joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gadža-džima

Gadža-džima alebo Gadžadžima je menší ostrov vulkanického pôvodu pod správou Japonska, nachádzajúci sa východne od hlavnej reťaze súostrovia Rjúkju. Prevažne andezitový stratovulkán sa týči do výšky  nad hladinou mora. Presný vek poslednej erupcie nie je známy, odhaduje sa na koniec pleistocénu až začiatok holocénu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Gadža-džima na Global Volcanism Program  

Ostrovy Japonska
Sopky Japonska
Stratovulkány
Vydumanec (prítok Šemšianskeho potoka)

Vydumanec je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Šemšianskeho potoka, meria  a je tokom VIII. rádu.

Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na východoseverovýchodnom svahu Dlhej chraste () v lokalite Panský les, v nadmorskej výške približne  Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, zľava priberá krátky prítok a prechodne tečie smerom na juh. Následne sa stáča na juhojuhozápad, vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina, v lokalite Pod Dlhou chrasťou priberá krátky ľavostranný prítok, ďalej podteká cestu II. triedy č. 548, esovito sa ohýba a zľava priberá dva prítoky z lokality Ortoviská. Ďalej už pokračuje juhozápadným smerom a južne od obce Šemša ústi v nadmorskej výške  do Šemšianskeho potoka.

Potoky na Slovensku
Povodie Bodvy
Vodné toky v okrese Košice-okolie
Nováčanský potok

Nováčanský potok je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Zlatína, meria 4,3 km a je tokom VIII. rádu.

Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na juhozápadnom svahu vrchu Holička (727,2 m n. m.) v lokalite Nováčanský les, v nadmorskej výške približne 465 m n. m. Na hornom toku tečie severojužným smerom, v pramennej oblasti priberá krátky ľavostranný prítok z JJZ úbočia Holičky a vstupuje do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina, kde preteká intravilánom obce Nováčany. Na hornom konci obce priberá ľavostranný prítok z lokality Úboč a pod obcou sa stáča juhojuhozápadným smerom. Následne podteká cestu II. triedy č. 548, z pravej strany priberá významný prítok (3,1 km) z Nováčanského lesa a JJZ od obce Nováčany ústi v nadmorskej výške cca 265,5 m n. m. do Zlatína.

Potoky na Slovensku
Povodie Bodvy
Vodné toky v okrese Košice-okolie
Deratizácia

Deratizácia je proces likvidácie potkanov a iných škodlivých hlodavcov (myší), obzvlášť v obytných priestoroch, menej vo voľnej prírode rôznymi prostriedkami. Deratizácia je dôležitá najmä z hľadiska hygieny, pretože hlodavce často rozširujú pre človeka nebezpečné choroby, napr. mor.

Rozdelenie deratizácie 
 Ochranná deratizácia - je preventívna deratizácia
 Ohnisková deratizácia - sa vykonáva v ohnisku nákazy infekčných chorôb ľudí a zvierat
 Barierová deratizácia - sa vykonáva na vonkajšom obvode múrov budov a zabraňuje prenikaniu myší a potkanov do vnútra budov
 Priebežná deratizácia - sa vykonáva trvalo vo vybraných objektoch

Rozdelenie podľa prostriedkov 
 mechanická (používa pascu na myši a podobné technické prostriedky)
 chemická (používa jedy nazývané rodenticídy)
 ďalšie metódy (rozšírenie chorôb medzi populáciu hlodavcov, prípadne využitie ich prirodzených nepriateľov, napr. mačiek).

Zdroje 

http://www.remekddd.sk/deratizacia

Hygiena
Európska knižnica

Európska knižnica - The European Library je službou poskytovanou cez World Wide Web, ktorá poskytuje prístup ku zdrojom 47 národných knižníc Európy, k digitálnym i analógovým prameňom vrátane kníh, časopisov, novín, zvukových záznamov a iných materiálov. Portál Európskej knižnice - The European Library ponúka bezplatné vyhľadávanie a obsahuje záznamy s metaúdajmi, rovnako ako aj digitálne objekty: niektoré zdarma, iné za poplatok. Globálny manažment Európskej knižnice je založený na konzorciu 23 platiacich členských národných knižníc, pričom všetky z nich zodpovedajú za údržbu a vývoj portálových služieb.

História

Portál Európskej knižnice bol vytvorený v spolupráci s 9 národnými knižnicami a národnými knižnicami a CENL - Konferenciou riaditeľov európskych národných knižníc) v rámci projektu TEL (Európska knižnica: Brána k európskemu poznaniu). Projekt TEL prebiehal v rokoch 2001-2004 a bol financovaný v rámci Piateho rámcového programu Európskej komisie. Do projektu boli zapojené národné knižnice Fínska, Nemecka, Talianska (Florencia, Rím), Holandska, Portugalska, Slovinska, Švajčiarska a Spojeného kráľovstva.

Portál TheEuropeanLibrary.org bol spustený 17. marca, 2005 a za viac ako rok ho navštívilo vyše 500 000 návštevníkov. V súčasnosti sú cez portál k dispozícii na vyhľadávanie zbierky 23 národných knižníc a zbierky ďalších 21 národných knižníc sú prístupné cez portál prostredníctvom hypertextových odkazov.

Plány
Cieľom Európskej knižnice je stať sa už v blízkej budúcnosti centrálnou bránou ku všetkým elekronickým zdrojom 47 európskych národných knižníc. 21. marca 2006 Európska komisia vydala tlačovú správu , podľa ktorej Európska knižnica poskytne infraštruktúru pre Európsku digitálnu knižnicu, ktorá má byť spoločnou službou všetkých významných organizácií uchovávajúcich digitálne dedičstvo(knižnice, archívy, múzeá) v Európe.

Vyhľadávací nástroj

Portál Európskej knižnice TheEuropeanLibrary.org sa neustále prispôsobuje novým koncovým používateľom a odzrkadľuje vývoj v členských národných knižniciach.

Externé odkazy 
 The European Library - Európska knižnica (toto sídlo je prístupné len s prehliadačmi Internet Explorer, Firefox alebo Mozilla/Netscape, nakoľko je založené na štandarde WWW konzorcia pre prevod XML jazyka na strane klienta)
 Projekt TEL-ME-MOR : Európska knižnica : Modulárne rozšírenia na sprostredkovanie online zdrojov
 Projekt EDL
 CENL : Konferencia riaditeľov európskych národných knižníc
 Vyhlásenie EÚ o Európskej knižnici
 Vyhľadávacie okienko

Kultúrna politika Európskej únie
Knižnice
Digitálne knižnice
Národné knižnice
Hadovník väčší

Hadovník väčší (Bistorta major) ľudovo nazývaný užovník, hadí koreň je liečivá rastlina z čeľade stavikrvovité.

Galéria

Iné projekty 
.

Referencie

Externé odkazy 
http://rostliny.prirodou.cz/?nazvy=cs&rostlina=bistorta_major
http://rostliny.nikde.cz/view.php?cisloclanku=2003123001
http://botanika.wendys.cz/kytky/K344.php

Liečivé rastliny
Flóra na Slovensku
Stavikrvovité
Najmenej ohrozené druhy
Kučino-šima

Kučino-šima alebo Kučinošima je ostrov, nachádzajúci sa v severnej časti japonského súostrovia Rjúkju, medzi ostrovmi Nakano-šima a Kučinoerabu-džima. Rozmery ostrova sú 3 × , najvyšší bod je  nad hladinou mora. V severnej časti ostrova sa nachádzajú dve osady Nišinohama a Kučino-šima.

Ostrov je tvorený dvoma andezitovými stratovulkánmi Joko-dake a Mae-dake. Stratovulkán Mae-dake bol aktívny v období medzi 8. až 13. storočím (bez bližšieho určenia veku).

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Kučino-šima na Global Volcanism Program  

Ostrovy Japonska
Sopky Japonska
Stratovulkány
Kučinoerabu-džima

Kučinoerabu-džima alebo Kučinoerabudžima je ostrov nepravidelného tvaru (4 × ), nachádzajúci sa v severnej časti japonského súostrovia Rjúkju, asi  západne od ostrova Jakušima. Východá časť ostrova je pokrytá skupinou stratovulkánov Furu-take, Šin-take a Noike, zoradených paralelne s Rjúkjuskou priekopou. Najvyšší z nich je Furu-take (), ktorý je zároveň aj najvyšším bodom ostrova. Na severozápadnom okraji Furu-take sa nachádza Šin-take – jediné vulkanické centrum, aktívne v historickej dobe. Od roku 1840 bolo zaznamenaných niekoľko stredne silných freatických erupcií, najväčšia sa odohrala na jar v roku 1931.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Kučinoerabu-džima na Global Volcanism Program  

Ostrovy Japonska
Sopky Japonska
Stratovulkány
Kikai

Kikai je názov sopečnej kaldery, nachádzajúcej sa v Juhočínskom mori, asi  južne od japonského ostrova Kjúšu. Prakticky celá kladera je pod vodou, nad hladinu vyčnievajú postkalderové ryolitové lávové dómy Šowa-Iwo-džima a Iwo-dake, ktoré sú aktívne v súčasnosti (Iwo-dake), resp. boli aktívne  minulosti (Šowa-Iwo-džima).

Kaldera vznikla približne pred 6 300 rokmi, ako následok mohutnej explózie, jednej z najväčších v holocéne. Len objem vyvrhnutej tefry sa odhaduje na 1,5 × 1011 m3 a popolový spád sa našiel až na Hokkaide. Erupcia úplne zničila pôvodný stratovulkán, ako aj južné a východné časti ostrova Kjúšu. Zdevastované oblasti neboli obývané niekoľko storočí.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Kikai na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Kaldery
Aktívne sopky
Omiš

Omiš (, ) je mesto v chorvátskej Splitsko-dalmatínskej župe. Má takmer 16 000 obyvateľov a je známym turistickým centrom.

Polohopis 
Mesto leží necelých  juhovýchodne od Splitu. Stretávajú sa tu pohoria Mosor a Omiška Dinara. Rieka Cetina tu vytvára na mnohých miestach pred svojím ústím v Omiši hlboký a malebný kaňon. Rieka veľmi ovplyvňuje teplotu mora na tamojších plážach.

Dejiny 
Omiš bol osídlený ilýrskymi kmeňmi a neskôr Rimanmi, stal sa oporným bodom neretvanských pirátov, ktorí boli veľmi obávanými protivníkmi na mori. Rieka Cetina, ktorá ústi v Omiši do mora bola pre pirátov strategickým miestem. 
Kostol sv. Michala z roku 1629 je na hlavnej ulici starej časti mesta. Nad kostolom je posledná zachovalá časť mestského opevnenia Peovica. V nadmorskej výške  sa nachádzajú trosky pevnosti Starigrad. Na rozvoj mesta mala v minulosti vplyv susedná Poljičská republika, ktorú zrušil až Napoleon roku 1807. Za zmienku ešte stojí kostol sv. Petra na Priku z 9. storočia.

Partnerské mestá 
  Diksmuide, Belgicko
  Havířov, Česko
  Riazaň, Rusko
  Poprad, Slovensko

Iné projekty 

Mestá v Chorvátsku
Prístavné mestá Jadranského mora
Ibusuki (sopka)

Ibusuki je vulkanické pole, nachádzajúce sa na južnom okraji japonského ostrova Kjúšu. Pozostáva z viacerých troskových kužeľov, lávových dómov a maarov, 4,5 km širokej kaldery Ikeda-ko a stratovulkánu Kaimon-dake. Vek kaldery sa odhaduje na 4 600 rokov, v historickej dobe bol aktívny stratovulkán Kaimon-dake, naposledy v 9. storočí.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Ibusuki na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Kaldery
Vrchy pod 1000 metrov v Japonsku
Ľubochnianska dolina

Ľubochnianska dolina je najdlhšou dolinou na Slovensku, meria 25 km.Nachádza so vo Veľkej Fatre. Prebieha severojužným smerom. Začína sa pri obci Ľubochňa (okres Ružomberok) a končí sa kotlami v úbočiach Ploskej a Čierneho kameňa. Dolinou preteká riečka Ľubochnianka. 

Dolina je známa bohatstvom vysokej zveri a je domovom najväčších slovenských šeliem (medveď hnedý, rys ostrovid). V doline sa nachádza rekreačné zariadenie a niekoľko trvalo obývaných horární (Salatín, Čierňavy, Rakytov). V minulosti dolinou viedla prvá elektrifikovaná lesná železnica v strednej Európe. Pozostatkom železnice je historický objekt elektrárne pri ústí Ľubochnianskej doliny do údolia Váhu v Ľubochni. V bočných dolinách sa nachádzajú významné prírodné rezervácie Veľkej Fatry, so zachovalými porastami pralesovitého charakteru (Kundračka, Rumbáre, Dvorisko, Skalná Alpa). V doline za lokalitou Huty sa nachádzajú pozostatky štôlní (lokalita Vyšné a Nižné Rudné), kde sa ťažilo železo. 

Dolinou vedie asfaltová vozovka až takmer do záveru, asfaltové vozovky sú aj v niektorých bočných dolinách. V doline sa na mnohých miestach ťaží drevo. V hornej časti doliny sa nachádzal pozostatok tajchu (Vyšný tajch), ktorý bol koncom roku 2008 odstránený a nahradený novou vodnou nádržou. 

Ľubochnianske jaskyne: V doline sa nachádza 11 jaskýň. Najväčšia z nich je Jaskyňa v Čertovej skale z dĺžkou 28 m Druhou najdlhšou je Previs v čertovej skale z dĺžkou  11 m..  

Ľubochnianskou dolinou prechádza zeleno-značená cyklotrasa, ktorá asi v tretine doliny odbočuje do sedla pod Červeným grúňom a hornou časťou od ústia doliny Blatná ku Chate pod Borišovom alebo do Liptovských Revúc prechádza červeno-značkovaný chodník.

Externé odkazy 
 Lesná železnica Ľubochňa - Močidlo
 Poloha na turistickej mape

Doliny Veľkej Fatry
Dolina
Sakura-džima

Sakura-džima alebo Sakuradžima je názov aktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove (bývalom, od erupcie v roku 1914 je spojený s pevninou) rovnakého mena v severnej časti zálivu Kagošima na japonskom ostrove Kjúšu. Jej vrchol je tvorený troma štítmi: Kitadake, Nakadake a Minamidake, najvyšší je Kitadake ( nad hladinou mora).

Sopka je jedna z najaktívnejších v Japonsku. Od roku 1955 prakticky bez prestávky chrlí sopečné plyny a popol, s niekoľkými menšími explozívnymi erupciami ročne. Keďže oblasť je husto osídlená, Sakura-džima je jedna z najlepšie sledovaných sopiek sveta (vulkanické observatórium na monitorovanie aktivity bolo zriadené v roku 1960). Oblasť Sakura-džimy je známa výskytom viacerých horúcich prameňov a je súčasťou národného parku Kirošima-Jaku.

Geologický vývoj 

Sakura-džima je postkalderová vulkanická štruktúra, leží na staršej, pleistocénnej kaldere Aira s rozmermi 17 × , ktorej vek sa odhaduje na 22 000 rokov. Vývoj samotnej sopky sa začal pred 13 000 rokmi, najskôr ako ostrov na južnom okraji kaldery, ktorý sa spojil s pevninou počas erupcie v roku 1914.

Historicky aktívny kráter je Kitadake, doložené záznamy o erupciách pochádzajú z 8. storočia. Prevládajúca forma erupcií je strombolského typu (len s lokálnym dosahom), v nepravidelných intervaloch striedané s väčšími, plínijskými erupciami (1471 – 1476, 1779 – 1782 a 1914).

Erupcia v roku 1914 
Pred rokom 1914 bola sopka považovaná za vyhasnutú, viac ako storočie nejavila žiadne známky aktivity. 11. januára 1914 sa nečakane prebudila, našťastie väčšina obyvateľov ostrova opustila svoje domovy deň pred erupciou kvôli stredne silnému zemetraseniu, ktoré predchádzalo výbuchu. Počiatočné štádium erupcie bolo veľmi explozívne s produkciou veľkého množtva pyroklastík a sopečného popola, no ďalšie zmetrasenie, ktoré sa odohralo 13. januára (a vyžiadalo si 35 obetí na životoch), zmenilo formu erupcie na efuzívnu.

Výlevy láv trvali vyše mesiaca (čo je na japonské pomery nezvyčajné – vďaka veľkému obsahu oxidu kremičitého a tým aj veľkej viskozite magiem). Ostrov sa postupne zväčšoval, až sa nakoniec spojil s pevninou. V finálnom štádiu, keď došlo k vyprázdneniu magmatického rezervoára, celá oblasť kaldery poklesla o . To poukazuje na to, že hlavný rezervoár je súčasťou staršieho kalderového komplexu.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 

 www.volcano.si.edu – stratovulkán Sakura-džima na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Stratovulkány
Aktívne sopky
Tisícovky v Japonsku
Sumioši-ike

Sumioši-ike je spoločný názov pre skupinku dvoch bazaltových holocénnych maarov (Sumioši-ike a Jonemaru), nachádzajúcich sa na neďaleko pobrežia zálivu Kagošima na japonskom ostrove Kjúšu. Maar Sumioši-ike vznikol pred cca 7 000 rokmi a má priemer , Jonemaru vznikol o 500 rokov neskôr a má  v priemere.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – maary Sumioši-ike na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Maary
Kudžú (sopka)

Kudžú je aktívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnej časti ostrova Kjúšu, severne od okraja kaldery Aso. Komplex je tvorený viacerými lávovými dómami, troskovými kužeľmi a piatimi stratovulkánmi. V horninovej stavbe prevládajú andezity.

Vek komplexu sa odhaduje na 150 000 rokov, súčasná činnosť sa datuje na prelom 17. a 18. storočia. Počas vývoja sa centrum vulkanickej aktivity presúva na východ. V oblasti komplexu sa nachádzajú aj početné horúce pramene a aktívne fumaroly, geotermálnu energiu využívajú aj dve elektrárne.

Zoznam vulkanických foriem komplexu Kudžú 
 Stratovulkány
 Heidži-dake 1 643 m
 Troskové kužele
 Kuroiwa-jama 1 503 m
 Rjoši-dake 1 423 m
 Taisen-zan 1 787 m
 Waita-jama 1 500 m
 Lávové dómy
 Gakurokudži
 Hizengadžo
 Hošo-zan 1 764 m
 Inaboši-jama 1 765 m
 Iwaigo-dake
 Jubi-jama 1 460 m
 Juzawa-jama
 Kami-juzawa
 Kudžu Naka-dake 1 791 m
 Kuro-dake 1 556 m
 Mimata-jama 1 745 m
 Ogigahana 1 700 m
 Taisen-minami
 Takanosu 1 334 m
 Tatču-san

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - komplex Kudžú na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Stratovulkány
Aktívne sopky
Tisícovky v Japonsku
Bystrá (stretnutie gréckokatolíckej mládeže)

Bystrá je stretnutie (nielen) gréckokatolíckej mládeže, väčšinou z východného Slovenska, ktoré sa od roku 1996 organizuje každoročne v rekreačnom stredisku Bystrá pri Humennom.

Turnusy 
Bystrá sa väčšinou organizuje v štyroch turnusoch:
 9 - 11 rokov
 12 - 14 rokov
 15 - 18 rokov
 19 a viac rokov

Ročníky 
 1992 - Ružín
 1993 - Juskova Voľa
 1994 - Juskova Voľa
 1995 - Juskova Voľa
 1996 - Bystrá
 1997 - Bystrá
 1998 - Bystrá
 1999 - Bystrá
 2000 - Bystrá
 2001 - Bystrá 
 2002 - Bystrá 
 2003 - Bystrá
 2004 - Bystrá
 2005 - Bystrá
 2006 - Bystrá
 2007 - Bystrá
 2008 - Bystrá
 2010 - Bystrá
 2011 - Zemplínska šírava (20. ročník) 
 2012 - Zemplínska šírava
 2013 - Zemplínska šírava

Referencie

Externé odkazy 
 Stretnutie gréckokatolíckej mládeže, Bystrá - grkat.nfo.sk/Bystra
 Bystrá na AETÓS

Gréckokatolícka cirkev na Slovensku
Kresťanské podujatia a akcie
We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll

We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll je výber najväčších hitov skupiny Black Sabbath z obdobia 1970-1975.

Zoznam skladieb 
(Poradie piesní je uvádzané ako bolo na originálnej verzii albumu. Za piesňou sa nachádza album, ktorý pieseň obsahoval.)

A strana 
 „Black Sabbath“ (Black Sabbath)
 „The Wizard“ (Black Sabbath)
 „Warning“ (Black Sabbath)

B strana 
 „Paranoid“ (Paranoid)
 „War Pigs“ (Paranoid)
 „Iron Man“ (Paranoid)
 „Wicked World“ (Black Sabbath U.S.verzia)

C strana 
 „Tomorrow's Dream“ (Black Sabbath, Vol. 4)
 „Fairies Wear Boots“ (Paranoid)
 „Changes“ (Black Sabbath, Vol. 4)
 „Sweet Leaf“ (Master of Reality)
 „Children of the Grave“ (Master of Reality)

D strana 
 „Sabbath Bloody Sabbath“ (Sabbath Bloody Sabbath)
 „Am I Going Insane (Radio)“ (Sabotage)
 „Laguna Sunrise“ (Black Sabbath, Vol. 4)
 „Snowblind“ (Black Sabbath, Vol. 4)
 „N.I.B.“ (Black Sabbath (album))

Zostava 
Ozzy Osbourne - spev
Tony Iommi - sólová gitara
Geezer Butler - basgitara
Bill Ward - bicie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka skupiny
Texty

Hudobné albumy z 1975
Albumy Black Sabbath
Kompilačné albumy
Technical Ecstasy

Technical Ecstasy je siedmy štúdiový album skupiny Black Sabbath. Tento album sa spolu s albumom Never Say Die! hodnotí ako jeden z najhorších albumov Black Sabbath 70.rokov.

Na tomto albume sa skupina nechala inšpirovať drogami, prostitúciou a transvestitami. Album je dosť temný. Skladby ako „Rock 'n' Roll Doctor“ a „It's Alright“ sa veľmi odlišujú od pôvodnej tvorby skupiny. Dizajn obalu albumu Technical Ecstasy navrhlo grafické štúdio Hipgnosis.

Skladba „She's Gone“ je nahraná spolu s orchestrom.

Zoznam skladieb 
 „Back Street Kids“ - 3:47
 „You Won't Change Me“ - 6:42
 „It's Alright“ - 4:04
 „Gypsy“ - 5:14
 „All Moving Parts (Stand Still)“ - 5:07
 „Rock 'n' Roll Doctor“ - 3:30
 „She's Gone“ - 4:58
 „Dirty Women“ - 7:13

Zostava 
 Ozzy Osbourne - spev
 Tony Iommi - sólová gitara
 Geezer Butler - basgitara
 Bill Ward - bicie
 Gerald Woodruffe – klávesy

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny 

Hudobné albumy z 1976
Albumy Black Sabbath
Never Say Die!

Never Say Die! je ôsmy štúdiový album skupiny Black Sabbath. Tento album sa spolu s albumom Technical Ecstasy hodnotí ako jeden z najhorších albumov Black Sabbath 70.rokov. Je to posledný album Black Sabbath 70.rokov a tiež posledný album so spevákom Ozzym Osbournom až do roku 2013, kedy vyšiel album 13.

Ešte pred začiatkom nahrávania Ozzy opustil kapelu a bol nahradený Daveom Walkerom, členom skupiny  Fleetwood Mac. Walker napísal aj pár skladieb na album.

Album bol nahrávaný ako jediný mimo U.S.A. alebo U.K. a to v Toronte v Kanade.

Zoznam skladieb 
 „Never Say Die“ - 3:50
 „Johnny Blade“ - 6:28
 „Junior's Eyes“ - 6:43
 „A Hard Road“ - 6:05
 „Shock Wave“ - 5:15
 „Air Dance“ - 5:17
 „Over to You“ - 5:24
 „Breakout“ - 2:35
 „Swinging the Chain“ - 4:05

Výroba albumu 
 Ozzy Osbourne - spev
 Tony Iommi - sólová gitara
 Geezer Butler - basgitara
 Bill Ward - bicie, spev v „Swinging the Chain“
 Don Airey – klávesy
 John Elstar – harmonika
 Will Malone - aranžmány
 Hipgnosis - dizajn obalu

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny

Hudobné albumy z 1978
Albumy Black Sabbath
Heaven and Hell (album Black Sabbath)

Heaven and Hell je deviaty štúdiový album skupiny Black Sabbath. Je to prvý album s novým spevákom Ronnie James Diom jedným zo zakladateľov Rainbow a prvý album Black Sabbath v 80.rokoch. Najznámejšia skladba je „Heaven and Hell“.

Heaven & Hell bol hodnotený ako veľmi dobrý album a dodnes sa radí medzi najlepšie čo Black Sabbath bez alebo aj s Ozzym urobili. 

Na tomto albume sa prvýkrát oficiálne uvádza v zostave Geoff Nicholls, ktorý v skupine zotrval dodnes.

Zoznam skladieb 
 „Neon Knights“ - 3:49
 „Children of the Sea“ - 5:30
 „Lady Evil“ - 4:22
 „Heaven and Hell“ - 6:56
 „Wishing Well“ - 4:02
 „Die Young“ - 4:41
 „Walk Away“ - 4:21
 „Lonely Is the Word“ - 5:49

Zostava 
 Ronnie James Dio - spev
 Tony Iommi - sólová gitara
 Geezer Butler - basgitara
 Bill Ward - bicie
 Geoff Nicholls – klávesy

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny 

Hudobné albumy z 1980
Albumy Black Sabbath
Mob Rules

Mob Rules je desiaty štúdiový album skupiny Black Sabbath. Je to druhý album s novým spevákom Ronnie James Diom a druhý album Black Sabbath v 80.rokoch. Tiež je to prvý album na ktorom bubnuje Vinny Appice. Vinny nahradil Warda počas turné ku albumu Heaven & Hell.

Témy piesní sú prevažne temné hlavne to vidieť na piesniach „Sign of the Southern Cross“ a „Falling Off the Edge of the World“.

Zaujímavosťou je, že obal albumu od umelca Grega Hildebranda má obsahovať zašifrovaný a veľmi ťažko odhaľitelný odkaz KILL OZZY napísany v temnom mieste na dlážke.

Zoznam skladieb 
 „Turn Up the Night“ - 3:42
 „Voodoo“ - 4:32
 „The Sign of the Southern Cross“ - 7:46
 „E5150“ - 2:54
 „The Mob Rules“ - 3:14
 „Country Girl“ - 4:02
 „Slipping Away“ - 3:45
 „Falling Off the Edge of the World“ - 5:02
 „Over and Over“ - 5:28

Zostava 
Ronnie James Dio - spev
Tony Iommi - sólová gitara
Geezer Butler - basgitara
Vinny Appice - bicie
Geoff Nicholls – klávesy

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny

Hudobné albumy z 1981
Albumy Black Sabbath
Live Evil

Live Evil je prvý koncertný album skupiny Black Sabbath. Born Again je záznam s koncertov v Seatli, v San Antoniu a v Dallase.  Sú tu aj skladby z Ozzyho éry ale všetky skladby sú naspievané Diom a odbubnované Vinny Appiceom. 

K obľúbeným častiam patrí pieseň „Heaven & Hell“ pri ktorej Dio predviedol ako vie narábať so svojím úžasným hlasom. Po vypočutí tejto nahrávky mnoho odporcov Dia zmenilo svoj názor. Ďalšia úžasne odohraná pesnička bola „War Pigs“ a to hlavne vďaka impozantnému viac ako dvojminútovému biciemu sólu Appica na záver.

Z tohto istého turné bolo nahraté CD Live at Hammersmith Odeon.

Zoznam skladieb 
 „E5150“ - 2:21
 „Neon Knights“ - 4:36
 „N.I.B.“ - 5:09
 „Children of the Sea“ - 6:08
 „Voodoo“ - 6:07
 „Black Sabbath“ - 8:39
 „War Pigs“ - 9:19
 „Iron Man“ - 7:29
 „The Mob Rules“ - 4:10
 „Heaven and Hell“ - 12:04
 „Sign of the Southern Cross/Heaven and Hell (Continued)“ - 7:15
 „Paranoid“ - 3:46
 „Children of the Grave“ - 5:25
 „Fluff“ - 0:59

Zostava 
Ronnie James Dio - spev
Tony Iommi - sólová gitara
Geezer Butler - basgitara
Vinny Appice - bicie
Geoff Nicholls – klávesy

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny 

Koncertné albumy
Hudobné albumy z 1982
Albumy Black Sabbath
Králik zlatohlavý

Králik zlatohlavý (iné názvy: králiček zlatohlavý, králik zlatý; ) je druh vtáka z čeľade králikovité, nespojito rozšírený  v ihličnatých lesoch Palearktídy. Na Slovensku je stály a v zime prelietavý, hniezdi na vyše polovici územia a v zimnom období skoro na 90 % Slovenska. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov králik zlatohlavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe v rokoch 19802013 mierne poklesli.

Opis 
Je veľký približne ako králik ohnivohlavý a má aj veľmi podobné sfarbenie. Meria 8 –  a váži 5 – 7,2 g.
Nemá biely pásik nad okom (rozdiel od králika ohnivohlavého). Takmer neustále je v pohybe, poskakuje a poletuje po tenších vetvičkách.

Hlas 

 

Typické trojslabičné volanie, jemné a vysoké "Síí síí síí" alebo "si si sit". Spieva vysokými tónmi, ktoré sa kolíšu medzi dvoma výškami ako "sí sissisiü-si sissisiü-si siss sietüit".

Výskyt a stav na Slovensku 
Vyskytuje sa od borovicových lesov Borskej nížiny až po hornú hranicu lesa. 

Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 200 000 – 400 000, zimujúcich jedincov 600 000 – 1 000 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.

Biotop 
Žije v ihličnatých lesoch, hlavne s výskytom smreka a jedle, tiež v borovicových lesoch na Záhorí. Najvyššie hniezdne hustoty boli zistené v prírodných smrekových lesoch (NPR Zadná Poľana, 5 – 6,1 páru / 10 ha).

Hniezdenie 
Hniezdo z konárikov, machov, lístia, trávy, peria a pavučiny stavajú obaja rodičia aj 12 dní. Umiestňuje ich 4 –  na bočné konáre smrekov a jedlí. Tvar hniezda je pohárikovitý, je uzavreté a na boku ma malý otvor. Neleží na konároch ale visí zapletené do ihličia. Na to aký je malý, je dosť bojovný. Počas hniezdenia ochraňuje hniezdo tak, že keď sa mu ku hniezdu niekto priblíži, môže naňho zaútočiť, a to dokonca aj na človeka! 

Počet vajec je 8 – 10 (6 – 11), sú červenkasto škvrnité rôznej intenzity na bledom poklade. Sedí na nich iba samička 14 – 17 dní, obaha rodičia ich kŕmia, na hniezde ich chovajú 15 – 20 dní. Hniezdia 2 krát za rok, v období od konca apríla alebo od mája do konca júla.

Potrava 
Vyhľadávajú rôzne štádiá malého hmyzu prezeraním konárikov,, hlavne drobné článkonožce z ktorých podstatnú časť tvoria aj v zime dostupné chvostoskoky obývajúce kôru. Na druhom mieste sú pavúky. Denne skonzumujú toľko čo vážia, s výnimkou obdobia pŕchnutia, obdobia znášania vajíčok (samica) a počas vývoja (mláďatá) – vtedy je ich denná spotreba dvojnásobná.

Ochrana 
Je to užitočný hmyzožravý druh, ktorý je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € . Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Králiček zlatohlavý na webstránke Atlas vtákov Slovenska

Zdroj 

Králikovité
Najmenej ohrozené druhy
Vtáky na Slovensku
Kensingtonské záhrady

Kensingtonské záhrady sú jeden z kráľovských parkov v Londýne. Rozprestierajú sa bezprostredne na západ od Hyde Parku. Väčšina parku leží v Westminsteri, ale malá časť patrí do Kensingtonu a Chelsea. Plocha parku je 1,1 km².

Občas bývajú považované za súčasť Hyde Parku, ale obidva parky sú samostatné a sú od seba oddelené Carriage Drive.

Spolu s Green Parkom, St. James’s Parkom a záhradami pri Buckinghamskom paláci vytvárajú tieto parky takmer neprerušený pás otvoreného priestranstva zasahujúceho od Whitehallu až po Notting Hill.

Medzi zaujímavosti parku patria: Albertov pamätník, Kensingtonský palác, socha Petra Pána, Serpentínová galéria, Spekeov pamätník a kruhový rybník.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Londýnske parky a voľné priestranstvá
Deringer

Deringer alebo derringer je všeobecný termín pre miniatúrnu vreckovú pištoľ. Názov vznikol skomolením priezviska pôvodného konštruktéra Henryho Deringera.

Prehľad
Pôvodne išlo o typ perkusných pištolí – predoviek s veľmi krátkou hlavňou. Pre svoju miniatúrnu veľkosť si získali obľubu počas obdobia zlatej horúčky v Kalifornii. Práve s touto zbraňou John Wilkes Booth zavraždil Abrahama Lincolna.

Dnešné deringery sú, okrem historických replík, nabíjané zozadu a obvykle majú dve až štyri hlavne. Nemajú opakovací mechanizmus, keďže účelom konštrukcie je, aby boli čo najmenšie.

Externé odkazy
 článok o deringeroch, POLICISTA  11/2000 

Strelné zbrane
Bushy Park

Bushy Park je druhý najväčší kráľovský park v Londýne. Nachádza sa na juhozápade Londýna v obvode Richmond. Rozprestiera sa na ploche 4,5 km², bezprostredne na sever od Hampton Court Palace a jeho záhrad, len niekoľko minút chôdze od Kingstonu.

V parku sú rybníky na rybárčenie aj na prechádzku loďou, cesty na vychádzky koňmo, udržované sady, divoké oblasti zarastené papradím obývané jeleňmi a chránené oblasti. V parku sa nachádza niekoľko chát a Národné fyzikálne laboratórium.

Dejiny 
Oblasť Bushy parku bola osídlená posledných 4000 rokov. Bola tu objavená mohyla z doby bronzovej a bohaté známky poľnohospodárskej činnosti v stredoveku.

Keď Henrich VIII. prevzal v roku 1529 od kardinála Tomasa Wolseyho Hampton Court Palace, prevzal aj tri okolité parky (Hare Warren, Middle park a Bushy park), ktoré tvoria súčasný Bushy park. Ako vášnivý lovec vyhradil tento park pre lov jeleňov.

Jeho nasledovníci, ktorí boli menej krvilační, nechali postaviť v parku ďalšie malebné príslušenstvo. Karol I. dal vykopať zavlažovací 19-kilometrový kanál Longford River pre zásobovanie Hampton Court a zriadil niekoľko rybníkov. V tom čase bola postavená aj hlavná komunikácia – Gaštanová ulica (Chesnut Avenue), ktorá vedie medzi Hampton Court Road v Hamptone a Sandy Lane v Teddingtone.

Od polovice 19. storočia do druhej svetovej vojny tu Londýnčania slávili gaštanovú nedeľu (Chestnut Sunday), prechádzajúc sa rozkvitnutou gaštanovou alejou (táto tradícia bola obnovená v roku 1993).

Na konci 19. storočia boli v parku položené základy nového športu - podzemného hokeja.

Počas prvej svetovej vojny tu bola zriadená nemocnica, v ktorej ošetrovali kanadských vojakov a v medzivojnovom období tu zriadili tábor pre podvyživené deti. Dwight D. Eisenhower tu plánoval počas druhé svetovej vojny vylodenie v Normandii.

Doprava 
Najbližšia železničná stanica National Rail' - Hampton Court na juhu, Hampton Wick a Kingston na východe, Teddington na severe a Hampton na západe. Všetky sú vzdialené asi 10 - 15 chôdze.

Niektoré linkové autobusy zastavujú blízko Hampton Court Gate – hlavnej južnej vstupnej brány do parku. Autobusy z Richmondu zastavujú pri Hampton Court Green''.

Externé odkazy 
 Stránka Bushy parku 

Londýnske parky a voľné priestranstvá
Richmond Park

Richmond Park je najväčším kráľovským parkom v Londýne. Nachádza sa v obvode Richmond.

Opis 
Pôvodně poľnohospodárska pôda bola používaná ako kráľovský jelení revír a k uzatvoreniu parku došlo až v roku 1637. Park bol znovu otvorený pre verejnosť v 18. storočí.

Plocha parku je 10 km² a je najväčším prímestským parkom Európy.

V parku sa nachádza Isabelina plantáž - dôležitá a príťažlivá zalesnená záhrada a najvýznamnejšia turistická atrakcia parku.

Z kopca kráľa Henricha VIII. je nádherný výhľad na katedrálu svatého Pavla, vzdialenú 19 km.

Z Pembroke Lodge, pôvodne domova 1. grófa z Russelu, ktorý stojí vo svojej vlastnej záhrade, je teraz reštaurácia.

Blízko White Lodge sídlila i Kráľovská baletná škola, v ktorej sa cvičili mladé baletky.

V parku plnom stromov a krov našlo domov mnoho zvery, napríklad voľne sa pohybujúci červené a plavé jelene alebo roháče.

Doprava 
Parkom vedie verejne prístupná cesta, i keď je prejazdná iba v dobe, kedy je otvorený. Maximálna rýchlosť je obmedzená na 32 km/h a nie je povolený vjazd komerčných vozidiel s výnimkou taxi.

Park je ohraničený vysokým múrom s niekoľkými bránami. Sheen Gate, Richmond Gate, Ham Gate, Kingston Gate a Roehampton Gate sú brány, ktorými je možno vstúpiť autom. Brána Robin Hood Gate bola v roku 2003 uzatvorená pre vjazd motorových vozidiel, aby sa znížia premávka v parku.

Existujú tu i cesty pre vychádzky na koni a cyklistické chodníky.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Londýnske parky a voľné priestranstvá
Millerov symbol

Millerov symbol je súhrn Millerových indexov. Je to spôsob jednoduchého opisu kryštalografických rovín a smerov. 

Millerove indexy alebo indexy Millerovho symbolu kryštalografických rovín sú prevrátené hodnoty úsekov súradnicového systému preťatých rovinou, spravidla upravené na najmenšie celé čísla. Napríklad: Rovina pretína súradnicový systém x,y,z v bodoch 1,1,2 - prevrátené hodnoty sú 1/1 - 1/1 a 1/2; úpravou na najmenšie celé čísla dostaneme 2,2,1. Spomínaná rovina má teda Millerov symbol (2,2,1).

Externé odkazy 
 http://skripta.dictor.net/obecna_min/o_223.php

Kryštalografia
Pearsonov symbol

Pearsonov symbol je trojica symbolov, ktorá slúži ako druh označovania typov kryštalografických štruktúr (a v podstate aj kategorizácie - pretože rovnaký Pearsonov symbol môže mať viac minerálov). 

Pearsonov symbol nešpecifikuje konkrétnu štruktúru, ale celý rad štruktúr, ktoré majú rovnakú symetriu a rovnaký počet atómov na elementárnu bunku. Napríklad Pearsonov symbol cP8 zahŕňa štruktúru typu B20 ako aj typu B21. 
(B20 a B21 sú symboly značenia v spôsobe označovanie štruktúr nazývanom „Strukturbericht“, pričom nemecký pojem Strukturbericht sa bez prekladu používa aj v angličtine). Kryštalografickú štruktúru B20 má napr. FeSi a štruktúru B21 ma kryštál CO.

Význam symbolov 
Pearsonov symbol sa skladá z troch znakov.

Prvým je malé písmeno charakterizuje kryštalografickú sústavu:

Za týmto malým písmenom nasleduje veľké písmeno charakterizujúce centráciu mriežky:

Posledným znakom je číslo charakterizujúce počet atómov v jednej elementárnej priestorovej bunke.

Napríklad mriežka typu CsCl sa značí ako cP2, mriežka typu NaCl sa označuje cF8. Kubická plošne centrovaná mriežka typu austenit sa v tomto systéme označuje cF4.

Hexagonálna mriežka 

V Hexagonálnej mriežke sa za základnú jednotku berie kosoštvorcový hranol (na obrázku modro vyznačený), preto jednoduchá hexagonálna mriežka má Pearsonov symbol hP1 a nie hS3, podobne hexagonálna tesne usporiadaná HCP (Hexagonal close packed) má Pearsonov symbol hP2. 

Pozn. Existuje nejednoznačnosť aj v samotnom označení základnej (Bravaisovej) hexagonálnej mriežky, niekedy sa označuje za bazálne centrovanú (ako sa javí) niekedy za primitívnu (častejšie), v každom prípade v hexagonálnej sústave existuje iba jedna základná (Bravaisová) mriežka a nie dve

Externé odkazy 
 Pearsonov system označovania kryštalografických štruktúr

Kryštalografia
Loimaa

Loimaa je malé mesto vo Fínsku v kraji Varsinais-Suomi v provincii Západné Fínsko.

Počet obyvateľov je 13 087 (31. december 2004) a rozloha chotára je  z toho  je voda. Hustota obyvateľstva je 27,26 ob./km². Úradný jazyk fínčina.

Partnerské mestá 
  Jõhvi, Estónsko
  Mosfellsbær, Island
  Skien, Nórsko
  Staraja Russa, Rusko
  Thisted Municipality, Dánsko
  Uddevalla, Švédsko

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.loimaa.fi - oficiálna stránka mesta 
 Oficiálna stránka

Zdroj 
 

Mestá vo Fínsku
Óran Kókó Hósto Bu

Óran Kókó Hósto Bu je japonská manga séria od autorky Bisko Hatoriovej. V Japonsku pravidelne vychádza v dievčenskom časopise LaLa. Neskôr podľa tejto mangy vznikol aj rovnomenný anime seriál, vysielaný v televíziách NTV a Animax.

V angličtine sa používa titul Ouran High School Host Club. Club sa v japončine číta ako kurabu, no občas namiesto toho v názve použijú slovo bu.

Príbeh 

Príbeh sa prevažne odohráva v bohatej vysokej škole Óran. Chodia do nej len samí bohatí študenti. Ako vo všetkých japonských školách, aj tu je množstvo rôznych klubov. Jedným z nich je aj „Klub hostiteľov“. Tí sa starajú o zábavu a oddych mladých dám v škole. Zo začiatku sa klub skladal len zo šiestich chlapcov.

Jedného dňa mladé dievča Haruhi získa možnosť dostať sa na túto prestížnu školu, i keď ona sama je len zo strednej spoločenskej vrstvy. Preto sa možno stane aj najchudobnejšou študentkou tej školy. Raz omylom vojde do Klubu hostiteľov a tí ju hneď privítajú. Avšak kvôli tomu, že Haruhi vyrastala len s otcom, dievčenské veci ako móda a krása ju nezaujímajú a vyzerá trochu ako chlapec. Väčšina klubovníkov si to o nej aj pomyslelo. Potom omylom rozbila vázu, ktorá mala cenu 8 miliónov jenov a peniaze na opravu samozrejme nemala. Preto ju museli prijať ako siedmu klubovníčku, nevediac, že je dievča. Potom, čo všetci zistili, že je dievča však Haruhi musela zostať v klube, aby splatila dlh.

Anime
Anime seriály
Anime z roku 2006
Manga
Atari 2600

Atari 2600 je herná konzola druhej generácie a jedna z prvých herných konzol, ktorá používala výmenné ROM moduly s hrami. Do tej doby boli konzoly väčšinou jednoúčelové a mali zabudovanú jednu alebo viac hier bez možnosti výmeny.

Začala sa predávať pod pôvodným názvom Atari VCS (Video Computer System) v roku 1977. S kozmetickými úpravami vydržala na trhu až do začiatku 90. rokov 20. storočia. Patrí medzi najpredávanejšie herné systémy vôbec.

Na území Československa sa táto herná konzola objavila na konci 80. rokov 20. storočia, jej popularita nastala až v prvej polovici 90. rokov vďaka bootlegovým kópiam z Číny, Vietnamu a Saudskej Arábie s integrovanými hrami, zväčša ich bolo od 32 až po 9999 (v skutočnosti ich viac ako 128 nebolo). 

Hardvér je pomerne jednoduchý. Ako CPU sa používa procesor od firmy MOS Technology MOS6507, čo je orezaná verzia populárneho MOS6502. Disponuje 128 bajtami pamäte RAM, ktorá je integrovaná v čipe RIOT (MOS6532). O grafiku a zvuk sa stará čip TIA.

Ako ovládače sa používajú 8-smerové digitálne joysticky s jedným tlačidlom, paddle (analógový ovládač s jednou osou a tlačidlom) a číselné klávesnice s 12 klávesmi.

Konzola sa vyrábala zvlášť vo verzii NTSC, PAL a SECAM. Hry z jednotlivých regiónov nie sú kompatibilné a ak sa používali v konzole z iného regiónu, zle zobrazovali farby.

Cartridge (moduly) s hrami obsahovali väčšinou ROM pamäť s obsahom 2 alebo 4 kB. Neskoršie hry boli až 32 kB. Cartridge môže byť osadená 128 B pamäťou.

Pre Atari 2600 existuje rozsiahla knižnica hier obsahujúca okolo 1000 titulov. Cartridge neboli v tej dobe kódované a tak okrem Atari mohol hry vyrábať v podstate ktokoľvek. Najznámejším výrobcom bola firma Activision.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Atari 2600 na DMOZ 

Herné konzoly
Domáce počítače
Ernest Šmigura

Ernest Šmigura (* 17. jún 1930, Dolný Ohaj – † 26. júl 2007, Nitra) bol slovenský herec. 

V rokoch 1950 až 1956 bol členom Dedinského divadla. V rokoch 1956 až 1960 sa stal členom pomocného súboru Činohry SND v Bratislave. Od roku 1960 bol 47 rokov členom hereckého súboru Divadla Andreja Bagara v Nitre.

Filmografia 
 1975: Život na úteku (Šiffer)
 1976: Do posledného dychu
 1977: Súkromná vojna (Vavro)
 1981: Otec (hlavný usporiadateľ)
 1983: Tisícročná včela (dôstojník)
 1989: Ulice bez mena (Gál)
 1996: Jaškov sen (Sojčiak)

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk - Ernest Šmigura
 ČSFD.cz - Ernest Šmigura  
 FDb.cz - Ernest Šmigura  

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Osobnosti z Dolného Ohaja
Dušan Pašek

Dušan Pašek (* 7. september 1960, Bratislava – † 14. marec 1998, Bratislava) bol slovenský hokejista, prezident Slovenského zväzu ľadového hokeja a klubu HC Slovan Bratislava. V roku 2007 bol uvedený do Siene slávy slovenského hokeja. V roku 1998 zomrel za záhadných okolností. Podľa oficiálneho vyšetrovania spáchal samovraždu.

Hokej 
Pohybovo zdatný Pašek sa prepracoval od gymnastiky do bratislavského Slovana.Mal iba 16 rokov, keď si ho legendárny tréner Slovana Bratislava Ladislav Horský zobral na pár zápasov do „áčka“. V prvom tíme „belasých“ sa postupne udomácnil a v 19-rokoch sa v drese Slovana tešil v sezóne 1978/1979 z historicky prvého titulu federálneho šampióna pre slovenský tím.

V ročníku 1986/1987 sa stal najlepším nahrávačom súťaže.

Bol draftovaný v roku 1982 tímom Minnesota North Stars v 4. kole z 81. miesta.Za Minnesotu v sezóne 1988/1989 odohral 48 zápasov v základnej časti s bilanciou 4 góly a 10 asistencií. V dvoch zápasoch play off strelil jeden gól.

Jeho syn Dušan Pašek mladší bol takisto hokejový útočník.

Reprezentácia 
V drese Česko-Slovenska odohral spolu 196 zápasov.  Na Majstrovstvách sveta v roku 1985 bol členom národného tímu, ktorý získal zlatú medailu. Česko-Slovensko reprezentoval na Zimných olympijských hrách v rokoch 1984 a 1988.

Referencie

Externé odkazy 

Pavol Rajtar, "Slovenskí majstri sveta - Dušan Pašek" hokejportal.sk
Hokejová sieň slávy - Dušan Pašek

Slovenskí hokejisti
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Česko-slovenskí strieborní olympijskí medailisti
Hráči HC Slovan Bratislava
Hráči Minnesota North Stars
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Hokejisti draftovaní klubom Minnesota North Stars
Účastníci MS v hokeji 1985
Obete samovrážd
Členovia Siene slávy slovenského hokeja
Osobnosti z Bratislavy
Ľadový hokej na Olympijských hrách

Ľadový hokej na Olympijských hrách je turnajom, ktorý sa koná na každých Olympijských hrách od roku 1920. Od roku 1924 sa koná na každých Zimných olympijských hrách. Je organizovaný Medzinárodnou hokejovou federáciou.

Prehľad súťaží

Mužské turnaje 
Nasledujúca tabuľka ukazuje štáty, ktoré sa zúčastnili na olympijských hrách. Pre každý turnaj je zobrazené ich celkové poradie, alebo "–" ak sa olympijských hier nezúčastnili. Prázdne bunky v tabuľke znamenajú, že štát v tom čase neexistoval.

- Tím nebol na ZOH V daní rok

ZS-Tím sa zúčastní na daných ZOH, ktoré sa len budú konať

Počet medailí po ZOH 2022 (len muži)

Ženské turnaje 
- Tím nebol na ZOH V daní rok

ZS-Tím sa zúčastní na daních ZOH ktoré sa len budú konať

Počet medailí po ZOH 2022 (len ženy)
Monsanto Park

Monsanto Park bola 5 440 km dlhá pretekárska dráha blízko Lisabonu, v ktorom sa konala Veľká cena Portugalska.

Bol vybudovaný na parku, preto bol okruh považovaný za náročný na jazdenie, lebo mal mnoho druhov povrchov vrátane koľají v jednom bode. V období rokov od 1954 do 1959 sa na trati konalo mnoho pretekov, ale iba jedny preteky formuly 1: v roku 1959 sa tu konala Veľká cena Portugalska, ktorú vyhral Stirling Moss. Preteky vyhral v neskorých hodinách, pretože preteky sa začali zámerne neskoršie, aby sa pretekári vyhli prudkému letnému slnku.

História formuly 1

Externé odkazy 
Monsanto Park z Google Maps

Okruhy formuly 1
Motoršport v Portugalsku
Šport v Lisabone
Emily

Emily, vlastným menom Denisa Petríková (* 1989) je slovenská speváčka. Žije v Poprade.  

Jej prvý a zatiaľ jediný album vyšiel v roku 2004.

V roku 2005 bola Emily ocenená ako objav roku 2004.

Diskografia

2004 - Poďme spolu lietať

Zoznam skladieb
 „Intro“
 „Poďme spolu lietať 2004“ (coververzia skladby „Mopedová“ Oľgy Záblackej & Vaša Patejdla z filmu Fontána pre Zuzanu 1 z roku 1985)
 „Lásku vyznávam“
 „Cítim“
 „Dlhá noc“
 „Nemusíš sa báť“
 „Dam du bi dam“
 „O tebe snívam“
 „Stále mi chýba“
 „Nemožná 2.4“ (Dance Remix) (coververzia skladby Silvie Slivovej z filmu Fontána pre Zuzanu z roku 1985; autor: Vašo Patejdl)
 „Nemusíš sa báť“ (Extended version)

Externé odkazy
 Fotografia na Supermusic.sk
 Popradčanka Emily sa stala interpretom roka
 Video: Emily - Lásku vyznávam

Narodenia v 1989
Slovenské popové speváčky
Bois de Vincennes

Bois de Vincennes [buad-vinsen] alebo Vincenneský les je park na východe Paríža. Park je pomenovaný podľa blízkeho mesta Vincennes.

Bois de Vincennnes, podobne ako Bois de Boulogne, sa obyčajne nepovažuje za súčasť vlastného Paríža, pretože zahŕňa iba neosídlený verejný priestor. Administratívne však patrí k 12. parížskemu obvodu.

Má rozlohu 9,947 km², čiže je takmer trikrát väčší ako Central Park v New Yorku a štyrikrát väčší ako Hyde Park v Londýne.

Dejiny 
Pôvodne chránený lovecký revír pre francúzskych kráľov sa po francúzskej revolúcii stal vojenským cvičným územím.

Bois de Vincennes bol oficiálne pripojený k mestu Paríž v roku 1929 a pričlenený k 12. obvodu.

Opis 

Na severnom konci Bois de Vincennes stojí Château de Vincennes (Vincenneský zámok), ktorý bol obľúbeným druhým domovom pre viacero kráľov 14. storočia. Dnes po renovácii je prístupný aj pre verejnosť. Na juhozápade parku stojí Redoute de Gravelle, vojenská reduta postavená za vlády Ľudovíta Filipa I. v 19. storočí.

V Bois de Vincennes sa koná niekoľko športových podujatí. Na východnej strane leží hipodróm špecializujúci sa na klusové preteky. Je tu taktiež velodróm a Francúzsky národný inštitút športu a telesnej výchovy.

Na západe sa nachádza zoologická záhrada s rozlohou 14,5 ha, otvorená od roku 1934 na mieste malej, provizórnej zoo pre Exposition coloniale internationale v roku 1931. V zoo chovajú ázijských slonov a pozoruhodný je 65 metrový monolit, domov stáda muflónov.

Na juhovýchod od zámku sa nachádza Kvetinová záhrada v Paríži (Parc floral de Paris), je jednou zo štyroch častí Botanickej záhrady mesta Paríž. V záhrade rastie súhrnne 7 951 taxónov kvetov, cibuľovín a stromov; pestuje sa tu asi 1500 odrôd kosatcov a na jeseň je tu medzinárodná súťaž georgín. Popri chodníku sa vinie reťazec tematických pavilónov, napr. "motýlia záhradka" alebo pavilón kaktusov a sukulentov.

Ďalej na juhovýchod je areál bývalej Patrónky (La Cartoucherie). V roku 1970 Ariane Mnouchkine spolu so súborom Divadla Slnka (Théâtre du Soleil), ktoré založila, premenila opustené miesto na priestor divadelnej tvorby. V areáli je v súčasnosti niekoľko ďalších divadiel a divadelných tvorivých dielní.

Jazerá 

V Bois de Vincennes sú 4 jazerá napájané z Marny:
 Lac Daumesnil, na západe, s rozlohou 12 ha, obsahuje dva ostrovčeky
 Lac des Minimes, na severovýchode, s rozlohou 6 ha a troma ostrovčekmi
 Lac de Saint-Mandé, na severozápade
 Lac de Gravelle, na juhozápade, s rozlohou 1 ha

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Bois de Vincennes 

12. obvod (Paríž)
Parížske parky a voľné priestranstvá
Strukturbericht (notácia)

Strukturbericht je (sčasti) systematická metóda notácie určená na špecifikáciu kryštálových štruktúr. Názov je odvodený od rovnomenného časopisu, v ktorom sa táto notácia používa. 

Za základným symbolom nasleduje niekoľko ďalších buď písmen alebo čísel, pričom môžu, ale nemusia byť v indexe. Nie je to tak systematický druh označovania ako Pearsonov symbol, ale na rozdiel od Pearsonovho symbolu opisuje konkrétnu štruktúru (nie však minerál). Rovnakú štruktúru môže mať viac minerálov (tie sa potom odlišujú druhom atómov, nie však kryštalickou štruktúrou). 

Výnimkou systému (z historických dôvodov) je štruktúra A15, ktorá nie je štruktúrou kryštálu jedného prvku (ako to inak vyžaduje systém, pozri základné symboly). Ide o Cr3Si.

Základné symboly 
 A : Chemické prvky
 B : Zlúčeniny typu AB (napr. NaCl, CsCl)
 C : Zlúčeniny typu AB2
 D : Zlúčeniny typu A m B n
 D0 : Zlúčeniny typu AB3
 E–K : komplexnejšie zlúčeniny
 L : Zliatiny
 O : Organické zlúčeniny
 S : silikáty

Pod pojmom zliatiny sa v tomto prípade rozumejú také, ktoré majú usporiadanú štruktúru - teda majú vlastnú mriežku (mólové obsahy prvkov musia teda byť v stechiometrickom pomere). Napr. AuCu vytvára usporiadanú štruktúru L10, ktorú si je možné predstaviť tak, že rohy plošne centrovanej priestorovej mriežky sú zaplnené prvkom Au, tak isto stredy dvoch náprotivných stien, ostatné 4 steny majú atóm Cu. Samozrejme pojem molekula stráca v mriežke zmysel, teda napr. NaCl, kde každý atóm Na má 6 susedných rovnako vzdialených atómov Cl. Nemá teda zmysel hovoriť: …s ktorým tvorí molekulu. Tým sa teda stráca aj rozdiel medzi usporiadanou zliatinou a zlúčeninou.

Príklady notácie

Externé odkazy 
 Strukturbericht systém(anglicky)
 Pearsonov system označovania kryštalografických štruktúr

Kryštalografia
Sanbe

Sanbe alebo Sambe je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na juhozápade japosnkého ostrova Honšú pri pobreží Japonského mora, asi 70 km severne od Hirošimy. Vrchol sopky je tvorený menšou kaldery s priemerom asi 1 km, najvyšší bod (1 126 m) je štít O-Sanbe na severnom okraji komplexu.

Vulkán bol aktívny v pleistocéne a holocéne, posledná séria väčších explózívnych erupcií sa odohrala približne pred 3 700 rokmi, čo bolo doložené datovaním pyroklastických prúdov na severovýchodnom a juhovýchodnom svahu. V oblasti sopky sa nachádzajú početné horúce pramene.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Sanbe na Global Volcanism Program  

Sopky Japonska
Stratovulkány
Tisícovky v Japonsku