joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ryszard Kukliński

Ryszard Jerzy Kukliński [ryšard ježy kukliňski] (* 13. jún 1930, Varšava – † 11. február 2004, Tampa, Florida) bol plukovník Poľskej ľudovej armády a jeden z najvýznamnejších špiónov počas trvania studenej vojny. Často je označovaný za najväčšieho škodcu komunizmu.

Narodil sa v robotníckej rodine s katolíckymi a socialistickými tradíciami. Jeho otca, počas 2. svetovej vojny vojaka Zemskej armády, zatkli a zahynul v koncentračnom tábore v Sachsenhausene.

V Poľskej ľudovej armáde 
Po vojne pracoval Ryszard Kukliński v Poľskej ľudovej armáde ako štábny dôstojník. Okrem iného pripravoval plány invázie Varšavskej zmluvy do Československa.

Pozícia Kuklińského v generálnom štábe Poľskej ľudovej armády a jeho rola styčného dôstojníka medzi poľskou ľudovou armádou a velením vojsk Varšavskej zmluvy mu umožňovala prístup k najtajnejším dokumentom vojenského charakteru.

Špión 
V roku 1971 začal spoluprácu s CIA, ktorej dodal údajne okolo 35 000 strán prísne tajných materiálov, od technických špecifikácií najnovších ruských zbraní (T-72, Strela) po operačné plány Varšavskej zmluvy. O desať rokov neskôr, tesne pred vyhlásením tzv. vojnového stavu Jaruzelským, keď už bezprostredne hrozilo jeho prezradenie, utiekol s pomocou CIA s celou svojou rodinou z Poľska. Pod zmenenou identitou žil v USA.

Trest smrti 
Poľský vojenský súd ho v neprítomnosti odsúdil na trest smrti, rozsudok bol však po páde komunizmu v Poľsku zrušený (Kukliński Poľsko znova navštívil v roku 1998). 

Poľská spoločnosť je v názoroch na Kuklińského rozdelená. Časť ho považuje za národného hrdinu, pretože svojou činnosťou možno zabránil invázii ZSSR do Poľska v roku 1980, časť ho označuje za zradcu, pretože porušil vojenskú prísahu, ktorú skladal ako dôstojník dobrovoľne. 

Kukliński zomrel 11. februára 2004. Jeho pozostatky previezli do Poľska, kde ho pochovali na významnom cintoríne vo varšavskej štvrti Powązki.

Iné projekty 

Narodenia v 1930
Úmrtia v 2004
Špióni
Poľské vojenské osobnosti
Odsúdení na trest smrti
Osobnosti z Varšavy
Alapajevsk

Alapajevsk () je mesto vo Sverdlovskej oblasti v Rusku. Nachádza sa na rieke Nejva (prítok rieky Ob) a Alapajcha. Počet obyvateľov je 37 848 (2015).

Alapajevsk je jedno z najstarších centier železiarskej metalurgie na Urale, s prvým závodom postaveným v roku 1704. Mesto samotné bolo oficiálne založené v roku 1781. Je známe svojimi pozemnými baňami, a početnými podnikmi, ale posledný metalurgický závod tu bol zatvorený na počiatku 90. rokov 20. storočia. Nachádza sa tu najväčší detský domov na Urale.

Piotr Iľjič Čajkovskij strávil časť svojho detstva práve v tomto meste. V júli 1918 tu boľševici zavraždili  veľkokňažnú Alžbetu Fiodorovnu a jej tajomníčku, mníšku Varvaru Jakovlevovú, veľkokniežatá Michajloviča, Ivan Konstantinoviča, Konstantina Konstantinoviča, Igora Konstantinoviča, knieža Vladimira Pavloviča Paleia a 
tajomníka Sergeja Michajloviča, Fiodora Remeza.

Počet obyvateľov 
Vývoj počtu obyvateľov:

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Alapajevsk na mojgorod.ru
 Alapajevský detský domov

Mestá a osady vo Sverdlovskej oblasti
Sally Ridová

Sally Kristen Ridová,  (* 26. máj 1951, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 23. júl 2012, La Jolla, Kalifornia) bola americká astrofyzička a prvá americká astronautka.

Život

Mladosť a výcvik 
V roku 1973 získala titul inžiniera fyziky, v roku 1975 bakalára fyziky na Leland Stanford Junior University. Na tejto univerzite získala aj zamestnanie asistentky v ich fyzikálnom oddelení. Do tímu kozmonautov NASA bola vybraná v roku 1978, vo svojich 27 rokoch ako astronaut špecialista, v tom čase bola slobodná.

Lety do vesmíru 
Do kozmu sa dostala ako tretia žena zo Zeme (a 121. kozmonaut vôbec) dvakrát na palube raketoplánu Challenger a strávila tam 14 dní. 

Po prvýkrát to bolo s expedíciou STS-7. Kapitánom bol Robert Crippen, v posádke mal okrem Sally Rideovej troch mužov (Fredericka Haucka, Johna Fabiana a lekára Normana Thagarda). Počas letu vypustili dve družice a jednu zas neskôr niekoľkokrát cvične zachytili a nakoniec sa s ňou vrátili na Zem, na základňu Edwardsm Air Force Base.

Druhý let uskutočnila o rok neskôr s misiou STS-41-G. Rovnaký veliteľ mal v posádke šesť kozmonautov, z ktorých dvaja boli cudzinci a dve ženy (Paul Scully-Power z Austrálie, Marc Garneau z Kanady, Američanky Kathryn Sullivanová a Sally Rideová, dvaja Američania David Leestma a Jon McBride). Počas letu vypustili družicu ERBS. Pristáli na Floride.

 STS-7 Challenger (18. jún 1983 – 24. jún 1983)
 STS-41-G Challenger (5. október 1984 – 13. október 1984)

Po letoch 
V roku 1993 sa na kalifornskej univerzite v San Diegu stala vyučujúcou profesorkou fyziky a miestnou riaditeľkou vedeckého inštitútu. V roku 2003 bola vymenovaná za členku vyšetrovacej komisie havárie raketoplánu Columbia CAIB (Columbia Accident Investigation Board).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sally Rideová v encyklopédii SPACE-40
 Rideová, S.K. v Malej encyklopédii kozmonautiky
  Na webu Kosmo
  Video s nekrologem

Kozmonauti USA
Kozmonautky
Astrofyzici
Absolventi Stanford University
Osobnosti z Los Angeles
Vyučujúci na University of California
Úmrtia na rakovinu pankreasu
Home Made Mutant

Home Made Mutant je slovenská hudobná skupina, ktorá bola založená po rozpade skupiny Free Faces jej dvoma členmi: Marián Hečko (spev a elektrický klavír), Marcel Buntaj (bicie, klavír) a Martin Gašpar (basgitara, gitara, na albume Home Made Mutant Made Home aj programing).

Od roku 2002 kapela vydáva každé tri roky jednotlivé časti trilógie o láske a spolunažívaní s autorským rukopisom Mariána Hečka. Na albumoch si zahrali aj hostia: Andrej Šeban (High Voltage Resistance - gitara), Oskar Rózsa (High Voltage Resistance - basgitara a Made Home - basgitara, gitara, programing, mixáž), Michal Žáček (High Voltage Resistance - saxofón a flauta), Juraj Bartoš (High Voltage Resistance - trúbka), Maťko Zajko (Pitbull Report - gitara) a speváčky Anna Tóthová, Dada Mazalová, Monika Satková a Andrea Bučko.

Moderátor Bebe nazval štýl Home Made Mutant ako „hudbu do klubu, aj do obývačky, v ktorej ide o fúziu jazzu, rocku a chill out music“.

Komorné pesničky podávané v akustickom prevedení sa na koncertoch z obdobia 2007-2009 prezentovali v tomto zložení: Marián Hečko (spev, Fender piano), Marcel Buntaj (bicie), Martin Gašpar (basgitara), Vlado Šarišský (klavír), Martin Hasák (gitara) a Roman Harvan (violončelo).

Dňa 23. mája 2009 vyšiel kapele v poradí štvrtý album nazvaný Koncert pre pozostalých (odkazujúc na rovnomenný film Dušana Trančíka z roku 1976). Tentokrát ide o koncertné prevedenie skladieb z predchádzajúcich albumov, ktoré sú upravené pre komorné trio: Marián Hečko - spev, Fender piano, Martin Hasák - gitara, Roman Harvan - violončelo.

V máji 2010 spolu s koncertnou šnúrou pripravila kapela elektronicko-akustický program, ktorý zároveň vychádza vo vydavateľstve Azyl s názvom Tajomný tromf mladosti. Veľké množstvo odkazov na komiks, slovenskú a zahraničnú kinematografiu v textoch aj hudbe. Skladba Utekaj hravo pracuje s replikou filmu Štefana Uhra - Slnko v sieti.

1. februára 2012 pripravila kapela koncert v najväčšej sále Slovenského rozhlasu spolu s Bezmocnou hŕstkou a Požoň Sentimentál. Záznam z tohoto koncertu bol premiérovaný na rádiu Devín a vydavateľstvo Azyl z neho pripravilo aj DVD. Koncertné prevedenie bolo v 9.člennom zložení: Marián Hečko (spev, klavír), Roman Gál (bicie), Peter Bulík (bicie, gitary), Miloš Bulík (basgitara), Marcel Vén (klávesy), Martin Hasák (gitara) a Roman Harvan (violončelo) a vokalistky Monika Satková a Andrea Bučko. Hneď po koncerte 2. februára až 5. februára, vzniklo v štúdiách Slovenského rozhlasu 16 skladieb, ktoré sú súčasťou albumu Paradiso Categorico.

Diskografia 
 High Voltage Resistance (2003)
 Pitbull Report (2005)
 Made Home (2008) 
 Koncert pre pozostalých (2009)
 Tajomný tromf mladosti (2010)
 Paradiso Categorico (2013)

Externé odkazy 
 Sme.sk: Maroš Hečko prichádza s druhým dielom trilógie
 MusicZone.cz: Home Made Mutant – Pitbull Report
 RockMag.cz: Home Made Mutant – Made Home
 Muzikus.cz: Home Made Mutant – Made Home
 ExitMusic: Home Made Mutant – Made Home
 Sme.sk: V A4-ke pokrstia sedem albumov
 Azyl.sk: Diskografia skupiny Home Made Mutant

Slovenské rockové hudobné skupiny
Alternatívnorockové hudobné skupiny
Petroglyf

Petroglyf je obraz vytvorený opracovaním povrchu kameňa rezaním, dlabaním, tesaním a obrusovaním. Je možné ich nájsť na rôznych miestach na celom svete a často (ale nie vždy) sú výtvorom pravekých ľudí. Pojem pochádza zo starogréckych slov petros („kameň“) a glyphein („tesať“). Zo súčasných jazykov sa najprv udomácnil vo francúzštine ako pétroglyphe.

Archeológia
Umenie
Písmo
Bezmocná hŕstka

Bezmocná hŕstka je názov projektu voľného združenia hudobníkov hrajúcich alternatívnu hudbu, ktoré v 90. rokoch založil Marián Hečko (člen Free Faces), gitarista Igor Kuhn, Roman Gál a violončelista Roman Harvan...

O projekte 
Združenie nahralo štyri regulárne štúdiové albumy, na nahrávaní ktorých sa podieľali špičkové osobnosti profesionálnej hudobnej scény ako sú Martin Burlas, Marcel Buntaj, Martin Gašpar a ďalší. Producentsky a aj ako spoluhráč na klávesové nástroje so skupinou spolupracoval aj Oskar Rózsa, bubeník Marcel Buntaj na albume Platňa pre dospelé deti debutoval v skladbe „Utajený bubeník prehovoril“ aj ako spevák. Kapela hrá experimentálnu alternatívnu hudbu, okrem vlastného kreatívneho prístupu berie inšpirácie z tvorby hudobníkov ako Bowie, Sylvian, Ursiny, Varga, Gabriel...

Niektoré skladby Bezmocnej hŕstky vznikali už v roku 1990, t. j. v období, keď Roman Harvan a Marián Hečko boli absolventami základnej vojenskej služby vo Vojenskom umeleckom súbore. Bolo to niekoľko piesní z ich prvého albumu Usual Songs vydaného až v roku 1996. Skupina nevydáva svoje projetky u mainstreamových vydavateľov. Všetky albumy Bezmocnej hŕstky vyšli vo vlastnom vydavateľstve, a najnovšie u nezávislého labelu Azyl Music, ktorý od svojho založenia v roku 2005 vydal 15 albumov od 11 slovenských interpretov. Ambíciou združenia bolo v domácich podmienkach tvoriť úplne slobodným spôsobom bez snahy prezentovať túto hudbu na koncertných pódiách. Až predposledný album Platňa pre dospelé deti, nahrávaný deväťčlennou kapelou bez inštrumentálnych plejbekov a produkovaný Oskarom Rózsom mal niekoľko koncertných premiér pre najbližší okruh známych. Kapela oficiálne vystúpila na verejnosti až na krste štvrtého radového albumu, v rámci ktorého boli v klube A4 - nultý priestor odprezentované najnovšie skladby v inštrumentálnej úprave pre klavír a violončelo. Na tomto albume, tak ako aj na predchádzajúcich platniach, spievajú všetci členovia združenia.

Dňa 23. mája 2009 skupina vydala po deviatich rokoch nový album nazvaný Európou. Skladby aranžované pre sláčikový kvintet a kapelu napísal Roman Harvan.  Piesne aranžovali: Roman Harvan, klavirista Vladislav Šarišský a Marián Hečko, ktorý je zároveň producentom albumu. Nahrávania, ktoré prebehlo pod záštitou Slovenského rozhlasu, sa okrem súčasných členov zostavy zúčastnili aj členovia orchestra SND a Slovenskej filharmónie - Vlado Harvan, Arpád Patkoló, Tomáš Kaiser, Tomáš Horkavý a riaditeľ Janáčkovej filharmónie Ostrava, Peter Krajniak.

Diskografia 
 1996 - Usual Songs - Silberman
 1997 - Closed Society - Silberman
 2000 - Platňa pre dospelé deti
 2009 - Európou

Zdroje 
 inzine.sk-Marian Jaslovský: Silná Bezmocná hŕstka (17.1.2001)
 SME.sk: V A4-ke pokrstia sedem albumov
 azylmusic.azyl.sk: Bezmocná hŕstka

Slovenské rockové hudobné skupiny
Alternatívnorockové hudobné skupiny
FK Kubaň

FK Kubaň Krasnodar bol ruský klub Premier League, ktorý sídli v meste Krasnodar, Krasnodarský kraj. Klub bol ustanovený roku 1928. Štadión s názvom Stadion Kubáň má kapacitu 32 000 divákov.

Káder mužstva
Súčasná zostava:

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Oficiálna fanstránka 
 Oficiálne fanfórum GREENMILE	

Kubaň Krasnodar
 
Kubaň Krasnodar
Štefan Verbőci

Štefan Verbőci alebo Štefan Verbóci alebo Štefan z V(e)rbovca (staršie aj Štefan Verbőczy; po maďarsky Verbőczi/Verbőczy/Werbőczy/Werbőczí István; po latinsky Stephanus de Werbőcz/Werboecius; * 1458 Verbovcy, Uhorsko (dnešná Ukrajina)† 13. október 1541, Budín) bol personál, krajinský sudca a uhorský palatín (v r. 1525 - 1526) slovenského pôvodu.

Študoval právo na univerzite v Krakove a pravdepodobne aj na Academii Istropolitane v Bratislave.

Začiatkom 16. storočia sa stal stúpencom Zápoľskovcov a vďaka nim získal rozsiahle majetky. V r. 1514 sa zúčastnil vojenských akcií proti Dóžovmu povstaniu; po jeho potlačení bol jedným z hlavných autorov zákona o pripútaní poddaných k pôde (nevoľníctve).

Palatínom bol vymenovaný v r. 1525 ako predstaviteľ strednej šľachty. Podieľal sa na potlačení baníckeho povstania v Banskej Bystrici. Po komplote vysokej šľachty voči jeho osobe bol v nasledujúcom roku zbavený funkcie a jeho majetky boli zhabané. Po bitke pri Moháči v auguste 1526 podporoval protureckú orientáciu Jána Zápoľského, ktorý ho za zásluhy vymenoval za kancelára. V roku 1541 po obsadení Budína Turkami mu sultán Sulejman I. udelil úrad hlavného sudcu.

Štefan Verbőci je autorom Tripartita, právnickej zbierky kodifikujúcej obyčajové právo v Uhorsku.

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1458
Úmrtia v 1541
Slovenskí právnici
Uhorskí palatíni
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Príslušníci zemianskeho stavu
Jaroslav Uhlíř

Jaroslav Uhlíř (* 14. september 1945, Praha) je skladateľ populárnej a filmovej hudby, herec, spevák, komik, klavirista.

Životopis 
Najskôr bol členom skupiny Faraon, neskôr bol zamestnaný ako skladateľ v Československom rozhlase, kde sa zoznámil so Zdeňkom Svěrákom. Vystupoval aj v pravidelnom televíznom programe Hitšaráda, ktorý úspešne moderoval spoločne s hudobným textárom a komikom Karlom Šípom, na tento program potom priamo nadviazala zábavná show Galašaráda. Zložil hudbu napríklad k filmom Ať žijí duchové!, Vrchní, prchni!, S čerty nejsou žerty. So Zdeňkom Svěrákom už roky spolupracuje na hudobnej tvorbe pre deti.

Knihy 
Zoznam nie je úplný
 Zdeněk Svěrák, Jaroslav Uhlíř: Zpívání, Klub čtenářů, 2009, ISBN 9788025306604,

Externé odkazy
 Oficiálne stránky 
 Jaroslav Uhlíř-sweb.cz/cinemania/uhlir.htm
 Rozhovor - impuls.cz
 Piesňová tvorba

Zdroj 

Českí skladatelia filmovej hudby
Českí skladatelia modernej hudby
Českí televízni moderátori
Českí popoví speváci
Českí popoví klaviristi
Osobnosti z Prahy
Voľby do orgánov samosprávnych krajov na Slovensku v roku 2001

Predseda NR SR svojím rozhodnutím č. 320/2001 Z.z. zo dňa 17. augusta 2001 vyhlásil voľby do zastupiteľstiev samosprávnych krajov a voľby predsedov samosprávnych krajov v roku. Deň volieb bol určený na 1. decembra 2001. Druhé kola sa v prípade volieb županov siedmich krajov (výnimkou bol Bratislavský kraj) konali následne 15. decembra 2001. Účasť v prvom kole dosiahla 26% oprávnených voličov a v druhom kole 22,6% oprávnených voličov. Toto boli prvé voľby do VÚC v historií nezavíslého Slovenska od r. 1993.

Výsledky

Bratislavský kraj

Voľba predsedu

Zastupiteľstvo

Externé odkazy 
 oficiálne výsledky volieb na stránke Štatistického úradu SR

2001
2001 na Slovensku
Voľby 2001
Javory (skupina)

Skupina Javory je hudobné zoskupenie súrodencov Hany a Petra Ulrychových založené v roku 1974.

Súčasné personálne zloženie
Petr Ulrych - gitara, spev
Hana Ulrychová - spev
Dalibor Štrunc - cimbal, spev
Kateřina Štruncová - husle, spev, zobcová flauta
Petr Surý - kontrabas, spev

Diskografia
Gramofonové albumy

 (1970) 13 HP (Supraphon, LP)
 (1972) Hej dámy, děti a páni  (Panton, LP) 
 (1974) Nikola šuhaj loupežník (Panton, LP)
 (1975) Meč a přeslice - , Panton, LP)
 (1978) Ententýny (Panton, LP)
 (1982) Zpívání (Panton, LP) (Javory)
 (1983) Zpívání při vínečku (Panton, LP) (Javory)
 (1985) Bylinky (Panton, LP)
 (1987) Příběh  (Panton, LP)
 (1988) Tichý hlas  (Panton, LP)

CD albumy

 (1993) Bílá místa  (Venkow records, CD)
 (1994) To nejlepší s Javory (Venkow records, CD) (Javory) 
 (1998) Best Of - ze starých LP (Venkow/Polygram, CD) 
 (1998) Pokoj lidem dobré vůle (Venkow records, CD) (live záznam vianočného koncertu)
 (1999) Seď a tiše poslouchej (Bonton Music, 
 (1999) Malé zrnko písku (Venkow records, CD)
 (2002) Koločava  (Venkow Records, CD)
 (2004) Příběh/Ententýny (Brothers Record, CD) (reedícia starších albumov z 1979 a 1987 - 2CD)
 (2005) Písně  (Supraphon, CD) (to najlepšie z rokov 1964-1997)
 (2006) Stromy, voda, tráva (Universal Music, CD) 
 (2007) Zpívaní/Zpívaní pri vínečku (Supraphon, CD)
 (2009) Javory Beat

Kompilácie 
 2002 Hvězdy nad Bromem - FR centrum  FR 0046-2 EAN 8594046 745299 - Orchester Gustava Broma - 17. Dívka mých snů - Petr Ulrych a Javory

Externé odkazy
 Oficiálne stránky - www.javory.cz
 Popis s históriou skupiny

Zdroj 

České folkové hudobné skupiny
Pacifik (skupina)

Country, trampská a folková hudobná skupina Pacifik vznikla v roku 1971. Skupinu založilo niekoľko hudobníkov z bývalých hudobných skupín Drnkači a Mantrap. Od tejto doby Pacifik patrí ku stáliciam českej folkovej a country scény, na ktorej úspešne pôsobí dodnes. Jeden z otcov zakladateľov, kapelník Tony Linhart patrí medzi najvýraznejších českých autorov a osobností tohto žánru. Skupinu založil spolu s manželmi Helenou a Václavem Maršálkovými, k nim sa potom pridal Jiří Cipro a speváčka Hana Veselá-Sýkorová. Neskôr sa pridal aj sólový gitarista Miloš Tůma. Vznikla tak „zahajovacia“ zostava kapely.

Dnešné personálne zloženie

Helena Maršálková - spev
Marcela Voborská - spev
Honza Frühwirt - gitara, spev

Členovia, ktorý odišli

kapelník, gitarista a spevák Tony Linhart - zomrel 8. januára 2021
gitarista Josef Blažejovský - zomrel ako riadny člen kapely dňa 22. decembra 2004

Bývalí členovia

Věra Čiháková
Jiří Cipro
Hana Sýkorová
Miloš Tůma - zomrel v roku 2006
František Nedvěd mladší
Otakar Janovský
Bedřich Śvácha
Vladimír Vodvářka
Petr Šplíchal
Miloš Tůma
Jiří Jeřábek
Václav Maršálek

Diskografia

Gramofonové platne

 LP Velrybářská výprava - Supraphon 1982
 LP Stopy sešlapanejch bot - Multisonic 1991

CD

 Stopy sešlapanejch bot - Multisonic 1991
 Velká vlaková loupež - Presston 1993
 Džínové lásky Heleny Maršálkové - Presston 1994
 Tulácký blues Tonyho Linharta - Multisonic 1994 (hostia: Věra Martinová, Jitka Vrbová, Milena Soukupová, Věra Čiháková, Míla Solařová, Bohuslav Navrátil, Štěpán Rak, Pavel Soukup, Miloš Tůma)
 Ztracený tratě Marcely Voborské - Presston 1995
 Když přijdou chvíle - ABS 1995
 Tulácký amulet - Venkow records 1996
 Oheň, voda, vítr  - Venkow records 1997
 Ranec plnej písní - Venkow records 1998
 Velrybářská výprava (reedice) - Bonton 1998
 Pacifik - master série - Venkow records 1998
 Půlnoc na řasách - Venkow records 2000
 Pacifik 30 let (2 CD) - Venkow records 2001
 Pacifik 20 Nej - Multisonic 2002
 Pacifik Vyznání - Venkow records/Universal 2003
 Pacifik story - Universal music 2004
 Pacifik Kristova léta  (2 CD) - Brothersk records 2004

Externé odkazy
  - oficiálny web skupiny Pacifik

Zdroj 

České folkové hudobné skupiny
Július Kubík

Július Kubík (* 3. máj 1940, Svit – † 6. máj 2013, Poprad) bol slovenský novinár, politik a neúspešný kandidát na prezidenta v roku 2004.

V roku 1968 emigroval do Švajčiarska, kde začínal ako radový robotník, postupne pracoval ako letecký mechanik a neskôr sa stal expertom na videotechniku a elektrotechniku. Mal slovenské aj švajčiarske občianstvo. Bol členom SĽS.

V prvom kole prezidentských volieb v roku 2004 získal 7 734 (0,38%) hlasov a 9. miesto z dvanástich kandidátov.

Referencie

Externé odkazy 
životopis

Osobnosti zo Svitu
Slovenskí emigranti a exulanti
Slovenskí politici
Slovenskí technici
Švajčiarski technici
Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (2004)
Švajčiarske osobnosti slovenského pôvodu
Jozef Kalman

RSDr. Jozef Kalman (* 18. apríl 1951, Pohorelá) je slovenský politik. V rokoch 1994–1998 bol v tretej vláde Vladimíra Mečiara podpredsedom vlády pre sociálny a duchovný rozvoj a v roku 1998 krátko aj povereným ministrom zahraničných vecí SR. Do vlády bol nominovaný za Združenie robotníkov Slovenska, neskôr bol členom HZDS, poslancom Národnej rady SR, neskôr predsedom strany Ľavicový blok a jej neúspešným kandidátom v prezidentských voľbách v roku 2004.

Biografia 
Absolvoval Stredné odborné učilište chemické pri CHZJD v Bratislave a Vysokú školu politickú ústredného výboru Komunistickej strany Československa v Bratislave. Od roku 1973 do roku 1994 pôsobil v rôznych funkciách v odborovom hnutí (v odborovom zväze kovopriemyslu, neskôr ako tajomník odborového zväzu miestneho hospodárstva). Po roku 1989 bol aktívny v slobodných odboroch. V roku 1990 sa stal predsedom Slovenského odborového hnutia pracovníkov miestneho hospodárstva. V roku 1993 sa ako predseda tohto zväzu stal členom predstavenstva KOZ SR.

Tretia vláda Vladimíra Mečiara (19941998) 
V období od decembra 1994 do októbra 1998 bol v tretej vláde Vladimíra Mečiara ako nominant Združenia robotníkov Slovenska podpredsedom vlády pre sociálny a duchovný rozvoj. Jeho zodpovednosťou bola koordinácia rezortov školstva, zdravotníctva, kultúry, životného prostredia, národnostná a cirkevná politika, ako aj rokovania tripartity. V marci 1998 Kalman Slovensko zastupoval v Londýne na otvorení vstupného procesu do EÚ s 11 kandidátskymi štátmi ako vicepremiér a predseda Rady vlády pre európsku integráciu. V októbri 1998 bol v tejto vláde krátko poverený minister zahraničných vecí SR.

Opozícia a Ľavicový blok 
V parlamentných voľbách v roku 1998 sa stal poslancom Národnej rady za HZDS (za ZRS už kandidovať nechcel, pretože sa podľa vlastných slov už s jeho politikou nestotožňoval). Kalman sa 9. apríla 2002 rozhodol vystúpiť tiež z HZDS, tento raz kvôli pravicovej orientácii hnutia. Vyjadril sa, že svojou podstatou je sociálne, ľavicovo cítiaci človek, preto sa rozhodol opustiť rady strany. Oznámil založenie vlastnej strany, ktorá bola do konca apríla 1998 zaregistrovaná. V máji 2002 sa stal prvým predsedom strany Ľavicový blok. Za túto stranu kandidoval v parlamentných voľbách v roku 2002, ale ĽB získal len 0,22 % hlasov a nezískal zastúpenie v parlamente. Kalman v prezidentských voľbách v roku 2004 neúspešne kandidoval na prezidenta SR ako kandidát Ľavicového bloku, ale v prvom kole získal len 10 221 (0,51 %) hlasov a skončil na ôsmom mieste z 12 kandidátov, do druhého kola nepostúpil.

Osobný život 
Je ženatý, má dve deti.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na portále osobnosti.sk

Osobnosti z Pohorelej
Podpredsedovia vlády Slovenska
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Predsedovia slovenských politických strán
Politici ĽB
Politici ĽS-HZDS
Politici ZRS
Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (2004)
Absolventi Vysokej školy politickej ústredného výboru Komunistickej strany Československa
Slovenskí odborári
Juraj Švec

prof. MUDr. Juraj Švec DrSc. (* 16. január 1938, Bratislava† 17. február 2017) bol slovenský lekáronkológ, univerzitný profesor, rektor Univerzity Komenského (19911997). V rokoch 19942002 poslanec NR SR, kandidát na prezidenta SR v roku 1999.

Život 
Roku 1955 skončil gymnázium v Bratislave. V roku 1961 dokončil štúdium na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v roku 1966 získal titul MUDr.

V rokoch 19611962 pôsobil ako sekundárny lekár Liečebne TBC vo Vyšných Hágoch. Neskôr do roku 1970 ako asistent Katedry rádiológie Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov v Bratislave. V rokoch 19701980 pôsobil ako asistent Katedry onkológie, rádiológie a nukleárnej medicíny LF UK v Bratislave. Roku 1980 sa stal prednostom Onkologického ústavu SAV. V rovnakej dobe pôsobil ako docent na Katedre onkológie, rádiológie a nukleárnej medicíny Lekárskej fakulty UK pre odbor onkológia. V rokoch 19811990 bol vedúcim tejto katedry. Profesorský titul v odbore onkológia získal v roku 1987. Neskôr v rokoch 19901997 pôsobil ako prednosta Onkologického ústavu Lekárskej fakulty a zároveň v rokoch 19921996 ako riaditeľ a externý vedúci laboratória molekulárnej biológie nádorov (19851988) Ústavu experimentálnej onkológie SAV. Roku 1998 sa stal prednostom Onkologickej kliniky Lekárskej fakulty. V roku 1991 bol zvolený za rektora Univerzity Komenského. V tejto funkcii zotrval do roku 1997. 

V rokoch 1994 až 2002 bol zároveň poslancom Národnej rady. Vo voľbách v roku 1994 kandidoval za Demokratickú úniu Slovenska (DEÚS), ktorá sa aj jeho významným prispením 25. marca 1995 pretransformovala na Demokratickú úniu (DÚ). Vo voľbách do Národnej rady v roku 1998 bol členom Slovenskej demokratickej koalície (SDK).

V roku 1999 neúspešne kandidoval na prezidenta Slovenskej republiky keď získal 0,82% hlasov.

26. septembra 2000 spoločne s Jánom Budajom a inými založili Liberálnodemokratickú úniu (LDÚ)

Referencie 

Slovenskí onkológovia
Slovenskí politici
Politici DÚ (1995)
Politici SDK
Politici DÚ (2000)
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Slovenskí univerzitní profesori
Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (1999)
Osobnosti z Bratislavy
Ján Zvonár

prof. MUDr. Ján Zvonár CSc. (* 19. jún 1951) je komunálnym politikom. V júni 2013 sa vzdal mandátu poslanca BSK (zvolený v roku 2009). V minulosti bol v období 2006-2010 starostom mestskej časti Bratislava-Rača a vo volebnom období 2006-2010 poslancom NR SR za stranu Smer-SD.

Profesionálna kariéra 

 1976 - 1981 OÚ NZ Lučenec - lekár
 1981 - 1985 VÚHB (Výskumný ústav humánnej bioklimatológie) - vedecký pracovník
 1986 - 1994 VÚHB - riaditeľ
 1994 - 2006 Eurorehab, s. r. o. - riaditeľ
 2008 - 2011 Univerzita Konštantína filozofa Nitra(garant odboru fyzioterapia)
 2012 - trvá  SZU - profesor na katedre fyzioterapie B.B.

Politická kariéra 

 2006-2010 poslanec NR SR za stranu SMER 
 Výbor NR SR pre zdravotníctvo (člen)
 Osobitný kontrolný výbor NR SR na kontrolu činnosti NBÚ (člen)
 2006-2010 Starosta mestskej časti Bratislava-Rača
 2009-2013 poslanec VÚC za Bratislava-Rača

Narodenia v 1951
Slovenskí politici
Starostovia na Slovensku
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Hank Azaria

Hank Azaria (* 25. apríl 1964, Queens, New York, New York, USA) je americký herec, režisér, komik a dabér. Azaria sa preslávil dabovaním originálu Simpsonovcov, kde dabuje postavy Vočka, Apua, Crustyho, Clancyho Wigguma a iných.

Stal sa známy už po filmových rolách vo filmoch Vtáčia klietka, Godzilla a Riskni to s Polly. Účinkoval ako hlavná postava v seriáli Huff, ktorý bol produkovaný v rokoch 2004 až 2006. Hral v muzikáli Spamalot, kde hral postavu Sira Lancelota.

V roku 2020 Azaria oznámil, že končí s dabovaním Apua. Za svoje propagovanie stereotypov sa ospravedlnil: „Ospravedlňujem sa za to, že som bol súčasťou niečoho, čo tento problém spôsobilo a pomohlo zakoreniť rasistické stereotypy.“ Dodal ešte: „Mám preto pocit, že by som sa mal každému človeku indického pôvodu ospravedlniť.“ Azaria vyzýva, aby postavy dabovali herci s rasou príslušnosťou postavy.

Filmografia 
 1988 – Cool Blue
 1988 – Frank Nitti: The Enforcer
 1988 – Family Ties (v epizóde 'Designing Woman')
 1989 – Growing Pains (v epizóde 'The New Deal: Part 2')
 1990 – Pretty Woman
 1990 – The Fresh Prince of Bel-Air (v epizóde 'Mistaken Identity')
 1990 – Babes (v epizóde 'Rent Strike')
 1991 – Herman's Head (70 epizód)
 1994 – Quiz Show
 1995 – Tales from the Crypt (v epizóde 'Doctor of Horror')
 1995 – Now and Then
 1995 – If Not for You (8 epizód)
 1995 – Heat
 1996 – The Birdcage
 1997 – Grosse Pointe Blank
 1998 – Great Expectations
 1998 – Homegrown
 1998 – Stressed Eric
 1998 – Godzilla
 1998 – Celebrity
 1999 – Cradle Will Rock
 1999 – Mad About You (14 epizód)
 1999 – Mystery Men
 1999 – Mystery, Alaska
 1999 – Tuesdays with Morrie
 2000 – C-Scam
 2000 – Fail Safe
 2001 – America's Sweethearts
 2002 – Bark!
 2002 – Imagine That (6 epizód)
 2003 – Friends (6 epizód)
 2003 – Shattered Glass
 2004 – Nobody's Perfect
 2004 – Along Came Polly
 2004 – Eulogy
 2004 – Dodgeball: A True Underdog Story
 2004 – Huff (24 epizód)
 2007 – The Grand
 2007 – Run Fatboy Run
 2008 – Independent Lens (v epizóde 'Chicago 10)
 2009 – Night at the Museum: Battle of the Smithsonian
 2009 – Year One
 2011 - The Smurfs
 2013 - The Smurfs 2

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Dabingoví herci USA
Divadelní herci USA
Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Herci divadelných muzikálov USA
Filmoví režiséri USA
Rozprávači audiokníh
Komici USA
Divadelní herci židovského pôvodu
Filmoví herci židovského pôvodu
Televízni herci židovského pôvodu
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Držitelia ceny Emmy
Osobnosti z Queens
Registrový súd

Registrový súd je na Slovensku okresný súd, ktorý je príslušný viesť obchodný register. 

Upravený je v  zákone 371/2004 Z.z. o sídlach a obvodoch súdov Slovenskej republiky (predtým v §27 (3) Obchodného zákonníka + zákone SNR č. 80/1992 Zb. o štátnej správe súdov) a v zákone č. 530/2003 Z.z. o obchodnom registri.

Podľa zákona č. 371/2004 Z.z. obchodný register vedie okresný súd v sídle kraja: 
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Bratislave vedie Okresný súd Bratislava I.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Trnave vedie Okresný súd Trnava.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Trenčíne vedie Okresný súd Trenčín.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Nitre vedie Okresný súd Nitra.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Žiline vedie Okresný súd Žilina.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Banskej Bystrici vedie Okresný súd Banská Bystrica.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Prešove vedie Okresný súd Prešov.
Obchodný register pre obvod Krajského súdu v Košiciach vedie Okresný súd Košice I.

Obchodné právo
Súdy na Slovensku
Hlavný pokladník

Hlavný pokladník (iné názvy: kráľovský pokladník, správca kráľovskej pokladnice, hlavný kráľovský pokladník; lat. summus thesaurarius, thesaurarius; maď. főkincstárnok, főkincstartó, kincstartó, kincstárnok, kincstáros ) bola funkcia, ktorá sa v Uhorsku objavila v prvej polovici 14. storočia, pričom spočiatku bola podriadená taverníkovi, ale koncom toho istého storočia sa stala samostatnou funkciou oddelenou od taverníka. Hlavný pokladník v podstate prebral dovtedajšiu hlavnú náplň práce taverníka, pretože taverník v 14. storočí začal mať iné, najmä sudcovské úlohy.

Hlavný  pokladník bol správcom kráľovského pokladu, správcom financií a daní ako aj všetkých finančných záležitostí kráľa. Začiatkom 15. storočia za vlády Žigmunda Luxemburského prebral aj správu vojenských daní. Šľachta prejavila záujem o túto funkciu a v priebehu 15. storočia nastáva určitý posun do verejnosprávnej polohy, napriek tomu však ostal hlavný pokladník funkcionárom kráľa. 

Začiatkom 16. storočia sa šľachta pokúsila obmedziť kráľove právomoci vo svoj prospech. Krajinský snem sa zameral na kontrolu činnosti hlavného pokladníka. Roku 1521 došlo k úpadku funkcie hlavného pokladníka, pretože značná časť daní prešla pod správu štyroch pokladníkov volených na sneme. Koniec funkcie hlavného pokladníka znamenal nástup Habsburgovcov na uhorský trón. Ferdinad I. presadil svoju kontrolu hospodárstva a roku 1528 zriadil v Budíne uhorskú kráľovskú komoru, ktorá zlikvidovala okruh pôsobnosti hlavného pokladníka, prevzala správu financií a fungovala až do polovice 19. storočia.

Zdroje

Uhorsko
Narmerova paleta

Narmerova paleta je významný egyptský archeologický nález pochádzajúci z 31. storočia pred Kr., z prelomu 0. a 1. dynastie. Obsahuje jedny z prvých hieroglyfických znakov a výjavy na nej sa považujú za znázornenie zjednotenia Horného a Dolného Egypta faraónom Narmerom. Na každej strane je kráľ zobrazený s korunou jednej z týchto oblastí. Egyptológ Bob Brier považuje Narmerovu paletu za „prvý historický dokument na svete“.

Referencie

Literatúra 
 Stan Hendrickx, Narmer Palette Bibliography, 2017.

Externé odkazy 
  Narmer Catalog (Narmer Palette)

Iné projekty 
.

Staroegyptské archeologické nálezy
Pentagon (Bratislava)

Pentagon je zaužívané pomenovanie obytného domu v Bratislave v mestskej časti Vrakuňa na Stavbárskej ulici 3442, postaveného medzi rokmi 19701972. Tvorí ho 450 bytových jednotiek. Autormi projektového riešenia sú známi architekti – Ing. arch. Štefan Svetko a Štefan Ďurkovič. Spočiatku slúžil počas výstavby sídliska Medzi Jarkami ako ubytovňa pre stavbárov, podľa toho dostala názov aj ulica. Jedno a dvojgarsónky sa neskôr používali ako sociálne byty. Medializácia objektu prispela len k tomu, že v povedomí občanov sa stala táto budova a jeho okolie strašiakom.

Rovnaké pomenovanie nesie aj budova Ministerstva obrany USA, ktorá dostala názov podľa svojho typického päťuholníkového tvaru. V prípade bratislavskej stavby názov nevychádza z geometrického tvaru, ale počtu budov tvoriaci tento komplex, ktorých je dokopy päť. Celý dom je postavený v otvorenom poloblúku a vo vnútornej časti tak vzniklo átrium s parkom, oddelené od hlavnej cesty miernym svahom. V minulosti sa objekt stal neslávne známym ako útočisko kriminálnikov a drogových priekupníkov.

Rekonštrukcia bytového domu 
Dva vchody, resp. bloky, konkrétne Stavbárska 40 a 42, ktoré boli považované za najproblémovejšie, prešli v roku 2019 celkovou obnovou vrátane vonkajšieho zateplenia, nových výťahov, úpravy spoločných priestorov a zabezpečenia jednotlivých častí a poschodí bytového domu cez tzv. pípače, "antivaldal" dvere a kamery. Podarilo sa zabrániť vstupu nežiaducich osôb do vnútra vchodov a zabezpečiť tak čistotu a bezpečnosť. Je predpoklad, že sa v dohľadnej dobe pridajú aj ostatné vchody s podobným typom rekonštrukcie a zabezpečenia.

Projekt revitalizácie objektu a okolia 
V roku 2013 bola publikovaná urbanistická štúdia pre potreby vydania územného rozhodnutia pre stavby v riešenom území pod názvom Obytný komplex Pentagon Bratislava-Vrakuňa. Hlavným cieľom urbanistickej štúdie zóny bolo vytvorenie územno-plánovacieho podkladu pre spracovanie záväznej územno-plánovacej dokumentácie zonálnej úrovne ako zmeny funkčného využitia územia v porovnaní s UPN Hl. Mesta Bratislavy. Objednávateľom štúdie bol majoritný vlastník parciel pod novonavrhovanou zástavbou.

Nízkoprahové centrum MIXklub 
Na Stavbárskej ulici 38 sídli nízkoprahové centrum pre deti a mládež. Je určené pre neorganizované skupiny detí a mládeže vo veku 618 rokov, ktoré sa pohybujú v prostredí so zvýšenou kriminalitou. Centrum je v prevádzke od júna 2004 a je otvorené pravidelne 3 dni v týždni. Poskytuje komplex služieb kontaktnej práce, sociálnej pomoci a psychosociálnej podpory, ktoré sú kombinované s ponukou voľnočasových aktivít. Deťom a mladým ľudom poskytuje bezpečný, akceptujúci a podporný priestor a vytvára tak podmienky na zmysluplné trávenie voľného času, zvyšovanie sociálnych a životných  zručností, poskytuje pomoc pri prekonávaní problémov. Súčasťou projektu je aj práca s obyvateľmi miestnej komunity a zástupcami miestnych orgánov.

Referencie 

Stavby v Bratislave
Vrakuňa
Bratislava
Budovy v Bratislave
Bytové domy
Bývanie
Universitas Istropolitana

Universitas Istropolitana (Iné názvy: Universitas Histropolitana, Universitas Histropolensis, Universitas Posoniensis, od 16. storočia aj Academia Istropolitana) (1465/1467- cca 1491) v Bratislave bola najstaršou univerzitou založenou na území Slovenska.

Dejiny 
Založením University Istropolitany Matejom Korvínom v roku 1465 sa začali písať dejiny vysokého školstva na území dnešného Slovenska.  V tomto roku na žiadosť Mateja Korvína pápež Pavol II. poveril Jána Vitéza zo Sredny, arcibiskupa ostrihomského, a Jána z Čazmy (Jána Pannónia), pécskeho biskupa, založením univerzity v Uhorsku (v tom čase jedinej, hoci nie prvej). Roku 1467 zomrel bohatý bratislavský mešťan Gmaitl a jeho domy aj s príslušenstvom pripadli kráľovi. Matej Korvín sa rozhodol, že ich použije ako univerzitné budovy a umiestnil univerzitu do Bratislavy.

O dva roky neskôr začala svoju činnosť štyrmi fakultami: teologickou, právnickou, lekárskou a umeleckou (filozofickou). Škola bola zriadená podľa štatútov bolonskej univerzity a vládla na nej humanistická a protischolastická atmosféra, dôraz sa kládol na prírodné vedy, matematiku, astronómiu a medicínu. Do roku 1472 ju viedli Ján Vitéz ako kancelár univerzity a tiež bratislavský prepošt Juraj von Schönberg.

Učitelia najprv prišli z Viedenskej univerzity, neskôr z Talianska a Poľska (z Krakova). Od roku 1467 do 1471 na univerzite pôsobil známy nemecký matematik, astrológ a astronóm Johannes Müller von Königsberg (Regiomontanus). Ďalej tu napríklad pôsobili Poliaci Martin z Olkusza a magister Peter, Nemci Mikuláš Schricker, Erazmus z Rezna, z územia dnešného Slovenska pochádzali Vavrinec Koch z Krompách a Martin zo Štiavnice. Prednášal tu tiež vzdelaný kanonik Ján Han z Weytry. Profesori používali knihy z bohatej a vzácnej knižnice bratislavskej kapituly, na čo získal súhlas Juraj von Schönberg.

Roku 1472 Jána Vitéza uväznili, pretože spolu s Jánom z Čazmy 1471 – 1472 zorganizovali sprisahanie, pri ktorom mal poľský kráľ Kazimír IV. získať uhorský trón. Viacerí učitelia nato opustili univerzitu.

Po dobytí Viedne Matejom Korvínom (1485) a smrti Juraja von Schönberg (1486) nastal postupný úpadok univerzity. Pracovať prestala niekedy v období 1488 – 1490. Definitívne skončila po smrti Mateja Korvína, ktorý univerzitu financoval.

Dnes je budova sídlom Divadelnej fakulty Vysokej školy múzických umení a patrí medzi sedem Národných kultúrnych pamiatok (NKP) v Bratislave. Po univerzite je pomenovaná planétka (11614) Istropolitana.

Referencie 

 kolektív autorov: Učebné texty pre vlastivedných sprievodcov po Bratislave I. - Dejiny Bratislavy, Vydavateľ: Bratislavská informačná služba, Bratislava 2001
 FILIT

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biografia Regiomontana
 Akademia Istropolitana

Zaniknuté vysoké školy na Slovensku
Kultúrne pamiatky v Bratislave
Národné kultúrne pamiatky na Slovensku pred rokom 2002
Vzdelávanie v Uhorsku
Jozef Minka

Jozef Minka (* 30. október 1930, Argenteuill, Francúzsko – † 11. júl 1999, Žiar nad Hronom) bol slovenský ekonóm, lektor francúzskeho jazyka, člen Vedeckotechnickej a Numizmatickej spoločnosti.

Životopis 
Navštevoval základnú školu v Argenteuill vo Francúzsku, kde jeho rodičia emigrovali za prácou. V štúdiu pokračoval v Banskej Bystrici na Obchodnej akadémii. Po absolvovaní vojenskej služby nastúpil v roku 1954 do Závodu Slovenského Národného povstania (ZSNP) v Žiari nad Hronom ako plánovač. Popri zamestnaní pokračoval v štúdiu na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, ktorú úspešne ukončil v roku 1958 s titulom inžinier. Ako ekonomický inžinier pracoval v ZSNP do roku 1992. Bol aktívnym členom Vedeckotechnickej spoločnosti, Numizmatickej spoločnosti a spoluzakladateľom Miestneho odboru Matice slovenskej.   

Po Nežnej revolúciu, spoluzakladateľ časopisu veriacich žiarskeho dekanátu Hlasy z Kríža (vychádza od roku 1990). Ako lektor francúzskeho jazyka organizoval jazykový konkurz Štefana Moyzesa. Ako poslanec mestského zastupiteľstva sa zaslúžil o premenovanie niekoľkých ulíc v meste Žiar nad Hronom podľa národovcov, ktorí odtiaľ pochádzali alebo tam pôsobili.

Referencie

Zdroje 
Jozef Minka, Významné osobnosti Žiaru nad Hronom a okolia (MÚ Žiar nad Hronom, 2005) 

Osobnosti zo Žiaru nad Hronom
Wanastowi Vjecy

Wanastowi Vjecy je česká rocková skupina založená v roku 1988. Skupina dosiaľ vydala desať albumov, z ktorých sa celkovo predalo vyše 500 000 kusov. Do roku 2010 bolo jadrom skupiny duo Robert Kodym – Petr Chovanec, ktoré paralelne pôsobí v skupine Lucie. V roku 2010 Chovanec svoje účinkovanie v skupine Wanastowi Vjecy ukončil.

Prvé skladby skupiny vznikli pre dokumentárny film o punku režiséra Vladislava Kvasničku … Aby si lidi všimli (1988). Skupina si získala kultovú povesť a účinkovala na niekoľkých pololegálnych punkových akciách. Oficiálne debutovala v roku 1990 skladbami „Tak mi to teda nandej“, „Vona je hotová“ a „Oni“ (sic) na punkovom albume rozličných interpretov s názvom Epidemie. Tieto skladby sa neskôr objavili v pozmenených verziách aj na prvom samostatnom albume skupiny z roku 1991, na ktorom sa začal jej žánrový posun od punku k rocku.

Napriek tomu, že skupinu Wanastowi Vjecy vždy tvorilo viacero hráčov, bola už od vydania svojho prvého albumu oficiálne reprezentovaná iba dvojicou Kodym – Chovanec. Po Chovancovom odchode sa vnútorný stav skupiny zmenil a Wanastowi Vjecy odvtedy vystupujú ako rovnocenná štvorčlenná skupina, čo sa prejavilo aj na obale ich nasledujúceho albumu Letíme na Wenuši (2011), na ktorom sú vyobrazení všetci členovia.

Zostava 
Súčasní členovia:
 Robert Kodym – spev, gitara
 Tomáš Vartecký – gitara
 Radek Havlíček – basová gitara
 Štěpán Smetáček – bicie nástroje
Bývalí členovia:
 Petr Chovanec – basová gitara
 Martin Vajgl – bicie nástroje
 Marek Kopecký – bicie nástroje
 Adolf Vitáček – bicie nástroje

Diskografia

LP 
Štúdiové:
 Tak mi to teda nandey (1991)
 Lži, sex & prachy (1992)
 Divnoalbum? (1993)*
 Andělé (1996)
 333 stříbrnejch stříkaček (1997)
 Hračky (2000)
 Torpédo (2006)
 Letíme na Wenuši (2011)
 Alchymie (2016)

Výberové:
 Ty nejlepší věci (2001)
 Best of Wanastowi Vjecy: 20 let (2007)
 Komplet (2008)**
(*) Obsahuje aj koncertné, remixové a alternatívne verzie skladieb
(**) Boxet štúdiových albumov z obdobia rokov 1991 – 2006 okrem titulu Divnoalbum?

SP 
 Vlkodlak (1997)*
 V princeznách (1998)*
 Velkej první letní den (2007)*
(*) Jednoskladbový singel

DVD 
 Turné Best of Wanastowi Vjecy: 20 let (2008)

Knihy o skupine 
KROC, Vladimír – KŘIVÁNEK, Rostislav: Divnoknížka. 1. vyd. Praha: Popron Music 1993. 80 s.

Referencie

Iné projekty 

České hudobné skupiny
Pajštún

Pajštún (-normovaný názov; iné názvy: Pajštúnsky hrad, Borinka, Stupavský kameň, Kvetov) je zrúcanina hradu na západnom Slovensku pri obci Borinka, v katastrálnom území mesta Stupava.

Dejiny 
Pajštún patril do sústavy pohraničných hradov, ktoré v Malých Karpatoch preberali od 13. storočia funkciu ochrany severozápadných hraníc uhorského štátu. Začiatky kráľovského hradu siahajú do 2. polovice 13. storočia. Doložený je v r. 1273. Najstarší majitelia mali spoločné panstvo so Stupavou, kam sa neskôr aj vrátili. Od 14. storočia patril grófom zo Svätého Jura a Pezinka nepretržite až do r. 1526, keď rod vymrel a majetky sa dostali do rúk Serédyovcov a neskôr Salmovcov. V r. 1592 až 1867 patril Pálfiovcom, neskôr Károliovcom. Hrad vyhorel v polovici 18. storočia, čiastočne ho opravili a naďalej používali. Od roku 1809, keď ho demolovali napoleonské vojská, leží v ruinách.

Exteriér 
Stredoveký hrad, z ktorého sa zachovali iba zvyšky muriva, podstatne prestavali v období renesancie. Zo 16. storočia pochádza na svoj čas moderné renesančné opevnenie, ktoré sa opieralo o mohutný rondel, na ktorom sa dali umiestniť delá. Opevnenie dokončili v r. 1550, ďalej ho zdokonaľovali v priebehu 17. storočia Pálfiovci, ktorí ukončili základnú prestavbu hradu a jeho rozšírenie už v r. 1619. Ešte väčšie zmeny nastali pri stavebných úpravách v polovici 17. storočia, keď nanovo prestavali obytné budovy a vybudovali ďalšie vonkajšie opevnenie.

Súčasný stav 
Hradné budovy sa zachovali vo fragmentoch okolo ústredného nádvoria, ktorého plochu prekrýva násyp z poškodených murív. Najsúvislejšie je obvodové murivo palácov a opevnení vstavaných do masívu hradného brala, so zachovanými otvormi okien, arkierov, vstupov, v murive s odľahčovacími oblúkmi a stopami po klenbách. Najpôsobivejšie sú krakorce niekdajšej pavlače nad vstupom s neskororenesančnou výzdobou v podobe maskarónov z r. 1619, ktoré svojou rôznorodosťou dokumentujú nároky staviteľa na architektúru a jej umelecké stvárnenie.

Prehľad majiteľov hradu
Oto z Talespruna
Peter III. Svätojurský
Peter V. Pezinský
Juraj III. Svätojurský
Peter VII. Svätojurský
František Pezinský
Barbora (vdova po Františkovi Pezinskom)
Krištof II. Pezinský
Gašpar Serédy
Eck zo Salmu a Neuburgu
Mikuláš II. Pálfi
Pavol IV. Pálfi
Ján II. Anton Pálfi
Mikuláš VI. Jozef Pálfi
Mikuláš V. Pálfi
Leopold II. Štefan Jozef Pálfi
Leopold II. Pálfi
Leopold IV. Pálfi
Ferdinand III. Leopold Pálfi-Daun
Aloiz Károli
Ľudovít Károli

Prístup 
 Po  značke od kostola v obci Borinka. 
 Po  značke z obce Stupava, časť Obora.
 Po  značke z turistického bodu Košarisko v CHKO Malé Karpaty.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Pod Pajštúnom

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Poloha na turistickej mape

Hrady a zámky na Slovensku
Hrady Malých Karpát
Turistická značkovaná trasa číslo 0702
Ruiny na Slovensku
Stupava
Stavby v okrese Malacky
Gray Matter Interactive

Gray Matter Interactive Studios, Inc. bola americká softvérová spoločnosť zaoberajúca vývojom počítačových hier. V januári 2002 bola odkúpená spoločnosťou Activision. Gray Matter pôsobila istý čas ako Xatrix Entertainment, Inc.

Hry vyvinuté pod značkou Gray Matter 
 Call of Duty 2: Big Red One (po zlúčení ako Treyarch)
 Call of Duty: United Offensive (datadisk)
 Return to Castle Wolfenstein (multiplayerová časť hry bola vyvinutá firmou Nerve Software)
 Tony Hawk's Pro Skater 2 (PC)

Zrušené hry 
 Trinity: The Shatter Effect (zrušená spoločnosťou Activision )

Hry vyvinuté pod značkou Xatrix Entertainment 
 Kingpin: Life of Crime
 Quake II: The Reckoning (datadisk)
 Redneck Deer Huntin'''
 Redneck Rampage Rides Again Redneck Rampage Cyberia2 «Resurrection» Cyberia''

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Gray Matter 
 Activision 

Podniky v USA
Softvérové podniky
Vývojárske a vydavateľské spoločnosti počítačových hier a videohier
Slovenska Bistrica

Slovenska Bistrica  (Slovinská Bystrica) je jedno z najstarších miest v Slovinsku, založené v 13. storočí. Má rozlohu  a podľa údaja z roku 2013 má mesto 7 603 obyvateľov.

Externé zdroje 
 Slovenska Bistrica - oficiálny web
 Slovenska Bistrica na webu štatistického úradu Slovinska.

Iné projekty 

Mestá v Slovinsku
World in Conflict

World in Conflict (tiež známa ako WiC alebo WIC) je strategická počítačová hra vyvinutá švédskou firmou Massive Entertainment. Hra bola vydaná spoločnosťou Sierra Entertainment pre Windows v septembri 2007. Verziu pre herné konzoly Playstation 3 a Xbox 360 nesúcu názov World in Conflict: Soviet Assault vyvíja spoločnosť Swordfish Studio. Predbežný dátum vydania bol stanovený na koniec roka 2008.

Externé odkazy 
 World in Conflict Oficiálna stránka 
  World in Conflict oficiálne fórum 

Strategické počítačové hry
Počítačové hry z 2007
Počítačové hry
Časticový detektor

V experimentálnej a aplikovanej časticovej fyzike a v jadrovom inžinierstve, je časticový detektor, známy aj ako detektor žiarenia, zariadenie využívané pre detekciu, stopovanie, a/alebo identifikáciu elementárnych častíc vysokých energií, aké sú produkované jadrovým rozpadom, kozmickým žiarením, alebo v reakciách v časticovom urýchľovači. Moderné detektory sa využívajú aj ako kalorimetre pre meranie energie detegovaného žiarenia. Môžu byť využité aj pre meranie ďalších parametrov ako sú hybnosť, spin, náboj častíc atď.

Opis 
Detektory vytvorené pre moderné urýchľovacie komplexy sú obrovských rozmerov. Často sa namiesto detektora využíva aj pojem "počítač" [angl. counter], keďže detektor počíta častice ale nerozlišuje ich energiu alebo ionizáciu. Časticové detektory môžu zvyčajne stopovať aj ionizačné žiarenie (vysoko energetické fotóny alebo dokonca viditeľné svetlo). Ak je ich hlavným účelom meranie žiarenia, nazývajú sa aj detektory žiarenia, ale keďže fotóny môžeme pozorovať aj ako (nehmotné) častice, je pojem časticový urýchľovač stále správnym.

Príklady a typy 
Väčšina vynájdených a využívaných detektorov sú ionizačné detektory (z ktorých sú najtypickejšie plynný ionizačný detektor a polovodičový detektor) a scintilačné detektory; ale taktiež sa využívajú aj ďalšie, úplne odlišné princípy detekcie ako Čerenkovovo a prechodové žiarenie.

Historické príklady
 Bublinová komora
 Wilsonova mraková komora, Difúzna komora

Detektory pre radiačnú ochranu
 Dozimeter
 Elektroskop (miniatúrne elektroskopy sa používajú ako prenosné dozimetre)

Detektory bežne využívané pre fyziku vysokých energií
 Kalorimeter
 Fotografická platňa
 Čerenkovov detektor
 Detektor prechodového žiarenia
 Scintilačný počítač a Fotonásobič alebo Fotodióda
 Polovodičový detektor
 Plynný ionizačný detektor
 Ionizačná komora, Proporcionálny počítač, Geigerov-Müllerov počítač
 Driftova komora
 Iskrová komora

Moderné detektory 
Moderné detektory v časticovej fyzike sú kombináciou niekoľko vyššie uvedených detekčných prvkov uložených vo vrstvách.

Skutočné projekty

V urýchľovači 

 CERN
 LHC
 CMS
 ATLAS
 LHCb
 ALICE
 LEP
 Aleph
 Delphi
 L3
 Opal
 SPS
 The COMPASS Experiment
 Gargamelle
 NA49
 Fermilab
 Tevatron
 CDF
 D0
 DESY
 HERA
 H1
 HERA-B
 HERMES
 ZEUS
 BNL
 RHIC
 PHENIX
 Phobos (physics)
 STAR
 SLAC
 PeP-II
 BaBar
 SLC
 SLD

Bez urýchľovača 

 Super-Kamiokande
 AMANDA