 Traffic – Nadvláda gangov (2000)
 Únosci (2000)
 Strach a hnus v Las Vegas (1998)
 Vydierači (1997)
 Jazda načierno (1996)
 Basquiat (1996)	 
 Fanatik (1996)
 Pohreb (1996)
 Podozriví (1995)
 Buddy Factor (1994)
 Čínsky mesiac (1994)
 Golden Balls (1993)	 
 Bez strachu (1993)
 Rýchle prachy (1993)
 Krištof Kolumbus / Krištof Kolumbus: Objavenie (1992)
 Superstar: The Life and Times of Andy Warhol (1990)	 
 James Bond: Povolenie zabíjať (1989)

Zdroj 
 
 http://www.csfd.cz/tvurce/388-benicio-del-toro/

Externé odkazy 
 
 

Filmoví herci USA
Držitelia ceny Zlatý glóbus
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Independent Spirit Award
Portorickí herci
Držitelia Screen Actors Guild Award
Flagstaff

Flagstaff (z angl. žrď pre vlajku) môže označovať:

Názvy miest 
Spojené štáty
 Flagstaff (Arizona), mesto, ktoré je sídlom Lowell Observatory a Northern Arizona University
 Lowell Observatory a United States Naval Observatory Flagstaff Station vo Flagstaffe, Arizona, kde sa vykonávajú astronomické pozorovania
 Flagstaff (stanica Amtraku) v Arizone
 Flagstaff Mountain, Boulder, Colorado, park západne od centra mesta Boulder
 Flagstaff (Mandeville, Louisiana), listed on the NRHP in Louisiana
 Flagstaff (Maine), bývalé mesto na severozápade štátu Maine

Austrália
 Flagstaff Gardens, park v Melbourne
 Flagstaff railway station, Melbourne, železničná stanica pomenovaná podľa parku
 Flagstaff (Austrália), distrikt v Central Goldfields of Victoria, Austrália

Kanada
 Flagstaff County, okres v Alberte

Nový Zéland
 Flagstaff (Otago), vrch na mestom Dunedin
 Flagstaff (Waikato), štvrť Hamiltonu

Južná Afrika
 Flagstaff (Eastern Cape), mesto

Pozri aj 
 Flagstaff Hill
 Mars Hill
Národný park Vanoise

Národný park Vanoise je chránené územie vo Francúzskej časti Álp. Nachádza sa v departemente Savoie v rovnomennom masíve, ktorý leží medzi údolím rieky Isère, Tarentaise na severe a oblasťou Maurienne.

Park bol založený v roku 1963 primárne na účel ochrany kozorožca horského. Je najstarším národným parkom vo Francúzsku. Od roku 1972 park spolupracuje s Národným parkom Gran Paradiso v Taliansku s ktorým priamo susedí. Tvoria tak rozsiahle chránené územie s rozlohou .

Chránené jadro parku sa vyznačuje viac ako 40 vrcholmi nad  Celkovo je v parku 107 vysokých vrcholov s plochou  vrátane  ľadovcov.

Iné projekty

Externé odkazy 
www.parcnational-vanoise.fr oficiálna stránka

Národné parky vo Francúzsku
Alpy
Vzniklo v 1963
Peter Hlinka

Peter Hlinka (* 5. december 1978, Prešov) je bývalý slovenský futbalista a reprezentant. Hrával na poste defenzívneho stredopoliara alebo obrancu. 

Od roku 2000 pôsobil v Rakúsku, jedinou výnimkou bola sezóna 2007-08, kedy hral v druhej nemeckej bundeslige za FC Augsburg. Od roku 2008 do roku 2010 bol opäť hráčom rakúskeho klubu SK Sturm Graz. V roku 2010 prestúpil do Austrie Viedeň.

Úspechy 
 Majster Rakúska: 2005
 Liga majstrov: základná skupina: 2005-06
 Slovenský pohár: Finalista: 1997
 Európska liga: skupinová fáza: 2009-10
 Futbalista roka: 13. miesto: 2000, 15. miesto: 2005, 17. miesto: 2002

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Peter Hlinka na stránke National-Football-Teams.com
 Peter Hlinka na stránke Transfermarkt.de

 

Slovenskí futbalisti
Slovenskí olympionici
Hráči 1. FC Tatran Prešov
Hráči SK Sturm Graz
Hráči SW Bregenz
Hráči FC Augsburg
Hráči SK Rapid Wien
Osobnosti z Prešova
Heligónka

Heligónka je diatonická gombíková ťahacia harmonika (melodeón) doplnená o zosilnenú basovú časť, tzv. „heligonové basy“. Silný zvuk basových tónov je dosiahnutý spravidla dvomi cestami: posunutím jednotlivých hláskov tvoriacich basový tón o oktávu nižšie ako je bežné u ostatných druhov harmoník a ďalej umiestnením robustnej platne s hláskami do dreveného zvukovodu. Charakteristické trumpetky v basovej časti sa čiastočne tiež podieľajú na výstupe silného basového tónu; ich význam je však skôr dekoračný.

Označenie heligónka je odvodené od názvu dychového basového nástroja heligónu, ktorého zvuk „heligónové basy“ svojou hlbokou polohou vzdialene pripomínajú.

Zdroj

Pozri aj 
 Bandónium

Externé odkazy 
 www.harmoniky.kvalitne.cz - Česká stránka o harmonikách.
 www.heligonka.sk - Slovenská stránka o diatonických harmonikách - heligónkach.
 www.harmoniky.info - Program pro výuku hry na heligonky.

Klávesové nástroje
Aerofóny
Papaflessas

Papaflessas (gr. Παπαφλέσσας, vlastným menom Grigorios Dikaios (Γρηγόριος Δικαίος, * 1788, Poliani, Grécko - † 20. máj 1825, Maniaki) bol grécky pop a generál v Gréckej vojne za nezávislosť.

Životopis 
Narodil sa na Peloponéze v meste Poliani v kraji Mesinia, jeho otec bol Dimitrios Flessas a patril do známej rodiny Flessas, matka bola Konstantina Andronaiou z Dimitsany.
V Dimitsane Papaflessas študoval. Vstúpil do kláštora v meste Kalamata, neskôr pôsobil v Konštantinopole a na ostrove Zakynthos. Vstúpil do tajného gréckeho spolku Filiki Eteria, ktorý sa pripravoval na povstanie proti Turkom. Keď grécky šlachtic Alexandros Ypsilanti povstal proti Turkom v Moldavsku, Papaflessas bol vyslaný vzbúriť aj Grékov na Peloponéze. Peloponézania sa vzbúrili a Papaflessas sa pridal ku gréckym generálom ako bol Theodoros Kolokotronis či Petros Mauromichalis a bojoval v mnohých bitkách aj v slávnej bitke pri Dervenakií, kde Gréci porazili turecké vojská Dramaliho Pašu. Podieľal sa aj na oslobodení Kalamaty.
Turci však v roku 1825 prešli do ofenzívy a  na Peloponéz povolali z Egypta vojská Ibrahima Pašu.
Papaflessas sa proti Ibrahimovi postavil pri meste Maniaki. Grékov bolo iba 1 000, Ibrahim mal 6 000 mužov, no Gréci bojovali statočne a všetci, aj Papaflessas padli.
 
Po smrti sa stal Papaflessas národným hrdinom a mnohí zahraniční filheléni ho prirovnávali k Periklovi na ktorého sa aj podobal.

Externé odkazy
Μηνιαία έκδοση συλλὀγου: ιστορική οικογένεια των φλεσσαίων «ο Παπαφλεσσας», issue 26
Historical appearance of the name Flessas

Narodenia v 1788
Úmrtia 20. mája
Úmrtia v 1825
Grécki generáli
Kňazi
Grécke povstanie
Osobnosti na gréckych poštových známkach
Štadión SNP

Atletický Štadión SNP je atletický a futbalový štadión nachádzajúci sa v Banskej Bystrici, na ktorom hrá svoje domáce zápasy FK Dukla Banská Bystrica. Má kapacitu 7 900 divákov, pričom od rekonštrukcie ukončenej v roku 2021 sú všetky miesta na sedenie. Nachádza sa na okraji sídliska Fončorda blízko kúpaliska, bazénu a športovej haly. 

Podľa svojej lokality sa štadión nazýva aj Štiavničky. Je vo vlastníctve Ministerstvo obrany Slovenskej republiky, spravuje ho Vojenské športové centrum Dukla Banská Bystrica, ktoré ho prenajíma mestu. Otvorený bol 22. augusta 1959 pri 15. výročí SNP.

Rekonštrukcia 
12. decembra 2018 vláda schválila rekonštrukciu štadión za 12 974 676 eur, ktorá bude financovaná ako kapitálový výdavok Ministerstva obrany SR. Práce na štadióne by mali byť ukončené najneskôr na jar roku 2021. Po rekonštrukcii bude štadión spĺňať podmienky pre certifikáciu UEFA štadión kategórie 2 a IAAF Construction Category I a Competition Category 3 až 5. V správe Ministerstva obrany sa o rekonštrukcii píše: „V zmysle spracovaného stavebného zámeru bude vykonaná modernizácia športových plôch vrátane ich vybavenia technologickými zariadeniami – napríklad vyhrievanie a automatické zavlažovanie prírodného trávnatého ihriska, umelé LED osvetlenie hlavného aj tréningového štadióna a v rámci rekonštrukcie sa uskutoční modernizácia sociálneho zázemia pri tréningovom štadióne pre športovcov aj divákov. Vedľa tréningového štadiónu bude umiestnené multifunkčné ihrisko. Súčasťou vybavenia hlavného štadióna bude aj nové ozvučenie, svetelné tabule, kamerový systém a turnikety pri vstupe na štadión“.

V sobotu 5. októbra 2019 sa Banská Bystrica rozlúčila so starým Štadiónom SNP na Štiavničkách. Zápas proti FK Dubnica nad Váhom (3:3) bol posledným zápasom na starom štadióne, ktorý čaká rekonštrukcia a premena na národný atletický štadión.

Zrekonštruovaný štadión bol otvorený 5. októbra 2021. Nový štadión obsahuje viac ako 7 000 sedačiek (miesto plánovaných 4000), vrátane 30 miest pre imobilné osoby. Rekonštrukcia stála celkovo 14 106 287,60 eur.

Referencie 

Futbalové štadióny na Slovensku
FK Dukla Banská Bystrica
VŠC Dukla Banská Bystrica
Stavby v Banskej Bystrici
Šport v Banskej Bystrici
Architektúra z 1965
Pomenovania podľa Slovenského národného povstania
MY Žilinské noviny

MY Žilinské noviny sú týždenník, ktorý vychádza v regióne Žiliny. Vydáva ich Petit Press ako jedny z 19 regionálnych novín MY.

Periodikum vychádza v náklade 6 000 kusov vždy v pondelok a tvorí priamu konkurenciu Žilinskému večerníku. Niektoré články si je možné prečítať na webovej stránke novín.

Od roku 2014 je ich šéfredaktorkou Andrea Papšová.

Referencie

Externé odkazy 
 MY Žilinské noviny

Týždenníky na Slovensku
Kultúra v Žiline
Megonky (prírodná pamiatka)

Prírodná pamiatka Megonky (aj Megoňky) je nálezisko prírodných pieskovcových útvarov vajcovitého až guľovitého tvaru.

Lokalita 
Slovensko – región Kysuce – mesto Čadca – mestská časť Milošová, osada Megoňky.

Súvislý pás (dlžka 15 km, šírka 250500 m) pravidelných zlepencových gúľ  sa tiahne pod hrebeňom Moravsko-sliezskych Beskýd od Megoniek až  po obec Klokočov. Je to najväčšie nálezisko v Európe, podobné nálezy sa našli napríklad aj na Kostarike, na Novom Zélande a v pralesoch Južnej Ameriky.

Geologicky patrí  územie k západnému úseku Flyšového pásma, ktoré sa vyznačuje nepravidelným rytmickým striedaním pieskovcov a ílovcov, Sliezkej jednotke (príkrovu), ktorá zasahuje na územie Slovenska zhruba po líniu Klokočov – kóta Bahaňa – Raková – Korcháň – Milošová. 

Táto línia je zároveň tektonickým stykom (miestom nasunutia) Magurskej jednotky (príkrovu) na Sliezsku jednotku. Pieskovcové gule sa nachádzajú práve v blízkosti tejto tektonickej línie. 

Gule umiestnené v pevnej pieskovcovej hornine, pôvodne ležali na ploche, postupne však boli zanesené pieskom a bahnom. Geologické zmeny spôsobili ich zdvihnutie do súčasnej polohy. Ležia približne 1,5 – 2 m pod dnešným terénom.

Vznik 
 obdobie kriedy až stredného eocénu (3040 mil. rokov)

Zloženie 
hrubozrnný pieskovec sivej, sivomodrej a sivohnedej farby bez jadra, kremenec, vápenec, rohovec, červená žula, a i. Povrch gúľ je jemnozrnný.

Veľkosť 
od 30 cm – do 3 m (najväčšia guľa má priemer 3 m, hmotnosť 2530 ton a jej poznávacím znakom je pravidelný rez rozdeľujúci ju na 2 polovice).

Objavenie náleziska 
Nálezisko bolo odkryté v roku 1988 pri ťažbe v lome Padyšák v Turzovskej vrchovine. 

Prvá zmienka o nálezisku je z roku 1995.

V lokalite sa pôvodne nachádzalo asi 30 guľovitých kamenných útvarov s priemerom 25, viaceré z nich boli odvezené do expozícií alebo rozkradnuté do súkromných záhrad. 

V roku 2003 bolo toto územie s rozlohou 1,67 ha vyhlásené za prírodnú pamiatku v správe CHKO Kysuce.

Zdroje 
 Kamenné gule na Kysuciach v lokalite Milošová Megoňky

Referencie

Externé odkazy 
 Sú kamenné gule z Kysúc svetovou raritou?, Enviromagazín 2/1998
 Kamenné gule Milošová - Megoňky    

Čadca
Prírodné pamiatky v Žilinskom kraji
Turzovská vrchovina
Geologické lokality na Slovensku
Chránené územia v okrese Čadca
Flyšové pásmo
Operácia Apache Snow

Operácia Apache Snow bola operáciou Vietnamskej vojny v údolí A Shau, v ktorej sa stretli jednotky Spojených štátov a Južného Vietnamu proti jednotkám Severného Vietnamu v období medzi 10. májom a 7. júnom 1969. Údolie bolo strategickým miestom prechodu partizánov a podpory do Južného Vietnamu a miestom častých útokov povstalcov. Predchádzajúce dobytie údolia v operácií Delaware a operácií Dewey Canyon nedokázali severovietnamskej armáde zabrániť v aktivitách v tomto údolí.

Operácia Apache Snow sa spoliehala na silu desiatich práporov. Plánom bolo zablokovať únikové cesty do Laosu a zaútočiť na severovietnamské formácie a opevnenia. Hlavným cieľom sa stala kóta 937. Boje o túto kótu sú považované za jedno z posledných veľkých stretnutí medzi americkými silami a komunistami počas vojny.

Operácia pokračovala do 7. júna s menšími prestrelkami. Američanom sa nepodarilo zablokovať údolie pre severovietnamské jednotky a zostalo naďalej miestom útokov v severnej časti Južného Vietnamu.

Externé odkazy 
 Operácia Apache Snow 
 Operácia Apache Snow 
 Letná ofenzíva v Údolí A Shau

Zdroj 
 

Vietnamská vojna
Bitky vietnamskej vojny
Eva Holubová

Eva Holubová (* 7. marec 1959, Praha) je česká herečka. Je držiteľka Českého leva z roku 2000 za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej roli vo filme Ene bene. V rokoch 1997, 1999 a 2005 bola na túto cenu nominovaná za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej role vo filmoch Knoflíkáři, Pelíšky a Skřítek.

V súčasnosti moderuje televíznu reláciu Futuroskop.

Život 
Od štúdií na DAMU sa priatelí s Ivanou Chýlkovou, spoločne hrali napríklad v hre Nahniličko v pražskom Divadle Kalich. S Janom Krausom vydala knihu Pravdu, prosím!.

Má manžela Miroslava a dvojčatá Karolínu a Adama. Deti Adam a Karolína uvádzajú vedecko-technický cyklus.

Je známa svojou charitatívnou činnosťou, úspešným bojom s alkoholizmom a občasnou externou angažovanosťou v politickom dianí ako napríklad podpora počas najrôznejších kampaní.

Za výkon vo filme Účastníci zájezdu získala ocenenie „najlepší herecký výkon“ na festivale Tribeca 2006 v New Yorku.

Tvorba

Televízne roly 
 Pustina (seriál, 2016) - Vašíčková
 Náves (seriál, 2006) - Plívová
 Na psí knížku (2002) - Padrnosová
 Karlínská balada (2001) 
 To jsem z toho jelen aneb Poslední učitel v Čechách (seriál, 2000)
 Duch český (seriál, 2000) 
 Případy detektivní kanceláře Ostrozrak (seriál, 2000) - Salaquardová
 Pravdivý příběh Antonie Pařízkové, lehké holky s dobrým srdcem (2000) 
 Bubu a Filip (seriál, 1996) - učitelka
 Draculův švagr (seriál, 1996) - Svatava
 Kde padají hvězdy (seriál, 1995) - Kukalová
 Historky od krbu (seriál, 1994) - Boženka, manželka prezidenta
 Písničkáři k volbám aneb Boj o hlasy voličů (TV)

Filmové roly 
 Líbáš jako Bůh (2009) - Bohunka
 Taková normální rodinka (2008) - paní Hanáková
 Gympl (2007) - riaditeľka školy
 Účastníci zájezdu (2006) - matka Jolany
 Jak se krotí krokodýli (2005) - Jitka Bobulová
 Skřítek (2005) - matka
 Mazaný Filip (2003) - Tornádo You
 Pupendo (2003) - Alena Márová
 Čert ví proč (2003) - Matylda
 Z města cesta (2002) 
 Waterloo po česku (2002) - 2. Divoká
 Anděl Exit (2000) - Machatová
 Cesta z města (2000) - Vlastička
 Ene bene (2000) - Květa Laskoňová
 Pelíšky (1999) - učiteľka Eva
 Hanele (1998) - Ester Fuxová
 Čas dluhů (1998) - Bohunka
 Pasti, pasti, pastičky (1998) - Anna
 Knoflíkáři (1997) - žena muža, ktorý neprispel
 Už (1995) - veliteľova manželka
 Requiem pro panenku (1991) - Krocová
 Obecná škola (1991) - Čejková
 Kouř (1990) - Běhalová Liduška
 Vojtěch, řečený sirotek (1989) - Marie
 Čas sluhů (1989) - Bohunka
 Příběh '88 (1989) - Helena
 Pražská pětka, 1. Směr Karlštejn (1988) - matka
 Páni Edisoni (1987) - učiteľka
 Tichá radosť (1985) - Jana
 Co je vám, doktore? (1984) - sestra
 Skleněný dům (1981) - Pavlíkova matka
 Kopretiny pro zámeckou paní (1981) - Hanka

Referencie

Externé odkazy 
 
 

České divadelné herečky
České filmové herečky
České televízne herečky
Držitelia Českého leva
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Osobnosti z Prahy
Stratený symbol

Stratený symbol je román Dana Browna vydaný na jeseň roku 2009 pod názvom The Lost Symbol. Začiatkom roka 2010 bola preložená do slovenčiny. Ide o najočakávanejšie knižné dielo tohto roka. Už po prvých dňoch predaja kniha prekonávala rekordy v predajnosti.

Dej 

Hlavnou postavou je profesor Langdon, ktorý vystupoval už v predchádzajúcich diela Dana Browna Da Vinciho kód a Anjeli a démoni. Profesor Langdon je pozvaný do Washingtonu. Tam ho pozýva jeho kamarát Peter Solomon. Peter Solomon je slobodomurár. Po príchode do Washingtonu však zistí ,že v Kapitole sa nechystá žiadna prednáška, kvôli ktorej prišiel. Navyše mu Peter nedvíha telefón. Hneď nato sa v kupole Kapitolu nájde ruka so zvláštnym prsteňom fénixa. Langdon hneď spoznáva, že ruka patrí slávnemu slobodomurárovi. Mal´akh, Petrov únosca, Langdonovi oznámi, že Petra nezabije len v prípade, že nájde preňho dávne mystérie, čiže stratenú múdrosť slobodomurárov. Profesor Langdon sa snaží rozlúštiť dávnu legendu slobodomurárstva cez dešifrovanie rôznych znakov a symbolov.

Zaujímavosti 
Kniha sa dostala do čele predajnosti na Slovensku ešte skôr ako bola oficiálne vydaná v slovenčine. Rebríčky predajnosti viedla už v predpredaji.

Referencie 

Knihy z 2009
Knihy Dana Browna
Romány USA
Sfilmované knihy
HK Slovan Duslo Šaľa

HK Slovan Duslo Šaľa je slovenský ženský hádzanársky klub zo Šale. Bol založený v roku 1943 a v roku 1952 sa prvýkrát prebojoval do najvyššej česko-slovenskej súťaže. Je to 3-násobný majster Česko-Slovenska a 9-násobný majster Slovenska, naposledy v sezóne 2004/05.

Súpiska a realizačný tím 
Sezóna 2022/23

Úspechy 
Majstrovstvá Slovenska:
 9 x 1994/95, 1995/96, 1996/97, 1997/98, 1999/00, 2000/01, 2001/02, 2002/03, 2004/05
 12 x 1998/99, 2002/03, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2017/18
 7 x 1993/94, 2008/09, 2009/10, 2014/15, 2018/19, 2020/21, 2021/22

Najvyššia česko-slovenská súťaž: 
 3 x 1989/90, 1991/92, 1992/93 
 7 x 1990/91
 3 x 1977/78

Víťaz Slovenského pohára:
 11 x 1992, 1996, 1998, 2000, 2001, 2002, 2004, 2005, 2006, 2007, 2010

WHIL/MOL:
 2 x 2003/04, 2007/08 
 2 x 2002/03, 2004/05
 5 x 2005/06, 2006/07, 2011/12, 2016/17, 2018/19

Európske súťaže 
Liga majstrov EHF:
 1993/94: 16-finále
 1995/96: 16-finále
 1996/97: 16-finále
 1997/98: 16-finále
 1998/99: 16-finále
 2000/01: 2. kolo
 2001/02: 1. kolo
 2002/03: 1. kolo
 2004/05: 2. kolo
 2005/06: 2. kolo

Pohár víťazov pohárov EHF:
 2006/07: 3. kolo
 2007/08: 3. kolo

Pohár EHF:
 1994/95: semifinále
 1999/00: semifinále
 2000/01: štvrťfinále
 2001/02: 2. kolo
 2002/03: osemfinále
 2003/04: 3. kolo
 2004/05: osemfinále
 2005/06: osemfinále
 2008/09: 2. kolo

Vyzývací pohár EHF:
 2009/10: osemfinále

Referencie

Pozri aj 
 HKM Šaľa
 FK Slovan Duslo Šaľa
 MHK Šaľa
 Duslo, a. s.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka klubu
 História hádzanej v Šali
 Profil klubu na stránke Európskej hádzanárskej federácie 
 Profil klubu na stránke the-sport.org

Slovenské hádzanárske kluby
Šport v Šali
Organizácie založené v 1943
Prvá čiernohorská liga

Prvá čiernohorská liga je najvyššia čiernohorská futbalová liga hrajúca od roku 2006. Ligy sa zúčastňuje 12 tímov, víťaz postupuje do prvého predkola ligy majstrov. Druhý a tretí do predkolo európskej ligy a posledné dve mužstvá zostupujú do druhej ligy. Momentálny víťaz ligy je FK Mogren.

História 

Zatiaľ čo Čierna Hora bola súčasťou socialistickej Juhoslávie, prvá liga mala názov Juhoslovanská prvá liga. Keď sa rozpadla Juhoslávia, vznikla v roku 1992 Srbsko a Čierna Hora. V Juhoslovanskej prvej lige sa zúčastňovalo 16 tímov so Srbska a Čiernej Hory. Druhá liga bola delená na dve divízie. Jedna bolo srbská a druhá čiernohorská. V roku 2006 sa Čierna Hora osamostatnila a vznikla prvá čiernohorská liga.

UEFA Renking 
 48  (48)  Faerská liga
 49  (49)  Luxemburská liga
 50  (52)  Čiernohorská liga               
 51  (51)  Andorrská liga
 52  (50)  Maltská liga
 53  (53)  Sanmarínska liga

Tímy sezóny 2009-10 
 FK Berane  
 FK Budućnost Podgorica  
 FK Dečić 
 FK Grbalj  
 FK Kom 
 FK Lovćen 
 FK Mogren 
 FK Mornar  
 OFK Petrovac 
 FK Rudar Pljevlja 
 FK Sutjeska 
 FK Zeta

Víťazi 
 2008-09 - FK Mogren
 2007-08 - FK Budućnost
 2006-07 - FK Zeta

Tabuľka

Najlepší strelci

Sezóny 
 2008-09 -  Fatos Bećiraj (FK Budućnost Podgorica) - 18 gólov
 2007-08 -  Ivan Jablan (FK Lovćen) - 13 gólov
 2006-07 -  Damir Čakar (FK Rudar Pljevlja) - 16 gólov

Historická tabuľka strelcov

Externe odkazy 
 League by Weltfussballarchiv - štatistiky 
 Football Association of Montenegro - Oficiálna stránka

Čiernohorské futbalové kluby
Čierna Hora na Zimných olympijských hrách 2010

Čiernu Hora na Zimných olympijských hrách 2010 reprezentoval len jeden športovec. Na otváracom ceremoniáli nastúpila výprava Čiernej Hory ako päťdesiata piata krajina.

Medailová bilancia 
Táto krajina nezískala žiadnu z medailí.

Reprezentanti

Alpské lyžovanie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Národného olympijského výboru Čiernej Hory

2010
Krajiny na Zimných olympijských hrách 2010
Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej

Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej môže byť:
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Čakajovce)
 Kostol a kláštor svätej Kataríny Alexandrijskej (Dechtice)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Doľany)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Dolný Kubín)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Drietoma)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Handlová)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Horná Poruba)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Hrboltová)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Hrkovce)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Jasenie)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Konská)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Kremnica)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Kysak)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Lomnička)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Matejovce nad Hornádom)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Nižné Ružbachy)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Rosina)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Sása)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Smolník)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Spišský Hrušov)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Tarnov)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Topoľčianky)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Veľká Lomnica)
 Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej (Vojňany)
Rusko
 Kostol svätej Kataríny (arménsky) v Sankt Peterburgu
 katolícky Chrám sv. Kataríny Alexandrijskej v Sankt Peterburgu

Rozlišovacie stránky – Kostol
Futbalista roka (Slovensko)

Futbalista roka je ocenenie udeľované od roku 1993 najlepšiemu futbalistovi Slovenska. Od roku 2010 nesie pomenovanie „Cena Jána Popluhára“ na počesť slovenského futbalistu storočia.  Organizátormi ankety sú Slovenský futbalový zväz a denník Pravda, konečné poradie je výsledkom hlasovania futbalových odborníkov, trénerov a novinárov. Súčasťou vyhlasovania ankety sú aj ankety Cena Petra Dubovského, Najlepšia futbalistka SR, Najlepší tréner a Najlepší hráč Fortuna ligy.

Prvým víťazom ankety sa stal Peter Dubovský, vo veku 21 rokov bol najmladším Futbalistom roka v doterajšej histórii. Najstarším bol v roku 2001 36-ročný Ľubomír Moravčík, ktorý ako jediný vyhral aj anketu Futbalista roka v Česko-Slovensku. Rekordný bodový rozdiel medzi víťazom ankety a druhým v poradí dosiahol v roku 1999 Vladimír Labant, ktorý predstihol o 186 bodov Ľubomíra Moravčíka. Naopak najtesnejší výsledok sa zrodil v roku 2011, rozdiel medzi Martinom Škrtelom a Marekom Hamšíkom bol len 16 bodov.

Futbalista roka

Viacnásobní víťazi
 8, Marek Hamšík (2009, 2010, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018)
 4, Martin Škrtel (2007, 2008, 2011, 2012)
 3, Dušan Tittel (1995, 1996, 1997)
 3, Milan Škriniar (2019, 2020, 2021)
 2, Marek Mintál (2004, 2005)

Najčastejšie v prvej trojke

Pozri aj
 Futbalista roka (Česko-Slovensko)
 Futbalista storočia (Slovensko)

Referencie

 
Slovenské futbalové ocenenia
Ľuboslav Petruška

Ľuboslav Petruška (* 1980, Prešov) je slovenský hudobník, gitarista a spevák, známy predovšetkým vďaka pôsobeniu v prešovskej skupine Chiki liki tu-a.  

V roku 2005 založil rock'n'rollovú skupinu Satin Lead, ktorá nesie hudobné odkazy rockových kapiel 60. a 70. rokov 20. storočia a s ktorou občasne vystupuje, hlavne v menších hudobných kluboch. V roku 2015 vydali eponymné EP album s piatimi pesničkami.  

V posledných rokoch je tiež častým koncertným a štúdiovým hosťom skupiny Korben Dallas.

Diskografia

Chiki liki tu-a 
 Budeš musel vlasy na blond prefarbil (2000) – MC, Dub Art
 Kysak (2002) - 2CD, reedícia predchádzajúcich albumov + bonusy, Agentúra Pohoda
 Choďte sa hrať pred vlastný vchod (2003) -  CD, Millenium Records
 Dvojkilometrový jeleň (2005) - CD, Sony BMG
 Slzy tvý mámy, Šedivý a spol. (2015) – CD, Panorama Media
 3 x 4 =13 (2016) - CD

Tugriky 
 Tugriky (2018) - CD

Satin Lead 
 Satin Lead (2015) - EP, CD

Kathegoris muflon 
 Kathegoris muflon (1999) - CD, demo album

Heracon 
 Heracon (1993) - MC, demo album

Spolupráca na nahrávaní 
 Pocta Jarovi Filipovi – Jarove pesničky - CD
 Nevydané_neslýchané (Rádio_FM VOLUME 2) - CD

Externé odkazy 
Domovská stránka Chiki liki tu-a

Narodenia v 1980
Slovenskí rockoví gitaristi
Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí textári piesní
Slovenskí skladatelia modernej hudby
Osobnosti z Prešova
Členovia skupiny Chiki liki tu-a
Šťuka

Šťuka môže byť aj iný názov druhu šťuka severná, pozri šťuka severná.

Šťuka (Esox) je rod sladkovodných dravých rýb z čeľade šťukovité (Esocidae). Žije v pomaly tečúcich a stojatých vodách.

Systematika 
rod šťuka (Esox):
 † Esox tiemani
 † Esox longkouensis
 † Esox primaevus
 † Esox papyraceus
 † Esox lepidotus
 † Esox moldavicus
 † Esox nogaicus
 † Esox aralensis
 † Esox borealis
 † Esox dispar
 † Esox aff. sibiricus (z Mongolska)
 † Esox cf. sibiricus (z Altaja)
 † Esox sibiricus
 podrod Esox:
 † Esox cf. lucius (Willershausen v Nemecku)
 šťuka severná/šťuka severská/šťuka holarktická/šťuka obyčajná/šťuka v užšom zmysle (Esox lucius)
 Esox cisalpinus (=Esox flaviae) - do roku 2011 považované za súčasť šťuky severnej
 Esox acquitanicus - do roku 2014 považované za súčasť štuky severnej
 štuka amurská (Esox reichertii)
 †Esox columbianus
 †Esox sp. (z Oregonu)
 šťuka obrovská/šťuka muskalunga (Esox masquinongy)
 Esox masquinongy x Esox lucius - t.j. hybrid
 podrod Kenoza:
 †Esox kronneri
? † Esox ravenelii - alternatívne považované za súčasť šťuky americkej
 šťuka americká (Esox americanus)
 šťuka mriežkovaná/šťuka retiazková/šťuka čierna (Esox niger)

Pozri aj 
 morská šťuka alebo merlúza (Merluccius)

Iné projekty

Zdroje 

Šťukovité
Jozef Benedik

Jozef Benedik (* 6. jún 1951, Bratislava) je slovenský spevák a herec. Syn Michal je dramaturg , syn Jozef je dabingový herec a režisér .

Zo života 
V detstve spieval v Detskom speváckom zbore Československého rozhlasu. Medzi rokmi 1975 – 2002 pôsobil ako sólista na Novej scéne.

Ocenenia 
 2003 Platinová platňa za predaj albumu Amore mia, Bambina mia - Najkrajšie talianske hity

Dielo

Diskografia 
 1978 Cyrano z predmestia – Opus, LP (reedícia 2007, Opus – Slovenské legendárne albumy II.) Jozef Benedik – Cyrano (03. Pieseň o nose, 04. Piseň o nemožnej láske /Kúpim si zrkadlo/, 07. Cyranova bojovná pieseň /Na konečnej päťky/, 09. Pieseň pre Roxanu /Ja nemám lásku v malíčku/, 12. Pančuchové blues, 15. Pieseň o smútku /Dnes náhle umreli sme dvaja/)
 1978 Rosou mi píš - Jozef Benedik / Hrám - Karol Duchoň – Opus, SP 
 1992 Cigáni idú do neba
 2000 Benedik spieva Dusíka – Forza Music, MC, CD 
 2003 Amore mia, Bambina mia - Najkrajšie talianske hity – MSP cd: GE 0014 2 331 EAN 8 588002 131295, MC, CD
 2009 Innamorati, CD 
 2018 Viac ako môžeš CD - obsahuje piesne Gejzu Dusíka

Kompilácie 
 2003 …na dobrú náladu… – Ján Berky-Mrenica – EMI EAN 724358 467420, CD
 Radosť spieva melódie z operiet - Spevácky zbor Radosť - Sure Audio SU 0006 2 331, CD, sóla: Jozef Benedik, Silvia Czereová, Elena Príbelská.
 2005 Budkáčik a Dubkáčik – A.L.I.  EAN 8586006662166, CD (podtitul: rozprávka s pesničkami + omaľovánka)
 2008 Slávne texty slávnych piesní - Ján Štrasser – Forza Music, (kniha+CD), 04. Kúpim si zrkadlo - Jozef Benedik (edícia Slávne texty slávnych piesní)  
 2011 Najkrajšie Jubilantské Repete – Musica, CD, 09. Láska okolo blúdi - Jozef Benedik a Gréta Švercelová, 20. Vám oláske spievam, 28. Neplač, že už za inou túžim.
 2013 Legendárny muzikál / Na skle maľované - Cyrano z predmestia – Opus, CD, Jozef Benedik – Cyrano (03, 04, 07, 09, 12, 15, edícia: Opus 100)

Opereta 
 Gróf z Luxemburgu
 Veselá vdova
 Paganini
 Noc v Benátkach
 Grófka Marica
 Cigánsky barón
 Poľská krv
 Čardášová princezná

Muzikál 
 Cancan
Cyrano z predmestia …Cyrano 
 Klietka bláznov
 Pobozkaj ma
 Katarína
 Grand Hotel
 Evanjelium o Márii
 My Fair Lady …Higgins
 Cigáni idú do neba …Zobaro
 Traja mušketieri  …D´Artagnan
 Ples v hoteli Savoy
 František z Assisi
 Don Quijote podľa Sancha, réžia: Pavol Uher,  …Sancho

Rozhlas 
 Portrét zabitého samovraha, réžia: Dušan Vicen …Druh matky 
 Biela veľryba, réžia: Laco Kerata

Literatúra 
 Dušan Jarjabek a kolektív: Spevohra novej scény ...?, 2015, A.R.S. Centrum

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - www.jozefbenedik.sk
 Dabingforum.sk
 SND.sk
 Fdb.cz

Slovenskí popoví speváci
Slovenskí operetní speváci
Slovenskí herci divadelných muzikálov
Slovenskí dabingoví herci
Osobnosti z Bratislavy
Lena (rieka)

Lena je najvýchodnejší z troch sibírskych veľtokov, ktoré sa vlievajú do Severného ľadového oceánu (ostatné sú Jenisej a Ob). Je 10. najdlhšou riekou a 9. najväčším povodím.

Väčšina výskumníkov sa domnieva, že pôvod názvu rieky Lena je odvodený od slova Elyu-Ene národa Evenkov a znamená „Veľká rieka“. V roku 1620-23 sa k rieke dostala skupina kozákov a preskúmali rieku z jej hornej horskej časti až do stredu Jakutska. Najväčším a strategickým mestom na rieke je Jakutsk. Meno rieky inšpirovalo aj Lenina a preto si ho zvolil ako svoj pseudonym.

Tok 
Pramení vo výške  v Bajkalských vrchoch iba  západne od Bajkalského jazera. Zdroj sa nachádza v rovnomennej prírodnej rezervácii. Rieka tečie severovýchodne a vlievajú sa do nej prítoky Kirenga, Vitim, Oljokma. Od Jakutska tečie rieka na sever až do sútoku s riekou Aldan. Verchojanské pohorie odráža tok rieky na severozápad. Po sútoku s najväčším prítokom Viljuj rieka tečie skoro priamo na sever do Mora Laptevovcov. Delta rieky s rozlohou  je tvorená siedmimi veľkými vetvami z ktorých najväčšia Bykov je najvýchodnejšia.

104 kilometrov od mesta Pokrovska sa brehu rieky nachádza prírodný park a lokalita UNESCO Lenskije stolby.

Doprava 
Od októbra do júna nasledujúceho roka je rieka zamrznutá a používa sa ako cesta. Po roztopení ľadu rieka masívne zväčší svoj objem. V máji 2001 rieka zaplavila mesto Lensk a časť Jakutska. Od mesta Usť-Kut je rieka splavná až do svojej delty v dĺžke približne .

Galéria

Referencie

Zdroj

Iné projekty 

Rieky v Rusku
Prítoky Severného ľadového oceánu
Angara

Angara (; dolný tok sa staršie nazýval Verchňaja Tunguska / Verchňaja Tunguzka, po slovensky Horná Tunguzka) je rieka v ruskej Irkutskej oblasti a Krasnojarského kraja, ktorá ako jediná vyteká z Bajkalského jazera. Jej povodie má rozlohu 1 039 000 km². Ústi do rieky Jenisej na severozápade a predstavuje jeho najväčší prítok. Rieka je súčasťou riečneho systému Jenisej-Angara-Selenga a vytvára jeho strednú časť. Celý systém má dĺžku  a patrí medzi 5 najdlhších na svete.

Angara má veľký hydroelektrický potenciál. Na jej toku sa nachádza kaskáda štyroch priehrad (Irkutská (660 MW), Bratská (4 500 MW), Usť-Ilimská a Bogučanská) s vodnými elektrárňami. Prvé sa začali stavať v 50. rokoch 20. storočia a posledná ešte nie je dokončená.

Od novembra do mája je rieka zamrznutá a po roztopení spôsobuje záplavy.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Rieky v Rusku
Rieky v ázijskej časti Ruska
Peha (hudobná skupina)

Peha je slovenská hudobná skupina pôvodom z Prešova. Vznikla v roku 1997 po odchode Kataríny Knechtovej a Martina Migaša zo skupiny IMT Smile a členov skupiny 67th Harlem. 

O dva roky neskôr skupina Peha zaujala hneď debutovým albumom Niečo sa chystá (1999). V nasledujúcich rokoch prišla s novými úspešnými albumami Krajinou (2001), Experiment (2003) a Deň medzi nedeľou a pondelkom (2005) za ktoré si odniesla skupina niekoľko ocenení kapela a aj jej hlavná speváčka Katarína Knechtová. Najznámejšie hity Pehy sú „Diaľkové ovládanie“, „Hlava vinná - telo nevinné“, „Naoko spím“, „Slnečná balada“, „Za tebou“ či „Spomaľ“.

Posledným hitom skupiny Peha je pieseň „Môj Bože“ k filmu Juraja Jakubiska, Bathory (2008). Zároveň je táto skladba označovaná ako prvá sólová nahrávka Katky Knechtovej. V júni v roku 2018 prebehla médiami správa, že so skupinou Peha má účinkovať finalistka Česko-Slovenskej talentovej súťaže SuperStar, Karmen Pál-Baláž.

Ocenenia 
 Objav roku 1999
 Aurel 2001 pre najlepšiu speváčku
 Aurel 2005 pre najlepšiu speváčku, najlepšiu pesničku - Za tebou, najlepší album - Deň medzi nedeľou a pondelkom a najlepšiu kapelu
 Aurel 2006 pre najlepšiu pesničku - Spomal´
 Slávik 2007 - 3. miesto v kategórii skupina roka
 Slávik 2007 - 2. miesto v kategórii speváčka roka

Diskografia 
 Štúdiové albumy
 Niečo sa chystá – Sony Music Bonton, CD (1999)
 Krajinou – Sony Music Bonton, CD (2001)
 Experiment – Sony Music Bonton, CD (2003)
 Deň medzi nedeľou a pondelkom – Universal Music, CD (2005)
 Kompilačné albumy
 Best Of - Epic, CD (2006)	
 Donekonečna (The Best Of 1997-2010) - Universal Music Group (2 CD), (2010) 	 

Hudobné skupiny z 1997
Hudobné skupiny ukončené v roku 2008
Para (hudobná skupina)

Para je slovenská poprocková hudobná skupina pôvodom z Bratislavy. Na scéne pôsobí už takmer 30 rokov a na svojom konte má 6 albumov, 2 DVD a hity ako Abstinent či Otec. 

Patrí k najlepším koncertným kapelám na Slovensku. V minulosti spolupracovali napr. so skupinou AMO, Janou Kirschner a Sendreiovcami. Pravidelne koncertujú a zúčastňujú sa na letných festivaloch ako Pohoda, Grape, Žákovic Open či študentských majálesoch. Pôsobia na klubovej scéne, v rámci čoho absolvovali niekoľko úspešných turné v mestách po celom Slovensku. Na jeseň 2015 absolvovali turné so skupinou Bez ladu a skladu. Skupina pri príležitosti vydania albumu Našou krajinou pripravuje turné po Slovensku a Česku s rovnakým názvom, ktoré sa uskutoční v marci a apríli 2019.

Zostava skupiny  
 Lasky (Tomáš Šedivý) – spev 
 Don Metju (Matúš Vallo) – basgitara, spev
 Dj Sadowsky (Oliver Sadovský) – perkusie
 Rezeň (Jozef Rezník) – gitara 
 Buzensky (Daniel Buzinkay) – bicie
 Tibi (Tibor Kökény) – akordeón

Bývalí členovia 
 Medveď (Juraj Marikovič) – gitara 
 Johnny Guitarr (Matej Starkov) – gitara 
 Maťo Tomandl – bicie 
 Rišo – saxofón 
 Misko White – bicie 
 Marián Miezga – spev 
 Peter Kohout – saxofón

Diskografia 
 2000 Veci začnú fungovať  – Unique Leader Records, CD
 2001 1234 – Warner Music, CD
 2004 Brutálna zostava – Universal Music, CD
 2006 Live At Babylon – Sony BMG, DVD
 2007 Para – Sony BMG, CD
 2010 Povstanie – CD 
 2012 Menšina – CD
 2013 Menšina Live – DVD
 2018 Našou krajinou – Spinaker, CD

Ocenenia 
 2019: Radio Head Awards za rok 2018 v kategórii „Album roka“ za album Našou krajinou

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Slovenské ska hudobné skupiny
Slovenské poprockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1995
Laureáti Radio Head Awards
Su Nuraxi di Barumini

Su Nuraxi di Barumini je významná archeologická lokalita neďaleko Barumini na Sardínii. Centrom miestneho komplexu ruín je trojposchodová budova datovaná do doby okolo roku 1500 pred Kr. 

Nálezisko je od roku 1997 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty

Externé odkazy 
  Fotogaléria Su Nuraxi
 World Heritage - Su Nuraxi na stránke UNESCO

Zdroj 
 

Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Archeologické lokality v Taliansku