joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sekincau Belirang

Sekincau Belirang je vulkanický komplex nachádzajúci sa v južnej časti Sumatry. Komplex pozostáva z dvoch prekrývajúcich sa kaldier (Belirang a Balang s priemerom 2 resp. 2,5 km) a stratovulkánu Sekincau, ktorý sa nachádza na južnom okraji kaldier. Vrchol stratovulkánu je ukončený 300 m širokým kráterom. Vek poslednej erupcie nie je známy, jediným prejavom vulkanickej aktivity sú fumaroly nachádzajúce sa na dne kaldery.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Sekincau Belirang na Global Volcanism Program 

Sopky Indonézie
Kaldery
The Fray

The Fray je štvorčlenná americká hudobná skupina z Denveru, Colorado. V roku 2002 ju založili spolužiaci zo školy Isaac Slade a Joe King. Svoj debutový album How to Save a Life skupina vydala v roku 2005. 

Najznámejšou piesňou skupiny je „How to Save a Life“, ktorá sa v rebríčku Billboard Hot 100 dostala do prvej trojky a bola tiež v Top 5 singlov v Kanade, Austrálii, Írsku, Švédsku a v Spojenom kráľovstve. Na severoamerickom kontinente v USA a v Kanade skupina The Fray bodovala v Top 10 aj so skladbou „Over My Head (Cable Car)“. 

Album How to Save a Life je podľa RIAA dvojnásobne platinový a platinu tento album získal aj v Austrálii a na Novom Zélande.

Členovia 
 Isaac Slade
 Joe King
 Dave Welsh
 Ben Wysocki

Diskografia

Štúdiové albumy 
 How To Save a Life (2005)
 The Fray (2009)
 Helios (2014)

EP 
 Movement EP (2002)
 Reason EP (2003)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny

Fray, The
Basshunter

Jonas Erik Altberg (* 22. december, 1984, Halmstad, Švédsko), viac známy pod pseudonymom Basshunter (), je švédsky spevák, hudobný producent a DJ. Je najviac známy svojimi hitmi ako „Boten Anna“, „Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA“, „Now You’re Gone“ a „All I Ever Wanted“, z ktorých prvé dve sa zmieňujú o tzv. geek kultúre. Basshuntera charakterizuje jeho vlastná hudba v štýle eurodance, podľa iných tiež štýly Euro-Trance, club a iné elektronické hudobné štýly.

Basshunter vydal dňa 28. septembra 2009 svoj tretí štúdiový album Bass Generation, z ktorého bol vydaný hlavný singel „Every Morning“.

2018 po rokoch je Švedsky producent Basshunter späť s novym singlom „Masterpiece“.

Basshunterovi diagnostikovali Tourettov syndróm. Basshunter sa oženil s Tina Makhia Khayatsadeh, v Dubai Polo & Equestrian Club 19. januára 2017.

Diskografia

Albumy 
 The Bassmachine (2004)
 LOL <(^^,)> (2006)
 Now You're Gone – The Album (2008)
 Bass Generation (2009)
 Calling Time (2013)

Kompilácie 
 The Old Shit (2006)
 The Early Bedroom Sessions (2012)

Single 
 „The Big Show“ (2004)
 „Welcome to Rainbow“ (2006)
 „Boten Anna“ (2006)
 „Vi sitter i Ventrilo och spelar DotA“ (2006)
 „Jingle Bells“ (2006)
 „Vifta med händerna“ (2006)
 „Now You’re Gone“ (2007)
 „Please Don’t Go“ (2008)
 „All I Ever Wanted“ (2008)
 „Angel in the Night“ (2008)
 „Russia Privjet (Hardlanger Remix)“ (2008)
 „I Miss You“ (2008)
 „Walk on Water“ (2009)
 „Al final“ (2009)
 „Every Morning“ (2009)
 „I Promised Myself“ (2009)
 „Saturday“ (2010)
 „Fest i hela huset“ (2011)
 „Northern Light“ (2012)
 „Dream on the Dancefloor“ (2012)
 „Crash & Burn“ (2013)
 „Calling Time“ (2013)
 „Elinor“ (2013)
 „Masterpiece“ (2018)
 „Home“ (2019)
 „Angels Ain't Listening“ (2020)
 „Life Speaks to Me“ (2021)
 „End the Lies“ (& Alien Cut) (2022)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

 
Švédski speváci elektronickej hudby
Švédski dance speváci
Švédski hudobní producenti
Švédski dídžeji
Eurodance hudobníci
Švédski elektronickí hudobníci
Švédski speváci-skladatelia
Švédski skladatelia modernej hudby
Držitelia ceny World Music Award
Osobnosti z Halmstadu
Webkamera

Webkamera alebo webová kamera je vstupné zariadenie počítača slúžiace na snímanie pohyblivého obrazu alebo statických obrázkov, a ich prenos do počítača pre ďalšie spracovanie. Predstavujú konštrukčne jednoduchý spôsob digitalizácie obrazu pre počítačové spracovanie.

Ich hlavným využitím (ako vyplýva z názvu) je internet - online zobrazenie účastníkov videokonferencie, snímanie priestoru a prenos informácii na internetovú stránku, fotografovanie a pod. Ich využitie je všestrannejšie - umožňujú napr. sledovať priestor ako bezpečnostná kamera, na stráženie detí, na prenos obrazu zo známych miest či turistických destinácií, na cestách a diaľniciach pre zobrazenie dopravnej situácie a pod. Záleží len od aplikačného softvéru, ktorý webkameru obsluhuje.

Konštrukcia 

Štandardná webkamera je tvorená jednoduchým objektívom (obvykle len s jednou šošovkou), snímacím prvkom - najbežnejší je CCD snímač s rozlíšením 640x480 pixelov (minimálne 320x240, horná hranica nie je obmedzená) a vyhodnocovacou elektronikou s USB rozhraním. Elektronika je obvykle tvorená jediným špecializovaným čipom. Objektív je najčastejšie fix focus (pevné zaostrenie), alebo je jednoduchým kolieskom zaostriteľný na určitú vzdialenosť (rozsah vzdialeností). Drahšie modely majú automatické zaostrovanie. Existujú aj webkamery s ovládaním (a to aj cez internetovú sieť) - zaostrovanie, diaľkovo ovládané motorické natáčanie a sklápanie kamery, zoom a pod. 

Obraz z objektívu je premietaný na CCD snímač, zdigitalizovaný v čipe a odoslaný do počítača cez USB port.

Softvér 
Súčasťou webkamier je driver, ktorý sprostredkuje softvérové komunikačné rozhranie pre ostatné softvérové vybavenie v počítači. Na toto štandardné rozhranie sa pripájajú programy schopné spracovať obraz z kamery - internetové komunikačné programy (napr. skype, icq a pod.), grafické programy, programy na spracovanie videa a pod. Softvér mimo online zasielania obrazu cez internet umožňuje aj digitalizáciu videa do streamu a jeho uloženie na pevný disk.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Webkamery.net - zoznam webkamier v Česku, na Slovensku a celej Európe
 Europa Webcams: webkamery z celej Európy, najmä z Česka, Slovenska a Nemecka
 Kamerynamape.net - slovenské webkamery na mape

Vstupné zariadenia
Počítačové príslušenstvo
Zlatý kruh Ruska

Zlatý kruh Ruska (ru: Золотое кольцо России) je označenie pre skupinu turistických výletov po historických ruských mestách, nachádzajúcich sa severovýchodne od Moskvy v regióne v minulosti zvanom Zálesie, považovanom za kolísku ruskej štátnosti. Mestá sú centrami národných remesiel, v ktorých sa zachovali unikátne pamätníky histórie a kultúry Ruska. Množstvo a zloženie miest v jednotlivých výletoch je rôzne. 

Mestá Zlatého kruhu Ruska sa v rámci administratívneho členenia Ruska nachádzajú v piatich oblastiach: Moskovskej (ru: Mосковской), Vladimirskej (ru: Владимирской), Ivanovskej (ru: Ивановской), Kostromskej (ru: Костромской) a Jaroslavlianskej (ru: Ярославской). Po Zlatom kruhu Ruska je možné cestovať celoročne. 

Termín zaviedol v 60. rokoch 20. storočia sovietsky žurnalista Jurij Vyčkov.

Zlatý kruh 

Do zoznamu miest Zlatého kruhu patrí 8 miest (hrubo vyznačené). Ostatné uvádzané mestá sú diskutabilné.

 Alexandrov (ru: Александров)
 Bogoľubovo (ru: Боголюбово)
  Vladimir (ru: Владимир)
 Gorochovec (ru: Гороховец)
 Gus-Chrustaľnyj (ru: Гусь-Хрустальный)
 Ivanovo (ru:Иваново)
 Kaľazin (ru: Калязин)
 Kidekša (ru: Кидекша)
 Kostroma (ru: Кострома)
 Moskva (ru: Москва)
 Murom (ru: Муром)
 Palech (ru: Палех)
 Pereslavľ-Zalesskij (ru: Переславль-Залесский)
 Pľos (ru: Плёс)
 Rostov Velikij (ru: Ростов Великий)
 Sergijev Posad (ru: Сергиев Посад)
 Suzdaľ (ru: Суздаль)
 Tutaev (ru: Тутаев)
 Uglič (ru: Углич)
 Juriev-Poľskij (ru: Юрьев-Польский)
 Jaroslavľ (ru: Ярославль)

Externé odkazy 
 Zlatý kruh Ruska
 Malý Zlatý kruh
 Zlatý kruh Ruska
 Pereslavľ-Zalesskyj
 Jurjev Poľskyj

Rusko
IFRS 5

IFRS 5: Dlhodobý majetok držaný na predaj a ukončené činnosti (v úvodnom zozname Nariadenia ES 1725/2003 omylom preložené ako "Viazané aktíva držané na predaj a prerušené operácie") je jeden z Medzinárodných štandardov finančného vykazovania. Nahradil Medzinárodný účtovný štandard IAS 35 – Ukončované činnosti. Uplatňuje sa od 1. januára 2005.

Cieľom tohto štandardu je stanovenie: 
 ako sa má účtovať dlhodobý majetok, ktorý spoločnosť drží s cieľom predať 
 prezentácia a zverejňovanie ukončených činností.

Dlhodobý majetok na predaj
Spoločnosť klasifikuje dlhodobý majetok ako majetok na predaj v tom prípade, ak ekonomický benefit z tohto majetku nebude vyplývať z jeho používania, ale z jeho predaja. V takom prípade sa tento majetok prestane odpisovať a zároveň ho spoločnosť prestane používať. Oceňuje sa buď účtovnou zostatkovou hodnotou alebo trhovou hodnotou zníženou o náklady na predaj, podľa toho, ktorá cena je nižšia.

Aby sa dlhodobý majetok mohol klasifikovať ako majetok na predaj, musí byť splnených niekoľko podmienok:
 majetok musí byť k dispozícii k okamžitému predaju v jeho súčasnom stave,
 predaj musí byť veľmi pravdepodobný (manažment sa zaviaže majetok predať a existuje aktívny trh),
 predaj sa očakáva do 12 mesiacov, odkedy sa klasifikuje ako "na predaj",
 neočakáva sa, že plán predaja sa zruší alebo významne zmení.

Aktíva na predaj sa v Súvahe vykazujú osobitne ako obežné aktíva.

Ukončené činnosti
Ukončená činnosť je komponent účtovnej jednotky, ktorý sa buď vyradil, alebo sa preklasifikoval ako majetok držaný na predaj a zároveň:
 predstavuje oddelené odvetvie podniku alebo geografickej oblasti podnikania,
 tvorí súčasť jediného koordinovaného plánu vyradenia oddeleného a dôležitého odvetvia podniku alebo geografickej oblasti podnikania, 
 alebo ide o dcérsku spoločnosť, ktorá bola kúpená výlučne s cieľom predať ju.

Externé odkazy 
 Nariadenie 1725/2003 v platnom znení v júni 2007, slovenská verzia; obsahuje ako Prílohu IFRS

 Štandard na stránkach spoločnosti Deloitte (v angličtine)

Účtovníctvo
Fountain of Tears

Fountain of Tears je americká hudobná skupina založená v roku 1995, hrajúca progresívny metal s prvkami gotického rocku.

Zostava 
 Vonnie King – spev
 Jeff King – klávesy
 Mike DiDonato – gitara
 Erik Ney – basgitara
 Joey Daub – bicie

Bývalí členovia 
 Anna DeRose – spev

Diskografia

Albumy 
 Fountain of Tears (1999)
 Fate (2007)

Demá 
 Fountain of Tears (2003)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 

Gotickometalové hudobné skupiny USA
Progresívnometalové hudobné skupiny USA
Hudobné skupiny z 1995
Paracetamol

Paracetamol je liečivá látka s analgetickými a antipyretickými účinkami. Z chemického hľadiska ide o derivát anilínu.

Mechanizmus účinku 
Paracetamol je centrálne pôsobiaca látka, inhibuje COX-2 (cyklooxygenázu 2) v hypotalame (antipyretický účinok) a nepriamo pôsobí na sérotonínové 5-HT3-receptory v mieche (analgetický účinok). Nástup účinku je do 30 minút od požitia.

Nežiaduce účinky 
Paracetamol je vo vyšších dávkach (už 10 – 15 g) hepatotoxický a vyvoláva zlyhanie pečene, ktoré môže skončiť smrťou. V bežných dávkach sa môže niekedy objaviť aj alergická kožná reakcia, ďalším nežiaducim účinkom je aj spavosť. Jeho protilátkou je acetylcysteín.

Dávkovanie 
Dospelým a mladistvým sa podáva 500 – 1 000 mg paracetamolu v časovom odstupe najmenej 4 hodín. Maximálna jednorazová dávka 1 000 mg paracetamolu, maximálna denná dávka 4 000 mg paracetamolu (pri dlhodobej liečbe, nad 10 dní, nesmie denná dávka prekročiť 2 500 mg).
Deťom sa podáva 250 – 500 mg paracetamolu v časovom odstupe najmenej 6 hodín. Pri predávkovaní hrozí zlyhanie pečene.

Lieková forma 
Užíva sa perorálne (tablety, sirup) alebo per rectum (čípky). Na Slovensku registrované lieky s účinnou látkou paracetamol sú: Acifein, Ataralgin, Coldrex Horúci nápoj (citrón, citrón s medom, čierne ríbezle), Coldrex (Junior, Junior Citrón, MaxGrip Lemon, Nočná Liečba, Sirup, Tablety), Daleron Cold3, Doreta (na lekársky predpis), Excedrin, Fervex (pre deti, pre dospelých, pre dospelých bez cukru), Korylan, Medipyrin, Mexalen, Mexavit, Panadol, Panadol (Baby, Extra, Extra Rapide, Femina, Junior, Paracetamolum, Plus Grip, Rapide, Ultra, Ultra Rapide), Paralen, Paralen (500 Sup, Extra, Grip, Hot Drink, Plus, Sus), Paramax-Cod (na lekársky predpis), Perfalgan (na lekársky predpis), Solpadeine, Spasmopan (na lekársky predpis), Theraflu Prechladnutie a chrípka, Trigrip, Ultracod (na lekársky predpis), Valetol, Zaldiar (na lekársky predpis).

Zdroje 
 Dagmar Lincová, Hassan Farghali a kol. Základní a aplikovaná farmakologie. Semily: Galén; Praha: Karolinum, 2002, s. 276.
 Kol. Pharmindex Brevíř 2005, Praha: MediMedia, 2005, s. 183n.

Analgetiká
Antipyretiká
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Stone Gods

Stone Gods je anglická hardrocková skupina, ktorá vznikla v roku 2007 po rozpade kapely The Darkness.

25. februára 2008 vydali limitované EP Burn the Witch ktoré sa vypredalo za jeden deň. 7. júla 2008 vydali ich debutový album Silver Spoons & Broken Bones. 29. júla bubeník Ed Graham oznámil, že kvôli svojmu zdravotnému stavu odchádza z kapely. Stone Gods boli nominovaní Classic Rock Magazine za najlepšiu novú kapelu a najlepší nový album. 6. októbra sa novým bubeníkom stal bývalý člen skupiny Bush, Robin Goodridge.

Diskografia

EP 
 25. február 2008 - Burn the Witch EP

Štúdiové albumy 
 7. júl 2008 - Silver Spoons & Broken Bones

Single

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka
  
 
Britské hudobné skupiny
Hardrockové hudobné skupiny
ZX Microdrive

ZX Microdrive je magnetické páskové vstupno výstupné pamäťové zariadenie vyvinuté v roku 1983 firmou Sinclair Research Ltd. pre ich domáci počítač ZX Spectrum. ZX Microdrive sa neskôr používala pre počítače Sinclair QL a ICL One Per Desk.

Opis 
ZX Microdrive je mechanika používajúca pre záznam páskové záznamové magnetické médium, uložené v kazete. Mechanika obsahuje magnetické čítacie a zapisovacie hlavy (podobne ako v klasickom kazetovom magnetofóne) a mechanizmus, ktorý zabezpečoval pohyb pásky. V ZX Microdrive kazete je nekonečná slučka magnetickej pásky širokej 1,9 mm s dĺžkou 5 m, ktorá sa odvíja zo stredu a zároveň navíja na vonkajší obvod bubienka. Rýchlosť pohybu pásky je 76 cm.s-1, kapacita média je cca 100 kB. Zápis je sekvenčný a prístupová doba k ľubovolnému miestu pásky do cca 8 sekúnd. Médiá sú relatívne nespoľahlivé. Pri formátovaní sú označované chybné sektory a bežne sa stáva že po niekoľkých formátovaniach pásky sa dospeje ku kapacite 70-80 kB (niekedy sa však po formátovaní kapacita oproti poslednému stavu aj zvýši). U počítačov ZX Spectrum je mechanika externá (pripojená prostredníctvom ZX Interface) na rozdiel od počítača Sinclair QL, kde sú dve integrované mechaniky priamo v počítači.

Dátové nosiče
Karol Hološko

Karol Hološko (* 25. marec 1912, Lednické Rovne – † 	20. marec 1978, Lednické Rovne) bol slovenský sklársky dizajnér, grafik, maliar a zakladateľ moderného sklárskeho dizajnu na Slovensku).

Životopis 
Karol Hološko sa narodil sa v sklárskej obci Lednické Rovne. V rokoch 1934 – 1946 žil v Južnej Amerike. Študoval na Escuela de Bellas Artes v Buenos Aires a pôsobil v argentínskej sklárni Cristalerias Rigolleau. Po návrate domov sa v krátkom čase stal významnou návrhárskou osobnosťou sklárni v Lednických Rovniach (v súčasnosti RONA).

Založil výtvarno-technické stredisko v Lednických Rovniach, ktoré významnou mierou zasiahlo do vývoja výtvarnej kultúry výroby úžitkového skla v sklárňach. Spolu s Jaroslavom Tarabom patrili k prvým dizajnérom sklárskeho priemyslu na Slovensku. Spoločne s Tarabom a technikom Ing. Vojtechom Chmelíkom sa im podarilo uskutočniť prevratný krok vo výrobe ručne fúkaného skla. Technológia tzv. ťahanej nôžky, ktorá umožňovala výrobu kalicha a stopky pohára z jedného kusa skloviny bola patentovaná v roku 1956. Jeho práce sa vystavovali na medzinárodných súťažiach (Paríž, Moskva, Miláno, Rio de Janeiro, Helsinki,...)

Ocenenia (výber) 
 Uhorská výstava, Zlatá medaila, 1908 Londýn 
 3. celoslovenská výstava umeleckého priemyslu, 1. cena, 1958 Bratislava
 Corning Glassmuseum, Diplom de Honor, 1959 New York
 Exempla, Strieborná medaila, 1972 Mníchov
 Medzinárodná výstava skla, 2 medaily, 1973 Jablonec nad Nisou

Zastúpenie v zbierkach (výber) 
 Umeleckopriemyslové múzeum, Praha
 Moravská galeria, Brno
 Slovenská národná galéria, Bratislava
 Corning Museum of Glass, USA
 Slovenské sklárske múzeum, Lednické Rovne

Referencie

Externé odkazy 
 Karol Hološko na sdc.sk

Slovenskí umeleckí sklári
Slovenskí dizajnéri
Osobnosti z Lednických Rovní
Minorita

Minorita nemôže byť:
 (v ženskom rode:) 
menšina
 menšinový podiel, napr. vlastníctva akcií 
 (v mužskom rode:) člen františkánskeho rádu menších bratov konventuálov, pozri Rád menších bratov konventuálov
Dištrikt Brčko

Dištrikt Brčko je samosprávna územná jednotka štátu Bosna a Hercegovina. Názov má podľa hlavného mesta Brčko.

Správa 
Dištrikt spravujú spoločne obidve republiky štátu Bosna a Hercegovina a dištrikt je formálne územnou súčasťou aj Republiky srbskej aj Federácie Bosny a Hercegoviny.

Obyvateľstvo 
Podľa posledného sčítania v roku 1991 mal Dištrikt Brčko 87 627 obyvateľov s nasledovným národnostným zložením:
 Muslimovia - 38 617 (44,07%)
 Chorváti - 22 252 (25.39%)
 Srbi - 18 128 (20.69%)
 Juhoslovania - 5 731 (6.54%)
 inej národnosti - 2 899 (3.31%)

Dištrikty v Bosne a Hercegovine
Beckovské Skalice

Beckovské Skalice sú prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Inovecké predhorie v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Beckov, okres Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 2003 na rozlohe , bez ochranného pásma. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany sú: Ojedinelé zvyšky antropogénnych pasienkov a riedkolesia v Beckovskej bráne  od fytogeografickej hranice. Vzácna plocha pre výskum v geovedných disciplínach. Refúgium vzácnych taxónov organizmov. Významný ekostabilizačný element krajiny so značnou biodiverzitou.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Beckovské Skalice, Štátny Zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územie, štátnej ochrany prírody Slovenskej republiky

Prírodné rezervácie v Trenčianskom kraji
Beckov (obec)
Považský Inovec
Chránené územia v okrese Nové Mesto nad Váhom
Blatniak tmavý

Blatniak tmavý (Umbra krameri) je ohrozený druh ryby z čeľade blatniakovité.

Žije v povodí dolného a stredného toku Dunaja a Dnestra, na Slovensku sa vyskytuje na Žitnom ostrove, Medzibodroží a na Záhorí.

Obľubuje zarastené a pomalo tečúce až stojaté vody. Ide o fytofilný druh. Živý sa bezstavovcami a hmyzími larvami. Dožíva sa do 4 rokov. Je to malá ryba s dĺžkou 7 až 9 cm (max 11 cm). Má hnedú farbu, tmavé malé škvrny a svetlé brucho.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Zdroj údajov

Blatniakovité
Zraniteľné druhy
Živočíchy európskeho významu
Mihule a ryby na Slovensku
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Biela skala (prírodná rezervácia)

Biela skala je prírodná rezervácia v katastrálnom území obce Blatnica, Žilinský kraj, okres Martin, nachádza sa vo Veľkej Fatre na konci Dedošovej doliny. Prírodná rezervácia bola založená v roku 1993 s rozlohou chráneného územia . Územie prírodnej rezervácie má pestrý a rozmanitý lesný porast, povrch poznačený krasovými procesmi a tvarmi.

Referencie

Pozri aj 
 Biela skala (vrch vo Veľkej Fatre)

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Biela skala, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Veľká Fatra
Prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Martin
Blatnica
Blood, Sweat & Tears

Blood, Sweat & Tears je americká hudobná rocková a neskôr jazzovo zameraná skupina.

Dejiny
Vznikla v roku 1967 ako osobný projekt speváka a klávesistu Al Koopera. Časom však prešla mnohými zmenami v obsadení (hlavne v rokoch 1968, 1972 a 1974) a skupina sa viac zamerala na strednú generáciu poslucháčov. Prelomením hraníc medzi jazzom a rockom však skupina pripravila pôdu vlne fusion music.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 Child Is Father to the Man (1968) Producent: John Simon
 Blood, Sweat & Tears (1969) Producent: James William Guercio
 Blood, Sweat & Tears 3 (1970) Producenti: Bobby Colomby a Roy Halee
 The Owl and the Pussy Cat (Soundtrack) (1970) Producent: Thomas Z. Shepard
 Blood, Sweat & Tears 4 (1971) Producenti: Don Heckman, Roy Halee a Bobby Colomby
 New Blood (1972) Producent: Bobby Colomby
 No Sweat (1973) Producent: Steve Tyrell
 Mirror Image (1974) Producent: Henry Cosby
 New City (1975) Producent: Jimmy Ienner
 More Than Ever (1976) Producent: Bob James
 Brand New Day (1977) Producenti: Bobby Colomby a Roy Halee
 Nuclear Blues (1980) Producent: Jerry Goldstein
 Latin Fire (1985) (nahraté 1980/81)

Koncertné albumy 
 Live And Improvised (1991) (nahraté 1975) Producenti: Bobby Colomby a Jimmy Ienner
 Live (1994) (nahraté v The Street Scene, Los Angeles, 12. októbra 1980)

Výberové albumy 
 Greatest Hits (1972)
 Super Hits (1998)
 What Goes Up! The Best of Blood, Sweat & Tears (1995) Producent výberu: Bob Irwin

Single 
 I Can't Quit Her (1968)
 I Love You More Than You'll Ever Know (1968)
 You've Made Me So Very Happy (1969)
 Spinning Wheel (1969)
 And When I Die (1969)
 Hi-De-Ho (1970)
 Lucretia MacEvil (1970)
 Go Down Gamblin' (1971)

Externé odkazy 
 Blood Sweat & Tears Official Site
 VH1 Band History
 BS&T unofficial homepage
 BS&T tribute site
 BS&T lineup 1967 – 2000

Hudobné skupiny USA
Martin Petráš

Martin Petráš (* 2. november 1979, Bojnice) je bývalý slovenský futbalový reprezentant, ktorý väčšinu svojej klubovej kariéry odohral v Česku a v Taliansku.   

Odchovanec prievidzského futbalu od roku 2000 hrával v Česku postupne za Jablonec a Spartu. Polroka hosťoval v škótskom klube Hearts, v nasledujúcej sezóne prestúpil do Trevisa, ktoré hralo Seriu B. Neskôr hrával za Lecce a Triestinu. V júli 2009 podpísal dvojročnú zmluvu s AC Cesena. V drese Ceseny postúpil v roku 2010 do Serie A.

Bol súčasťou tímu, ktorý hral na Olympijských hrách 2000 v austrálskom Sydney. V  debutoval 6. februára 2002 v zápase proti .

Úspechy 
 Majster Česka: 2003, 2005
 Serie B: Druhé miesto: 2010
 Majstrovstvá Európy do 21 rokov: 2000: 4. miesto

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na transfermarkt.com

Iné projekty 

Narodenia v 1979
Slovenskí futbalisti
Slovenskí olympionici
Hráči FK Baník Prievidza
Hráči US Lecce
Hráči FK Jablonec
Hráči AC Sparta Praha
Hráči Treviso FBC 1993
Hráči Heart of Midlothian FC
Hráči US Triestina Calcio
Hráči AC Cesena
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2010
Osobnosti z Bojníc
Richelieu (Indre-et-Loire)

Richelieu je francúzska obec v departemente Indre-et-Loire v regióne Centre-Val de Loire. Leží južne od Chinonu a západne od Sainte-Maure-de-Touraine.

Dejiny 
Mestečko vzniklo v 17. storočí ako "nové" alebo "ideálne" mesto. Bolo postavené na príkaz francúzskeho kardinála Richelieu, ktorý kúpil dedinu svojich predkov. Za hlavného architekta celého projektu si vybral Jacquesa Lemerciera, ktorý bol už známy ako autor Sorbonny a Kardinálskeho (dnes Kráľovského) paláca v Paríži. So súhlasom francúzskeho kráľa Ľudovíta XIII. bolo mesto postavené ako opevnené mesto s kolmými ulicami a palácom. Jeho výstavba trvala od roku 1631 do roku 1642 (kedy zomrel kardinál Richelieu) a na jeho výstavbe sa podieľalo okolo 2 000 robotníkov.

Partnerské mestá 
  Luçon, Francúzsko
  Richelieu, Kanada
  Schaafheim, Nemecko

Osobnosti obce 
 Armand Jean du Plessis de Richelieu (* 1585 – † 1642), duchovný, šľachtic a štátnik, prvý minister Ľudovíta XIII.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Obce v departemente Indre-et-Loire
Mladé Poľsko (umenie)

Mladé Poľsko bolo označované obdobie poľskom umení okolo rokov 1890-1918. Niekedy je nazývané aj neoromantizmus.

Externé odkazy 
 

Umenie
Lewis Hamilton

Sir Lewis Carl Davidson Hamilton  (* 7. január 1985, Stevenage, Hertfordshire, Spojené kráľovstvo) je britský pilot Formuly 1. V súčasnosti súťaží za Mercedes-AMG Petronas, predtým pôsobil v sezónach 2007 až 2012 v McLarene. Získal sedem titulov majstra sveta a je držiteľom viacerých rekordov, vrátane najväčšieho počtu víťazstiev (103), pole positions (103) a pódiových umiestnení (183).

Hamilton sa narodil a vyrastal v anglickom mestečku Stevenage v Hertfordshire. V roku 1998 bol podpísaný do programu mladých jazdcov McLarenu a v roku 2007 s týmto tímom začal jazdiť vo formule 1, čím sa stal prvým pilotom tmavej pleti. V tejto sezóne vytvoril viaceré rekordy a skončil na druhom mieste v boji o majstra sveta len bod za Kimim Räikkönenom. V nasledujúcej sezóne získal svoj prvý titul dramatickým spôsobom – urobil zásadný predbiehací manéver v poslednej zákrute posledných pretekoch sezóny – a stal sa vtedy najmladším majstrom sveta formuly 1 v histórii. Po ďalších štyroch rokoch pôsobenia v McLarene v roku 2013 podpísal zmluvu s Mercedesom.

Zmenami v predpisoch pre rok 2014, ktoré nariadili používanie turbo-hybridných motorov, začala pre Hamiltona aj jeho tím veľmi úspešná éra, počas ktorej získal ďalších šesť titulov majstra sveta. V sezónach 2014 a 2015 vyhral počas intenzívneho súperenia s tímovým kolegom Nicom Rosbergom, čím sa vyrovnal svojmu hrdinovi Ayrtonovi Sennovi v počte titulov. Po odchode Rosberga sa stal Sebastian Vettel z Ferrari jeho najbližším súperom v dvoch intenzívnych bitkách o šampionát v sezónach 2017 a 2018. Hamilton dobehol bodové straty a opäť získal dva po sebe nasledujúce tituly. V rokoch 2019 a 2020 vyhral svoj šiesty a siedmy titul, čím vyrovnal Schumacherov rekord.

Hamiltonovi sa pripisuje zásluha apelovaním na širšie publikum mimo tohto športu, čiastočne kvôli jeho verejnému životu, environmentálnemu a sociálnemu aktivizmu a tiež počinom v hudbe a móde. Stal sa tiež popredným obhajcom podpory aktivizmu v boji proti rasizmu a pri presadzvdvasovaní väčšej rozmanitosti v motoršporte. Hamilton bol v roku 2020 uvedený v časopise Time ako jeden zo 100 najvplyvnejších ľudí sveta a na Nový rok 2021 bol pasovaný za rytiera, kedy dostal titul Sir.

Osobný život
Hamilton sa narodil 7. januára v Stevenage a bol pomenovaný po Americkom šprintérovi Carlovi Lewisovi.8.11.2022 získal čestné Brazilské občianstvo "Je to pre mňa veľká česť získať tento titul. Teraz môžem konečne povedať, že som jeden z vás. Milujem Brazíliu a vždy som ju miloval. Chcem venovať toto ocenenie môjmu hrdinovi Ayrtonovi Sennovi," povedal Hamilton počas slávnostného ceremoniálu v sídle brazílskeho parlamentu.

Pretekárske výsledky

Prehľad

Formula 1 

* - Sezóna prebieha

Iné projekty

Zdroj 

Britskí piloti F1
Majstri sveta F1
Držitelia Radu britského impéria
Gerhard Ertl

Gerhard Ertl (* 10. október 1936, Stuttgart, Nemecko) je nemecký fyzik a emeritný profesor na univerzite v Berlíne.

V roku 2007 získal Nobelovu cenu za chémiu za sériu kľúčových poznatkov o chemických procesoch na povrchoch tuhých látok, najmä rozhraní plyn-tuhá látka. V roku 1998 získal Wolfovu cenu za chémiu.

Iné projekty 

Nemeckí fyzici
Nemeckí chemici
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Nositelia Wolfovej ceny za chémiu
Nositelia Japonskej ceny
Osobnosti zo Stuttgartu
Absolventi Technische Universität München
Členovia Pápežskej akadémie vied
Členovia Ruskej akadémie vied
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Octavio Broggio

Antonio Octavio Broggio (tiež Ottavio Broggio alebo Octavian Broggio, česky tiež Oktavián Broggio) (* 2. január 1670, Čížkovice, Litoměřice, Česko – † 24. jún 1742, Velemín, Litoměřice, Česko) bol významný český barokový architekt a staviteľ talianskeho pôvodu; jeho otcom bol významný barokový staviteľ Gulio Broggio, ktorý pôsobil najmä v severných Čechách.

Dielo 

kostol sv. Václava, Litoměřice
jezuitský kostol Zvestovania Panny Márii, Litoměřice
zámok v Ploskovicích, Litoměřice
zámok v Zákupoch
baroková prestavba kláštora v Oseku pri Duchcove
baroková prestavba zámku v Dlažkoviciach
kostol Najsvätejšej Trojice, Praha, Nové Město
kaplnka sv. Viliama, Roudnice nad Labem
kostol sv. Márie Magdalény, Mařenice
kostol sv. Vojtecha s kláštorom, Ústí nad Labem
budova starého dekanstva v Úštěku (prístavba k barokovému kostolu sv. Petra a Pavla)
kalvária v Ostrej, Úštěk
baroková prestavba kostola Všetkých svätých, Litoměřice
palác na Michalskej ulici, Litoměřice (dnešné sídlo Severočeskej galérie výtvarného umenia, Litoměřice)
dom č. p. 42 na Mierovom námestí, Litoměřice
budova provizoriátu v kláštornom komplexe, Doksany

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Stránky venované otcovi a synovi Broggiovcom
Stránky Euroregionu Labe
Atlas Česka

Narodenia v 1670
Úmrtia v 1742
Talianski architekti
Českí architekti
Barokoví architekti
Energija

Energija () bola sovietska raketa, ktorá bola navrhnutá spoločnosťou NPO Energija na vynášanie raketoplánu Buran. Bola schopná vyniesť až 100 ton nákladu na nízku obežnú dráhu.

História

Vývoj 
Práce na systéme nosiča Energija začali v roku 1976 po rozhodnutí zrušiť neúspešný program rakety N-1. Zariadenia a infraštruktúra zrušeného programu rakety N1 sa použili pre Energiju – tak ako NASA znovu použila infraštruktúru navrhnutú pre Saturn V v programe Space Shuttle. Energija nahradila aj koncept "Vulkánu", ktorý bol založený na rakete Proton a použila rovnaké palivo, ale v oveľa väčšom množstve.

Prvý štart 
Prvý skúšobný štart Energije s maketou veľkého vojenského satelitu Poljus sa uskutočnil 15. mája 1987 o 21:30. Všetky motory Energije pracovali úspešne, avšak nezapálili sa urýchľovacie motory Poljusu, ktorý tak nedosiahol orbitu a zhorel v atmosfére.

Druhý štart 
Jediný ďalší, tentokrát plne úspešný let na obežnú dráhu, pri ktorom bol na orbitu vynesený raketoplán Buran bol v roku 1988. Oba programy Buran aj Energija boli navrhnuté aby držali krok so Spojenými štátmi.

Prerušenie 
Produkcia rakiet Energija sa zastavila s pádom Sovietskeho zväzu a koncom programu raketoplánu Buran. Aj keď Energija nie je už dlhšie vo výrobe, nosné rakety Zenit sa stále vyrábajú a používajú. Štyri pomocné rakety na tekuté palivo, ktoré spaľujú kerozín a skvapalnený kyslík, boli základom rakety Zenit, ktorá používala rovnaké motory. Používaný motor je RD-170: silný, moderný a účinný dizajn. Iná jeho odvodenina s polovičnou veľkosťou, RD-180, poháňa raketu Atlas V od firmy Lockheed Martin, jednu z dvoch nových rakiet EELV (druhá je Boeing Delta IV). Motor RD-190, čo je odnož motoru so štvrtinovou veľkosťou by mal byť použitý v Ruskej rakete Angara.

Varianty 

Tri hlavné varianty boli plánované po originálnej konfigurácii, všetky z rozdielnymi kapacitami pre užitočný náklad.

Energija M 
Energija M bola najmenšiou návrhovou konfiguráciou. Počet rakiet Zenit bol zredukovaný zo štyroch na dve a namiesto štyroch motorov RD-0120 v jadre mala iba jeden. Bola navrhnutá aby nahradila raketu Proton, ale prehrala v roku 1993 súťaž s raketou Angara.

Energija II (Uragan) 
Energia II, nazývaná "Uragan", bola plánovaná znovupoužiteľná raketa schopná pristávať na bežnom letisku. Na rozdiel od prvej rakety Energija, ktorá bola plánovaná na čiastočné znovupoužitie (ako americký Space Shuttle), návrh rakety Uragan by dovoľoval úplné znovuzískanie všetkých elementov. Jadro Energije II by bolo schopné opätovného návratu a plachtenia aby pristálo, pravdepodobne s použitím technológií vyvinutých pre raketoplán Buran.

Vulkan-Hercules 
Posledná konfigurácia, ktorá nevzlietla bola tiež najväčšia. S ôsmimi prídavnými raketami Zenit a jadrom Energija-M ako s vyšším stupňom by bola schopná vyniesť až 175 ton na obežnú dráhu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Encyklopédia Astronautica: Energija
 Oficiálna stránka Energije
 Podrobnejšia stránka rakety Energija
 Stránka K26 o Energiji
 O rakete Energija na stránke buran.ru (po rusky)

Nosné rakety Sovietskeho zväzu
Nosné rakety
Belvedér (Viedeň)

Belvedér alebo Belvedéry (nem. (Schloss) Belvedere – (Zámok) Belvedér) je barokový palácový komplex – zámok (zámky) – postavený princom Eugenom Savojským vo Viedni, juhovýchodne od centra mesta.

Po kúpe pozemku v roku 1697 dal princ Eugen Savojský vytvoriť veľký park. Palác Belvedér bol pôvodne prímestskou vilou; začal sa stavať v roku 1714, kedy vznikla budova známa dnes ako Unteres Belvedere (Dolný Belvedér), no nešlo o palác, ale o záhradnú vilu s oranžériou a obrazovou galériou. Architektom sa stal Johann Lukas von Hildebrandt, jeden z najdôležitejších rakúskych barokových architektov, pre ktorého sa stal tento komplex budov jeho majstrovským dielom. Pomáhal mu pri tom benátsky sochár Giovanni Stanetti, ktorého priviedol do Viedne princ Eugen aj s celým jeho ateliérom a asistentmi. Dolný Belvedér bol dokončený v roku 1716. 

V rokoch 1720 – 1723 bol postavený Oberes Belvedere (Horný Belvedér), pôvodne určený len na to, aby poskytol primerané ukončenie hlavnej záhradnej osi. Ako architekt sa tu realizoval opäť Johann Lukas von Hildebrandt. 

V roku 1752 predali princovi dedičia komplex rakúskej cisárovnej Márii Terézii, ktorá ho ako prvá pomenovala „Belvedér“. Ako majetok Habsburgovcov bol komplex ďalej rozširovaný. Od roku 1775 bol Belvedér domovom cisárskej obrazovej galérie. V roku 1890 tu vzniklo Umeleckohistorické múzeum (nem. Kunsthistorisches Museum). Posledný panovník, ktorý tu sídlil, bol veľkovojvoda František Ferdinand d’Este. Počas 2. svetovej vojny bola budova ťažko poškodená a po skončení vojny sa tu usídlila Rakúska galéria. Posledná rekonštrukcia komplexu bola dokončená v roku 2008.

Iné projekty

Externé odkazy 
Official website (Deutsch, English, Français, Italiano)
Belvederďalšie info o paláci

Stavby vo Viedni
Paláce v Rakúsku
Barokové stavby v Rakúsku
Def Leppard

Def Leppard je anglická rocková skupina zo Sheffieldu, ktorá vznikla v roku 1977 ako súčasť vlny Novej vlny britského heavymetalu. Hlavne vďaka albumom Pyromania a Hysteria sa táto skupina dostala na zoznam najlepšie predávaných rockových umelcov 80. rokov. Na celom svete predala viac ako 100 miliónov hudobných nosičov vrátane 40 miliónov v USA.

Hudba skupiny Def Leppard je zmesou prvkov hard rocku, rocku a heavy metalu a táto skupina je spájaná s vývojom glam metalového hudobného štýlu konca 70. rokov. Zaslúžila sa o spopularizovanie metalového hudobného štýlu v 80. rokoch, niekedy sú označovaní ako pop metaloví hudobníci.

Pri nahrávaní albumu Hysteria skupina rozvinula svoj charakteristický zvuk tvrdých bicích, efektne sprevádzaných zladenými gitarami a zastretými, harmonizovanými vokálmi. Skupina Def Leppard patrí k piatim rockovým formáciám, ktoré dokázali v USA predať zo svojich dvoch pôvodných albumov viac ako 10 miliónov nosičov. Ďalšími takýmito skupinami sú The Beatles, Led Zeppelin, Pink Floyd a Van Halen.

Ako jedna z najpredávanejších hudobných umelcov na svete, Def Leppard predala celosvetovo viac ako 100 miliónov nahrávok.

Členovia skupiny

Súčasní členovia 
 Joe Elliott – spev, gitary, klávesy (1977 – súčasnosť)
 Phil Collen – gitary, vokály (1982 – súčasnosť)
 Vivian Campbell – gitary, vokály (1992 – súčasnosť)
 Rick Savage – basová gitara, klávesy, gitary, vokály (1977 – súčasnosť)
 Rick Allen – bicie, perkusie, vokály (1978 – súčasnosť)

Bývalí členovia 
 Steve Clark – gitary, vokály (1978 – 1991)
 Pete Willis – gitary, vokály (1977 – 1982)
 Tony Kenning – bicie, perkusie (1977 – 1978)
 Frank Noon – bicie, perkusie (1978)

Spolupráca na koncertoch 
 Jeff Rich - bicie, vokály (August 5, 6, 7, a 10, 1986 – výpomoc Rickovi Allenovi)

Diskografia

Štúdiové albumy 
 1980 – On Through the Night 
 1981 – High 'n' Dry 
 1983 – Pyromania 
 1987 – Hysteria 
 1992 – Adrenalize 
 1996 – Slang 
 1999 – Euphoria 
 2002 – X
 2008 – Songs from the Sparkle Lounge
 2015 – Def Leppard

Kompilácie 
 1993 – Retro Active 
 1995 – Vault: Def Leppard Greatest Hits (1980-1995) 
 2004 – Best of Def Leppard 
 2005 – Rock of Ages: The Definitive Collection

Koncertné albumy 
 2011 – Mirrorball

Coververzia 
 2006 – Yeah!

Referencie

Iné projekty 

Anglické hardrockové hudobné skupiny
Pätice v hudbe
Anglické heavymetalové hudobné skupiny
Držitelia ceny Kerrang! Award
Glammetalové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1977
Interpreti Mercury Records
Interpreti Universal Music Group
Giovanni Battista Alliprandi

Giovanni Battista Alliprandi (* asi 1665, asi Val d'Intelvi, Taliansko – † 13. marec 1720, Litomyšl, Česko) bol významný barokový architekt talianskeho pôvodu, pôsobiaci v Čechách.

Vplyv 
Popri Janovi Blažejovi Santini-Aichelovi a Kryštofovi Dientzenhoferovi bol Alliprandi najvýznamejším českým barokovým architektom. Významne bol ovplyvnený viedenskou architektúrou svojej doby, Domenicom Martinellim, Johannom Lukasom von Hildebrandt, a predovšetkým Johannom Bernardom Fischerom von Erlach, ktorého osobité poňatie architektúry Alliprandi priniesol do Čiech. Ovplyvnený bol však tiež dielom Jeana-Baptistu Matheya a Jana Blažeja Santini-Aichela.

Tvorba 
Špecializoval sa predovšetkým na projektovanie zámkov a pražských šľachtických palácov, v menšej miere bol ale tiež autorom sakrálnych stavieb. Pôsobil predovšetkým v Prahe, stredných a východných Čechách.

Najznámejšie diela 
lovecký zámok v Hoříne pri Mělníku (postavený 1696, 1701 rozšírený, neskôr prestavaný)
prestavba zámku, novostavba kláštora a lorety v Kosmonosoch (1697 – 1701)
zámok, Liblice pri Mělníku (asi 1700 – 1706)
Šternberský palác, Praha, Hradčany (1700 – 1701)
Hrzánský palác, Praha (okolo roku 1702)
palác Přehořovských z Kvasejovic, Praha, Malá strana (pod Petřínom, asi 1703 – 1707, neskôr prerobený)
kompletné urbanistické riešenie kúpeľov Kuks a projekt kostola Najsvätejšej Trojice, tamtiež (1707)
Kaiserštejnský palác, Praha, Malostanské námestie (asi po roku 1707)
stĺp Panny Márie a Najsvätejšej Trojice na Malostranskom námestí (1713)
Ledebourský palác, Praha, Malá strana (okolo roku 1716)
zámok Veltrusy (okole roku 1715, neskôr výrazne rozšírený)
Schönbornský palác, Praha, Malá strana pod Petřínom (1715 – 1719)
kostol Nájdenia svätého Kríža pri piaristickom internáte, Litomyšl (od roku 1715)

Literatúra 
Preiss Pavel: Italští umělci v Praze, Panorama, Praha 1986, s. 296 – 311.

Iné projekty

Externé odkazy 
Giovanni Battista Alliprandi na serveri Tiscali Pragensia
Zámok v Libliciach na webe obecného úradu Liblice

Narodenia v 17. storočí
Úmrtia v 1720
Úmrtia 13. marca
Talianski architekti
Barokoví architekti
Sčítanie obyvateľstva

Sčítanie obyvateľstva (iné názvy: populačný cenzus, sčítanie obyvateľov, súpis obyvateľstva/obyvateľov, staršie sčítanie ľudu, súpis ľudu, ešte staršie konskripcia (ľudu), nepresne cenzus, makrocenzus) je štatistické zisťovanie osobných, sociálnych a ekonomických údajov osôb k určitému okamihu (v súčasnosti organizované podľa medzinárodných odporúčaní) obyčajne raz za 10 rokov.

Vykonáva sa tradične v Európe (prvé sčítanie všetkých obyvateľov sa uskutočnilo v roku 1748 vo Švédsku), ale aj v iných štátoch sveta.

Sčítanie obyvateľstva na Slovensku

Referencie

Externé odkazy
 Demografické údaje zo sčítaní
 História sčítania obyvateľov
 Sčítání lidu v republice Československé ze dne 1. prosince 1930. Díl I. Růst, koncentrace a hustota obyvatelstva, pohlaví, věkové rozvrstvení, rodinný stav, státní příslušnost, národnost, náboženské vyznání - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 Sčítání lidu v republice Československé ze dne 1. prosince 1930 Díl III. Ostatní data demografická (vnitřní stěhování, tělesné vady, znalost čtení a psaní, cizinci) - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 Sčítání lidu v republice Československé ze dne 15. února 1921. 1. díl - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 História sčítaní na webe Infostatu

 
Demografia
Štatistika
Domenico Martinelli

Domenico Martinelli (* 30. november 1650, Lucca, Toskánsko – † 11. september 1718, Lucca, Toskánsko) bol taliansky barokový architekt a kňaz.

Pracoval nielen v Taliansku, ale tiež v Rakúsku, v Čechách, na Morave či v Holandsku. K jeho najvýznamnejším dielam patrí palác rodu Lichtensteinovcov vo Viedni, Šternberský palác v Prahe (nerealizovaný projekt) a zámok Slavkov v Slavkove pri Brne. Mnoho jeho stavieb nájdeme na Morave, napríklad v mestách Rousínov, Letonice, Uherský Brod (Panský dům), Valtice alebo Bzenec.

Galéria

Literatúra 
 
  Dostupné on-line.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Projekt Martinelli

Talianski architekti
Barokoví architekti
Angel’s Feather

Angel's Feather (jap.: エンジェルズフェザー) je dvojdielne OVA. Vzniklo na základe počítačovej hry, ktorú vytvorila spoločnosť BlueImpact a ktorá bola uvedená na trh 25. apríla 2005.

Príbeh 

Šó Hamura, víťaz národného šampionátu v kende, prestúpi na chlapčenskú súkromnú školu. Myslel si, že tu stretne svojho strateného mladšieho brata, ale Kai to dôrazne popiera. V škole sa stanú zvláštne veci a nejako sa týkajú magického sveta nazývaného Winfield.

Ľudia s bielymi krídlami mierumilovne žili v kráľovstve ďaleko od ľudského sveta. Ale na ich mier sa vrhol čierny tieň. Objavili sa mutanti s čiernymi krídlami. Mali magické sily, ktoré ľudia s bielymi krídlami nemali a s použitím týchto síl začali panovať v kráľovstve. Kráľ a kráľovná sa stali ich obeťami a boli zavraždení. Kráľov dôverník zachránil princa pred nepriateľmi a vzal ho do tajne do ľudského sveta.

Kráľ mal malého brata. Zaľúbil sa do ženy z ľudského sveta a pre túto zakázanú lásku opustil kráľovstvo. Na neho sa tiež zamerali čiernokrídli mutanti a on zahynul pri záchrane svojej ženy a novorodených dvojčiat.

Postavy 
Misonou Kai  (hlas: Hikaru Midorikawa)
Hamura Shou  (hlas: Kappei Yamaguchi)
Kurisu Osaka  (hlas: Chihiro Suzuki)
Shion Toudou  (hlas: Hideo Ishikawa)
Anri Chikura (hlas: Kouki Miyata)
Uesugi Nagi  (hlas: Takurou Nakakuni)
Sena Mizuochi (hlas: Yasunori Masutani)
Naoto Aoki (hlas: Daisuke Kishio)	
Ran Sakakibara (hlas: Juurouta Kosugi)
Reiya Wakabayashi (hlas: Kazuhiko Inoue)
Kyouhei (hlas: Tetsuya Kakihara)
Nakajyou Yuuto (hlas: Wataru Hatano)

Hudba 
Úvodná zvučka: „ROCK STAR“ od Kakihara Tetsuya & Hatano Wataru
Záverečná zvučka: „LAST SONG“ od Ishikawa Hideo & Suzuki Chihiro

Externé odkazy 
anidb.net

Anime
Anime OVA
Anime z roku 2006
Videohry
Kryštof Dientzenhofer

Kryštof Dientzenhofer (* 7. júl 1655, Guggenhof, Bavorsko – † 20. jún 1722, Praha, Česko) bol český barokový architekt a staviteľ nemeckého pôvodu, predstaviteľ vrcholného baroka; otec českého architekta Kiliána Ignáca Dientzenhofera.

Životopis 
Pochádzal z hornobavorskej staviteľskej rodiny - bol prostredným z piatich bratov, ktorí sa všetci stali významnými staviteľmi. Vyučil sa za murára a v roku 1677 sa presťahoval do Čiech. V roku 1689 dostal povolenie prevádzkovať staviteľskú činnosť; v tejto dobe už pracoval spoločne s A. Leuthnerom na stavbe zámku v Ostrove pri Karlových Varoch. V roku 1698 začal pôsobiť v Chebe, neskôr staval dvor zámku v Hamrníkoch alebo kostol sv. Kláry v Chebe. O dvadsať rokov neskôr začal samostatne budovať i v Prahe.

Tvorba 
Jeho najvýznamnejšími stavbami sú kaplnka Zjavenia Pána v Smiřiciach, kostol svätého Mikuláša v Prahe na Malej Strane, kláštorný kostol svätej Markéty v břevnovskom kláštore a kostol svätej Kláry v Chebe. Ako architekt a staviteľ sa podieľal na mnohých ďalších barokových stavbách v Čechách. Pôsobil tiež ako pevnostný staviteľ v Chebe a Prahe, a ako kláštorný staviteľ Břevnovsko-Broumovského kláštora.

Dielo

Stavby v Prahe 
Loreta
Šternberský palác (pravdepodobne podľa návrhu Giovanni Battistu Alliprandiho)
Dom „U bílé kuželky“
Břevnovský kláštor
bývalý kláštor voršiliek pri chráme sv. Jana Nepomuckého
dom „Weisbírovský“
Rožmberský dom
Kaisersteinský palác
Vrtbovský palác
chrám sv. Jana Nepomuckého
chrám Najsvätejšej Trojice
bazilika sv. Markéty, Břevnov
chrám sv. Mikuláša, Malá Strana

Stavby mimo Prahy 
kostol Najsvätejšej Trojice, Teplá
kostol Narodenia svätého Jána Krtiteľa, Úterý
kostol svätej Kláry, Cheb
kaplnka svätej Márie Magdalény, Skalka pri Mníšku pod Brdmi

Iné projekty 

Českí architekti
Nemeckí architekti
Barokoví architekti
Pochovaní v Prahe
Johann Balthasar Neumann

(* 27. január 1687, Cheb – † 19. august 1753, Würzburg, Nemecko) bol nemecký barokový architekt. 

Narodil sa v Chebe v Čechách. V roku 1711 sa presťahoval do Würzburgu a v roku 1717 sa stal patrónom rodiny Schönbornovcov. Postavil tu rezidenčný palác biskupa z tejto rodiny. Pre svoje rodné mesto Cheb navrhol prestavbu veží kostola sv. Mikuláša. Medzi jeho diela patrí Vierzehnheiligen, niekoľko kostolov vo Würzburgu a Schoenbornská kaplnka würzburgskej katedrály. Jeho portrét sa okrem iného nachádzal na pôvodnej 50-markovej bankovke, kde bol vyobrazený spolu so známym schodiskom würzburgskej Rezidencie.

Iné projekty 

Nemeckí architekti
Barokoví architekti
Osobnosti z Chebu
Osobnosti na bankovkách
Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Lakomec (komédia)

Lakomec (originálny názov po franc.: L'Avare ou l'École du mensonge) je komédia od francúzskeho spisovateľa Moliéra. Podnetom pre jej napísanie bola Plautova Komédia o hrnci. Dej sa odohráva v 17. storočí v Paríži.

Hlavná myšlienka 
Nie je dôležité, aký veľký máš hmotný majetok, dôležité je, aby ťa ľudia mali radi a aby si bol šťastný.

Postavy 
 Harpagon - otec Cléanta a Elizy. Má najhoršie vlastnosti, aké môže človek mať (typizovaná postava) - je lakomý, sebecký, nespoločenský, podozrievavý, neberie ohľad na iných. Jediné, čo ho trápi, sú jeho peniaze, ktoré sa preňho stali zmyslom života.
 Cléantes - syn Harpagona
 Eliza - dcéra Harpagona
 Anzelm - otec Valéra a Marianny
 Valér- Anzelmov syn
 Marianna - Anzelmova dcéra, chudobné dievča, milá a ohľaduplná
 Frozina - intrigantka, klamárka, lichotníčka
 La Fléche - figliarsky sluha

Kompozícia 
Dielo sa člení na 5 dejstiev
1. dejstvo: 5 výstupov
2. dejstvo: 5 výstupov
3. dejstvo: 9 výstupov
4. dejstvo: 7 výstupov
5. dejstvo: 6 výstupov

Dej 

Dej drámy sa odohráva v Paríži, kde žije starý vdovec Harpagon so synom Cléantom a dcérou Elizou. Po meste kolujú chýry, že je najväčší lakomec v širokom okolí. A nanešťastie pre jeho deti sa  zakladajú na pravde. Starý lakomec nemá inej práce ako čo najviac zarobiť na pôžičkách a obchodoch. Majetku má toľko, že do konca života by nemusel pohnúť ani prstom, ale svojim deťom dá ledva na základné ošatenie. Na ich city nedbá, ba dokonca hľadá pre ne finančne najvýhodnejšieho partnera. Dcére vyberie starého Anzelma len preto, že netrvá na žiadnom vene. Pre seba si vyhliadol mladú krásavicu Mariannu. Je síce chudobná, ale aspoň nemá vysoké nároky. Lenže tú istú ženu miluje jeho syn Cléante. Nenechá sa ním uprosiť, nedbajúc na svoj nevhodný vek. Oddaný Cléantov sluha La Fléche chce svojmu pánovi veľmi pomôcť, a tak v záhrade nájde a zo zeme vykope Harpagonov poklad. Keď to lakomec zistí, zatočí sa mu celý svet pred očami. Myslí, že je to jeho definitívny koniec. Prišiel o svoje všetko. Na svadbu s Mariannou úplne zabudne. Okamžite začne vypočúvať služobníctvo. Nakoniec mu Cléante vysvetlí ako sa veci majú a dohodne sa s ním na výmene pokladu za Mariannu. Šťastní a spokojní sú všetci. Každý má to, čo považuje na najhodnotnejšie na svete. Harpagon svoj majetok, Marianna a Cléante svoju lásku.

Francúzske divadelné hry
Literárne diela odohrávajúce sa v Paríži
Model (logická sémantika)

Model v logickej sémantike sa definuje model takto: Máme danú určitú triedu výrokov nejakého kalkulu. Ak nahradíme všetky konštanty v týchto výrokoch premennými zodpovedajúcich typov, dostaneme triedu propozicionálnych funkcií. Akákoľvek množina predmetov, ktorá bude spĺňať každú propozicionálnu funkciu z tejto triedy, nazýva sa modelom danej triedy výrokov a príslušného kalkulu. Pomocou pojmu modelu kalkulu sa zavádza pojem interpretácie.

Externé odkazy 
 
Model súčasne preložené do niekoľkých jazykov
Logika