joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kary Mullis

Kary Banks Mullis (* 28. december 1944, Lenoir, Severná Karolína, USA – † 7. august 2019, Newport Beach, Kalifornia) bol americký chemik a podnikateľ.

Vroku 1993 dostal Nobelovu cenu za chémiu spoločne s Michaelom Smithom za príspevky k rozvoju metód v chémii DNA, pričom on konkrétne za vynájdenie metódy polymerázovej reťazovej reakcie (PCR). 

Jeho vynález sa stal jednou z hlavných techník používaných v biochémií a molekulárnej biológií, The New York Times ho opísal ako „vysoko originálny a signifikantný, rozdeľujúci biológiu na dve epochy, pred PCR a po PCR“.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Nekrológ na The Scientist 
Nekrológ na .týždeň

Biochemici USA
Aktivisti USA
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Nositelia Japonskej ceny
Absolventi University of California, Berkeley
Osobnosti zo Severnej Karolíny
Vlašský šalát

Vlašský šalát alebo hovorovo vlašák je druh šalátu, ktorého pôvod je nejasný.

Etymológia
Názov je možno odvodený z holandského Vleessalade (v preklade mäsový šalát), prípadne z nemeckého Fleischsalat, čo sa podľa rakúskeho alebo bavorského dialektu vyslovuje vlášsalát, alebo je odvodený od slova Vlach v zmysle Talian.

História 
Vynálezcom novodobej českej verzie vlašského šalátu bol údajne pražský lahôdkár Rudolf Linka už v dobách prvej Česko-slovenskej republiky. Tento šalát sa skladal z jabĺk, sleďa, hrášku z konzervy, mrkvy z konzervy, pražskej šunky od kosti, kyslých uhoriek, majonézy, soli a korenia. Jeho predkovia založili v roku 1911 prvé pražské lahôdky, ktoré prevádzkoval Alois Linka. Práve tam uzrel svetlo sveta recept na pravý a pôvodný recept na vlašský šalát, ktorý sa stal neoficiálnym národným pokrmom postupne celého Česko-Slovenska. Po roku 1948, kedy bolo jeho lahôdkárstvo znárodnené, začal výrobok v pozmenenej receptúre vyrábať národný podnik Pramen.

Z výrobku zmizol sleď, jablká, pražská šunka a namiesto toho sa začali používať zemiaky a saláma, pridali sa aj ďalšie ingredience. Vlašský šalát bol do začiatku 90. rokov 20. storočia vyrábaný podľa Noriem studenej kuchyne. Potom došlo k všeobecnému zníženiu kvality, väčšina výrobcov začala do vlašského šalátu pridávať lacné náhrady, napríklad namiesto kvalitnej salámy z mäsa výrobnú salámu, uhorky nahradila lacnejšia cuketa, majonéza býva nastavovaná vodou a škrobom a podobne.

V súčasnosti je kvalita priemyselne vyrábaných vlašských šalátov rozdielna. Vlašský šalát si však veľa ľudí robí doma.

Referencie

Zdroj 

Šaláty
Šalát (jedlo)

Šalát je jedlo pripravované z jedného či viac druhov potravín pokrájaných na menšie kúsky a ochutených najčastejšie zálievkou alebo dresingom. Najčastejšou ingredienciou v šalátoch je listová zelenina. Šaláty sa môžu podávať ako predjedlo (napríklad Caprese), ako príloha jedla, ako hlavný chod alebo aj ako dezert.

Zálievky a dresingy 

Vinaigrette je jednou zo základných zálievok vyrábanou z octu a oleja. Základné druhy zálievok a dresingov sa dajú rôzne variovať pridávaním ďalších chutí a vôní, napríklad pridaním čerstvých byliniek, ako je napríklad petržlen, bazalka, pažítka alebo oregano. Ďalšou súčasťou dresingu môže byť napríklad cesnak, rovnako tak šalotka, chren alebo chilli.

Druhy dresingov 

 Sójová omáčka: Omáčka vyrobená zo sójových bôbov a pochádza z Ázie. Pretože je veľmi slaná, solíme šaláty až nakoniec a opatrne.
 Biely jogurt: Používa sa do zálievok, najlepšie na uhorkový šalát. Riedi sa ním kyslá smotana alebo majonézové zálievky.
 Olej a ocot: napríklad vínny – červený alebo biely, kvasný liehový, jablčný alebo ocot balsamico. Z olejov je na šaláty najvhodnejší olivový, ktorý môžeme ochutiť čerstvými bylinkami.

Najjednoduchšie druhy zálievok 
V odmeranom množstve vody rozpustíme cukor a soľ. Pridáme ocot alebo olej, dochutíme citrónom a dobre pretrepeme. Na šaláty môžeme vytvoriť zálievky z mlieka či smotany. Cukor rozmiešame v mlieku alebo smotane, jogurte či cmare a podľa chuti prikyslíme.

Príklady šalátov 
 Parížsky šalát
 Grécky šalát
 Šopský šalát
 Vlašský šalát
 Waldorfský šalát
 Zemiakový šalát

Referencie

Literatúra 
 Velká kniha salátů. Sabóvá K., Beníšek F. Vydalo GEN. 
 Zeleninové saláty. Dufek Oldřich. Vydalo Medica Publishing.

Iné projekty

Zdroj 

Šaláty
Zeleninové jedlá
Camilla Britská

Camilla Britská (, rod. Camilla Rosemary Shand, neskôr Parker Bowles; * 17. júl 1947, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britská kráľovná ako druhá manželka Karola III.

Životopis 
Detstvo strávila vo Východnom Sussexe, kde sídlila jej rodina. Tam tiež navštevovala školy, neskôr ale študovala vo Švajčiarsku.

Pred svojou prvou svadbou v roku 1973 už bola priateľkou princa Charlesa, ale kráľovskou rodinou nebola uznaná ako vhodná matka princových detí, takže im nebolo dovolené vziať sa.

V roku 1973 si vzala Andrewa Parker Bowlesa. Spolu majú dve deti - Toma, narodeného v roku 1974 (je to krstňa princa Charlesa), a Lauru, narodenú v roku 1978. Andrew a Camilla sa ale v roku 1995 rozviedli.

Camilla a Charles vraj udržiavali svoj vzťah aj počas svojich manželstiev, po ich rozvode a po smrti Charlesovej prvej ženy princeznej Diany svoj vzťah držali už na verejnosti. 10. februára 2005 bolo oznámené, že spolu uzavrú manželstvo. K svadbe došlo 9. apríla 2005.

Mená a tituly 
 1947 - 1973 slečna Camilla Rosemary Shand
 1973 - 1995 pani Camilla Parker-Bowles
 1995 - 2005 pani Camilla Parker-Bowles-Shand
 2005 - 2022 Jej Kráľovská výsosť vojvodkyňa z Cornwallu (formálne bola princeznou z Walesu, tento titul však s ohľadom na svoju predchodkyňu Dianu nepoužívala)
 od 8. septembra 2022 Jej Veličenstvo kráľovná (angl. Queen Consort)

Iné projekty

Zdroj 

Kráľovské manželky Spojeného kráľovstva
Windsorovci
Britské vojvodkyne
Britskí aktivisti
Osobnosti z Londýna
Súkromné gymnázium DSA Bardejov

Súkromné gymnázium DSA v Bardejove je súčasťou siete škôl zriaďovanej slovenskou vzdelávacou spoločnosťou Deutsch-Slowakische Akademien od roku 2019, kedy došlo k zmene zriaďovateľa z predchádzajúceho zriaďovateľa na spoločnosť DSA. Spoločnosť Deutsch-Slowakische Akademien patrí do portfólia nemeckej firmy Europäisches Bildungswerk für Beruf und Gesellschaft (EBG), ktorá v Nemecku prevádzkuje 36 škôl a vzdelávacích centier.

V tohtoročnom rebríčku INEKO sa Súkromné gymnázium DSA v Bardejove nachádza na 151. mieste zo 161 hodnotených gymnázií na Slovensku. Z 10 možných bodov má škola 4 body, pričom do úvahy sa berú parametre ako maturita, prijímanie žiakov na VŠ, nezamestnanosť absolventov, inšpekcia či mimoriadne výsledky školy.

Výučba 
Výučba na Súkromnom gymnáziu DSA v Bardejove prebieha v jednom študijnom odbore 7902 J gymnázium. Je jedinou školou v zriaďovateľskej pôsobnosti DSA, kde sa za výučbu platí mesačné školné.

Silnou stránkou odboru je orientácia na jazykovú výučbu, predovšetkým na anglický a nemecký jazyk. Študenti majú prostredníctvom siete partnerstiev zriaďovateľa DSA množstvo príležitostí na absolvovanie pobytov, resp. študentských výmenných pobytov v zahraničí. Popri veľkom rozsahu výučby angličtiny majú študenti možnosť výučby nemčiny, do ktorej sa zapoja aj učitelia z partnerských nemeckých škôl DSA. DSA využíva pri výučbe nemeckého jazyka formu videokonferencií, to znamená, že triedy na gymnáziu v Bardejove a na partnerskej škole v Nemecku budú počas hodiny nemčiny naživo prepojené. Ide o najmodernejšie metódy výučby jazykov tzv. e-learning a distance learning.

Cieľom je kvalitná príprava absolventov gymnázia pre štúdium na vysokých školách. Škola je zapojená do programu DOFE, čo je Medzinárodná cena vojvodu z Edinburghu. Ide o sebarozvojový komplexný program pre mladých ľudí, ktorý existuje od roku 1956 a doteraz sa realizuje v 140 krajinách sveta.

Škola udržiava veľmi úzke kontakty so Základnou školou na Nám. arm. gen. L. Svobodu, v ktorej budove aj sídli. Na gymnáziu učia učitelia zo základnej školy a naopak.

Ocenenia 

 „Mladý Európan 2019“ - víťaz celoštátneho kola
 „Medzinárodná cena vojvodu z Edinburghu“ - bronzová úroveň

Referencie 

Súkromné stredné školy na Slovensku
Školy v Bardejove
Selán

Selán je anorganická zlúčenina. Za izbovej teploty ide o bezfarebnú plynnú horľavú látku s odporným zápachom, ktorý sa dá zacítiť už aj pri nízkych koncentráciách. Je to najjednoduchší a najbžnejší hydrid selénu a taktiež je to najtoxickejšia zlúčenina selénu. Aj pri extrémne nízkych koncentráciých má dráždivú vôňu, ktorá pripomína rozkladajúci sa chren, ale pri vyšších koncentráciách vonia po zhnilých vajciach.

Molekulárna štruktúra a vlastnosti 
Molekula selánu má lomený tvar, pričom uhol medzi atómami selénu a vodíku je 91°. Má tri vibračné pásy, a to pri 2358, 2345, and 1034 cm−1.

Vlastnosti tejto zlúčeniny sú podobné ako vlastnosti sulfánu, avšak selán je kyslejší, pričom pKa selénovodíku je 3,89 oproti sírovodíku s pKa 7. Druhé pKa je 11, niektoré zdroje uvádzajú 15.05 ± 0.02 pri 25 °C.

Výroba 
Priemyselne sa vyrába reakciou vodíka so selénom pri teplotách vyšších než 300 °C. Existuje mnoho spôsobov syntézy vhodných pre menšie množstvá v laboratóriu i pre väčšie množstvá v priemyselnej výrobe.

V menších množstách v laboratóriu sa zvyčajne pripravuje reakciou vody so selenidom hlinitým, Al2Se3, pričom vzniká hydroxid hlinitý a uvoľňuje sa plynný selán:

 Al2Se3 + 6 H2O ⇌ 2 Al(OH)3 + 3 H2Se
Podobná reakcia využíva kyslú hydrolýzu selenidu železnatého, FeSe.

Selán možno pripraviť rôznymi metódami in situ, napríklad použitím diboránu, Marshovej skúšky alebo Devardovej zliatiny. V Sonodovej metóde vzniká selán počas reakcie vody a oxidu uhoľnatého so selénom v prítomnosti trietylamínu.

Reakcie a využitie 
Reakciou s oxidom siričitým možno zo selánu pripraviť selén, takto pripravený selén je vysoko čistý:
 2 H2Se + SO2 ⇌ 2 H2O + 2 Se + S

Použitie 
Selán sa taktiež využíva na syntézu zlúčenín obsahujúcich selén

Príklad vyššie znázorňuje reakciu pri výrobe selenomočoviny z kyanamidu pomocou selánu.

Pri výrobe polovodičov sa plynný selénovodík používa na ich legovanie selénom.

Toxicita a bezpečnosť 
Selán je nebezpečný najmä kvôli svojej toxicite. Je výrazne toxickejší než jeho analóg, sulfán. Dráždivo pôsobí už pri koncentrácii 0,3 ppm, čo je hlavný varovný signál vystavenia selánu a pri koncentrácii1,5 ppm je už neznesiteľný. Expozícia vyšším koncentráciám, i keď je kratšia než minúta, spôsobuje dráždenie očí a slizníc, čo zapríčiňuje symptómy podobné nádche aspoň niekoľko dní po vystavení selánu. V Nemecku je limit selánu v pitnej vode 0,008 mg/l, US EPA odporúča maximálnu koncentráciu 0,01 mg/l. 

Aj napriek jeho silnej toxicite sa u ľudí nezaznamenal prípad otravy touto látkou, pravdepodobne pretože pri vdýchnutí má tendenciu rozložiť sa na slizniciach na selén, ktorý je menej toxický než jeho zlúčeniny.

Referencie

Zdroj 

Zlúčeniny selénu
Chalkogenovodíky
Ig Nobelova cena

Ig Nobelova cena je americké ocenenie parodujúce Nobelovu cenu. Ceny každý rok v októbri udeľuje časopis Annals of Improbable Research (slovensky Anály nepravdepodobného výskumu) za neobvyklé alebo triviálne výsledky vedeckého výskumu. Komisia, ktorá ceny udeľuje, je zložená z nositeľov skutočných Nobelových cien. Odovzdávanie cien prebieha na Harvardovej univerzite a je nasledované prednáškami novo ocenených na Massachusettskom technologickom inštitúte.

Prvé Ig Nobelovej ceny boli udelené v roku 1991 za objavy, ktoré "nemôžu alebo by nemali byť opakované". Časopis ale neskôr pozmenil definíciu ceny na ocenenie za objavy, ktoré majú ľudí "najskôr rozosmiať a potom ich donútiť zamyslieť sa", s cieľom poukázať na to, že aj najabsurdnejšie sa javiace objavy môžu priniesť užitočné poznatky. Ročne je udeľovaných 10 cien v mnohých kategóriách, medzi ktoré patrí napr. fyzika, chémia, fyziológia/medicína, literatúra a mier.

Udelenie niektorých cien vyjadruje kritiku (napr. dve ceny za výskum homeopatie, ceny za "vedecké vzdelávanie" Rade pre vzdelanie štátov Kansas a Colorado kvôli ich postoju k vyučovaniu evolúcie alebo cena pre prorokov konca sveta), ale častejšie sa snažia upozorniť na vedecké výskumy s humornou alebo nečakanou témou. Medzi príklady patrí výskum pravidlá piatich sekúnd, objav, že ľudská prítomnosť sexuálne vzrušuje pštrosy, alebo vyhlásenie, že čierne diery spĺňajú všetky technické požiadavky, aby sa v nich nachádzalo peklo.

V roku 2010 sa Andrej Konstantinovič Gejm stal prvým človekom, ktorý získal ako Nobelovu cenu, tak Ig Nobelovu cenu.

Cena je venovaná fiktívnemu bratovi slávneho Alfreda Nobela - Ignác Nobel. Názov "Ig Nobel prize" je súčasne slovnou hračkou; rovnako vyslovovaní anglický výraz ignoble znamená "potupný", "sprostý" či "nešľachetný". Pri udelení ceny sa však používa trochu iná výslovnosť / ˌɪɡnoʊbɛl /, teda ako pri názve Nobelovej ceny (s / bɛl / bel / v poslednej slabike), nie ako ignoble, ktoré sa vyslovuje /ɪɡnəʊ.bl̩/, v americkej angličtine /ɪɡnoʊ.bl̩/.

Z českých vedcov získali v roku 2014 Ig Nobelovu cenu Jaroslav Flegr, Jan Havlíček a Jitka Hanušová-Lindová (spolu s ďalším zahraničným výskumným tímom) za výskum toxoplazmózy, respektíve "výskum, či vlastníctvo mačiek ohrozuje duševné zdravie". V tom istom roku získali Ig Nobelovu cenu tiež Vlastimil Hart, Petra Nováková, Erich Pascal Malkemper, Sabine Begall, Vladimír Hanzal, Miloš Ježek, Tomáš kust, Veronika Němcová, Jana Adámková, Kateřina Benediktová, Jaroslav Červený a Hynek Burda za výskum magnetorecepcie živočíchov, respektíve "dôkladné zdokumentovanie toho, že keď psy defekujú alebo urinujú, uprednostňujú orientáciu telesnej osi podľa siločiar magnetického poľa v severo-južnom smere".

Referencie

Externé odkazy 
  Oficiálne stránky Ig Nobel Prize
  Zoznam víťazov s odôvodnením ceny
 Nositelia Ig Nobelových cien za rok 2011 na Technet.cz

Zdroj 
 
 

Anticeny
Cillian Murphy

Cillian Murphy (* 25. máj 1976, Douglas, Cork, Írsko) je írsky divadelný a filmový herec.

Životopis 
Narodil sa v Douglase v grófstve Cork ako najstarší zo štyroch detí školského supervízora a učiteľky francúzštiny, má mladšieho brata Páidiho a dve sestry – Sile/Sheilu a Orlu. Ako tínedžer hrával rugby a čítal knihy. Po ukončení štúdia na vysokej škole Presentation Brothers College Cork vyštudoval právo na University College Cork v Corku.

Murphy sa preslávil napríklad vďaka roli Roberta Fishera vo filme Počiatok. Bol nominovaný aj na cenu Zlatý glóbus za výkon vo filmu Raňajky na Plute. Zásadnú rolu stvárnil aj vo filme Batman začína, kde hral protivníka hlavnému hrdinovi. Ďalej hral vo filme Nočný let, v ktorom stvárnil postavu mafiána. Od roku 2013 až do súčasnosti hrá v seriáli Peaky Blinders, kde stvárňuje postavu Thomasa Shelbyho. V roku 2016 hral vo filme Operácia Anthropoid, kde stvárnil postavu Jozefa Gabčíka.

Od roku 2004 je ženatý s Yvonne McGuinnessovou a majú spolu dvoch synov. Bol vegetariánom.

Ocenenia 
Murphy získal cenu Drama Desk za najlepšie divadlo jedného herca/herečky.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Írski filmoví herci
Írski televízni herci
Írski divadelní herci
Držitelia Drama Desk
Absolventi University College Cork
Peaky Blinders (seriál)

Peaky Blinders je britský televízny seriál, ktorého námet napísal Steven Knight, a ktorý produkoval Caryn Mandabach. Hlavnú rolu hrá Cillian Murphy. Premiéra seriálu sa uskutočnila 13. septembra 2013 na televiznej stanici BBC. Doteraz bolo odvysielaných 6 sérií seriálu.

Dej 

Dej seriálu je dosadený do 20. rokov 20. storočia, bezodkladne po prvej svetovej vojne a koncentruje sa na postavu Thomasa Shelbyho, lídra gangu Peaky Blinders, pôsobiaceho v Birminghame. Hlavným antagonistom v 1. a 2. sérii je inšpektor Chester Campbell (Sam Neill), a v 3. kňaz John Hughes . 4. séria sa zameriava na boj gangu s talianskou mafiou z New Yorku, ktorej velí Luca Changretta (Adrien Brody). V 5. sérii je to britský politik a fašista Oswald Mosley (Sam Claflin). 6. séria sa zameriava na problémy Thomasa Shelbyho a ukončení celého seriálu.

Obsadenie 
 Cillian Murphy ako Thomas „Tommy“ Shelby, líder gangu a najvplyvnejší člen rodiny. Zúčastnil sa prvej svetovej vojny, za ktorú získal ocenenie. Nejaký čas bojoval s posttraumatickou stresovou poruchou.
 Sam Neill ako inšpektor Chester Campbell (1.–2. séria) írskeho pôvodu. Neúprosný nepriateľ gangu vedie boj proti „krížovej výprave“ gangu Peaky Blinders.
 Helen McCroryová ako Polly Grayová (Shelbyová), teta súrodencov Shelbyových. Keď Shelbyovci bojovali na západnom fronte, zaoberala sa otázkami gangu. Jej synom je Michael.
 Paul Anderson ako Arthur Shelby, najstarší z bratov a najviac prchký, neurotický. Jeho postavu vo veľkej miere formoval jeho pobyt na vojne.
 Annabelle Wallisová ako Grace Burgessová (1.–3. séria), bola agentka spolupracujúca z inšpektorom Campbellom, spojená s Tommym.
 Sophie Rundlová ako Ada Thornová, ako jediná zo súrodencov nie je priamo zapojená do záležitostí gangov. Bola spojená s komunistom Freddym Thornom.
 Joe Cole ako John Shelby, mladší brat Tommyho a Arthura, veterán prvej svetovej vojny a jeden z lídrov gangu.
 Tom Hardy ako Alfie Solomons (2.–6. séria), líder židovského gangu v meste Camden Town.
 Finn Cole ako Michael Gray (2.–6. séria), syn Polly.
 Paddy Considine ako otec John Hughes (3. séria), člen Economic League.
 Adrien Brody ako Luca Changretta (4. séria), líder talianskej mafiánskej rodiny v New Yorku, ktorý spustí vendetu prot rodine Shelby.
 Sam Claflin ako Oswald Mosley (5.-6. séria), britský politik a fašista, v roku 1930 líder Britskej Únie fašistov

Ocenenia 
V roku 2015 získal seriál cenu Irish Film & Television Academy (IFTA) za najlepšie kostýmy a cenu BAFTA za najlepšiu hudbu a fotografie.

Referencie

Externé odkazy

Zdroj 

Televízne seriály BBC
Britské televízne seriály
Televízne seriály z roku 2013
Basketbal na Panamerických hrách 2019

Basketbal na Panamerických hrách 2019 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2019. Konal sa v Lime, v Peru v dňoch od 27. júla do 10. augusta 2019, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951, a toto bolo jeho 18. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Eduardo Dibos s kapacitou 4 600 divákov. V mužskej kategórii získala titul , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad . Víťazom v ženskej kategórii sa stala , ktorá vo finále vyhrala nad .  Okrem klasického basketbalu sa prvýkrát organizovali aj turnaje v basketbale 3x3.

Kvalifikácia 
Obe družstvá domáceho Peru boli zo súťaže stiahnuté, nakoľko FIBA sankciovala Peruánsku basketbalovú federáciu. 
 
Muži 

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k februáru 2019. 

Ženy

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k októbru 2018.

Aréna

Nasadenie do výkonnostných košov 
Losovanie prebehlo 23. mája 2019 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov nasledovne:
Muži

Ženy

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Basketbal na oficiálnej stránke Panamerických hier 2019 //
 Oficiálna stránka Panamerickej športovej organizácie /

Zdroje 
 Basketbalový turnaj na štatistickej stránke hier 
 Basketbalový turnaj mužov a žien Panamerických hier 2019 na stránke todor66.com 
 Basketbalový turnaj mužov a žien Panamerických hier 2019 na stránke the-sports.org 

Basketbal v 2019
Basketbal na Panamerických hrách
Panamerické hry 2019
Milan Ondrík

Milan Ondrík (* 3. máj 1980, Dolný Kubín) je slovenský herec a rezbár.

Životopis 
Odmalička uvažoval, že bude futbalistom. Po starom otcovi zdedil výtvarný talent a venoval sa rezbárstvu. Študoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v ročníku Petra Mankoveckého a Zuzany Kronerovej.

Pôsobí v Divadle Andreja Bagara v Nitre. Vďaka svojmu hereckému výkonu zapôsobil a zaujal aj slovinského režiséra Diega de Brea, keď hľadal predstaviteľa Coriolana pre rovnomennú hru Williama Shakespeara v Slovenskom národnom divadle. 

Počas svojej hereckej kariéry si zahral všetko od ruskej klasiky cez slovenské diela po súčasnú svetovú drámu, ako napríklad Mŕtve duše, Statky-zmätky, Koniec hry a Portia Coughlan. Väčšiu popularitu však získal vďaka účinkovaniu v známom slovenskom seriáli Panelák, kde stvárnil postavu Nora.

V súčasnosti účinkuje v inscenáciách ako Testosterón, Všetko za národ či Adam Šangala.

Žije v Nitre so svojou partnerkou a herečkou Zuzanou Moravcovou, s ktorou má tri deti.

Ocenenia 
V roku 2016 získal cenu Slnko v sieti za Najlepší mužský herecký výkon vo filme Eva Nová a v roku 2019 cenu IFF v Karlových Varoch za najlepší mužský herecký výkon v dráme Nech je svetlo.

Externé odkazy 
 
 

Slovenskí herci
Osobnosti z Dolného Kubína
Držitelia Slnka v sieti
František Beer

František Beer, M.M. (* 1989, Košice) je slovenský organista, skladateľ a zvolený starosta košickej mestskej časti Myslava.

Zastáva funkciu arcidiecézneho organológa Košickej arcidiecézy. Je popularizátorom a priekopníkom liturgickej hudby a kancionálových piesní na Slovensku. Niektorými je považovaný aj za virtuóza.

Biografia 
František Beer je rodákom z Košíc – Myslavy, narodil sa roku 1989. Najprv študoval klavír na základnej umeleckej škole, pri hudbe ostal a pokračoval v štúdiu na Konzervatóriu v Košiciach v odbore cirkevná hudba pod vedením Klementa Rečla. Štúdium v Košiciach ukončil v roku 2009 maturitou. Vzdelával sa ale naďalej, a to na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave v triede Mareka Vrábela, ktorého brány opustil roku 2011. Je absolventom bakalárskeho stupňa štúdia cirkevnej hudby na Lübeckej hudobnej akadémii (Musikhochschule Lübeck) v Nemecku, študoval tam v organovej triede Franza Danksagmüllera. Svoje štúdiá ukončil získaním titulu Master of Music.

Pôsobil ako organista Dominikánskeho kostola v Košiciach, v roku 2015 bol asistentom organistu v chráme sv. Jakuba v Lübecku. Podľa jeho videí v sieti YouTube je zrejmé, že na organe hráva aj v košickom Dóme svätej Alžbety, košickom Premonštrátskom kostole či kostole sv. Bartolomeja v Košicach – Myslave.

Dňa 1. júna 2018 bol Mons. Bernardom Boberom, košickým arcibiskupom metropolitom, menovaný do funkcie arcidiecézneho organológa.

Vo voľbách do orgánov samosprávy obcí dňa 29. októbra 2022 bol zvolený za starostu košickej mestskej časti Myslava.

Referencie

Externé odkazy 

 Dielo Františka Beera

Slovenskí organisti
Osobnosti z Košíc
Erik Otrísal

Erik Otrísal (* 28. jún 1996, Myjava) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za český klub SK Líšeň ako obranca.

Otrísal bol už od roku 2003 členom tímu Senice. Cez mládežnícke kategórie sa prepracoval až do áčka, kde debutoval v roku 2014. Po piatich rokoch v klube ale prestúpil do druholigovej Podbrezovej. Hlavnou príčinou prestupu boli údajne nezhody s vedením klubu.

Externé odkazy 
 Profil hráča na oficiálnej stránke klubu FK Železiarne Podbrezová
 Profil hráča na stránke Futbalnet
 Profil hráča na stránke Soccerway
 Profil hráča na stránke Transfermarkt

Zdroj 

Slovenskí futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči FK Senica
Hráči FO ŽP Šport Podbrezová
Osobnosti z Myjavy
Melta

Melta je názov pre kávovinovú zmes koreňa čakanky, cukrovej repy, drvených zŕn jačmeňa a žita a názov pre nápoj pripravovaný z tejto zmesi. Melta je obohatený nápoj cigorka (=cigória; z lat. cichorium = čakanka), ktorá sa používala najmä v časoch ekonomickej krízy (počas vojny a podobne) ako lacnejšia náhrada (surogát) kávy. Na rozdiel od kávy však melta neobsahuje kofeín, je teda vhodná aj pre deti a dojčiace matky. Farba zmesi aj aróma nápoja je kávová.

Melta bola veľmi obľúbená v dobách kávových kríz, napr. počas napoleónskych a svetových vojen.

Nápoj sa pripravuje vysypaním zmesi do vriacej vody a následným precedením, konzumovať ho je možné ako horúci, tak aj studený nápoj. Hotový nápoj je možné potom buď piť, alebo do neho namáčať kúsky pečiva, napr. bábovku.

Meltový nápoj možno ľubovoľne dochutiť, najčastejšie sa dolieva mliekom či smotanou.

Pozri aj 
 cikorka
 káva
 kávovina
 bikáva

Zdroj 

Nápoje
Káva
Parta (kroj)

Parta je tradičná súčiastka ľudového krojového odevu. Označuje bohato ozdobenú čelenku, ktorú smeli nosiť len dospelé slobodné ženy počas významných príležitostí. Základ party tvoril pás lepenky stočený do kruhu, ktorý bol obšitý textilom. Naň boli našité korálky či čipky. V niektorých regiónoch boli súčasťou party aj viaceré stuhy rôznych dĺžok, ktoré viseli okolo tváre alebo dolu chrbtom. Vo väčšine regiónov nevesty používali partu počas sobáša a následnej veselice. Od začepčenia vydaté ženy už partu nemohli nosiť, ich každodennou pokrývkou hlavy sa až do konca života stal čepiec.

Referencie

Literatúra 
 Socháň, P.: Vence slovenských diev. In: Český lid, roč, 27, 1927, 23-26, 190-193; roč. 28, 1928, 63-66.
 Socháň, P.: Parta ako ozdoba hlavy slovenských diev. In: Časopis Muzeálnej slovenskej spoločnosti, roč. 23, 1931, 65-79.
 

Pokrývky hlavy
Ľudový odev
Vladimír Hurban

Vladimír Svetozár Hurban alebo Vladimír Ladislav Hurban (* 4. apríl 1883, Turčiansky Svätý Martin† 26. október 1949, Praha) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ, vojak a diplomat, syn známeho slovenského spisovateľa Svetozára Hurbana Vajanského. Bol významným slovenským diplomatom v službách Československa, (veľ)vyslancom Československa v Spojených štátoch amerických (1936-1946) a členom československej delegácie v San Franciscu pri zakladaní Organizácie Spojených národov v apríli až júni 1945. Diplomatické vyslania absolvoval aj v Egypte a vo Švédsku (s priakreditáciou pre Nórsko a Litvu).

V mene ČSR (vo funkcii veľvyslanca v USA) požiadal o vydanie zatknutého Jozefa Tisa na stíhanie za vojnové zločiny.

Ako mladý novinár sa Vladimír Hurban v roku 1907 zúčastnil na súdnom procese k tragédii v Černovej. Keďže proces bol uhorskou vládou spolitizovaný a do súdnej siene neboli pripustení slovenskí a zahraniční novinári, Vladimír Hurban sedel v obecenstve a slovenskú verejnosť informoval z prvej ruky na stránkach Národných novín.

Galéria

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Referencie

Iné projekty 

Slovenskí diplomati
Veľvyslanci Česko-Slovenska v Egypte
Veľvyslanci Česko-Slovenska vo Švédsku
Veľvyslanci Česko-Slovenska v USA
Absolventi Technische Universität Wien
Absolventi Vysokého učenia technického v Brne
Osobnosti z Martina
Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied

Ústav materiálov a mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied (ÚMMS SAV) je jedným z ústavov Slovenskej akadémie vied. V rámci SAV patrí do 1. oddelenia vied o neživej prírode. Zriadilo Predsedníctvo Slovenskej akadémie vied uznesením č. 471 zo dňa 23. septembra 1980, a to zlúčením Ústavu kovových materiálov Slovenskej akadémie vied a Ústavu mechaniky strojov Slovenskej akadémie vied s účinnosťou od 1. októbra 1980. Riaditeľom ÚMMS SAV je Ing. Martin Nosko, PhD.

Zameranie ÚMMS SAV 
ÚMMS SAV vykonáva základný a aplikovaný výskum v oblasti materiálového inžinierstva a strojárstva:

a)  Materiálové inžinierstvo je orientované na prípravu špeciálnych kovových materiálov najmä kompozitov, kovových pien, nanoštruktúrnych materiálov a intermetalických zliatin modernými technológiami ako sú tlaková infiltrácia, plazmové nástreky, usmernená kryštalizácia taveniny, depozitné metódy spojené s lisovaním, prášková metalurgia, nanotechnológie a pod. ako aj na výskum ich fyzikálnych a mechanických vlastností na základe poznania zákonitostí štruktúry.

b) V oblasti strojárstva sa ústav zameriava na aplikovanú mechaniku s dôrazom na výskum materiálov a konštrukcií vrátane kompozitov, teóriu hluko a vibroizolácie, akustoelasticitu, deštruktívne a nedeštruktívne testovanie materiálov a konštrukcií, prevádzkovú životnosť konštrukcií a zariadení v podmienkach únavy a creepu, spolu s napäťovo-deformačnými analýzami, numerickými výpočtami a simuláciami.

Organizačná štruktúra ÚMMS SAV 
ÚMMS SAV sa člení do piatich základných útvarov:

 1. divízia: Nové materiály a technológie
 2. divízia: Mikroštruktúra povrchov a rozhraní
 3. divízia: Vlastnosti materiálov a konštrukcií
 Inovačné centrum Inoval
 Odbor ekonomiky a podporných aktivít (OEPA)

Významní pracovníci ÚMMS SAV 
 Prof. Ing. Jozef Čabelka, DrSc.
 Ing. Štefan Markuš, DrSc.
Prof. Ing. Ján Gonda, DrSc. 
Prof. Ing. Norbert Szuttor, DrSc.
Dr. Ing. František Simančík
Ing. Juraj Lapin, DrSc.
Ing. Martin Balog, PhD.

Kontakt 
Ústav materiálov a mechaniky strojov SAV
Dúbravská cesta 9/6319
845 13 Bratislava
Slovensko
GPS: 48°10'14.1"N 17°04'06.3"E

Referencie

Externé odkazy 
 Webová stránka ústavu

Materiálov a mechaniky strojov
Rozum v hrsti (televízna relácia)

Rozum v hrsti je slovenská rodinná súťažno-zábavná show TV JOJ, v ktorej známe osobnosti bojujú o peniaze na charitatívne účely. Moderátormi sú Marcel Forgáč a Milan Zimnýkoval. V relácii vystupuje aj herec Mojmir Prochazka ako hovorca psychológov, ktorý hodnotí výkony jednotlivých súťažiacich. Relácia sa vysielala od 25. mája 2019 do 24. marca 2020 na JOJ a od 25. júna 2022 na JOJ Plus.

Účinkujúci 
 Marcel Forgáč – moderátor
 Milan „Junior“ Zimnýkoval – moderátor
 Mojmir Prochazka – psychológ

Série

Časti

1. séria (2019)

2. séria (2020)

3. séria (2022)

Referencie

Externé odkazy 
  na TV JOJ
 

Zábavné televízne programy
Televízne súťaže
Televízne relácie TV JOJ
Televízne relácie z roku 2019
Oleksij Valerijovič Hončaruk

Oleksij Valerijovič Hončaruk (, * 7. júl 1984, Horodňa, Černihivská oblasť, Ukrajina) je ukrajinský politik a právnik. Od 29. augusta 2019 je predsedom vlády Ukrajiny. Predtým pôsobil od 28. mája 2019 ako zástupca šefa Úradu Prezidenta Ukrajiny.

Referencie 

Premiéri Ukrajiny
Právnici
Ukrajinskí politici
Sily pre špeciálne operácie (Slovensko)

Sily pre špeciálne operácie sú súčasťou Ozbrojených síl Slovenskej republiky na úrovni Pozemných a Vzdušných síl. Veliteľstvo Síl pre špeciálne operácie (VeSŠO) vzniklo k 1. júnu 2019. Sídli v Trenčíne. Do roku 2025 by Sily mali mať 1500 vojakov. Veliteľom je od roku 2019 brig. gen. Bc. Ing. Branislav Benka.

Úlohy  
Hlavnými úlohami Síl pre špeciálne operácie budú „vojenská asistencia, špeciálny prieskum a priama akcia“, integrálnou súčasťou majú byť psychologické operácie a civilno-vojenská spolupráca.

Podriadené jednotky 
Súčasťou nového veliteľstva mali byť od jesene 2019 tieto útvary:
 5. pluk špeciálneho určenia Žilina (presun k 27. septembru 2019)
 51. výcviková základňa Žilina
 52. výsadkový prápor Trebišov (vznik 1. septembra 2021) (plánovaný presun na základňu Liptovský Mikuláš - Mokraď do konca roka 2022)
 Výcvikové stredisko špeciálnych operácií (presun k 27. septembru 2019)
 57. samostatný oddiel vznikol pretransformovaním strediska CIMIC a PSYOPS (vznik 31. augusta 2021)
 kybernetická obrana (cyber defence)

Bývalé jednotky 
 23. motorizovaný prápor Trebišov (presun od 1. januára 2020), na jeho platforme vznikol 52. výsadkový prápor.

Velenie 
Veliteľom je od roku 2019 plk. Bc. Ing. Branislav Benka, predtým bol náčelníkom Odboru síl špeciálneho určenia na Ministerstve obrany.

Prvým veliacim poddôstojníkom je od 1. júna 2020 štábny nadrotmajster Martin Boháčik, ktorý bol dovtedy viac než 11 rokov veliacim poddôstojníkom 5. pluku špeciálneho určenia.

Referencie 

 
Ozbrojené sily Slovenskej republiky
Michal Kováč (1951)

Michal Kováč (* 22. september 1951) bol slovenský a československý politik, po Nežnej revolúcii poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za Verejnosť proti násiliu, neskôr za HZDS.

Životopis 
Vo voľbách v roku 1990 bol zvolený za za VPN do slovenskej časti Snemovni národov (volebný obvod Východoslovenský kraj). Za klub hlasoval od 26. septembra 1990 do 19. marca 1991. V roku 1991, v súvislosti s rozkladom VPN, prestúpil do poslaneckého klubu jednej z nástupnických formácií, HZDS. Mandát obhájil vo voľbách v roku 1992. Za HZDS hlasoval od 13. mája 1991 do 21. apríla 1992. Vo Federálnom zhromaždení ostal do rozdelenia Československa v decembri 1992. Podľa iného zdroja bol poslancom od 7. júna 1990 do 4. júna 1992. Uvádzal sa bytom v Poprade.

Referencie

Zdroj

Externé odkazy 
 Michal Kováč v parlamente

Slovenskí politici
Politici VPN
Politici ĽS-HZDS
Poslanci Snemovne národov Federálneho zhromaždenia
Marek Slobodník

Marek Slobodník  (* 15. január 1989, Banská Bystrica) je slovenský cestovateľ, dobrodruh a milovník motoriek. Svoju prvú cestovateľskú expedíciu absolvoval v roku 2010 k Aralskému jazeru v Kazachstane a napriek veľmi slabému výstupu a takmer žiadnym videozáznamom sa mu podarilo vytvoriť krátky 13 minútový amatérsky film Veľká cesta malých strojov, ktorý v roku 2011 získal cenu Najlepší slovenský motorkársky film.

Následne sa stal súčasťou populárneho českého žltého cirkusu a niekoľko rokov sa zúčastňoval na expedíciách Dana Příbáňa, z ktorých vznikli filmy Trabantom až na koniec sveta (2014), Trabantom do posledného dychu (2016) a Trabantem tam a zase zpátky (2019).

Jeho prvý celovečerný road movie Afrika na pionieri vznikol v roku 2017 na jeho 5-mesačnej výprave, počas ktorej prešiel s partiou štyroch kamarátov naprieč Afrikou opäť na svojom obľúbenom netradičnom dopravnom prostriedku – na motorke Jawa Pionier. Tento prvý slovenský motorkársky road movie bol uvedený do slovenských kín v septembri 2019.

Odkazy

Externé odkazy 

 Web k projektu Afrika na pionieri
 Financovanie Afriky na pionieri cez Startovač https://www.startovac.cz/projekty/afrika-na-pionieri/

Slovenskí cestovatelia
Osobnosti z Banskej Bystrice
Narodenia 15. januára
Narodenia v 1989
Česká a slovenská transatlantická cena

Česká a slovenská transatlantická cena (The Czech and Slovak Transatlantic Award – CSTA) je iniciatíva, ktorej účelom je odmeňovanie osobností, ktoré výrazne prispeli k slobode a demokracii v strednej Európe, k posilneniu transatlantických vzťahov a začleneniu stredoeurópskych krajín do euroatlantických štruktúr. Myšlienka pochádza od združenia Jagello 2000, ktoré ho zrealizovalo spoločne so Slovenskou atlantickou komisiou. Ceny sa udeľujú dvakrát ročne – na bratislavskej bezpečnostnej konferencii GLOBSEC a na Dňoch NATO v Ostrave & Dňoch Vzdušných síl AČR.

Čestný výbor 
Laureáti CSTA sú vyberaní Čestným výborom vytvoreným na tento účel. Jeho členmi sú významní českí a slovenskí diplomati, politici či predstavitelia armády. Členmi výboru sú: 

 Mikuláš Dzurinda, bývalý premiér a minister zahraničných vecí Slovenska 
 Ján Figeľ, bývalý zvláštny vyslanec pre podporu slobody náboženského vyznania alebo viery mimo EÚ, bývalý člen Európskej komisie 
 Štefan Füle, bývalý eurokomisár pre rozširovanie a susedskú politiku, bývalý minister pre európske záležitosti 
 Rastislav Káčer, bývalý predseda GLOBSEC, veľvyslanec Slovenska v Česku
 Jan Kohout, námestník ministra spravodlivosti ČR, bývalý minister zahraničných vecí ČR
 Ivan Korčok, minister zahraničných vecí a európskych záležitosti Slovenskej republiky
 Gen. Pavel Macko, bývalý 1. zástupca náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky
 Zbyněk Pavlačík, predseda a zakladateľ združenia Jagello 2000 
 Martin Povejšil, námestník ministra zahraničných vecí pre riadenie sekcie bezpečnostné a multilaterálne, bývalý stály zástupca Česka pri Európskej únii 
 Jiří Schneider, výkonný riaditeľ Aspen Institute Central Europe, bývalý prvý námestník ministra zahraničných vecí SR
 Gen. Jiří Šedivý, bývalý náčelník generálneho štábu Armády ČR 
 Maroš Šefčovič, podpredseda Európskej komisie a komisár pre interinštitucionálne vzťahy

Prehľad laureátov

Dizajn ceny 
Cena je pôvodným dielom uznávaného slovenského dizajnéra Patrika Illa. Svojím tvarom a protiľahlými hranami CSTA symbolizuje transatlantické väzby.

Externé odkazy 
 Globsec
Dny NATO v Ostravě
Vondra a americký diplomat Asmus dostali cenu za přínos bezpečnosti a stabilitě
Havlův poradce Černý a expremiér Bielecki dostali transatlantickou cenu
Americký generál David Petraeus převzal v Ostravě transatlantickou cenu
Slovenský veľvyslanec v USA získal významné ocenenie. Zaslúžil sa o integráciu do EÚ a NATO
Generál Pavel dostal Českou a slovenskou transatlantickou cenu

Slovenské ocenenia
České ocenenia
Delukse

Delukse je slovenský komediálny seriál TV JOJ, ktorý mal premiéru 4. septembra 2019. 8. marca 2020 bolo oznámené, že TV JOJ pripravuje druhú sériu, ktorá mala premiéru 19. mája 2021.

Obsadenie

Hlavné postavy 

 Alexander Bárta ako Daniel Líška, manažér hotela Danubia Queen (prvá séria)
 Ivan „Tuli“ Vojtek ako Gabriel Kraken, majiteľ hotela Danubia Queen; v druhej sérii skončil na psychiatrii (hlavná: prvá séria; vedľajšia: druhá séria)
 Zuzana Fialová ako  Adela Gráciová, riaditeľka hotela Danubia Queen
 Daniel Fischer ako Viktor Hromádka, recepčný v hoteli Danubia Queen
 Gabriela Marcinková ako Lenka Syndirelová, vedúca chyžných v hoteli Danubia Queen (hlavná: prvá séria; hosť: druhá séria)
 Richard Stanke ako Róbert Grác, gynekológ a Adelin manžel
 Marián Mitaš ako Peter Skalka, manažér hotela Danubia Queen (druhá séria)
 Roman Pomajbo ako Vladimír Kováčik, riaditeľ hotela Royale Pressburg, ktorý si roky brúsi zuby na konkurenčný hotel Danubia Queen (vedľajšia: prvá séria; hlavná: druhá séria)
 Dominika Zeleníková-Morávková ako Veronika „Niky“ Púpavová, kuchárka v hoteli Danubia Queen (druhá séria)

Vedľajšie postavy 

 Dominika Žiaranová ako Liliena „Lili“ Pokorná, čašníčka v hoteli Danubia Queen
 Ľubomír Paulovič ako Samuel „Samo“ Satovský, barman v hoteli Danubia Queen
 Ľuboš Kostelný ako Karol „Chef“ Pokorný, michelinský šéfkuchár v hoteli Danubia Queen
 Tony Porucha ako NioLang, pomocný kuchár z Vietnamu v hoteli Danubia Queen
 Karol Trnka ako Imre Bellman, portier v hoteli Danubia Queen
 Iveta Pagáčová ako Gizela „Gizka“ Čonková, upratovačka v hoteli Danubia Queen
 Jakub Rybárik ako Igor, manažér hotela Royale Pressburg
 Pavol Plevčík ako Tomáš, kuchár v hoteli Danubia Queen (prvá séria)
 Ema Majeská ako Natálka Syndirelová, Lenkina dcéra (prvá séria)
 Mária Schumerová ako Klárika Pokorná, Niolangova priateľka a Karolova dcéra (prvá séria)
 Noël Czuczor ako paparazzo (prvá séria)

Epizódne postavy

Prvá séria

Druhá séria

Produkcia 

14. októbra 2016 bolo oznámené, že televízia JOJ chystá osemdielny seriál z prostredia hotela pod názvom Delukse, so Zuzanou Fialovou v hlavnej úlohe, ktorý mal mať premiéru v roku 2017. 19. mája 2017 bolo ale oznámené, že seriál dostal stopku. 2. novembra 2017 bolo oznámené, že seriál bude mať šestnásť častí a premiéra bola stanovená na rok 2018. Premiéra bola nakoniec stanovená na jeseň 2019.

Predpremiéru mal seriál 17. augusta 2019 na na Mágio Pláži v Bratislave, ďalšie premietania boli 23. augusta v ZOC MAX Prešov, 24. augusta v OC Atrium Optima Košice, 26. augusta ZOC MAX Žilina a 27. augusta v OC MAX Nitra.
 Televíznu premiéru mal 4. septembra 2019.

Série a častí 

 Pozri aj Zoznam častí seriálu Delukse

Referencie

Externé odkazy 

  na JOJke
 
 Delukse na SerialZone

Slovenské televízne seriály
Komediálne televízne seriály
Televízne seriály TV JOJ
Televízne seriály z roku 2019
Stratená dolina

Stratená dolina je filmová komédia režiséra Martina Ťapáka z roku 1976 natočená podľa námetu Ivana Bukovčana o dvoch chatároch, Michalovi a Dušanovi, vo Vysokých Tatrách, ktorý sa, spolu s ďalšími obyvateľmi chaty, snažia zachrániť Stratenú dolinu pred pustošivou inváziou turistov.  Film je záverečnou časťou Bukovčanovy tatranskej trilógie. Prvé dva diely, na ktoré film veľmi voľne nadväzuje, sú Medená veža a Orlie pierko.

Dej 
Je začiatok turistickej sezóny. Dvaja priatelia Michal  a Dušan pracujú ako správcovia chaty vo Vysokých Tatrách. Kvôli svojmu pracovnému vyťaženiu už nezvládajú starostlivosť o početných turistov, a tak požiadajú svojho nadriadeného o ďalšiu pracovnú silu. Tak sa k nim dostane kuchárka Stella, ktorá však v horách nikdy nežila a netají sa tým, že by radšej bola kdekoľvek inde. Nakoniec však zostane, pretože sa spriatelí so starým cestovateľom Gambošem. Stále väčší turistický ruch začína ohrozovať aj idylické horské prostredie Stratenej doliny, lebo sa tu chystá stavba veľkého luxusného hotela. Chatári sa obávajú zničenia nedotknutej vysokohorskej prírody a keď im ľudia na vyšších miestach nepomôžu stavbu zastaviť, nezostane im nič iné, ako vymyslieť skvelý plán a tak Tatry zachrániť.

Reakcie na film 
Film nebol medzi divákmi tak úspešný ako predošlé diely trilógie, nepomohlo ani dobré herecké obsadenie. Čo vsak diváci oceňovali, boli zábery tatranskej prírody.

Zaujímavosti 

 Tri postavy vo filme majú krstné meno zhodné s reálnym menom hercov, ktorí ich stvárnili: Mišo (Michal Dočolomanský), Dušan (Dušan Tarageľ) a Stella (Stella Zázvorková).
 Filmové exteriéry: Vysoké Tatry / Javorina / Stará Lesná / Bielovodská dolina
 Kulisa chaty boly postavené na južnom brehu Popradského plesa. Chata bola vybudovaná špeciálne pre potreby filmárov a po nakrúcaní ju rozobrali. Dnes je miesto husto zarastené kosodrevinou.

Referencie

Pozri aj 
 Medená veža
 Orlie pierko

Česko-slovenské filmy
Filmy z 1976
Pálenisko

Pálenisko môže byť:

 názov lokality v bratislavskom Ružinove, pozri Pálenisko (Ružinov)
 názov časti nákladného prístavu ležiaceho v tejto lokalite, pozri nákladný prístav (Bratislava)
 názov vrcholu: 
 v Stolických vrchoch, pozri Pálenisko (Stolické vrchy)
 v Ostrôžkach, pozri Páleniská (Ostrôžky)
Patsy Cline

Patsy Cline, rodným menom Virginia Patterson Hensleyová (; * 8. september 1932, Winchester, Virgínia, USA† 5. marec 1963, Camden, Tennessee) bola americká speváčka country hudby s presahmi do pop music, členka Grand Ole Opry. Zomrela na vrchole speváckej kariéry pri havárii súkromného lietadla vo veku 30 rokov. Bola preslávená svojím zvučným a sýtym hlasom v altovej polohe.

V oblasti country hudby je dodnes považovaná za jednu z najúspešnejších a najuznávanejších speváčok 20. storočia, ktorej krátky život aj jej úspešná kariéra sa neskôr stala námetom mnohých kníh, filmov, dokumentov, článkov i divadelných hier.

Už od detstva išlo o veľmi talentovanú dievča, ktoré dobre tancovalo a od ôsmich rokov hralo na klavír. Už vo svojich 17 rokoch začala spievať v Nashville, kde prehovorila Roya Accuffa a uspela. V roku 1957 zaznamenala veľký úspech s hitom „Walking After Midnight“ a stala sa veľmi populárnou. Jej asi najväčším hitom je pieseň „Crazy“, ktorú pre ňu napísal Willie Nelson, a tiež „I fall to pieces“.

Odrazy v kultúre 
Jej postava sa vyskytuje v americkom životopisnom filme Loretty Lynnovej Prvá dáma country music z roku 1980.

Diskografia 
 1957 Patsy Cline
 1961 Patsy Cline Showcase
 1962 Sentimentally Yours
 1962 Patsy Cline 's Golden Hits

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Countyworl.cz
 Patsy Cline at the Country Music Hall of Fame
 Patsy Cline Museum
 Love Always Patsy
 Patsy Cline singing "Life 's Railway to Heaven" duet s Willie Nelsonom, sprievodný spev: The Jordanairess
 Pasty Cline: in-depth 2010 profile

Zdroj 

Speváčky USA
Country speváčky USA
Popové speváčky USA
Speváci-skladatelia USA
Držitelia ceny Grammy
Obete leteckých katastrof
Osobnosti z Virgínie
MŠK Fomat Martin

MŠK Fomat Martin (celým názvom Mestský športový klub Fomat Martin) je futbalový klub sídliaci v meste Martin. Založený bol v roku 1994 pôvodne ako mládežnícky klub, mužské mužstvo bolo vytvorené v roku 2006. V sezóne 2019/20 pôsobí v 3. slovenskej futbalovej lige. Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne v Žabokrekoch.

Externé odkazy 
oficiálne stránky
Profil klubu (futbalnet)

Šport v Martine
Slovenské futbalové kluby
Kluby 3. ligy
Futbalové kluby založené v 1994
Geschriebenstein

Geschriebenstein (; ) je zalesnený vrch na hranici medzi Rakúskom a Maďarskom. Je to najvyšší vrch Günserského pohoria, najvyšší bod v západnom Maďarsku (Zadunajsko) a najvyšší bod v Burgenlande. Nadmorská výška vrcholu je podľa rakúskych prameňov , zatiaľ čo maďarské referencie väčšinou uvádzajú . Najvyšší bod na strane Burgenlandu je .

Jeho bývalými maďarskými názvami boli Fenyőhegy a Szálkő. Jeho súčasné meno (Írottkő v maďarčine, Geschriebenstein v nemčine) sa dá preložiť ako napísaný kameň a je pravdepodobne odvodené z hraničných kameňov s nápismi medzi majetkami rodov Batthyány a Esterházy. Na vrchole sa nachádza vyhliadková veža postavená v roku 1913. Nachádza sa presne na hranici medzi Rakúskom a Maďarskom.

Od decembra 2007 je možné prekročiť rakúsko-maďarskú hranicu bez formalít, pretože Maďarsko sa pripojilo k Schengenskej dohode.

Najbližšie mestá na rakúskej strane sú Rechnitz a Lockenhaus. Na maďarskej strane je najbližšou obcou Velem a najbližším mestom je Kőszeg.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Naturpark Geschriebenstein-Írottkő 
 Informačné centrum o prírodnom parku Írottkő 
 Ocenenie „EDEN – európske destinácie najvyššej kvality“ za netradičnú turistickú destináciu 2009

Zdroj 

Vrchy pod 1000 metrov v Rakúsku
Vrchy v Alpách
Vrchy v Maďarsku
Vrchy v Rakúsku
Vrchy pod 1000 metrov v Maďarsku
Paternoster (výťah)

Paternoster (oficiálne obežný výťah) je druh osobného výťahu s nepretržitou reťazou kabín. Je to vertikálne dopravné zariadenie pracujúce na plynulom obežnom princípe.

Princíp 
V jednej výťahovej šachte sú dva rady kabín, z ktorých sa jedna pohybuje smerom nahor a druhá nadol. Jednotlivé kabíny nie sú umiestnené tesne nad sebou. Vzdialenosť medzi nimi je taká, aby kabína v oblasti úvrati (kde sa začne pohybovať do boku a jej zvislý pohyb sa spomaľuje až k okamihu zastavenia a ihneď prejde vo zvislý pohyb opačným smerom, viď schéma) nenarazila do kabíny predchádzajúcej alebo nasledujúcej. Tak možno nepretržite odbavovať cestujúcich, ktorí môžu kedykoľvek nastúpiť a kedykoľvek vystúpiť v ľubovoľnom podlaží. Na konci smerové dráhy Paternoster sú kolesá, pozdĺž ktorých sú obtočené závesné reťaze kabín. Kabína sa tak v pivnici či v strojovni (v úvrati) posunie do opačného dopravného smeru. Kabína sa teda nepreklopí, ale len sa horizontálne presunie (v skutočnosti sa pohybuje po polkružnici, viď schéma). Paternoster je vybavený senzormi, ktoré ho zastavia v prípade, že by pasažier uviazol medzi kabínou a vchodom.

Využitie 
Prvý obežný výťah na svete bol inštalovaný roku 1884 v Londýne. Paternostery ale boli inštalované predovšetkým v prvej polovici 20. storočia. Najvhodnejšími objektami pre jich využitie sú veľké administratívne budovy, napríklad banky, ministerstvá, úrady a školy. V mnohých z nich slúžia dodnes.

Názov pochádza z modlitby Pater noster, pravdepodobne preto, že je súčasťou modlitby ruženca, ktorého korálky vzdialene mechanizmus paternostera pripomínajú. Možný je však aj odkaz na stredoveké modlitebné šnúry, tzv. paternostery, ktoré ruženec historicky predchádzajú a na ktorých sa modlil práve rad modlitieb Otčenáš ().

Výhody a nevýhody 
Výhodami obežného výťahu oproti bežnému sú vysoká prepravná kapacita, energetická nenáročnosť, spoľahlivosť a rýchlosť použitia, ktorými sa paternoster blíži pohyblivým schodom.

Nevýhodou je naopak praktická nemožnosť prepravovať telesne postihnuté osoby a malou rýchlosťou spôsobená problematická použiteľnosť vo výškových budovách na väčšie medzipodlažné vzdialenosti. Cez svoje výhody sú paternostery na ústupe. Nové sa nestavajú a staré sa buď rekonštruujú alebo sa nahrádzajú výťahmi.

Paternoster na Slovensku 
Funkčný paternoster možno vidieť v budove Slovakotexu v Trenčíne, v budove ŽSR, na Ministerstve dopravy a na Ministerstve pôdohospodárstva v Bratislave, v budove Technickej univerzity v Košiciach.

Referencie

Zdroj 
 

Dopravné zariadenia
Výťahy
Viliam Oberhauser

Ing. Viliam Oberhauser, CSc. (* 14. január 1948, Galanta) je slovenský drevársky inžinier, ekonóm, národohospodár a politik.

Zo života 
Má sestru a brata. Do dvanástich rokov žil v Galante. Keď mal dvanásť rokov zomrel im otec. V roku 1962 sa rodina presťahovala do Zvolena.

Politika 
V rokoch 19901992 pôsobil v prvej vláde Vladimíra Mečiara a vo vláde Jána Čarnogurského ako minister lesného a vodného hospodárstva, počas jeho mandátu sa zabezpečovala dostavba vodného diela Gabčíkovo.

V KDH bol členom platformy, presadzujúcej menšinový suverenistický smer, ktorá sa neskôr odčlenila do samostatnej strany – SKDH. Medzi rokmi 19982002 bol poslancom Národnej rady SR za Slovenskú národnú stranu.

V rokoch 20132017 bol členom predsedníctva a v roku 2017 1. podpredsedom Matice slovenskej. V súčasnosti je podpredsedom Krajskej rady Matice slovenskej Trnavského kraja. V roku 2018 spoluzakladal pod názvom KDŽP stranu KDŽP – Aliancia za Slovensko.

Referencie 

Slovenskí ekonómovia
Slovenskí politici
Ministri lesného a vodného hospodárstva Slovenskej republiky
Politici KDH
Politici SKDH
Politici KSÚ
Politici SNS (1990)
Politici KDŽP
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Pracovníci Matice slovenskej
Osobnosti z Galanty