joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Neith (kráter)

Neith je kráter Jupiterovho mesiaca Ganymedes s priemerom približne .

Impaktné štruktúry ako je Neith sú nazývané "kupolovité krátery". Najviac nápadnou štruktúrou v tomto kráteri je obrovská kruhová kupola s priemerom približne 45 km. V jeho okolí sa nachádza okruh hrboľatého terénu. Tento okruh nepredstavuje pôvodnú hranu kráteru, ale okraj veľkej centrálnej priekopy. Tento okraj je sotva viditeľný a nachádza sa pozdĺž vonkajšej hranice relatívne hladkej kruhovej oblasti, ktorá je pravdepodobne dnom kráteru, ktoré je tiež obklopené nerovným terénom. V niektorých častiach pozdĺž hrany sú viditeľné do vnútra smerujúce zrazy. Hrana kráteru nie je kruhového, ale skôr hranatého tvaru. Za okrajom kráteru sa dá jasne rozoznať vyvrhnutý materiál.

Morfológia impaktných štruktúr ako Neith závisí od reakcie relatívne slabého materiálu na kolíziu, ktorej výsledkom je uvoľnenie veľkého množstva energie. Určenie veku tohto kráteru je veľmi zložité pretože sa určuje z chronologických modelov. Jeden takýto model určil jeho vek na 3,9 miliardy rokov, zatiaľ čo podľa iného má iba 1 miliardu rokov.

Impaktné krátery na mesiacoch Jupitera
Ganymedes (mesiac)
Petr Svoboda (hokejista)

Petr Svoboda (* 14. februára 1966, Most) je bývalý český hokejista, olympijský víťaz z roku 1998. 

V roku 1984 emigroval a hneď na jar toho roku bol v prvom kole draftovaný klubom Montreal Canadiens. S týmto klubom vyhral v roku 1986 Stanley Cup. Počas sedemnástich sezón v NHL obliekal aj dres Buffala, Philadephie a Tampy Bay. Celkom odohrál v NHL viac než tisíc zápasov (túto hranicu pokoril ako prvý český hokejista), pričom, svoj posledný zápas v tejto súťaži odohral v decembri 2000, kedy utrpel otras mozgu a ukončil kariéru. 
V súčasnosti pôsobí ako hráčsky agent.

Externé odkazy 
 

 Statistika v NHL na nhl.cz
 Rozhovor 10 let po zisku zlatých olympijských medailí

Českí hokejisti
Česko-slovenskí hokejisti
Českí olympijskí víťazi
Hráči HC Litvínov
Hráči Buffalo Sabres
Hráči Montreal Canadiens
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Tampa Bay Lightning
Olympijskí víťazi v ľadovom hokeji
Víťazi Stanleyho pohára
Českí emigranti a exulanti
Osobnosti z Mostu
Emile Berliner

Emile Berliner (* 20. máj 1851, Hannover, Nemecko – † 3. august, 1929, Washington D.C., USA) bol americký vynálezca nemeckého pôvodu, známy vynálezom gramofónu.

Životopis 

Narodil sa v nemeckom Hannoveri. Ako devätnásťročný vycestoval do USA, kde pracoval ako fyzik. O šesť rokov neskôr predal svoj patent na mikrofón Bell Telephone Company. Jeho návrh gramofónu odkúpila spoločnosť Victor Talking Machine Company. Gramofón bol zdokonalením prístroja fonograf.

Založil spoločnosť Deutsche Grammophon a britskú Gramophone Co. Ltd. ktorá začala gramofóny predávať aj v Európe. Slávna značka HMS (His master's voice), ktorú spropagoval na základe jednej kresby Francisa Barrauda, kde pes počúva v starom fonografe hlas svojho pána, sa tiež viaže k jeho menu. Išlo o vynikajúci obchodný ťah zdôrazňujúci kvalitu prenášaného zvukového záznamu.

Berlinger ako prvý zachytil hlas do zinkovej platne. Neskôr zo zinkového podkladu prešiel na oceľový a z tohto  prelisovával drážky so záznamom do tvrdej gumy – vinylu. 
Hľadal ten najvhodnejší základný materiál na výrobu  gramoplatní a nakoniec prišiel na šelak, čo je prírodná živica z Thajska. Šelak bol lacný a pred vynájdením nových umelých hmôt bol veľmi vhodný na sériovú výrobu gramoplatní.

Menej sa vie o jeho záujme o celkom odlišné odvetvie a tým bolo lietanie, presnejšie, vertikálne lietanie. So svojim synom Henrym zostrojili helikoptéru, ktorú predviedli pred zástupcami amerického námorníctva a médii dňa 24. februára 1924. Tento let bol uznaný za prvý kontrolovaný let helikoptéry. Ich stroj, ktorý je vystavený v College Park Aviation Museum, uletel vtedy vo výške 4,5 metra vyše 40 metrov a dosiahol rýchlosť cca /h.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://memory.loc.gov/ammem/berlhtml/berlsp.html
 http://www.pgparks.com/places/historic/cpam/inside.html

Vynálezcovia USA
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Hannoveru
Identifikačné číslo pre daň z pridanej hodnoty

Identifikačné číslo pre daň z pridanej hodnoty, skr. IČ DPH, je identifikačné číslo platiteľa dane z pridanej hodnoty, ktoré je prideľované v štátoch EÚ a je jednoznačné v celej EÚ. Potrebuje ho podnikateľ z EÚ, ktorý chce dodávať alebo nadobúdať tovar v rámci EÚ. Číslo IČ DPH je identické Daňovému identifikačnému číslu, no pred danou 10-miestnou číslicou sa nachádza predpona - prefix Slovenska - SK, teda štátu, kde bola registrácia k DPH vydaná. IČ DPH sa používa v mnohých štátoch Európskej únie a sveta. V angličtine je ekvivalentom nášho IČ DPH slovo VAT (value added tax).

Externé odkazy
 Overovanie IČ DPH
 Hromadne overovanie IČ DPH

Daňové právo
Identifikácia
Charles Wheatstone

Charles Wheatstone (* 6. február 1802, Gloucester, Spojené kráľovstvo - † 19. október 1875, Paríž, Francúzsko), bol britský vedec a vynálezca mnohých prelomových vedeckých vecí, ako je koncertina, stereoskop (zariadenie zobrazujúce trojdimenzionálne obrázky), playfair-kódovanie (technika šifrovania). 

Najznámejší je svojim prínosom pre vývoj Wheatstonovho mostíka, pôvodne vynájdeného  Samuelom Christie, ktorý sa používa na meranie neznámeho elektrického odporu. Rovnako bol kľúčovou osobou vo vývoji telegrafie.

V roku 1838 zostrojil prvý stereoskop.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Wheatstone v Polytechnisches Journal
  Archives Biographies: Sir Charles Wheatstone 1802–1875 v The Institution of Engineering and Technology
 175th anniversary of the UK patent for Cooke and Wheatstone’s commercially practical electric telegraph

Anglickí vynálezcovia
Anglickí elektrotechnici
Držitelia Radu Pour le Mérite
Hannes Trinkl

Hannes Trinkl (* 1. február 1968, Steyr, Rakúsko) je bývalý rakúsky lyžiar. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhral 22. decembra 1993. Celkovo vyhral Walchhofer 6 pretekov Svetového pohára. Špecializoval sa na kĺzavé disciplíny, zjazd a super-G.

Víťazstvá vo Svetovom pohári

Externé odkazy

 Oficiálne stránky 

Rakúski alpskí lyžiari
Alcapa

Alcapa niekedy písané aj ako ALCAPA je tektonický blok, mikroplatňa zahŕňajúca Východné Alpy, Západné Karpaty a pohoria Cezdunajského pásma (Uppony a Szendrö) severne od jazera Balaton, ako aj predmiocénny podklad Panónskej panvy na severe až po Pieninské bradlové pásmo. V niektorých zovšeobecňujúcich prácach je považovaná za súčasť Apulskej platne, stavebne je však samostatným celkom. Na rozdiel od Apulskej platne, ktorá bola pričlenená ku Gondwanskej časti Pangey, patrila Alcapa k jej Laurázijskej časti.

Zo severu je blok od Českého masívu a východoeurópskej platformy oddelený peripieninským lineamentom (v oblasti Západných Karpát) a dunajským zlomovým pásmom (vo Východných Alpách), z juhu ho od bloku Tisia-Dacia prípadne od pohoria Bükk oddeľuje pokračovanie periadriatickej línie, darnósky a nekésensky zlom. Samotná mikroplatňa sa skladá z viacerých blokov, spomedzi ktorých sa na území Slovenska nachádza blok vonkajších karpát, dunajský, tatransko-fatranský, potiský a rudohorsko-piliský blok.

Označenie Alcapa bolo odvodené podľa hlavných oblastí (AL=Alpy, CA=Karpaty, PA=Panónia), ktoré ju budujú.

Alcapa vznikla pri alpínskej orogenéze subdukciou viacerých oceánskych a intrakontinentálnych priestorov, pri ktorej bolo amalgamovaných niekoľko menších kontinentálnych blokov. V terciéri sa v dôsledku tlaku Apulskej platne oddelil blok Západných Karpát od Východných Álp a došlo k ich posunu pozdĺž transtenzných zlomov smerom na severovýchod. Tieto pohyby umožnili napr. formovanie Viedenskej a Východoslovenskej pull-apart panvy. Následná subdukcia podložia flyšového pásma spôsobila v nasúvajúcej platni extenziu. Tá mala za následok vývoj významných vulkanických štruktúr ako aj vznik neogénnych kotlín a pokles v oblasti Panónskej panvy. Pokračukúce tektonické pohyby sa prejavujú dvomi spôsobmi, jednak výzdvihom (tatransko-fatranský blok o 2 mm ročne) ale aj subsidenciou o 2 - 3 mm ročne v oblasti Panónskej panvy.

Referencie 

Geológia Západných Karpát
Geológia Álp
Geológia Maďarska
Geológia Rakúska
Geológia Slovenska
Tektonické platne
Koncertina

Koncertina je druh tlačidlovej ťahacej  harmoniky - akordeónu. Anglickú diatonickú koncertinu s šesťbokým telom vytvoril v roku 1829 Charles Wheatstone a nástroj sa rýchlo rozšíril po celom Anglicku. Nemeckú verziu s štyrbokým telom zostrojil v roku 1834 Carl Friedrich Uhlig. V roku 1850 George Jones použil anglický tvar tela, nemecké rozloženie tónom a doplnil ďalšiu radu tlačidiel, čím vytvoril novú plne chromatickú verziu, označovanú ako Anglicko-nemecká alebo Anglo-chromatická koncertina.

Telo koncertiny má najčastejšie tvar šesťuholníka, existuje aj mnoho nástrojov s telom štvor- až dvanáctiuholníkovým.
Koncertiny majú niekoľko radov tlačidiel, ich usporiadanie sa u rôznych nástrojov líši. Všetky tlačidlá ovládajú len jednoduché tony, nástroj nemá žiadne  akordické tlačidlá. U niektorých koncertin závisí výška hraných tonov na smere pohybu mechu, u iných je na ňom  nezávislá.

Pozri aj 
 Bandónium

Iné projekty

Externé odkazy
http://harmoniky.kvalitne.cz Česká stránka o harmonikách .

Klávesové nástroje
Aerofóny
Divá veža

Divá veža je štít nezameniteľného tvaru zahnutého zuba. Leží v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, blízko turisticky prístupných sediel a Východnej Vysokej, takže je obdivovaná z viacerých strán.

Topografia 
Od Divého hrbu ju oddeľuje Južné Divé sedlo, od Východnej Vysokej zas Prielom, pravda pri jemnejšom delení je medzi nimi ešte Sedlo nad Prielomom a Veža nad Prielomom. Na severovýchod spadá stenou do Zmrznutého kotla, na juhozápad do Divej kotliny.

Niekoľko horolezeckých výstupov 
 1898 Prvý výstup K. Englisch s matkou a horským vodcom Jánom Hunsdorferom, II-III.
 1909 Prvovýstup bratia Gy. a R. Komarnicki, severným hrebeňom, III.
 1954 Prvovýstup F. Kele ml. s otcom, západnou stenou II-III, zostup cez Vežu nad Prielomom, strmá tráva.

Galéria

Referencie 
 F. Kroutil, Vysoké Tatry pro horolezce, 2. diel, Olympia 1977.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lezenie z Divej kotliny
 Mapa

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Erik Cole

Erik Cole (* 6. november 1978, Oswego, New York, USA) je americký hráč ľadového hokeja hrajúci NHL za klub Carolina Hurricanes. V roku 2006 sa zúčastnil s tímom USA Zimnej olympiády v roku 2006 a reprezentoval USA na Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2007.

Kariéra

Externé odkazy (anglicky) 
 Erik Cole's U.S. Olympic Team bio
 Erik Cole - Carolina Hurricanes Player Bio - na stránkach klubu

Hokejisti USA
Hráči Carolina Hurricanes
Účastníci MS v hokeji 2007
Osobnosti zo štátu New York
Mace Windu

Mace Windu (72 BBY - 19 BBY) je fiktívna postava zo sveta Star Wars a predstavený rádu Jedi. Je najväčším poradcom Yody. Vďaka tomu aj môže nosiť svetelný meč s fialovou čepeľou (aký máva väčšina predstavených rádu). Sídli na Coruscante, ale len málokedy odtiaľ odchádza do akcie. Je zrejme najlepším súčasným rytierom Jedi a ovláda starobylú jedijsko-sithskú techniku Vaapad.

Mace Windu bol už od Epizódy I. podozrievavý k Anakinovi Skywalkerovi, v ktorom cítil veľkú Silu. Nakoniec, keď sa vydal zatknúť Dartha Sidiousa, Anakin ho zradil a odsekol mu ruku. Darth Sidious ho následne silou blesku zhodil z okna.

Výskyt 

Epizóda I. – Mace Windu tu iba zasadá v rade Jedi a rieši problém okolo Anakina Skywalkera.

Epizóda II. – Windu sa vydáva na pomoc zajatému Obi - wan Kenobimu na planéte Geonosis. Podarí sa mu odseknúť hlavu námezdnému lovcovi menom Jango Fett. Následne sa aktívne zapojí do bitky proti bojovým droidom Obchodnej federácie. 

Epizóda III. – Windu prestáva dôverovať Anakinovi a kancelárovi Palpatinovi. Najskôr ale poverí Anakina, aby kancelára špehoval. Ten mu skoro donesie, že Palpatine je v skutočnosti Darth Sidious, temný lord zo Sithu, a tak sa ho vypraví s trojicou Jediov ho zatknúť. Vo vzájomnom súboji Windu zvíťazí, avšak Anakin mu v situácii, keď sa Windu chystá Sidiousa zabiť, odsekne ruku a tým dopomôže Sidiousovi k víťazstvu.

Epizóda IX.- je jeden s mŕtvych Jediov, ktorý prehovára k Rey a pomôže jej spoločne s ostatnými mŕtvymi Jedimi poraziť Palpatina.

Štepný bod – Mace Windu vysiela svoju padawanku Depu Billabu na planétu Haruun Kal, aby vycvičila miestnych obyvateľov k boju proti separatistom. Depa však záhadne zmizne a jediný, kto ju dokáže nájsť, je práve Mace Windu…

Postavy Hviezdnych vojen

de:Figuren aus Star Wars#Mace Windu
Qui-Gon Jinn

Qui-Gon Jinn (92 – 32 BBY), je fiktívna postava zo sveta Star Wars

Padawani 	 	
Prvým jeho padawanom bol Xanatos, z ktorého cítil Qui-Gon mnoho Sily. Výcvik tohoto učenca sa však nepodaril, pretože Xanatos bol veľmi hašterivý a vďaka svojmu urodzenému pôvodu sa hádal s ostatnými učencami. Potom, keď išiel so svojím majstrom na Telos (planéta) bojovať proti svojmu otcovi, pomohol radšej jemu. Keď neskôr Qui-Gon bojoval proti dvom nepriateľom, zabil len otca a Xanata nechal ujsť.

Keď bolo Qui-Gonovi okolo šesťdesiatky, najvyšší kancelár Valorum ho spoločne s učencom Obi-Wanom vyslal na planétu Naboo, kde bolo velenie Obchodnej federácie, aby tu vyriešili dlhoročný spor. Qui-Gonnovi došlo, že existuje niekto alebo niečo, čo naháňa federácii strach. Qui-Gonn zachránil život Jar-Jar Binksovi, čím zaistil pre republiku armádu Gunganov.

Koniec života 
Na piesočnej planéte Tatooine sa Qui-Gonn zoznámil so zdatným pilotom a mechanikom Anakinom Skywalkerom, v ktorom cítil mnoho midichlorianov a rozhodol sa ho vycvičiť. Tam sa aj po prvýkrát stretol s hrozivou postavou sithského učenca, ktorý sa, ak sa neskôr ukázalo, volal Darth Maul. Keď potom predstavil Anakina Rade Jedi, Majster Yoda a niektorí ďalší zástupcovia v Rade prejavili určité obavy nad výcvikom mladého Skywalkera.

Qui-Gon Jinn nakoniec padol v druhom súboji s Darth Maulom na planéte Naboo. Darth Maul bol porazený Obi-Wanom Kenobim. Posledné prianie Majstra Jinna bolo, aby Obi-Wan vycvičil malého Anakina Skywalkera. To sa neskôr vyplnilo, avšak Anakin neskôr prestúpil na Temnú stranu Sily.

Postavy Hviezdnych vojen

de:Figuren aus Star Wars#Qui-Gon Jinn
Viliam II. (Nemecko)

Viliam II. (* 27. január 1859, Berlín, Prusko – † 4. jún 1941, Doorn, Holandsko) bol posledný nemecký cisár a pruský kráľ, vládol od 9. marca 1888 do 9. novembra 1918.

Bol najstarším dieťaťom nemeckého cisára a pruského kráľa Fridricha III. z rodu Hohenzollern a princeznej Viktórie Sasko-cobursko-gothajskej, dcéry anglickej kráľovnej Viktórie a jej manžela princa Alberta von Sachsen-Coburg a Gotha.

Vláda 
Viliam II. bol zástancom imperiálnej a nacionalistickej politiky. Po prepustení kancelára Otta von Bismarcka roku 1890 viedol nemeckú politiku v duchu militarizmu, neskôr bol označený za jedného z hlavných vinníkov 1. svetovej vojny.

Veľmi dobre si rozumel s Františkom Ferdinandom d´Este, po smrti korunného princa Rudolfa následníkom rakúskeho cisára Františka Jozefa I., svojho strýka. K jeho manželke Žofii Chotkovej sa správal ako k budúcej cisárovnej, čo bolo vzhľadom na ich morganatické manželstvo veľmi výnimočné. Ich smrť pri atentáte v Sarajeve ho veľmi pobúrila ako priateľa i ako panovníka, a preto naliehal na Františka Jozefa I., aby vyhlásil Srbsku vojnu. 

Hoci bol bratancom britského kráľa a ruskej cárovnej (v spoločnosti budúceho britského kráľa i ruského cára strávil niekoľko pekných prázdnin u starej mamy, kráľovnej Viktórie), neprekážalo mu, že budú stáť na opačných stranách vojnového konfliktu. Svojho britského bratanca a jeho krajinu nemal v láske a neustále s nimi súperil, i keď ich spoločnú starú matku, britskú kráľovnú Viktóriu, mal veľmi rád.

Čl. 227 Versaillskej zmluvy obsahoval verejnú žalobu na Viliama II. pre „najhrubšie porušenie zásad medzinárodnej mravnosti a posvätnej autority zmlúv“. Cisára mal súdiť zvláštny medzinárodný tribunál, ale uchýlil sa do holandského exilu. Ani tam neprestal byť nemeckým nacionalistom a tesne pred smrťou sa tešil z Hitlerovho víťazstva nad Francúzskom.

Potomkovia 
V roku 1881 sa oženil princeznou Augustou Viktóriou von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg (* 1858† 1921) a mali sedem detí:
 Fridrich Viliam (* 1882†1951) ∞ 1905 vojvodkyňa Cecília zu Mecklenburg-Schwerin (* 1886† 1954)
 Viliam Eitel (* 1883† 1942) ∞ 19061926 vojvodkyňa Žofia Šarlota von Oldenburg (* 1879† 1964)
 Adalbert Ferdinand (* 1884† 1948) ∞ 1914 princezná Adelheid von Sachsen-Meiningen (* 1891† 1971)
 August Viliam (* 1887† 1949) ∞ 1908 1920 princezná Alexandra von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg (* 1887† 1957)
 Oskar Karol (* 1888† 1958) ∞ 1914 grófka Ina Mária von Bassewitz (* 1888† 1973) (morganatická manželka)
 Joachim František (* 1890† 1920, samovražda) ∞ 1916 princezná Mária Augusta von Anhalt (* 1898†1983)
 Viktória Lujza (* 1892† 1980) ∞ 1913 vojvoda Ernest August von Braunschweig-Lüneburg (* 1887† 1953)

V roku 1922 sa Fridrichovou druhou manželkou stala vdova, princezná Hermína von Schönaich-Carolath, rodená princezná Reuß (* 1887† 1947).

Zdroj 

Pruskí králi
Hohenzollernovci
Osobnosti z Berlína
Turecký vrch (tunel)

Turecký vrch je železničný jednorúrový dvojkoľajový tunel na trati ŽSR č. 120 medzi Bratislavou a Žilinou, v medzistaničnom úseku Nové Mesto nad Váhom - Trenčianske Bohuslavice. Dôvodom jeho výstavby bola modernizácia V. železničného koridoru vedúceho z Bratislavy do Čiernej nad Tisou. Pri projektovaní trate na rýchlosť 160 km/h sa rozhodovalo medzi troma variantmi, a to modernizáciou pôvodnej trate, čo by si vyžiadalo vybudovanie mnoho zárezov do masívu, výstavbou trate mimo Trenčianskych Bohuslavíc alebo výstavbou tunela popod Turecký vrch.

Technické detaily 
Tunel bol vyprojektovaný českými spoľočnostmi Sudop Praha a Metroprojekt, stavbu realizovali OHL ŽS, Skanska, Váhostav, Doprastav a Eltra.

Tunel bol razený tzv. Novou Rakúskou Tunelovacou Metódou (NRTM).

 Projektová rýchlosť: 200 km/h
 Dĺžka tunela v osi: 1775 m
 Razená dĺžka: 1740 m

Zvyšných 35 m (25 m na južnom a 10 m na severnom portáli) bolo realizovaných v otvorenej stavebnej jame a následne presypaných tak, aby sa povrch nad tunelom vrátil v maximálnej miere na pôvodnú úroveň.

Výstavba začala v januári 2010, tunel bol slávnostne prerazený 25. novembra 2010. Razba bola dokončená v júni 2012, celkové práce boli ukončené a tunel bol odovzdaný do užívania v roku 2013. Prvý vlak cez tunel prešiel 13. júla 2012.

Referencie

Externé odkazy 
 VLAKY.net - koncepcia technického riešenia tunela Turecký vrch
 Informačný portál o meste Nové Mesto nad Váhom _ Tunel Turecký vrch 

Železničné tunely na Slovensku
Stavby v okrese Nové Mesto nad Váhom
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2000

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v roku 2000 sa uskutočili od 25. decembra 1999 do 4. januára 2000 vo švédskych mestách Skellefteå a Umeå.

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Baráž o udržanie 

Po zápase sa hralo predĺženie a nájazdy kvôli rovnosti bodov z oboch zápasov. Slovensko v nájazdoch vyhralo 2-0.

 zostúpila do I. divízie MS v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2001

Play-off

Štvrťfinále

Zápasy o umiestnenie

Zápas o 7. miesto

Zápas o 5. miesto

Semifinále

Zápas o 3. miesto

Finále

Poradie a štatistiky

Konečné umiestnenie

Kanadské bodovanie

Referencie 

Majstrovstvá sveta juniorov v ľadovom hokeji
Ľadový hokej v 1999
Ľadový hokej v 2000
1999 vo Švédsku
2000 vo Švédsku
It Might Get Loud

It Might Get Loud je dokumentárny film amerického režiséra a producenta Davisa Guggenheima z roku 2008.

Film sa zaoberá históriou elektrickej gitary a hľadaním dokonalého zvuku z pohľadu troch rockových gitaristov. Bývalý gitarista britskej rockovej skupiny Led Zeppelin Jimmy Page, spevák a gitarista alternatívneho rockového dua The White Stripes Jack White a gitarista írskej rockovej skupiny U2 The Edge v dokumente hovoria o tom, kto ich hudobne ovplyvnil, o svojich prvých koncertoch a nahrávkach. 

Dokument, ktorý mal premiéru v roku 2008 na medzinárodnom filmovom festivale v Toronte, sa natáčal v Dubline, Londýne, Los Angeles a Nashville.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka filmu
 
 

Filmy z 2008
Dokumentárne filmy USA
PBZ Zagreb Indoors

PBZ Zagreb Indoors je mužský tenisový turnaj na okruhu ATP Tour hraný v chorvátskom hlavnom meste Záhrebe. Od roku 2009 patrí do kategórie ATP World Tour 250 series. Hrá sa v hale na tvrdom povrchu.

Finálové zápasy

Dvojhra

Štvorhra

Externé odkazy 

 Oficiálne stránky turnaje
 Turnaj na stránkach ATP

 
ATP Tour
Tenisové turnaje v Chorvátsku
Šport v Záhrebe
Sirius B

Sirius B je album vydaný skupinou Therion. Názov album sa vzťahuje na hviezdu Sírius B. Bol vydaný súčasne s albumom Lemuria. Obal bol vytvorený Thomasom Ewerhardom.

Zoznam skladieb
 „The Blood of Kingu“ – 5:45
 „Son of the Sun“ – 5:35
 „The Khlysti Evangelist“ – 5:38
 „Dark Venus Persephone“ – 4:02
 „Kali Yuga, Pt. 1“ – 3:27
 „Kali Yuga, Pt. 2“ – 5:48
 „The Wondrous World of Punt“ – 7:19
 „Melek Taus“ – 5:31
 „Call of Dagon“ – 4:14
 „Sirius B“ – 3:43
 „Voyage of Gurdjieff (The Fourth Way)“ – 5:56

Koncepty skladieb
Kingu bola príšera v sumerskej mytológii. Podľa Enúma eliš, všetky ľudské bytosti boli vytvorené z jeho krvi po tom, čo bol zabitý Mardukom.
Syn Slnka bol titul faraóna Achnatona, ktorý uprednostňoval uctievanie boha slnka Atona. Jeho panovanie nebolo úspešné a ľudia verili, že ďalší bohovia ho prekliali.
Chlysti bola kontroverzná kresťanská sekta v Rusku. Verí sa, že Grigorij Rasputin, hlavná postava skladby, bol jej členom.
Persefona je žena Háda, podľa gréckej mytológie boha podsvetia.
Kali Yuga je v hinduizme temný vek utrpenia, konečná éra pred koncom sveta.
Punt je mystické stratené kráľovstvo v starobylej východnej Afrike.
Melek Taus je najvyššie božstvo yazidi; jeho zvyčajnou podobou je páv.
Dagon je starobylý semitský boh mora. Vystupuje tiež v mnohých knihách knihách napísaných H. P. Lovecraftom.
Sírius B je súčasťou dvojhviezdneho systému Sírius.
Georgy Gurdzhiev bol arménsky mystický filozof a cestovateľ, expert na kultúru yazidi.

Zostava
Christofer Johnsson – gitara, mandolína („The Wondrous World of Punt“), aranžmán pre chór a symfonickú hudbu
Kristian Niemann – gitara, akustická gitara, mandolína („The Wondrous World of Punt“)
Johan Niemann – basová gitara, mandolína („The Wondrous World of Punt“)

Prizvaní hudobníci
Richard Evensand – bicie, gong („Kali Yuga, Pt. 2“)
Steen Rasmussen – Hammond organ
Lars Sømod Jensen – chrámový organ
Mats Levén – hlavný spev („The Blood of Kingu“, „The Khlysti Evangelist“, „Kali Yuga, Pt. 2“)
Piotr Wawrzeniuk – hlavný spev („Dark Venus Persephone“, „Kali Yuga, Pt. 1“, „Melek Taus“)
Orchester: City of Prague Philharmonic Orchestra (dirigovaní Adamom Klemensom a Mariom Klemensom)
Chór: Kūhn Mixed Choir (dirigovaní Mariom Klemensom)

Externé odkazy
 Informácie o albume na oficiálnej webstránke

Hudobné albumy z 2004
Albumy skupiny Therion
Druhý Mních

Druhý Mních (správne Druhý mních), () je krásna pohraničná veža v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Kedysi bol dosť populárny, dnes je napriek svojim elegantným líniám menej známy, lebo ho nevidno z turistických chodníkov a od horolezcov vyžaduje dlhý nástup cez Temné Smrečiny.

Názov zaviedol Gy. Komarnicki, pripomínal mu postavu v kapucni a Prvý Mních je ten na poľskej strane.

Topografia 
Od Čubriny ju oddeľuje Štrbina pod Druhým mníchom, od Temnosmrečinskej veže na východe Piargová štrbina. Južná stena má 80 metrov a spadá do Piargovej dolinky v závere doliny Temných Smrečín, na sever 90 metrová stena s tromi piliermi do Doliny za Mnichem.

Niekoľko výstupov 
 1904 J. Chmielowski a K. Bachleda západným hrebeňom, II.
 1918 ?, lávkami v južnej stene, I -II.
 1934 R. Donáth, K. Kürti, S. Motyka a Š. Zamkovský, výšvihom, V A2 (inak VI). Tento výšvih predstavuje jedno z lezecky najťažších miest v exaktnom hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, obvykle sa obchádzalo či zlaňovalo.

Referencie 

 A. Puškáš, Vysoké Tatry – horolezecký sprievodca, monografia, VII. diel, Šport 1981.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Foto na SummitPost	
 Mapa

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Vrchy v Poľsku
Wookieepedia

Wookieepedia (známa ako Star Wars Wiki) je wiki encyklopédia o Star Wars, zahrňujúca aj informácie nielen o všetkých šiestich filmoch, ale aj o celom Star Wars svete.

Wookieepedia má obdobný vzhľad ako Wikipédia, používa rovnaký software MediaWiki, s Wikipediou však organizačne nič spoločného nemá. Vznikla ako anglofónny projekt, postupne však vzniklo niekoľko jej jazykových mutácií. Anglická verzia má v súčasnosti vyše 177 000 článkov. Ide o vôbec najväčšiu stránku o Star Wars na svete. K nájdeniu sú tu najnovšie a najúplnejšie informácie z tohto sveta a z diania okolo tohto sveta. Popísané sú tu filmy, knihy, komiksy aj hry. Obsahuje detailnú databázu o postavách, miestach a udalostiach v celom fiktívnom svete. Stránky sú koncipované prehľadne a poskytujú obsiahle informácie.

Bola založená 4. marca 2005 Chadom Barbrym.

Externé odkazy 
 Hlavná strana anglickej verzie

Zdroj 

Hviezdne vojny
Vzniklo v 2005
Lemuria

Lemuria je album vydaný symfonickou metalovou skupinou Therion. Názov albumu sa vzťahuje na hypotetickú stratenú krajinu Lemúriu. Album bol vydaný súčasne s albumom Sirius B. Obal bol vytvorený Thomasom Ewerhardom.

Zoznam skladieb
 „Typhon“  – 4:36   
 „Uthark Runa“  – 4:41   
 „Three Ships of Berik, Pt. 1: Calling to Arms and Fighting the Battle“  – 3:19   
 „Three Ships of Berik, Pt. 2: Victory!“  – 0:44   
 „Lemuria“  – 4:15
 „Quetzalcoatl“  – 3:47   
 „The Dreams of Swedenborg“  – 4:58   
 „An Arrow from the Sun“  – 5:54   
 „Abraxas“  – 5:21   
 „Feuer Overtüre/Prometheus Entfesselt“  – 4:39

Zostava
Christofer Johnsson – hlavný spev („Typhon“, „Three Ships of Berik part 1: Calling to Arms and Fighting the Battle“), gitara, klávesy („An Arrow from the Sun“, „Feuer Overtūre / Prometheus Entfesselt“), aranžmán pre chór a symfonickú hudbu
Kristian Niemann – gitara, akustická gitara
Johan Niemann – basová gitara

Prizvaní hudobníci
Steen Rasmussen – mellotron („Lemuria“), Hammond organ
Jens Nyborg – balalajka, domra
Sven Lindblad – balalajka
Kavi Björkqvist – balalajka
Richard Evensand – bicie
Mats Levén – hlavný spev („Uthark Runa“), rock and roll spev („Abraxas“)
Piotr Wawrzeniuk – hlavný spev („Lemuria“, „The Dreams of Swedenborg“, „Feuer Overtūre / Prometheus Entfesselt“)
Peter Mossman – rozprávanie („Lemuria“)
Orchester: Pražský symfonický orchester (dirigovaný Adam Klemensom and Mariom Klemensom)
Chór: Kūhn Mixed Choir (dirigovaný Mariom Klemensom)

Externé odkazy 
 Informácie o albume na oficiálnej webstránke

Hudobné albumy z 2004
Albumy skupiny Therion
Skúšobná trolejbusová trať Ostrov – Jáchymov

Skúšobná trolejbusová trať Ostrov - Jáchymov slúžila pre novovyrobené vozidlá - trolejbusy v závode Škoda Ostrov v mestskej časti Horní Ždiar, kde sa trolejbusy vyrábali od roku 1960. Trať bola vybudovaná v roku 1963. Na konci 80. rokov bola trať kompletne zrekonštruovaná. Posledná modernizácia prebehla v roku 2003, kedy bola vybudovaná nová moderná križovatka a druhé obratisko v Jáchymove. Všetky vozidlá od typu Škoda 9Tr po typ Škoda 22Tr vrátane prototypov sa skúšali na tejto trati.

Skúšobná trať 
Trať je dlhá 6,1 km. Vďaka 12% stúpaniu sa nové vozidlá výborne otestovali v jazdných vlastnostiach v kopcovitom teréne. Trať vedie od závodu Škody v Ostrove, kde je pred hlavnou bránou vybudované jednostopové obratisko. Z Ostrova ide cez údolie do Jáchymova. Tu sa nachádzajú dve obratiská. Prvé je pri paláci Radium. Druhé vzniklo na konci mesta Jáchymov na veľkom parkovisku pri kostole svätého Jáchyma. Dňa 28. júla 2004 vyšli na trať posledné trolejbusy a to českobudějovické vozidlá typu 15TrMM evidenčných čísel 56 a 57. V lete 2006 bolo znesené trolejové vedenie po celej trati vrátane vedenia v závode. Stĺpy VO boli znesené iba medzi Horním Ždiarom a Jáchymovom. Tým sa ukončil jeden veľký projekt, ktorý prežil viac ako 40 rokov.

Rozvoj trate 
Trať sa mala okrem skúšobných jázd využívať aj na pravidelnú trolejbusovú dopravu. V Ostrove sa mala trať predĺžiť k železničnej stanici. Odtiaľto mali ísť trolejbusy do horského mesta Jáchymov, kde sú aj známe kúpele. Zvláštnosťou je, že o likvidáciu trolejbusových tratí usilovali hlavne kúpeľné mestá, kde by sa ich výkonnosť v kopcovitých terénoch a ekológia - nulové emisie výborné hodili.

Externé odkazy 
 článok o doprave v Ostrove aj so skúšobnou traťou
 článok o skúšobnej trati v Ostrove aj s galériou
 z poslednej jazdy v júli 2004

Trolejbusová doprava v Česku
Jáchymov
Secret of the Runes

Secret of the Runes je koncepčný album vydaný symfonickou metalovou skupinou Therion. Obal albumu bol vytvorený Thomasom Ewerhardom. Hudobné video bolo natočené ku cover verzii skladby „Summer night city“ (ABBA).

Zoznam skladieb
 „Ginnungagap (Prologue)“ – 6:10
 „Midgård“ – 5:04
 „Asgård“ – 4:07  
 „Jotunheim“ – 3:43
 „Schwarzalbenheim“ – 5:18
 „Ljusalfheim“ – 3:53
 „Muspelheim“ – 2:13
 „Niflheim“ – 4:33
 „Vanaheim“ – 4:02
 „Helheim“ – 3:18
 „Secret of the Runes (Epilogue)“ – 4:30

Digipak edícia
Digipak obsahuje dve bonusové skladby:
 „Crying Days“ (Scorpions cover) – 4:32
 „Summer Night City“ (ABBA cover) – 4:55

Limitovaná edícia
Limitovaná edícia tiež obsahuje dve bonusové skladby:
 „The Wings of the Hydra (live)“
 „Black Sun (live)“

Runy
Runy znázornené na prednej strane obale albumu sú nordické runy písané starším futharkom. Na zadnej strane obalu má každá skladba svoju runu:

  „Ginnungagap (Prologue)“
  „Midgård“
  „Asgård“
  „Jotunheim“
  „Schwarzalbenheim“
  „Ljusalfheim“
  „Muspelheim“
  „Nifelheim“
  „Vanaheim“
  „Helheim“
  „Secret of the Runes (Epilogue)“

Titul Secret of the Runes je napísaný v runovej abecede starší futhark na prednej strane obalu:

 ·  ·  · 

Prepis: „sekret of þ(th)e runes“.

Zostava
Christofer Johnsson – gitara, klávesy, perkusie, ďalší aranžmán pre chór a orchester na bonusových skladbách
Kristian Niemann – gitara
Johan Niemann – basová gitara
Sami Karppinen – bicie, perkusie
Piotr Wawrzeniuk – hlavný spev na „Crying Days“ a „Summernight City“

Vokálny sólisti a hudobníci hrajúci na strunové nástroje 
Marika Schonberg – sólo soprán
Erika Andersson – sólo alt
Carl Rahmqvist – sólo tenor-baritón
Anna Rodell – sólo husle
Asa Akerberg – sólo violončelo
Thomas Karlsson – šepkajúci hlas v skladbe „Ljusalfheim“

Chór
Kristina Hansson – coloratura soprán
Anna-Maria Krawe – soprán
Anna Artursson – alt
Marika Schonberg – alt
Henrik Holmberg – tenor
Patrik Forsman – tenor
Carl Rahmqvist – tenor-baritón
Joakim Berg – bas-baritón

Strunový zbor
Anna Rodell – prvé husle
Josef Cabrales-Alin – prvé husle
Malin Samuelsson – druhé husle
Johan Moren – druhé husle
Linda Svedrup – viola
Niklas Sjunesson – viola
Asa Akerberg – violončelo
Monica Jonsson – violončelo

Drevené dychové nástroje (sólo a zbor)
Fareidah Hildebrand – flauta, alt flauta, pikola
Erik Rodell – hoboj, anglický roh
Henrik Blixt – fagot, kontrafagot

Mosadzné dychové nástroje (zbor)
Mikael Sorensen – trúbka, fluegelhorn
Ayman Al Fakir – lesný roh, Wagnerova tuba
Kristina Borg – roh
Rune Bodin – pozauna

Chór a orchester na bonusových skladbách
 Anna Rodell – prvé husle
 Elisabeth Lagergren – druhé husle
 Petter Axelsson – viola
 Erik Rodell – oboe
 Ingela Bolin – soprán (zbor a sólo), alt
 Anna Artursson – soprán, alt
 Henrik Holmberg – tenor, baritón
 Pierre Pettersson – tenor (zbor a sólo), baritón

Externé odkazy
 Informácie o albume na oficiálnej webstránke

Hudobné albumy z 2001
Albumy skupiny Therion
Vovin

Vovin (v enochiánskom jazyku VOVIN, VOVINA znamená drak) je album vydaný symfonickou metalovou skupinou Therion. Predalo sa viac ako 125 000 kópií.

Zoznam skladieb
 „The Rise of Sodom and Gomorrah“ – 6:45
 „Birth of Venus Illegitima“ – 5:13
 „Wine of Aluqah“ – 5:02
 „Clavicula Nox“ – 8:47
 „The Wild Hunt“ – 3:47
 „Eye of Shiva“ – 6:17
 „Black Sun“ – 5:08
 „Draconian Trilogy: The Opening“ – 1:28
 „Draconian Trilogy: Morning Star“ – 3:34
 „Draconian Trilogy: Black Diamonds“ – 2:56
 „Raven of Dispersion“ – 5:57
 „The King“ (Accept cover, bonus na japonskej edíciii) – 4:07

Zostava
Christofer Johnsson – gitara
Tommy Eriksson – gitara
Kimberly Goss – spev, klávesy
Wolf Simon – bicie
Jan Kazda – basová gitara, ďalší aranžmán, dirigovanie chóru a orchestra

Prizvaní hudobníci
Waldemar Sorychta – gitary
Siegfried Bemm – gitary, produkcia, mix, mastering
Lorentz Aspen – hammond organ („Draconian Trilogy“)
Ralf Scheepers – hlavný spev („The Wild Hunt“)„“
Martina Hornbacher - sólo a duet alt a soprán
Sarah Jezebel Deva - sólo a duet alt a soprán
Mattias Klinkman - engineering

Chór
Eileen Kupper - soprán
Angelica Märtz - soprán
Dorothea Fischer - alt
Anne Tributh - alt
Gregor Dippel - tenor
Max Cilotek - tenor
Javier Zapater - bas
Jochen Bauer - bas

Indigo orchester

Petra Stalz - husle
Heike Haushalter - husle
Monika Maltek - viola
Gesa Hangen - violončelo
Alois Kott - kontrabas

Single
„Eye of Shiva“

Externé odkazy
Informácie o albume na oficiálnej webstránke

Hudobné albumy z 1998
Albumy skupiny Therion
Viktória Sasko-cobursko-gothajská

Viktória Adelaida Mária Lujza Sasko-cobursko-gothajská (* 21. november 1840, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 5. august 1901, Kronberg im Taunus, Nemecké cisárstvo) bola nemecká cisárovná a pruská kráľovná ako manželka Fridricha III. 

Narodila sa ako prvorodené dieťa anglickej kráľovnej Viktórie a princa Alberta Sasko-cobursko-gothajského a mala osem súrodencov. Ako najstaršia dcéra kráľovnej dostala titul Princess Royal. 

V roku 1858 sa podľa svojho želania, k spokojnosti rodičov, vydala za nemeckého korunného princa Fridricha, neskoršieho deväťdesiatdňového cisára Fridricha III. Manželstvo bolo šťastné. Viktória prežila manžela o trinásť rokov.

Deti 
Viktória a Fridrich (* 1831 – † 1888) mali osem detí:
 Fridrich Viliam Viktor Albert (* 1859 – † 1941), cisár Viliam II. ∞
 1/ 1881 princezná Augusta Viktória von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg
 2/ 1922 vdova, princezná Hermína Schönaich-Carolath, rodená princezná Reuß
 Viktória Alžbeta Augusta Šarlota (* 1860 – † 1919) ∞ 1878 princ Bernard III., vojvoda von Sachsen-Meiningen
 Albert Viliam Henrich (* 1862 – † 1929) ∞ 1888 princezná Irena Luisa von Hessen und Darmstadt
 Sigismund (* 1864 – † 1866)
 Frederika Amália Vilhelmína Viktória (* 1866 – † 1929) ∞
 1/ 1890 princ Adolf zu Schaumburg-Lippe (* 1859 – † 1916)
 2/ 19271928 Alexander Zubkov (* 1901 – † 1936)
 Valdemar (* 1868 – † 1879)
 Sofia Dorota Ulrike Alica (* 1870 – † 1932) ∞ 1889 grécky kráľ Konštantín I.
 Margaréta Beatrix Fedora (* 1872 – † 1954) ∞ 1893 princ Karol von Hessen-Kassel-Rumpenheim

Iné projekty

Zdroj 

Kráľovské manželky Pruska
Cisárske manželky
Dynastia Sasko-Cobursko-Gothajská
Princess Royal
Osobnosti z Londýna
Úmrtia na rakovinu prsníka
Fridrich III. (Nemecko)

Fridrich III. (celým menom Fridrich Viliam Mikuláš Karol von Hohenzollern; * 18. marec 1831, Postupim, Prusko – † 15. jún 1888, Postupim) bol nemecký cisár a pruský kráľ. Vládol len 99 dní, od 9. marca 1888 do svojej smrti. Zomrel na rakovinu hrdla.

Pôvod
Fridrich III. pochádzal z dynastie Hohenzollern. Jeho otcom bol nemecký cisár a pruský kráľ Viliam I.. a matkou Augusta z rodu Sasko – Výmarského. Manželkou Fridricha III. bola princezná Viktória Sasko-cobursko-gothajská, dcéra anglickej kráľovnej Viktórie. Svadba bola v roku 1858 a manželstvo bolo veľmi šťastné. 

Nástupcom Fridricha III. sa stal jeho syn Viliam II.

Deti 
Fridrich a Viktória mali osem detí:
 Fridrich Viliam (* 1859 – * 1941), cisár ∞ 
 1/ 1881 princezná Augusta Viktória von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg 
 2/ 1922 vdova, princezná Hermína Schönaich-Carolath, rodená princezná Reuß
 Viktória Alžbeta (* 1860 – 1919) ∞ 1878 princ Bernard III., vojvoda von Sachsen-Meiningen
 Albert Viliam Henrich (* 1862 – 1929) ∞ 1888 princezná Irena Luisa von Hessen und Darmstadt
 Sigismund (* 1864 – 1866)
 Frederika Amália (* 1866 – 1929) ∞ 
 1/ 1890 princ Adolf zu Schaumburg-Lippe
 2/ Alexander Zubkov
 Valdemar (* 1868 – 1879)
 Žofia Pruská (* 1870 – 1932) ∞ 1889 grécky kráľ Konštantín I.
 Margaréta Beatrix (* 1872 – 1954) ∞ 1893 princ Karol von Hessen-Kassel-Rumpenheim

Iné projekty

Zdroj 

Hohenzollernovci
Pruskí králi
Vládcovia Nemecka
Protestantskí panovníci
Nositelia Podväzkového radu
Osobnosti z Postupimu
Dračí štít

Dračí štít (, , ) je súčasťou najkrajšej skupiny štítov vo Vysokých Tatrách, označovanej ako „Koruna Vysokej“: Ťažký štít, dvojvrcholová Vysoká a Dračí štít. Nachádza sa v juhovýchodnom bočnom hrebeni, ktorý vybieha z Vysokej. Je medzi horolezcami obľúbený pre pevnú skalu a krásne výhľady.

Topografia 
Má dva vrcholy – severozápadný Malý Dračí štít () a juhovýchodný Veľký Dračí štít (). Od Vysokej ho oddeľuje Vyšné Dračie sedlo (). Bočný juhovýchodný hrebeň pokračuje na Veľký dračí zub a Malý dračí zub, Vyšnú štrbinu pod Ihlou, Ihlu v Dračom, Nižnú štrbinu pod Ihlou a tri Ošarpance - Veľký ošarpanec, Prostredný ošarpanec a Malý ošarpanec. Tento hrebeň oddeľuje Rumanovu dolinku od Kotlinky pod Dračím sedlom.

Názov
Je spojený s povesťami o tatranských drakoch, šarkanoch (, , ). Správy o šarkanoch boli založené na rozprávaniach o nálezoch kostier neznámych zvierat, možno jaskynných medveďoch, ktoré nachádzali hľadači pokladov. Z nich sa časom pretvorili do ľudových povestí, napríklad aj tá o šarkanovi, ktorý žil nad Zlomiskami a nechal sa obsluhovať unesenou dievčinou z Mengusoviec, ktorú napokon vyslobodila jej matka. Drak, potom ako ho prekliala, skamenel. Zubatý hrebeň, ktorý sa tiahne z Vysokej na juh a juhovýchod, to sú pozostatky z draka. Z iniciatívy Uhorského karpatského spolku začiatkom 20. storočia dostal meno Déchy-spitze, Déchy-csúcs, na počesť cestovateľa - horolezca Mórica Déchyho.

Niekoľko výstupov 
 1905 Prvý výstup Alfred Martin, vodca Ján Breuer ml., juhovýchodným hrebeňom od Nižnej štrbiny pod Ihlou, II-III.
 1935 Zimný prvoýstup Wiktor Ostrowski a Justyn Tymon Wojsznis
 1930 Prvovýstup S. Bernardzikievicz a A. Kenar, severozápadnou stenou z Rumanovej dolinky, III.
 2005 Prvovýstup „Cesta pre Lukáša“, M. Bobovčák, I. Franková a M. Medvec, VI.

Tri cesty v južnej stene má A. Puškáš.

Obete 
Dňa 17.8.2018 pri zostupe z Dračieho štíta zahynuli dvaja horolezci, Juraj F. († 19) a Roman H. († 41), keď sa im pravdepodobne uvolnilo istenie a spadli z výšky 100-200 metrov. Dvojicu horolezcov našli príslušníci Horskej záchrannej služby v noci pod južnou stenou Dračieho štítu už bez známok života.

Dňa 1.9.2018 našli príslušníci Horskej záchrannej služby telo 19-ročného Čecha, ktorý sa na Dračí štít vybral bez potrebného výstroja.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na SummitPost.org
 Vysoké Tatry info
 Južná stena Dračieho štítu
 Foto z lezenia hrebeňom

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Duševná zaostalosť – mentálna retardácia (MKCH-10)

Podľa potreby je možné použiť doplnkové kódy na identifikáciu pridružených stavov, ako je autizmus, iné poruchy vývinu, epilepsia, poruchy správania alebo ťažké fyzické postihnutie.

Do tejto skupiny patria:

F70 - ĽAHKÁ DUŠEVNÁ ZAOSTALOSŤ

Rozsah IQ od 50 do 69 (u dospelých, mentálny vek od 9 do 12 rokov). Výsledkom budú pravdepodobne problémy s učením v škole. Veľa dospelých je schopných pracovať, udržiavať dobré spoločenské vzťahy a byť prospešnými spoločnosti.

Zahŕňa:
Slabomyselnosť
Ľahký stupeň psychickej podnormálnosti

F71 - STREDNÝ STUPEŇ DUŠEVNEJ ZAOSTALOSTI

Rozsah IQ od 35 do 49 (u dospelých, mentálny vek od 6 do 9 rokov). Výsledkom bude pravdepodobne výrazne oneskorený vývin v detstve, ale väčšina je schopná dosiahnuť určitý stupeň nezávislosti a schopnosti primerane komunikovať a nadobudnúť školské zručnosti. Život a práca dospelých v spoločnosti vyžaduje starostlivosť rôzneho stupňa.

Zahŕňa:
Stredný stupeň psychickej podnormálnosti

F72 - ŤAŽKÁ DUŠEVNÁ ZAOSTALOSŤ

Rozsah IQ od 20 do 34 (u dospelých, mentálny vek od 3 do 6 rokov). Výsledkom bude pravdepodobne potreba neustálej starostlivosti.

Zahŕňa:
Ťažký stupeň psychickej podnormálnosti

F73 - HLBOKÁ DUŠEVNÁ ZAOSTALOSŤ
IQ je pod 20 (u dospelých, mentálny vek niže 3 rokov). Výsledkom bude pravdepodobne závažné obmedzenie samostatnosti, kontinencie a pohyblivosti.

Zahŕňa:
Hlboká psychická podnormálnosť

F78 - INÁ DUŠEVNÁ ZAOSTALOSŤ
F79 - NEŠPECIFIKOVANÁ DUŠEVNÁ ZAOSTALOSŤ

Zahŕňa:
Psychický deficit NS
Psychickú subnormu NS

Zdroje 
 Národné centrum zdravotníckych informácií
  
 ICD-10 - stránka WHO 

MKCH-10
Psychiatria

th:ICD-10 บท F: ภาวะจิตและพฤติกรรมแปรปวน
Pokrov

Pokrov môže byť:
 zastarano:
 krov, príkrov
 v geológii: povrchová vrstva, príkrov
 Pokrov deň je deň národného kalendára východnej Slovanov
 v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi:
 Pokrov presvätej Bohorodičky alebo tiež Ochrana presv. Bohorodičky – sviatok v liturgickom roku
 záštita Matky Božej nad Ruskou zemou (), pozri pokrov (záštita)
 mesto vo Vladimírskej oblasti v Rusku, pozri Pokrov (Vladimírska oblasť)
 dedina v Smolenskej oblasti v Rusku, pozri Pokrov (Smolenská oblasť)
Karel Zich

Karel Zich (* 10. jún 1949, Praha – † 13. júl 2004, Korzika), bol český spevák, gitarista a hudobný skladateľ.

Rodina 
 otec Otakar Zich (*19081984) – český matematik, fyzik, filozof
 matka Milada Zichová (*19122003)
 sestra Marie Dohalská (*1937) – česká fonetička 
 brat Ing. Otakar Zich (*1945) – český huslista
 starý otec Otakar Zich (*18791934) – český skladateľ
 starý otec Karel Moravec (*18801959) – český huslista, violista

Ocenenia 
 1977 – Strieborná Bratislavská lýra za interpretáciu piesne „Máš chuť Majoránky“  – (Jiří Vondráček/Zdeněk Borovec)
 1983 – Strieborná Bratislavská lýra za interpretaci piesne „Jeden tón“  – (Karel Zich/Michal Bukovič)

Tvorba

Piesne

Diskografia

Single 
 1973 Hurikán / Ptám se vás, lidé – , SP
 1973 To se stává / Odjíždíš – , SP
 1974 Bídný ráj / Kam račte – , SP
 1974 Tvůj vlak / Tím víc tě mám rád – , SP
 1974 Proud řeky důvěrně znám / Nelži – , SP
 1975 Lásko, neodcházej / Jednu radu ti dám – , SP
 1975 Já neměl s kým si hrát / Správný nápad – , SP
 1976 Hej, pane průvodčí / Vejdi – , SP
 1976 Prázdný rám / Faunovo pozdní odpoledne
 1976 Jeho smích tu zní / Jako když hrách na zeď hází – , SP
 1977 Sám se svou kytarou / Jak jdem tim zdějšim světem – , SP
 1978 Měla na očich bryle / Motorest – Petra Janů – , SP
 1979 Na prvnim programu / V zadech tahnu stín – , SP
 1980 Mosty (Lost In Love) – Karel Zich a Lenka Filipová / Životopis – Karel Zich – Supraphon 1143 2435, SP
 1983 Kolik je lodí / Rubikova kostka – Supraphon, SP
 1983 Jeden tón / Ampérwatt a volt – Supraphon 1143 2742, SP

LP, CD albumy 
 1976 Dům č.5
 1981 The Best Of Karel Zich
 1981 Mosty
 1982 Majoránka
 1983 Paráda
 1983 Let's Sing Some Elvis Presley Songs
 1984 Není všechno paráda
 1984 My Party
 1985 Kola pop-music se točí dál
 1989 Ani za nic
 1992 Karel Zich Sings Elvis Presley
 1994 Karel Zich 1969 – 1987
 1999 Já ti zpívám
 2002 The Best Of Karel Zich: Není všechno paráda
 2004 ...vzpomínání – Areca Multimedia 8595068 184233, CD 
 2004 Nejde zapomenout 
 2004 Máš chuť majoránky – Universal Music 602498 678770, CD 
 2004 To nejlepší
 2005 Balady

So skupinou Spirituál kvintet 
 Písně amerického západu
 Spirituál kvintet
 Písničky z roku raz dva
 Spirituál kvintet 20 let
 Hallelu!
 Rajská zahrada
 Hanba nám!
 Spirituál kvintet-Antologie 19601995
 Na káře
 Hradišťan,Spirituál kvintet-Vánoční koncert
 Křídla holubic
 Karel Zich & Spirituál kvintet

Kompilácie 
 1996 Country Kolotoč 4
 2004 Nejkrásnější Country Dueta 2 – Supraphon
 2004 Nejkrásnější Dueta – Supraphon
 2005 Mr. Rock & Mr. Roll – Supraphon

Pozri aj 
 Bratislavská lýra

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.karelzich.cz/
 http://zich.unas.cz/

 
Českí popoví speváci
Českí popoví gitaristi
Českí country speváci
Českí country gitaristi
Českí skladatelia modernej hudby
Osobnosti z Prahy
Úmrtia na infarkt myokardu
Václav Neckář

Václav Neckář (* 23. október 1943, Praha) je český spevák a herec.

V rokoch 1968 až 1970 bol spolu s Martou Kubišovou a Helenou Vondráčkovou členom speváckej skupiny Golden Kids. Ako herec sa preslávil rolou vo filme Jiřího Menzela Ostře sledované vlaky na motíve  novely Bohumila Hrabala, ale hral aj hlavné postavy vo filmoch Skřivánci na niti a Šíleně smutná princezna. Naspieval piesne k filmom, napr. Jak básníci přicházejí o iluze, Jak utopit doktora Mráčka alebo Páni kluci. Od 70. rokov nahráva a koncertuje so skupinou Bacily. K jeho dvorným autorom patria brat Jan Neckář a Otakar Petřina, ale písali pre neho i Karel Svoboda, Petr Hapka, Petr Janda alebo Bohuslav Ondráček. Texty  mu písali okrem iných Zdeněk Rytíř, Michal Horáček, Jan Schneider, Ladislav Kantor alebo Michael Prostějovský. Okrem hitov ako sú Stín katedrál, Tu kytaru jsem koupil kvůli tobě alebo Lékořice, má Neckář v repertoári i radu balád, napríklad Nautilus, Suzanne, Perla nebo Podej mi ruku a projdem Václavák.

Diskografia 
 1966 Václav Neckář zpívá pro mladé
 1968 Dobrou zprávu já přináším vám
 1971 Světská sláva - polní tráva
 1975 Tomu, kdo nás má rád
 1977 Planetárium
 1979 Podej mi ruku... 
 1981 Mýdlový princ 
 1982 Příběhy, písně a balady
 1983 Příběhy a balady 3
 1985 My to spolu táhnem dál 1986 Autoportrét Václava Neckáře 1987 Atlantida '99 1989 Pod komandem lásky 1993 Jak ten čas letí (1965 - 1970) 1995 Kolekce Václava Neckáře 1 - Zpívá Václav Neckář 1996 Kolekce Václava Neckáře 2 - Dobrou zprávu já přináším vám 1997 Kolekce Václava Neckáře 3 - Světská sláva - polní tráva 1998 Kolekce Václava Neckáře 4 - Motejl Modrejl 1999 Kolekce Václava Neckáře 5 - Můj brácha má príma bráchu 2000 Kolekce Václava Neckáře 6 - Doktor Dam di Dam & jeho Bacily 2001 Kolekce Václava Neckáře 7 - Tomu, kdo nás má rád 2001 Kdo vchází do tvých snů, má lásko 2001 Zlatej Vašek 2003 Kolekce Václava Neckáře 14 - Pokus o autoportrét 2005 Oči koní 2006 40 hitů 2012 Dobrý časy Kompilácie 
 2006 TV hity z tv serialů a filmů - Universal Music
 2004 38 originálních nahrávek největších hitů - Karel Svoboda'' - Supraphon

Piesne 
 Zoznam piesní Václava Neckářa

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - www.vaclavneckar.cz

Zdroj 
 

Osobnosti z Prahy
Českí popoví speváci
Českí rockoví speváci
Českí filmoví herci
Agenti ŠtB
Hrubá veža

Hrubá veža je samostatne stojaca pyramída, ktorú dobre vidno v závere cesty značeným chodníkom z Bielovodskej doliny na Prielom či Poľský hrebeň. Podľa geológov ide o tzv. nunatak, osamotenú skalu, ktorá kedysi trčala z ľadovca a nie je súčasťou hrebeňa porovnateľných štítov.

Topografia 
Je dominantou hrebeňa, ktorý oddeľuje Litvorovú kotlinu od Svišťovej doliny. Má dva vrcholy, hlavný je juhovýchodný, nižší severozápadný. Medzi Hrubou vežou a Velickým štítom leží sedlo Velická priehyba (modro značený chodník). V predĺžení členitého SZ hrebeňa sa ďalej nachádza Predná Hrubá štrbina, Prostredná Hrubá vežička, Zadná Hrubá štrbina, Hrubá vežička, Hrubý roh a niekoľko ešte menších vežičiek. V juhozápadnom žľabe je jaskynka a skalné okno.

Niekoľko horolezeckých výstupov 
 1906 Prvý výstup Z. Klemensiewicz, R. Kordys a J. Maślanka, s obchádzaním najstrmšej hrany, II.
 1911 Prvovýstup Gy. Komarnicki, priamo  hranou, II-III.

V stenách sú cesty do obťažnosti V.

Galéria

Referencie 
 F. Kroutil, Vysoké Tatry pro horolezce, 2. diel, Olympia 1977.

Externé odkazy 
 Tatranské nunataky
 Foto na K2
 Mapa

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier