Geografia Srbska

Tento článok popisuje geografické pomery v Srbsku.

Poloha a rozloha 

Srbsko je vnútrozemský štát, nachádzajúci sa na severe centrálneho Balkánu. Má pretiahnutý tvar v smere severozápad-juhovýchod a rozprestiera sa od nížin Panónskej panvy na severe, cez zvlnenú centrálnu časť, až po výbežky pohorí Dináre, Karpaty a Stará planina v južnej polovici Srbska. Krajine dominuje rovinatá oblasť okolo Dunaja a jeho veľkých prítokov Sáva, Tisa a Velika Morava, vytvárajúce rozsiahle nížiny. Na sútoku Dunaja a Sávy leží najväčšie a súčasne hlavné mesto Belehrad.

Srbsko tvoria autonómne kraje Vojvodina na severe, Kosovo a Metohija na juhu a Centrálne Srbsko.

Štátne hranice 
Susedmi Srbska sú na západe Bosna a Hercegovina a Chorvátsko, na severe Maďarsko, na východe Rumunsko a Bulharsko, na juhu Severné Macedónsko a Albánsko (resp. medzinárodne sporné a Slovenskom neuznané Kosovo) a na juhozápade Čierna Hora.

Celková dĺžka hraníc je , z toho:

Hranice
 : 
 : 
 : 
 : 
 : 
 : 
 : 
 :

Krajné body 
Svetové strany
 najsevernejší bod: blízko mesta Subotica 
 najjužnejší bod: blízko mesta Rastelicë   
 vlastné Srbsko: blízko mesta Miratovac  
 najzápadnejší bod: pri obci Bezdan (Sombor)  
 najvýchodnejší bod: pri obci Senokos (Pirot) 

Nadmorská výška
 najvyšší bod: Djeravica () 
 vlastné Srbsko: Midžur () 
 najnižší bod: hladina Dunaja () pri meste Negotin 
 výškové rozpätie: 2 628 m

Rozloha 
Rozloha Srbska predstavuje 88 361 km² (bez Kosova 77 474 km²), čo krajinu radí na 19. miesto v Európe a 110. miesto vo svete. Rozlohou podobné sú susedné Maďarsko alebo Rakúsko. Z celkovej rozlohy pokrýva 19 194 km² (24,8%) orná pôda (poľnohospodárska pôda pokrýva 60% územia) a 19 499 km² (25,2%) pokrývajú lesy.

Povrch 

Topografia Srbska je veľmi rozmanitá, čomu zodpovedá výškový gradient, dosahujúci  Úrodné roviny Panónskej panvy sa nachádzajú v severnej časti, južne od Dunaja a Sávy sa krajina vlní a postupne cez pásmo vrchovín a hornatín prechádza do veľhornatín. Na východe do Srbska zasahujú Karpatske planine (Srbské Karpaty), na ktoré z juhovýchodu nadväzuje Stará planina. Západnú a južnú časť územia zaberajú planiny horského pásma Dináre s rozsiahlymi horstvami Kopaonik, Prokletije a Šar planina. V tejto časti dosahujú vrcholy okolo , v pohraničných oblastiach ojedinele až nad  

Najvyšší vrchol Djeravica leží na trojmedzí Srbska, Čiernej Hory a Albánska a dosahuje  Pre územie mimo sporného Kosova je dominantný Midžur (), ležiaci pri bulharskej hranici v pohorí Stara planina. Charakteristické pre tieto pohoria sú tiesňavy a rokliny (významnú roklinu Železné vráta vytvoril Dunaj na hranici s Rumunskom) a jaskynné systémy. Miesto, kde Dunaj opúšťa územie Srbska sa nachádza najnižší bod, ležiaci  

Rozhodujúcu úlohu pri dotváraní reliéfu zohrali veľké rieky; Dunaj a Tisa pritekajú z Maďarska, Sáva zo západu z Chorvátska. Spolu vytvárajú málo zvlnený terén rozsiahlych nížin, patriacich do Veľkej dunajskej kotliny a pokrývajúce celú severnú časť Srbska. Pri Novom Sade z nížiny vystupuje Fruška gora (najvyšší vrch Crveni Čot ()), pri Belehrade sa dvíha planina Avala s rovnomenným 511 m vysokým vrchom. V centrálnej časti je rozsiahla nížina Veľkej Moravy, na krajnom východe z Bulharska zasahuje Dolnodunajská nížina a na juhu z Albánska okraj Drinskej nížiny.

Planiny 

Opakom rovín na severe Srbska sú hornaté oblasti v južnej polovici tejto balkánskej krajiny. Horské oblasti Dinárskej sústavy, nazývané planiny, sa tiahnu od hraníc s Bosnou a Hercegovinou juhovýchodným smerom k čiernohorskému, albánskemu a macedónskemu pohraničiu. Od východne orientovaných horských pásiem Starej planiny a Rilsko-rodopského masívu v bulharskom pohraničí ich oddeľuje kotlina, vytvorená Veľkou a Južnou Moravou. 

Srbské planiny sa delia na:
 Rodopske planine
 Karpatsko-balkanske planine
 Dinarske planine

Najvyššie sú pohoria (s maximom nad )
 Prokletije (Đeravica )
 Šar planina (Peskovi )
 Bogićevica (Maja e Rops )
 Koprivnik (Veternik )
 Hajla (Hajla )
 Koritnik (Koritnik )
 Žljeb (Rusulija )
 Streočka planina (Streoc )
 Junička planina (Rasa e Žogit )
 Ošljak (Ošljak )
 Stara planina (Midžur )
 Mokra Gora (Pogled )
 Suva planina (Bandera )
 Jezerska planina (Ostrvica )
 Kopaonik (Pančićev vrh )
 Paklen (Maja e Vjeljakut )

Nížiny 
Územie Vojvodiny a severnej polovice centrálneho Srbska pokrýva rozsiahla nížina Panónskej panvy s úrodnou pôdou. Nivy veľkých riek sú čiastočne pokryté lužným lesom, no veľká časť pôdy sa obhospodaruje. Prevláda pestovanie obilnín a kukurice, významnými plodinami sú aj slnečnica, cukrová repa, zemiaky, olejniny, konope a ľan. Hospodárske plodiny dopĺňa pestovanie ovocia a zeleniny.

Ochrana prírody 

Poloha na pomedzí stredomorskej a kontinentálnej klimatickej oblasti s veľkým výškovým rozdielom sľubuje rozmanité zastúpenie fauny a flóry. Viaceré najmä horské oblasti Srbska so zachovaným biotopom sú riedko osídlené a len málo dotknuté ľudskou činnosťou, preto boli zahrnuté do chránených území. V krajine sa nachádza päť národných parkov, ktoré majú celkovú rozlohu 165 901 hektárov (1659 km²), čo predstavuje 1,6% rozlohy krajiny. Najstarší a najdostupnejší je NP Fruška gora, vyhlásený v roku 1960, ktorý je v blízkosti Nového Sadu. V príprave je vyhlásenie NP Prokletije.

Srbské národné parky
 Fruška gora (25 393 ha)
 Đerdap (67 698 ha)
 Kopaonik (11 810 ha)
 Tara (22 000 ha)
 Šar planina (39 000 ha)

Zoznam vzácnych a biotopovo bohatých území dopĺňa 22 prírodných rezervácií, 23 prírodných parkov (+ 8 v procese schvaľovania), 64 prírodných pamiatok a 225 ďalších prírodne vzácnych lokalít.

Podnebie 
Klíma Srbska odzrkadľuje polohu v južnej časti centrálnej Európy, patriacej do mierneho klimatického pásma. Mierna kontinentálna klíma severnej stepnej oblasti je charakteristická chladnými zimami a horúcimi, mierne suchými letami s rovnomernými, no nie veľmi výdatnými zrážkami. Na planinách sú letá krátke a zimy dlhé s dostatkom snehových zrážok, kotliny a nížiny v južnej časti sú ovplyvňované blízkym Jadranským morom a stredomorskou klímou. V južnej, hornatej časti majú na podnebie značný ochladzujúci vplyv okolité pohoria. 

Priemerná teplota v januári dosahuje v nížinách 0-2°C, vo vyšších polohách -2-4°C, v júli je to okolo 22°C v nížinách a cca 18°C v hornatých oblastiach. Celoročný priemer nížinatých oblastí dosahuje 10,9°C, v stredných polohách s nadmorskou výškou približne  je to okolo 6,0°C. Najnižšia absolútna teplota v Srbsku -39,5°C bola nameraná 13. januára 1985 v osade Karajukića Bunari v horách na juhozápade krajiny, najvyššia teplota 44,9°C bola pozorovaná 24. júla 2007 v Smederevskej Palanke v centrálnom Srbsku.

Zrážok je najviac v horských oblastiach, najmenej v stepných oblastiach v strednom a severnom Srbsku. Počas roka sú nerovnomerne rozdelené, pričom viac ich je na jar a v jeseni. Mimo horských oblastí je dlhoročný priemer na úrovni 550600 mm, v horských oblastiach dosahuje až 1500 mm. Snehová pokrývka sa v nížinách udrží v priemere 40, vo vyšších polohách planín až okolo 120 dní.

Rastlinstvo 

Veľkú rozmanitosť fauny a flóry zabezpečuje široká paleta prostredí, zastúpených od nížin po veľhory. Lesy pokrývajú viac ako štvrtinu územia krajiny, predovšetkým v juhozápadnej, južnej a juhovýchodnej časti. Nížinaté oblasti s nadmorskou výškou medzi 50 až 200 m sa nachádzajú v severnej časti Srbska, v povodí riek Dunaj, Sáva a Tisa. Tu prevláda tzv. stepné pásmo, ktoré je vďaka rozsiahlym oblastiam černozeme intenzívne poľnohospodársky využívané a typickými zástupcami pôvodnej flóry sú rôzne druhy bylín. Z pôvodných lesostepí sa zachovali riedke porasty topoľov, dubov a jaseňov, na ktoré v podmáčaných oblastiach nadväzujú lužné lesy s prevahou vŕb, jelší a topoľov. Záplavové územia tvoria močiare s ideálnymi podmienkami pre život vodných rastlín i živočíchov. V najvyšších polohách sa vyvinuli vysokohorské lúky tundrového charakteru. Okrem zonálnej vegetácie sú v závislosti od miestnych podmienok zastúpené aj iné typy vegetácie, napr. nížinné lúky, rašeliniská, stepné fragmenty a i.

V stredných polohách prevláda zmiešaný les mierneho pásma, nad hornou hranicou lesa leží (alpská) tundra. V rámci lesného ekosystému sa tu nachádzajú 4 ekoregióny: 
 balkánske zmiešané lesy (; zaberajú väčšinu územia na juh od Sávy a Dunaja), 
 panónske zmiešané lesy (; zaberajú Panónsku nížinu v okrajových oblastiach),
 dinárske zmiešané lesy (; oblasť v juhozápadnej časti Srbska),
 rodopské zmiešané lesy (; v juhovýchodnej časti Srbska).

Živočíšstvo 
Rôznorodé prostredie v Srbsku vytvára vhodné podmienky pre faunu, čo sa odzrkadľuje vo výskyte až 43,3% živočíšnych druhov, ktoré sú registrované na území Európy. Len v riečnych systémoch a ich blízkom okolí žije 110 druhov rýb a 20 druhov obojživelníkov, plazy sú zastúpené 45 druhmi, vtáky 260 druhmi a cicavce 94 druhmi.

Medzi najčastejšie voľne žijúce druhy živočíchov patria jelene, daniele, srnce, kamzíky, muflóny, diviaky, medvede, rysy, vlky, kuny, jazvece, veveričky, líšky, ale tiež ježe, jašterice, hady a rôzne druhy hmyzu. Podobne bohato je zastúpená skupina vtákov a rýb.

Vodstvo 

Na srbskom území sa s Dunajom zlieva niekoľko veľkých riek, pritekajúcich z okolitých krajín. Topografia a zberná oblasť riek určuje ich vodný režim, ktorý je s výnimkou Dunaja snehovo - dažďový, s maximami v marci a apríli počas topenia snehu v horách a krátkodobo počas letných a jesenných búrok a dlhodobejších dažďov. Územie možno rozdeliť na dve odlišné časti; pokým južná polovica Srbska je pramennou oblasťou riek, severnej časti dominujú veľké rieky s menšími lokálnymi prítokmi a riedkou riečnou sieťou. 

Mohutné rieky odvádzajú vodu z 92,4% územia korytom Dunaja do Čierneho mora, z 5,4% územia v južnej časti (Kosovo) prúdi voda riekou Drin do Jadranského mora a z 2,2% rozlohy v južných okrajových častiach prebytočná voda odteká do Egejského mora. Rozvodnica prechádza hrebeňom južne položených (zväčša pohraničných) hôr.

Rieky 

Srbskému územiu dominuje povodie Dunaja (nachádza sa tu 10,3% jeho povodia) a Veľkej Moravy, významné sú tiež povodia Sávy s Kolubarou, Driny s Uvacom a Limom, Drinu a Timoku. Riečny systém veľkých riek sa využíva na lodnú dopravu, pričom na Dunaji, Sáve, Tise i Veľkej Morave premávajú aj väčšie lode. Na srbskom území sa priemerný prietok Dunaja zdvojnásobuje a pri vstupe do Bulharska dosahuje okolo 6000 m³/s. Hoci všetky kratšie prítoky majú vodné stavy závislé od aktuálnych zrážok, prietoky Dunaja a čiastočne aj Drávy (ktorá sa do Dunaja vlieva z chorvátskej strany) ovplyvňuje topenie snehu a ľadovcov v Alpách, čím ich prietoky kulminujú s miernym oneskorením. Hladinu výrazne dvíhajú letné búrky a dlhšie obdobia výdatných jesenných dažďov v povodí prítokov. Na viacerých riekach sú postavené vodné elektrárne, no zachovali sa aj meandrujúce úseky, obklopené lužnými lesmi s bohatým biotopom. 

Desať najdlhších riek v Srbsku
 Dunaj (v Srbsku 588 km, celkovo 2 857 km)
 Zapadna Morava (308 km)
 Južna Morava (295 km)
 Ibar (276 km)
 Drina (220 km, celkovo 346 km)
 Sáva (206 km, celkovo 945 km)
 Timok (202 km)
 Velika Morava (185 km)
 Tisa (168 km, celkovo 966 km)
 Nišava (151 km, celkovo 218 km)

Vodné plochy 

Na území Srbska je málo prirodzených jazier, zväčša sa však vyskytujú v horských oblastiach na juhu. Z vodných plôch dominuje Đerdapsko jezero, ktoré vzniklo prehradením Dunaja v úžine Železné vráta. Priehradný múr s výškou 60 metrov vytvára jazero s dĺžkou až 150 km pri šírke 28 km a plochou 163 km² (celková plocha je 253 km²). Umelo vytvorenou vodnou plochou je aj Vlasinsko jezero na rieke Vlasina s plochou 15 km², najväčším prirodzeným je ale Palićko jezero na severe Vojvodiny, ktoré má 4,2 km² a je súčasťou Prírodného parku Palić.

Územnosprávne členenie 

Územie Srbska je rozdelené na tri celky; dva autonómne kraje dopĺňa vlastné centrálne Srbsko. Tieto sa ďalej členia na obvody, zodpovedajúce našim okresom. Zaujímavosťou je fakt, že v celom Srbsku je iba 24 miest (gradovi), menšie no početnejšie sú mestské obce (gradska naselja; s min. 2000 obyv.) a najpočetnejšie sú základné správne jednotky, zodpovedajúce našim obciam (naselja). 

Základné delenie
 autonómne kraje (autonómne pokrajiny):
Autonómny kraj Vojvodina s hlavným mestom Nový Sad
Autonómny kraj Kosovo a Metohija (nepresne Kosovo) s hlavným mestom Priština, v súčasnosti pod medzinárodnou správou a ktorý sa 17. februára 2008 vyhlásil za zvrchovanú republiku
 a zvyšné územie, tzv. Centrálne Srbsko

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Srbsko na mzv.sk
 Základné údaje
 Info o krajine

Zdroje 
 
 

 
Srbsko
Srbsko