joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Crowning of Atlantis

Crowning of Atlantis je album vydaný symfonickou metalovou skupinou Therion. Obal bol vytvorený Nicom & Theresou. Na začiatku bol vydaný vo forme EP s niekoľkými cover verziami a skladbami z koncertného turné Vovin, ktoré boli na naliehanie vydavateľstva a manažmentu na album pridané, aby mal dostatočnú dĺžku.

Zoznam skladieb
 „Crowning of Atlantis“ - 4:58
 „Mark of Cain“ - 5:01
 „Clavicula Nox“ (Remix) - 8:52
 „Crazy Nights“ (Loudness cover) - 3:43
 „From the Dionysian Days“ - 3:16
 „Thor (The Powerhead)“ (Manowar cover) - 4:47
 „Seawinds“ (Accept cover) - 4:23
 „To Mega Therion“ (Live) - 6:39
 „The Wings of the Hydra“ (Live) - 3:22
 „Black Sun“ (Live) - 5:46

Zostava
Christofer Johnsson - gitara, klávesy, aranžmány pre chór a orchester,
Tommy Eriksson - gitara
Jan Kazda - basová gitara a akustická gitara, ostatné aranžmány, dirigovanie chóru a orchestra
Wolf Simon - bicie (okrem „Crowning of Atlantis“)
Sami Karppinen - bicie („Crowning of Atlantis“)
Waldemar Sorychta - ostatné gitary, sólo na „Crowning of Atlantis“, „Seawinds“ a druhé sólo na „Crazy Nights“

Prizvaní hudubníci
Ralf Scheepers - spev na „Crazy Nights“ a „Thor“
Eileen Kupper - spev „Mark of Cain“
Cossima Russo - spev „Mark of Cain“
Angelica Märtz - spev „Mark of Cain“
Martina Hornbacher - spev „Seawinds“
Sarah Jezebel Deva - spev „Seawinds“ a posledná vokálna linka na „Clavicula Nox“
Jochen Bauer - sólo bas „Clavicula Nox“
Jörg Braüker - sólo tenor „Clavicula Nox“

Chór
Eileen Kupper - soprán
Angelike Maertz - soprán
Anne Tributh - alt
Joerg Braeuker - bas
Jochen Bauer - bas

Indigo orchester
Heike Haushalter - husle
Petra Stalz - husle
Monika Maltek - viola
Gesa Hangen - čelo

Zostava na Vovin Tour '98
Christofer Johnsson - gitara & spev
Tommy Eriksson - gitara
Kim Blomkvist - basová gitara
Sami Karppinen - bicie
Sarah Jezebel Deva - spev
Martina Hornbacher - spev
Cinthia Acosta Vera - spev

Externé odkazy
Informácie o albume na oficiálnej webstránke

Hudobné albumy z 1999
Albumy skupiny Therion
The Siren of the Woods

„Siren of the Woods“ je druhý singel vydaný skupinou Therion. Rovnomenná skladba je napísaná v akkadskom jazyku.

Zoznam skladieb
 „The Siren of the Woods“ (single verzia) - 8:09
 „Cults of the Shadow“ (editovaná verzia) - 5:00
 „Babylon“ - 5:53

Zostava
Christofer Johnsson - gitara, spev, klávesy
Piotr Wawrzeniuk - bicie, spev
Lars Rosenberg - basová gitara
Jonas Mellberg - gitara, akustická gitara, klávesy

Prizvaní hudobníci
Dan Swanö - spev
Anja Krenz - sólo soprán
Axel Pätz - sólo bas-baritón
Jan Peter Genkel - ostatné klávesy

Chór
North German Radio Choir
Siren Choir

Referencie

Externé odkazy
 informácie o singli na oficiálnej webstránke 

Piesne skupiny Therion
Piesne z 1996
Peter Stoličný

Peter Stoličný (* 19. marec 1945, Beharovce) je slovenský spisovateľ, scenárista a publicista. Má české občianstvo a žije v Česku.

Zo života 
Po skončení štúdia réžie a dramaturgie v Prahe žil v Bratislave, kde pôsobil ako televízny a divadelný dramaturg. Vytvoril veľké množstvo literárnych diel pre deti a mládež. V súčasnosti sa ako vysokoškolský pedagóg v Česku špecializuje na oblasť mediálnej komunikácie.

Dielo 
 Polepetko

Knihy

Pre deti a mládež 
 1987 Dve záhady – (vydalo vydavateľstvo: Mladé letá, Bratislava)
 1987 Rozprávky o dopravných značkách – (vydalo vydavateľstvo: Šport, Bratislava)
 1990 Šimpanzi zo siedmej C – (vydalo vydavateľstvo: Mladé letá, Bratislava, ISBN 80-06-00281-9)
 1993 Tarzan v Atlantíde: Sci-fi príbeh pre staršie deti – (vydalo vydavateľstvo: Libris, Bratislava, ISBN 80-85687-00-3)
 2019 Prázdniny s Opicou Škoricou. Ďalšie veselé rozprávky o slušnom správaní. - (vydalo vydavateľstvo Fortuna Junior, 2019, ISBN 978-80-8142-890-6, Ilustrácie: Sabína Liptáková)
 2021 Opica Škorica znova čaruje - (vydalo vydavateľstvo Fortuna Junior, 2021, ISBN 978-80-573-0191-2, Ilustrácie: Sabína Liptáková)

Ďalšie 
 1991 Kuchárska kniha pre nemajetných – (vydalo vydavateľstvo: Mladé letá, 1991, ISBN 8006004919, recepty minipoviedky, ilustrácie)

Diskografia 
 1987 Polepetko – Peter Stoličný (text piesní Ján Štrasser, hudba Igor Bázlik) –  Opus 9118 1975, LP (hovorené slovo)

Externé odkazy 
 Peter Stoličný – Literárne informačné centrum

 
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Autori kuchárskych kníh
Slovenskí scenáristi
Pracovníci Československej televízie
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Osobnosti z Beharoviec
Tlačová správa

Tlačová správa (iné názvy: PR správa, vyhlásenie pre médiá) je písaný alebo nahraný komunikačný prostriedok určený pre novinárov za učelom oznámenia informácie s hodnotou pre médiá. Obvykle sa posielajú poštou, faxom alebo e-mailom vybraným novinárom v novinách, časopisoch, rozhlasových a televíznych staniciach. Na distribúciu tlačových správ sa použivajú aj spravodajské agentúry. 
 
Používanie tlačových správ je bežné v oblasti vzťahov k verejnosti (public relations), ktorých cieľom je získať priaznivú pozornosť médií ku klientovi PR agentúry a/alebo publicitu pre produkty alebo podujatia tohto klienta. Tlačová správa poskytuje novinárom základ, na ktorom môžu postaviť svoj článok. Tlačové správy môžu oznámiť napríklad: plánované podujatia, zmeny v manažmente, ocenenia, nové produkty a služby, finančné výsledky, atď. 

Tlačová správa sa odlišuje od novinového článku. Novinový článok je kompilácia faktov spracovaných novinárom a uverejnená v médiách, kým tlačová správa je vytvorená, aby novinárov povzbudila k napísaniu článkov o danej téme. Tlačová správa je vo všeobecnosti ovplyvnená cieľmi autora.

Iné projekty

Slovenské portály tlačových správ 
 ; OTS(TASR) 
 ; SITA PR Servis
 ; informuje.com
 ; infoline.sk
 ; tlacovespravy.sme.sk - centrála pre zverejňovanie PR článkov na weboch Sme.sk

Novinárstvo
Kostolík

Kostolík (, , ) je osamelá veža uprostred Batizovskej doliny. Podľa geológov ide o tzv. nunatak - skalný útvar, ktorý kedysi osamelo čnel z ľadovca. Dávnejšie sa mu hovorilo „Kanceľ“.

Topografia 
Kužeľovitá vyvýšenina v hornej časti Batizovskej doliny (Vyšná Batizovská roveň) oproti Batizovskej próbe, jednej z ciest, ktorá sa používa na zostup z Gerlachu. Nie je prepojený na okolité hrebene. Má dva vrcholy, vyšší je severný. Horolezecky sa okrem hrán využíva západná a juhovýchodná stena, obe asi 100 metrov

Názov 
Štít má originálnu kužeľovitú formu. Pripomína gotický kostol. Vyniká v scenérii doliny, nie je napojený na hrebeň, oddelený je od neho len širokou a plytkou Pastrnákovou priehybou. Vyrastá priamo z Bazovskej doliny.

Zaujímavosti 
Je spojený s jednou z najznámejších tatranských tragédií, keď na ňom v 4. augusta 1933 zahynul popredný horolezec W. Stanislawski so spolulezcom Witoldom Wojnarom. Obaja horolezci a ich priateľ Justyn T. Wojsznis v ten deň vystúpili na Kačací štít novou cestou v severozápadnej stene. Po výstupe neboli veľmi unavení, a tak sa rozhodli vystúpiť ešte nezlezenou západnou stenou na Kostolík. Wojsznis mal zdravotné problémy, preto s nimi nešiel. Bol pod Sedlom pod Drúkom, keď zo stien Kostolíka počul padajúce skaly. O priateľov sa nebál, veď boli dobrí horolezci. Keď obaja horolezci večer neprišli na Chatu pri Popradskom plese, začali ich kamaráti hľadať. Našli ich pod komínom západnej steny. Oboch spájalo lano. Príčinou tragédie boli padajúce skaly. Presne o tri roky 4. augusta 1936 zdolali Stanislawskeho cestu traja poľskí horolezci Hana Pomorska, Dawid Milechman a Maciej Zajączkowski. Kostolík nie je horolezcami veľmi vyhľadávaný. Vedie naň viacero ciest. Ich zlezenie trvá približne pol hodinu.

Výstupy 
Prví na ňom stáli 29. júla 1905 Janusz Chmielowski a Jęndrzej Marusarz Jarząbek, zakopanský goral, tesár, populárny horský vodca. Vystupovali z Pastrnákovej priehyby. Prvý zimný výstup urobili po rovnakej ceste 18. február a 1912 Julius Andreas Hefty a viedenský alpinista a maliar Siegfried Neumann.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 V Batizovskej doline
 Foto na pozadí hmly
 Mapa

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Budiš (minerálny prameň)

Budiš je prameň minerálnej vody pri obci Budiš v okrese Turčianske Teplice. Je to stredne mineralizovaná, hydrogénuhličitanovo-síranová, horečnatá, sodno-vápenatá, uhličitá, studená, hypotonická slabo kyslá, až neutrálna prírodná minerálna voda.

Prameň Budiš v roku 1573 objavil prírodovedec a benediktínsky mních Mikuláš Pavol Brikcius.

Externé odkazy 
 http://www.spaz.sk
https://www.budis.sk/sk/home/informacie/pramen/zlozenie.html

Slovenské minerálne vody
Nealkoholické nápoje
Fatra (minerálna voda)

Fatra je prírodná minerálna voda s významným obsahom hydrogénuhličitanov a sodíka. Získava sa zo zdroja Fatra II./BU-2 v mestskej časti Martina-Záturčie.

História 
Je známa od roku 1929. O necelý rok neskôr navŕtali v oblasti náleziska v blízkosti Martinských holí prvú studňu s hĺbkou 172 metrov. Minerálka dostala svoj názov podľa miesta svojho pôvodu. Fatra sa od roku 1935 plní do fliaš a predáva v obchodoch. Minerálnu vodu Fatra vyrába spoločnosť Slovenské pramene a žriedla, a.s.

Chemické zloženie a účinky 
Minerálna voda má pomerne ojedinelé zásadité zloženie. Neutralizuje žalúdočné kyseliny. Pomáha pri pálení záhy, upravuje narušené vnútorné prostredie žalúdka, podporuje trávenie a blahodárne pôsobí na tráviace ústrojenstvo. Napriek jej zásaditosti má Fatra príjemnú chuť, pozitívne ovplyvňuje tráviace procesy a pomáha upravovať celkovú činnosť žalúdka. Obsahuje primerané množstvo minerálov a stopových prvkov, ktoré sú dôležité pre riadne fungovanie organizmu. Vďaka svojmu zásaditému zloženiu je vhodná pre ľudí trpiacich problémami žalúdka a pálením záhy. Odporúča sa tiež po nadmernej konzumácii jedla i alkoholu, ale rovnako je vhodná na každodenné pitie.

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky 

Slovenské minerálne vody
Nealkoholické nápoje
Zoltán Brüll

MUDr. Zoltán Brüll (* 22. jún 1905, Lučenec – † 14. január 1945, Grúnik v Kôprovej doline) bol slovenský horolezec, horský vodca a lekár, člen STH IAMES židovského pôvodu.

Životopis 
Za prvej republiky bol súkromným lekárom v Spišskej Novej Vsi. Kvôli židovskému pôvodu musel po vzniku Slovenského štátu toto povolanie roku 1939 zanechať. Krátko robil pod Tatrami kúpeľného lekára, ale aj to mu znemožnili. Začal preto pracovať ako nosič na chate svojho priateľa a častého spolulezca Štefana Zamkovského. Neskôr z neho urobili železničného údržbára. Bol internovaný v tábore nútených prác odkiaľ utiekol k partizánom, ktorí sa pohybovali v oblasti Kôprovej doliny a utvorili oddiel „Vysoké Tatry“. Svoj posledný tatranský výstup uskutočnil 7. novembra 1944, teda na výročie Októbrovej revolúcie, keď na Kriváni vztýčil navzdory nemeckej okupácii krajiny červenú zástavu. Ako lekár – humanista ošetril aj zajatého zraneného nemeckého vojaka menom Gerald Schacht. Ten ušiel a priviedol nemeckú jednotku. V bunkri pod Kriváňom (Grúnik, pamätná tabuľa) Zoltán Brüll zahynul spolu so zranenými, ktorých ošetroval. Pred smrťou ešte si údajne sám obviazal strelnú ranu.

Lezecké výkony 
Popri Štefanovi Zamkovskom bol jedným z mála slovenských horolezcov, ktorí sa v medzivojnových Tatrách mohli výkonnostne porovnávať s plejádou poľských horolezcov. V kombinácii so svojím povolaním bol výborný horský záchranca. Okrem stoviek opakovaných výstupov uskutočnil asi 20 prvovýstupov, napr. J stena Ostrého štítu, JV stena Ostrej, JV pilier Pyšného štítu, JZ pilier Malého Pyšného štítu, a spolu so S. Motykom, J. Sawickim a Š. Zamkovským Z stena Lomnického štítu (hodnotný variant Birkenmajerovej cesty).

Referencie 
 A. Marec: Tatranské siluety, 2007.
 E. Hochberger.: Hohe Tatra, Gebirge der Nordslowakei, 1992.
 I. Dieška a kol.: Horolezectvo - Encyklopédia, Šport 1989.
 Žišková-Moroňová, K. a kolektív: Dejiny Slovenského národného povstania 1944 - 5. zväzok. Bratislava, Nakladateľstvo Pravda 1985, s. 54
 Maniak, Marcel: Padli za našu slobodu. Zoznam padlých, popravených, zomrelých vojakov, partizánov a civilných obetí v okrese Kežmarok a Poprad v rokoch 1939-1945. JADAQ, www.lacna-tlac.sk 2013, s. 37, 89
 „Nášho“ hrdinu stvárnil Miroslav Šatan. Podtatranské noviny, 26. august 2016

Externé odkazy 
 Kalendár osobností, Lučenec, jún
 MojePovstanie.sk
 Vysoké Tatry 1944-1945
 „Nášho“ hrdinu stvárnil Miroslav Šatan

Slovenskí horolezci
Slovenskí lekári
Lekári židovského pôvodu
Osobnosti SNP
Osobnosti z Lučenca
Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Priatelia Zeme

Priatelia Zeme (Friends of the Earth, FoE) je medzinárodná sieť ekologických organizácií zo 69 krajín z 5 kontinentov, ktoré združujú viac než 2 milióny členov.

Spolupráci členských organizácií pomáha menší sekretariát, ktorý sídli v Amsterdame. Na jeho prácu dohliada výkonný výbor, ktorý je volený zástupcami národných členských organizácií.

Hlavné kampane 
Hlavné témy celosvetových aktivít FoE sú: 
 zmena klímy
 korporácia a spoločenská zodpovednosť firiem 
 GMO
 lesy
 verejné financie a medzinárodné finančné inštitúcie ako Medzinárodný menový fond, Svetová banka a exportné úverové agentúry
 medzinárodný obchod a jeho dopad na životné prostredie a udržateľný rozvoj
 trvalo udržateľný rozvoj

Priatelia Zeme Slovensko 
Priatelia Zeme Slovensko v súčasnosti združujú tri organizácie: Priatelia Zeme-CEPA,
Priatelia Zeme – SPZ a Lesoochranárske zoskupenie VLK. Každá organizácia má vlastné sídlo, poslanie a ciele.

Externé stránky 
Friends of the Earth International
Friends of the Earth Europe
Priatelia Zeme Slovensko

Ekologické občianske združenia
Medzinárodné organizácie
Cesta I. triedy 57 (Česko)

Cesta I. triedy 57 je cesta I. triedy v Česku. Začína na poľských hraniciach a vedie cez Město Albrechtice, Krnov, Opavu, Fulnek, Nový Jičín, Valašské Meziříčí, Vsetín, Horní Lideč, Brumov-Bylnici a Vlársky priesmyk na slovenské hranice. Tu zároveň začína slovenská cesta I/57.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku
 Cesta I. triedy 57 (Slovensko)

Zdroj 
 www.rsd.cz

57
Imathia

Imathia (gr. Imathía, starogr. Emathía) je grécka krajská jednotka  na severe Grécka v Makedónii. Imathia hraničí s gréckymi makedónskymi krajmi Pieria, Kozani, Pella a Solún. Hlavné a najväčšie mesto je Veria. Tečie cez ňu rieka Aliakmonas.

Celá krajská jednotka Imathia má okolo 145 000 obyvateľov, samotná Veria okolo 45 000. Mnoho ľudí pôvodom z Imathie sa vysťahovalo do Solúnu.

Dejiny 
Imathia bola súčasť Macedónskeho kráľovstva. Stáli tu mestá ako Veria a Vergina (Aigai), kde sa nachádzajú hrobky macedónskych kráľov, medzi nimi aj Filipa II., otca Alexandra III. Macedónskeho.

V 2. storočí po rímsko-macedónskych vojnách Imathiu ovládli Rimania a z mesta Veria sa stalo provinčné mesto. Obyvateľstvo postupne prechádzalo na kresťanstvo. Koncom prvej gótskej vojny v rokoch 380381 cez Imathiu prechádzali zvyšky gótskych vojsk. V roku 395 sa stala súčasťou Východorímskej ríše.

V 9. storočí kraj dobyli Bulhari, v roku 1204 bol začlenený do Latinského cisárstva, ale v roku 1261 ho dobylo Nikajské cisárstvo a obnovila sa Byzantská ríša.

V 15. storočí kraj na vyše 500 rokov ovládli Osmanskí Turci. Imathia sa stala súčasťou Grécka až v roku 1913 po  druhej balkánskej vojne. Po Grécko-Tureckej výmene obyvateľstva v roku 1923 sa tu usídľovali Maloázijskí Gréci

Súčasnosť 
Imathia patrí medzi turistické lokality Grécka, vďaka svojim antickým pamiatkam. Snáď najznámejšia lokalita je mesto Vergína (staroveký Aigai), kde grécky archeológ Manolis Andronikos objavil hrobky kráľov starovekej Macedónie. Najväčšie mesto je tu Veria (antická Beroia), iné mestá sú Vergína, Meliki, Irinupoli, Alexandria a Nausa. V Nause (arom. Niausta) žijú aj Arumuni.

Externé odkazy 
 Asyrmato Mitropolitiko Dyktio Hmathias
 Oficiálna stránka
 Veroia 11th Public School

Krajské jednotky v Grécku
Historické územia v Grécku
NHL 1917/1918

Sezóna 1917/18 bola prvá sezóna v histórii NHL, ktorá vznikla ako nástupkyňa NHA. Otvorili ju štyri tímy a historicky prvé zápasy sa odohrali v stredu 19. decembra 1917. Montreal Wanderers zvíťazil nad Toronto Arenas 10–9 a Ottawa Senators podľahla Montrealu Canadiens 4–7. Montreal Wanderers potom, čo bola jeho hala zničená požiarom, ligu opustil.

Základná časť sa odohrala v dvoch fázach. Víťazi jednotlivých fáz sa stretli vo finále play-off o O’Brien Trophy. Keďže v tom čase Stanley Cup nebol ešte výlučne majetkom NHL, o jeho zisk bojovali víťaz O’Brien Trophy a víťaz ligy poriadanej Pacific Coast Hockey Association.

Prvá fáza základnej časti

Tabuľka

Výsledky

Druhá fáza základnej časti

Tabuľka

Výsledky 
{| class="wikitable" width="470" style="text-align:center; font-size:90%" 
|-
! Tím !! Toronto !! Ottawa !! Canadiens|-
|align=left|  Toronto Arenas || xxx || 3–19–3 || 0–95–3 
|-
|align=left|  Ottawa Senators || 1–69–3 || xxx|| 6–38–0 
|- 
|align=left|  Montreal Canadiens || 3–75–4 || 10–41–3 || xxx' 
|}

 Play-off NHL 
 Montreal Canadiens - Toronto Arenas 3:7
 Toronto Arenas - Montreal Canadiens 3:4

Tím Toronto Arenas zvíťazil celkovým skóre 10 : 7. Získal O’Brien Trophy a postúpil do finále Stanley Cupu.

 Stanley Cup 
Stanley Cup ešte nepatril NHL a tak sa o neho stretol víťaz O’Brien Trophy s víťazom ligy poriadanej Pacific Coast Hockey Association (PCHA). 

 PCHA 1917/1918 
Základnú časť PCHA 1917/1918 odohrali tri tímy. Každý s každým sa stretol deväťkrát, čo znamená, že každý tím odohral 18 zápasov. Víťazom základnej časti sa stal Seattle Metropolitans (USA, štát Washington) pred Vancouver Millionaires (Kanada, BC) a Portland Rosebuds (USA, štát Oregon).

Vo finále play-off sa zrodili tieto výsledky:
 Vancouver - Seattle 2:2
 Seattle - Vancouver 0:1
Vancouver Millionaires zvíťazil celkovým skóre 3 : 2. Stal sa víťazom play-off PCHA a postúpil do finále Stanley Cupu.

 Finále Stanley Cupu 

 Kanadské bodovanie 

 Trofeje 
 Najlepší strelec – Joe Malone (Montreal Canadiens) – 44 gólov
 Brankár s najnižším priemerom inkasovaných gólov – Georges Vezina (Montreal Canadiens) – 3,93
 Najtrestanejší hráč – Joe Hall (Montreal Canadiens) – 60 trestných minút

 Kanadské bodovanie GP = Odohrané zápasy, G = Góly, A = Asistencie, Pts = Body, PIM = Trestné minúty''

Brankári

Debuty v lige 
 Jack Adams, Toronto

Posledný zápas v lige 
 Jack Laviolette, Montreal Canadiens
 Art Ross, Montreal Wanderers
 Harry Hyland, Ottawa Senators

Referencie

Zdroje 

1917
Ľadový hokej v 1917
Ľadový hokej v 1918
Snehový štít

Snehový štít (, , ) je menej výrazný a menej navštevovaný štít v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier s charakteristickým tvarom plochého zuba. Nachádza sa medzi Vyšným Ľadovým sedlom (Zadným Ľadovým štítom) a Ľadovým sedlom (Baraními rohami), nad Malou Studenou dolinou a Javorovou dolinou.

Názov 
Pomenovanie pochádza od horolezcov. Tento štít nie je o nič viac zasnežený ako okolité štíty, a tak „krstnému otcovi“ asi išlo o paralelu k susednému Ľadovému štítu.

Topografia 
Južnou stenou spadá do Kotliny Piatich spišských plies, severnou do divokej Ľadovej dolinky. Od Zadného Ľadového štítu ho oddeľuje Vyšné Ľadové sedlo pod kolmou stienkou, smerom na severovýchod v hlavnom hrebeni nasleduje Snehová priehyba, Snehová strážnica, Prielom pod Snehovým, Snehový hrb a Ľadové sedlo. Zo Snehovej strážnice vybieha na sever krátky hrebeň troch krásnych Snehových veží.

Upozornenie: Čierna Javorová dolina pod Ľadovým sedlom a Snehovými vežami je prísna rezervácia TANAPu so zákazom vstupu.

Niekoľko výstupov 
 1907 Z. Klemensiewicz a R. Kordys, od Vyšného Ľadového sedla s obchádzaním hrebeňa, II-III. Ďalej pokračovali hrebeňom do Ľadového sedla, takisto II-III.
 1969 Milan Kriššák a Michal Orolin, pravou časťou južnej steny, V.

Ochrana prírody 
Snehový štít navštevuje málo horolezcov. Nie je pre nich atraktívny, a tak je to, z hľadiska ochrany prírody, vítané. Úsek hlavného hrebeňa medzi Sedielkom a Ľadovým sedlom je veľkou prírodnou botanickou expozíciou najvyšších polôh Vysokých Tatier. Vo vysokých nadmorských výškach Vysokých Tatier (okolo ) rastie približne 130 druhov cievnatých rastlín. Na tomto úseku sa nachádza 84 druhov, čiže dve tretiny rastlín. Z nich, ktoré sú známe z masívu Ľadových štítov, sa nachádza na malej ploche Snehového štítu 55 druhov. Na severnej strane štítu, okrem prevládajúcich machov a lišajníkov, rastie rožec jednokvetý, iskerník ľadovcový, lomikamene, pakrálik tatranský. Na južnej strane, kde sú priaznivejšie podmienky rastie takmer 15 metrov pod vrcholom všivec praselnatý, všivec Onderov vo výške , trochu nižšie iskerník alpínsky, piesočnica, ľaľujka, gajovka, novosieverzia plazivá (kuklica), svoje miesto tu má klinček ľadovcový, prosperuje tu stokráska Micheliho, chudôbka Žmundova, rozchodník černastý a mnohé iné. Všetky tieto i nemenované rastliny sú prísne chránené.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Mapa
 Ľadovou dolinkou na Vyšné Ľadové sedlo
 Popis výstupu na Ľadové sedlo od Téryho chaty

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Richard II. (Anglicko)

Richard II. (* 6. január 1367, Bordeaux, Francúzsko – † cca 14. február 1400, City of Wakefield, Anglicko) bol anglický kráľ od roku 1377 do svojho zosadenia v roku 1399.

Životopis 
Richard, syn Čierneho princa Eduarda a kontesy Jany z Kentu, sa narodil počas vlády svojho starého otca Eduarda III. Keď mal štyri roky stal sa druhým následníkom trónu, pretože jeho starší brat Eduard z Angouleme zomrel. V roku 1376 zomrel jeho otec a Richard sa stal následníkom trónu. V roku 1377 zomrel kráľ Eduard III. a Richard ako desaťročný nastúpil na trón.

Počas prvých rokov Richardovho vládnutia bola moc v rukách niekoľkých rád. Politická verejnosť dávala prednosť tomuto riešeniu pred regentskou vládou na čele ktorej by stál kráľov strýko Ján Gentský, ale Gentský mal aj tak veľký vplyv. Prvou veľkou výzvou jeho vlády bolo Anglické povstanie v roku 1381, s ktorým si kráľ dobre poradil, keď zohral hlavnú úlohu pri potlačení povstania. 

Počas nasledujúcich rokov však kráľova závislosť na malom počte dvoranov spôsobila medzi politickou verejnosťou nespokojnosť a v roku 1387 vedenie vlády prevzala skupina šľachticov známych ako Lordi odvolávatelia. Do roku 1389 Richard prevzal moc späť a ďalších osem rokov vládol v relatívnom súlade so svojimi bývalými súpermi. O desať rokov neskôr, v roku 1397, sa však Lordom odvolávateľom pomstil keď mnohých z nich dal popraviť alebo vyhnať. Ďalšie dva roky sú označované ako Richardova „tyrania“. 

Po smrti Jána Gentského († 1399) kráľ jeho syna Henricha z Bolingbroku, ktorý bol už vo vyhnanstve, vydedil. Henrich v júni 1399 napadol Anglicko s malým vojskom, ktoré však rýchle rástlo. Pôvodne tvrdil, že jeho cieľom je len vrátenie dedičstva, ale čoskoro bolo jasné, že chce získať trón. Vďaka iba malému odporu Richarda zosadil a sám sa dal korunovať za kráľa ako Henrich IV. Richard zomrel v zajatí nasledujúci rok – pravdepodobne bol zavraždený. Je pochovaný po boku manželky Anny vo Westminsterskom opátstve.

Manželstvo 
 1/ 20. január 1382 princezná Anna Luxemburská (* 1366 – † 1394), dcéra cisára  Karola IV. a jeho štvrtej manželky Alžbety Pomoranskej
 2/ 31. október 1396 princezná Izabela Valois (* 1389 – † 1409), dcéra francúzskeho kráľa Karola VI. a Izabely Bavorskej

Genealógia

Iné projekty

Zdroj 

Králi Anglicka
Narodenia 6. januára
Narodenia v 1367
Úmrtia v 1400
Následníci trónu
Katolícki panovníci
Rytieri Podväzkového radu
Osobnosti z Bordeaux
Tepelný štít

Tepelný štít je ochrana vesmírnych lodí a balistických striel navrhnutá ako ochrana proti vysokej teplote pri vstupe do atmosféry na telesách s atmosférou, ako sú Zem, Mars a Venuša.

V starších kozmických lodiach sa používal tepelný štít vyrobený z materiálu, ktorý má veľkú tepelnú kapacitu a teda sa ťažko zahrieva. Počas celého obdobia aerodynamického namáhania sa teda nezahrial dostatočne, aby došlo k poškodeniu kozmickej lode či sondy. Druhým spôsobom je ablačný štít, ktorý je z materiálu, ktorý sa pri prelete atmosférou v procese ablácie postupne odparuje. Vďaka tomu teplo neprenikne až k lodi. Tento tepelný štít má mnohé výhody, ale jeho hlavnou nevýhodou je, že sa nedá znova použiť. 

Základom konštrukcie tepelného štítu raketoplánu sú keramické platničky a zosilnené uhlíkové panely. Tento štít je s nutnou údržbou mnohokrát použiteľný, ale je tiež pomerne krehký a málo dolný voči nárazom. Hoci menšie poškodenia a často aj straty niekoľkých doštičiek tepelnej ochrany raketoplán niekoľkokrát vydržal počas celej misie bez problémov, väčšie poškodenia na tepelne kriticky namáhaných miestach môžu viesť až ku katastrofe, ako sa ukázalo v prípade havárie raketoplánu Columbia.

Pozri aj 
 Tepelná ochrana

Iné projekty 

Kozmické lode
ELÁN Míting 2009

ELÁN Míting 2009 je halový atletický míting, najznámejší svojho druhu na Slovensku. Uskutoční sa 5. februára v Športovej hale Elán v Bratislave. Riaditeľom podujatia je Imrich Ozorák. Míting podporuje Medzinárodná asociácia atletických federácií a Európska asociácia atletických federácií.

Externé odkazy 
 ELÁN Míting na stránke atletba.sk

Šport v Bratislave
Henrich VI. (Anglicko)

Henrich VI. (* 6. december 1421, Windsor Castle, Anglicko – † 21. máj 1471, Londýn) bol v rokoch 1422 – 1461 a 1470 – 1471 anglický kráľ a v rokoch 1422 – 1453 tiež de iure kráľ francúzsky. Bol posledným anglickým panovníkom z rodu Lancasterovcov. Za jeho vlády skončila Storočná vojna s Francúzskom stratou väčšiny anglických dŕžav vo Francúzsku.

Životopis 
Jeho otcom bol Henrich V. a matkou Katarína z Valois, dcéra francúzskeho kráľa Karola VI.

Henrich V. zomrel už v roku 1422 a keďže matka mala len dvadsať rokov a bola Francúzka, vládli za malého Henricha ako regenti jeho strýkovia. Pod ich vedením pokračovalo Anglicko vo vojne proti Dauphinovi Karolovi, ktorý po smrti svojho otca Karola VI. vzniesol nárok na francúzsky trón.

V reakcii na korunováciu Karola VII. 17. júla 1429 na francúzskeho kráľa v Reims bol Henrich ako osemročný korunovaný 6. novembra 1429 vo Westminsteri za anglického kráľa  a 6. decembra 1431 na francúzskeho kráľa v katedrále Notre-Dame v Paríži Francúzi ho však neprijali a Angličania museli pod tlakom Karola VII. začať ustupovať.

Samostatnej vlády sa ujal 13. novembra 1437, krátko pred svojimi šestnástymi narodeninami. 

23. apríla 1445 sa jeho manželkou stala francúzska princezná Margaréta z Anjou (* 1430 – † 1482). 13. októbra 1453 sa narodilo ich jediné dieťa, syn Eduard, ktorý zahynul 4. mája 1471 v bitke pri Tewkesbury.

Posledná bitka storočnej vojny sa odohrala 17. júla 1453 pri Castillone. Francúzske delostrelectvo rozprášilo anglickú armádu i s jej lukostrelcami. Anglicko touto bitkou stratilo všetky územia vo Francúzsku okrem prístavu Calais. Keď sa Henrich dozvedel túto správu psychicky sa zrútil. Tento duševný stav trval jeden a pol rok. Tým svoju krajinu odsúdil k ďalším desaťročiam vojny, tentokrát občianskej.

Referencie

Literatúra 
 NEILLANDS, Robin. Války růží. Praha : Naše vojsko, 2002. 187 s. ISBN 80-206-0620-3.

Iné projekty

Zdroj 

Králi Anglicka
Eduard V. (Anglicko)

Eduard V. (* 2. október 1470, Westminsterské opátstvo, Anglicko – † asi 1483) bol kráľ Anglicka od 9. apríla 1483 až do svojho zosadenia o dva mesiace neskôr.

Bol synom Eduarda IV. a Alžbety Woodvillovej. 
Jeho vláda bola poznamenaná vplyvom jeho strýka Richarda, vojvodu z Gloucesteru, ktorý ho nahradil ako Richard III. Spolu so svojim mladším bratom Richardom, vojvodom z Yorku, boli poslaní (údajne z dôvodu zaistenia ich bezpečnosti) do Toweru. Nie je známe, čo sa s nimi potom stalo, ale bežne je z ich smrti obviňovaný ich strýko Richard. Eduard nebol, pričinením svojho strýka Richarda, korunovaný.

Literatúra 
 NEILLANDS, Robin. Války růží. Praha : Naše vojsko, 2002. 187 s. ISBN 80-206-0620-3.

Iné projekty 

Narodenia 2. októbra
Narodenia v 1470
Úmrtia v 15. storočí
Králi Anglicka
Katolícki panovníci
Nositelia Podväzkového radu
Detergent

Detergent je prípravok, alebo látka, ktorá má výrazné čistiace účinky a veľmi dobre rozpúšťa mastné látky, napr. saponát. Všeobecne termín "detergentné" (tiež "deterzivné") znamená "čistiace" alebo "majúce čistiace vlastnosti", "detergencia" udáva prítomnosť alebo stupeň čistiacich vlastností. Detergenty teda sú chemické čistiace prostriedky.

Terminológia 
Termín detergent sa niekedy používa pre odlíšenie ostatných čistiacich látok od mydla, pre odlíšenie mydla od iných tenzidov používaných na čistenie (od saponátov). V počiatkoch vývoja nemydlových tenzidov pre komerčné čistiace prostriedky bol pre odlíšenie presadzovaný termín syndet, ako skratka pre syntetický detergent. Nikdy sa však nestal populárnym a navyše je nesprávny, pretože aj mnoho mydiel je syntetizovaných (z glyceridov).

Termín bezmydlové mydlo tiež nemal dlhé trvanie. Neexistuje žiadny iný presný termín pre čistiace prostriedky, ktoré neobsahujú mydlo, než bez mydlový či nemydlový čistiaci prostriedok (bez mydlový / nemydlový detergent).

Obyčajná voda, ak sa použije na čistenie, je tiež čistiacim prostriedkom (detergentom). Pravdepodobne najširšie používanými prostriedkami, inými ako je voda, sú mydlá alebo zmesi zložené hlavne z mydiel. Avšak nie všetky mydlá majú významný čistiaci účinok, a naopak, aj keď sa termíny "detergent" a "mydlo" niekedy zamieňajú, nie každý detergent je mydlo.

Termín detergent sa niekedy používa pre označenie akéhokoľvek tenzidu, aj keď nie je použitý na čistenie. Tejto terminológii by sme sa mali vyhýbať, pretože je k dispozícii správnejší termín tenzid: Pojem detergent má užší význam ako všeobecne tenzid, detergent je tenzid určený na konkrétny účel, na umývanie a čistenie.

Prenesené významy 
Niekedy sa ako čistiace prostriedky (detergenty) označujú aj látky, ktoré sú zložitejšie než obyčajné zmesi chemických zlúčenín: napr. o zelere sa dá povedať, že je detergentný pre zuby.

História 
Detergentných účinkov určitých syntetických tenzidov si v roku 1913 všimol belgický chemik A. Reychler. Prvým komerčne vyrábaným čistiacim prostriedkom, ktorý čerpal zo spomínaných pozorovaní, bol Nekal predávaný v Nemecku v roku 1917, aby zmiernil nedostatok mydla počas 1. svetovej vojny.

Novým budovaním a neskoršie prestavbou amerických tovární (pôvodne vyrábajúcich letecké palivo) tak, aby vyrábali tetrapropylén používaný v čistiacich prostriedkoch pre domácnosť, došlo ku koncu 40. rokov k rýchlemu rastu ich používania. Koncom 60. rokov uviedla firma Procter & Gamble na americký trh biologické čistiace prostriedky obsahujúce enzýmy, ktoré lepšie odstraňujú nečistoty bielkovinového pôvodu (napríklad od vajec).

Pozri aj 
 Tenzidy
 Mydlo
 Čistiaci prostriedok

Iné projekty

Externé odkazy 
 About.com: How Do Detergents Clean
 US Patent 6472364: Detergent compositions or components

Zdroj 

Čistiace prostriedky
Tom

Tom môže byť:
 Tomáš
 rieka v Rusku:
 Tom (prítok Obu)
 Tom (prítok Zeje)
 animovaná filmová postava, pozri Tom a Jerry

TOM môže byť:
 Turistický oddiel mládeže
Stanisław Motyka

Stanisław Motyka (* 6. máj 1906  - † 7. júl 1941) bol poľský horolezec, horský vodca, lyžiar a inštruktor lezenia.

Životopis
Rodák zo Zakopaného, najviac však liezol na slovenskej strane Tatier. Jeho častými spolulezcami boli napr. Štefan Zamkovský a Zoltán Brüll. Pomáhal tak dvíhať športovú úroveň slovenského medzivojnového horolezectva, navyše robil inštruktora na horolezeckých kurzoch u nás. Bol aj skvelý lyžiar (i skokan), dostal sa až na zimnú olympiádu v Sankt Moritzi 1928, no po skialpinistickom úraze plne presedlal na horolezectvo. Od r. 1937 si zarábal povolaním horského vodcu. V r. 1939 sa stal riaditeľom Školy turistiky a taternictva (alpinizmu v Tatrách) na Hale Gasienicowej a po vypuknutí vojny sa zapojil do odboja. Ako špičkový znalec hôr prevádzal utečencov z okupovaného Poľska. Keď mu Gestapo prišlo na stopu, utiekol aj sám. Krátko sa skrýval na chate u Zamkovského, potom vraj na Erike pod Kojšovskou hoľou a napokon sa dostal do Maďarska. Stal sa štátnym trénerom maďarských lyžiarov. Za nejasných okolností sa utopil pri kúpaní v Dunaji pri Szentendre.

Lezecké výkony 
Najprv zopakoval vari všetky známe najťažšie výstupy v Tatrách tej doby a od r. 1931 už začal utvárať prvovýstupy. Spravil ich vyše 70, napr. J stena Zamarlej Turnie, SV stena Zlobivej, J stena Malého Ľadového štítu, J stena Širokej veže, J stena Malého Kolového štítu (VI-, vtedy považovaná za najťažšiu cestu v Tatrách),  JZ stena Východného Železného štítu, J stena Čierneho štítu, JZ pilier Pyšného štítu, JZ stena Gánku a Z stena Lomnického štítu. Jeho prvovýstupy sa vyznačujú „klasickou čistotou línií“ (Dieška) a sú dodnes obľúbené aj kvôli pevnej skale.

Referencie 
 A. Marec.: Tatranské siluety, 2007.
 E. Hochberger: Hohe Tatra, Gebirge der Nordslowakei, 1992.
 I. Dieška a kol.: Horolezectvo - Encyklopédia, Šport 1989.

Externé odkazy 
 S. Motyka v poľštine stručne
 S. Motyka v poľštine podrobne

Narodenia v 1906
Úmrtia v 1941
Poľskí horolezci
High School Musical

High School Musical je americký romantický, komediálny a muzikálový televízny film z roku 2006. Je prvou časťou filmovej série High School Musical. Na televízne obrazovky bol uvedený 20. januára 2006. V USA ho počas premiéry videlo 7,7 milióna divákov. Vznikli aj ďalšie 2 pokračovania: High School Musical 2 (2007) a High School Musical 3: Posledný rok (2008).

Dej 
Seriál sa odohráva vo fiktívnom vidieckom meste Hawkins v Indiane začiatkom 80. rokov 20. storočia. V neďalekej inštitúcii Hawkins National Laboratory sa zdanlivo zaoberajú vedeckým výskumom pre Ministerstvo energetiky Spojených štátov amerických, no v skutočnosti robia tajné paranormálne až nadprirodzené experimenty na ľuďoch. Z nedbalosti sa im podarilo vytvoriť portál do alternatívnej dimenzie zvanej "Upside Down". Táto dimenzia však začne vplývať na nič netušiacich obyvateľov Hawkinsu katastrofálnym spôsobom.

Prvá séria začína v novembri 1983, keď Willa Byersa unesie tvor z Upside Down. Jeho matka Joyce, spolu s policajným náčelníkom Jimmom Hopperom, po ňom začnú pátrať. Medzitým z laboratória utečie malé dievča zvané Eleven a pomáha Mikovi, Dustinovi a Lucasovi nájsť ich strateného priateľa.Na konci sa však Will vráti ale Eleven záhadne zmizne do sveta Upside Down.

Druhá séria sa odohráva o rok neskôr a začína v októbri 1984. Willa zachránili, no málo ľudí vie, čo sa v skutočnosti stalo. Potom, čo zistia, že Will je stále pod vplyvom bytostí z Upside Down, sa jeho priatelia a rodina dozvedia o väčšej hrozbe ich vesmíru, než je Upside Down. Hopper nájde Eleven v lese a tak ju zoberie k sebe domov ale nikto okrem neho to nevie. Na konci sérii sa Eleven vráti domov ku kamarátom a spoločne s doprovodom Jimmom Hopperom zavrie bránu do Upside Down.

Tretia séria sa odohráva v roku 1985. Kým si dva páriky (El & Mike a Max & Lucas) užívajú romantické vzťahy Dustin so Stevom riešia Ruské "hádanky". Neskôr začne Will cítiť príšeru Mind Flayer a to tak že sa mu začne potiť krk.Mike, Eleven, Max, Lucas a Will začnú pátrať po tejto príšere zatiaľ čo Dustin so Stevom,Robin a Ericou pátrajú po Rusoch.Po čase Eleven zistí že Mind Flayer má nového hostiteľa a to Maxinho nevlastného brata Billyho. Na konci tejto sérii partička detí bojuje proti Billymu a neskôr proti samotnej príšere.Hopper, Joyce a Murray sa rozhodnú zavrieť bránu do Upside Down čím zabijú príšeru Mind Flayer.

Soundtrack 
 „Start of Something New“ (Gabriella a Troy)
 „Get'cha Head In the Game“ (Troy a Wildcats)
 „What I've Been Looking For“ (Ryan a Sharpay, Troy a Gabriella)
 „When There Was Me and You“ (Gabriella)
 „Stick To The Status Quo“ (Wildcats)
 „Bob to the Top“ (Ryan a Sharpay)
 „Breaking Free“ (Gabriella a Troy)
 „We're All In This Together“ (Wildcats, Troy, Gabriella, Sharpay a Ryan)
 „I Can't Take My Eyes Off of You“

Externé odkazy 
 Imdb.com
 Oficiálna stránka na Disney Channel

Filmy USA
Filmy z 2006
Filmové muzikály
1 (číslo)

1 (slovom jeden) je základná jednotka všetkých číselných sústav. Používa sa na označenie počtu jedinej podstaty, objektu. Je to tiež najmenšie kladné celé číslo a jediné prirodzené číslo (ak nepovažujeme nulu za prirodzené číslo), ktoré nie je ani prvočíslo, ani zložené číslo.

Matematika 
Pre každé číslo x platí:
  (jeden je neutrálny prvok vzhľadom na operáciu násobenia)
 
 
 
  (hodnota 00 môže byť dodefinovaná ako 1, 0, alebo zostať nedefinovaná, pozri Umocňovanie#Nula na nultú)

Celé čísla
Prirodzené čísla
Matematické konštanty
Novorossijsk (Krasnodarský kraj)

Novorossijsk () je prístavné mesto v Rusku. Leží na juhu európskej časti krajiny na pobreží Čierneho mora. Administratívne patrí ku Krasnodarskému kraju, historicky ku Kubáňu.

V roku 2010 tu žilo 241 800 obyvateľov. Novorossijsk je najväčším čiernomorským prístavom v Ruskej federácii a konečnou stanicou železničnej trate z Krasnodaru. V roku 1973 mesto získalo titul titul Mesto-hrdina.

História 
Mesto bolo založené v roku 1838. Jeho názov bol odvodený od historickej provincie Novorusko.

Šport 
V meste sídli futbalový klub Černomorec Novorossijsk.

Významné osobnosti 
Ale Vladimir, ruský futbalista
Eugen Kaspersky, ruský podnikateľ
Konstantin Kokkinaki, sovietsky skúšobný pilot
Vladimir Kokkinaki, sovietsky skúšobný pilot
Denis Popov, ruský futbalista
Mordechaj Seter, izraelský skladateľ
Anna Vinnickaja, ruská klaviristka

Partnerské mestá 
 Constanta, Rumunsko
 Gainesville, Florida, USA
 Gijón, Španielsko
 Livorno, Taliansko
 Plymouth, Spojené kráľovstvo
 Pula, Chorvátsko
 Valparaíso, Čile
 Varna, Bulharsko

Iné projekty 

Mestá v Rusku
Geografia Krasnodarského kraja
Prístavné mestá Čierneho mora
Prístavné mestá v Rusku
Theodore E. Russell

Theodore E. Russell (* 1936, Virgínia, USA) je americký diplomat a prvý veľvyslanec Spojených štátov amerických na Slovensku ().

Pôsobil ako zástupca vedúceho pre medzinárodné vzťahy na škole U.S. Army War College v Pensylvánii. Jeho kariéra zahŕňa službu vo východnej a západnej Európe ako námestníka vedúceho pre európsku regionálnu politiku a ekonomické záležitosti na ministerstve zahraničných vecí Spojených štátov amerických a asistenta správcu pre medzinárodné aktivity v agentúre environmentálnej ochrany (). 

Po odchode z diplomatických služieb pôsobil ako politický a vojenský poradca pre mnoho vojenských cvičení, zameraných na stabilitu na Balkáne, Ďalekom východe, Strednom východe a v Južnej Ázii. Mnoho rokov tiež spolupracoval s nezávislou verejnoprávnou televíznou sieťou, kde pôsobil ako vedúci pre medzinárodné vzťahy. 

Theodore E. Russell je zakladajúcim predsedom organizácie Priatelia Slovenska (). K jej členom patria osobnosti ako Eugene A. Cernan a Joseph T. Senko.

Referencie 
 Friends of Slovakia
 Beata Baloghová, The Slovak Spectator, Volume 11, Number 7, February 21 - 27, 2005.

Narodenia v 1936
Diplomati USA
Osobnosti z Virgínie
Veľvyslanci Spojených štátov na Slovensku
Milan Kytnár

Milan Kytnár (* 19. máj 1989, Topoľčany, Slovensko) je slovenský hokejista hrajúci v HC Slovan Bratislava na poste stredného útočníka. Člen siene slávy Bago Legend Slovan Bratislava.

Klubový hokej 
Milan Kytnár je odchovancom tímu HC VTJ Topoľčany. Za ten nastupoval v dorasteneckých, juniorských aj seniorských ligách. V seniorskom tíme debutoval Kytnár počas baráže o postup do ST extraligy v roku 2006 v sérii proti MHC Martin. V jednom zápase dokonca ako 16-ročný z trestného strieľania strelil aj gól. Po tej sezóne ešte odohral 53 zápasov v dorasteneckej lige, ale po nich už natrvalo hral v seniorskom tíme Topoľčian. Napriek mladému veku už i medzi seniormi bol dosť produktívny, keď v 22 zápasoch získal 11 bodov.

V lete roku 2007 išiel na draft, kde si ho v 5. kole zo 127. miesta vybral tím Edmonton Oilers. Bol najvyššie vybratým Slovákom v drafte 2007.

Po drafte zostal v zámorí, kde hral v sezóne 2007/2008 juniorskej WHL za tím Kelowna Rockets. Po sezóne však bol vymenený spolu s Colinom Joeom do tímu Saskatoon Blades za 24. výber v CHL drafte a výber v piatom kole WHL Bantam draftu 2009. 1. júna 2009 podpísal trojročnú zmluvu s klubom Edmonton Oilers.  Po pôsobení v Saskatoone pôsobil jednu sezónu v tíme Vancouver Giants. Následne odišiel do AHL a hráva za Oklahoma City Barons a na podľa podtreby aj v tíme Stockton Thunder v ECHL. 11. januára 2012 nastúpil na svoj prvý zápas v NHL za Edmonton Oilers, keď ho narýchlo povolali z farmy v Stocktone. Sezónu 2011/2012 dohral vo fínskej SM-liige v klube HPK Hämeenlinna.  

Medzi posledné významné úspechy Milana Kytnára patrí nepochybne aj začlenenie sa do skupiny Legiend Baga v tíme HC SLOVAN Bratislava, keď spolu s Michalom Sersenom, Andrejom Meszárošom a Martinom Štajnochom neohrozene panujú v tejto disciplíne už niekoľko rokov.

Klubová štatistika

Reprezentácia 
Milan Kytnár reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov v roku 2007 a na majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov v roku 2009, kde bol druhým najproduktívnejším hráčom a najlepším nahrávačom Slovenska.

Reprezentačná štatistika

Externé odkazy

Referencie 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Hokejisti draftovaní klubom Edmonton Oilers
Osobnosti z Topoľčian
Ronald N. Weiser

Ronald N. Weiser (* 1945, South Bend, Indiana, USA) je americký diplomat. V minulosti bol štvrtý veľvyslanec Spojených štátov amerických na Slovensku (). 

Ronald N. Weiser bol nominovaný ako politický nominant na post veľvyslanca USA na Slovensku 26. novembra 2001 prezidentom Georgeom Bushom, ml.

Referencie 
Council of American Ambassadors

Narodenia v 1945
Diplomati USA
Osobnosti z Indiany
Veľvyslanci Spojených štátov na Slovensku
Mariahilfer Straße

Mariahilfer Straße je jedna z najväčších a najznámejších nákupných ulíc Viedne. Spája obvod Innere Stadt so štvrťou Penzing. Názov má podľa šiesteho viedenského obvodu Mariahilf.

Iné projekty 

Ulice vo Viedni
Oceánske slapy

Oceánske slapy (iné názvy: morské slapy, oceánické slapy, príliv a odliv) sú slapy prejavujúce sa ako periodické vzdúvanie hladiny oceánov, morí a jazier.

Pozri aj 
 príliv
 odliv

Externé odkazy 
 P. Kubinec: Príliv a odliv

Moria
Giorgio Rocca

Giorgio Rocca (* 6. august 1975, Chur, švajčiarsko) je taliansky lyžiar. Špecializuje sa najmä na točivé disciplíny, slalom a obrovský slalom.

Víťazstvá vo Svetovom pohári

Umiestnenie vo Svetovom pohári

Externé odkazy

 Oficiálne Stránky

Talianski alpskí lyžiari
Pokoj v duši

Pokoj v duši je slovenský film, ktorého premiéra bola 29. januára 2009.

Obsah 
Tóno (Attila Mokos) sa vracia do rodnej dediny Čierny Hron po piatich rokoch strávených vo väzení za krádež dreva. Tu sa všetko zmenilo. Žena sa od neho vzďaľuje, päťročný syn je mu úplne cudzí, nikde nemôže nájsť prácu. Tóno sa už nechce vrátiť ku krádežiam, preto si prestáva rozumieť so starým priateľom Štefanom (Roman Luknár). Jeho priatelia Peter (Robert Więckiewicz) a kňaz Marek (Jan Vondráček) sa mu pokúšajú pomôcť nájsť si miesto v novej situácii, sami však riešia osobné ťažkosti.

Tvorcovia 
 Vladimír Balko – režisér
 Jiří Křižan – scenárista
 Ján Kováčik – producent 
 Martin Štrba – kameraman
 Michal Lorenc – hudobný skladateľ 
 Jan Daňhel – strih 
 Jan Paul – zvuk

Titulnú pieseň filmu naspievala Jana Kirschner.

Herci v hlavných úlohách 
 Attila Mokos
 Roman Luknár
 Robert Więckiewicz
 Helena Krajčiová
 Jan Vondráček
 Jevgenij Libezňuk
 Jaromír Hanzlík
 Juraj Nvota
 Ľubomír Paulovič
 Ľubo Roman

Externé odkazy 
 Pokoj v duši – oficiálna stránka (fotografie z filmu, trailer, videoklip, titulná pieseň, plagát, atď.)
 

 STV: Extra 1.2.2009/17:50, 7.2.2009/05:40 – reportáž z premiéry (v čase 10'06" - 15'22")

Slovenské filmy
Filmy podľa názvu
Filmy z 2008
Filmy ocenené Slnkom v sieti
Fridrich V. (Falcko)

Fridrich V. Falcký (* 26. august 1596, Lauterhofen, Nemecko – † 29. november 1632, Mainz) bol vojvoda a kurfirst falcký, vodca Protestantskej únie a (vzdoro)kráľ český (16191621). Pochádzal z rodu falckých Wittelsbachovcov. Pre svoju len ročnú vládu je známy ako „zimný kráľ“.

Ranný život 
Fridrich V. Falcký sa narodil 26. augusta  1596 Fridrichovi IV. Falckému a Juliáne Oranžskej na zámočku Deinschwang  a bol pokrstený v kostole svätého Martina v Ambergu 6. októbra  1596. Od detstva bol Fridrich V. Falcký vzdelávaný v kalvínskom náboženstve, písaní a čítaní a ku ktorým neskôr pribudla etika, štylistika a matematika. Fridrich V. Falcký žil v rokoch 1604 – 1610 v Sedane u svojho strýka, vojvodu z Bouillonu. René Descartes Fridricha V. Falckého opisoval, ako nesamostatného, uzavretého, ľahko manipulovateľného, ale aj ako jemného a dobrého človeka. Po smrti Fridricha IV. Falckého v roku 1610 sa strhli boje medzi Jánom II. zo Zweibrűckenu a Wolfgangom Wilhelmom von Falcko-Neubursgkým o to, kto sa stane poručníkom Fridricha V. Falckého. Fridrich V. Falcký po smrti svojho otca prebral funkciu flacgrófa a kurfirsta. V roku 1611 sa Fridrich V. Falcký začal vzdelávať v jazde na koni, vojenčine a začal sa oboznamovať so samotnými funkciami. To, že sa Fridrich V. Falcký stal falcgrófom a kurfirstom malo veľký vplyv na výber možných nápadníkov pre anglickú princeznú, Alžbetu Stuartovú. 24. februára 1613 si Fridrich V. Falcký zobral za manželku Alžbetu Stuartovú, dcéru Jakuba I. V roku 1614 Fridrich V. Falcký ochorel na bahennú zimnicu, z ktorej následky mu pretrvali po zvyšok života. Často pôsobil choro, mal melancholické nálady a upadal do depresií.

Potomkovia 
 Heinrich Friedrich (* 1. január 1614 – † 7. január 1629)
 Karol Ľudovít (* 22. december 1617 – † 28. august 1680)
 Elisabeth (* 26. december 1618 – † 11. február 1680), opátka
 Ruprecht (* 17. december 1619 – † 29. november 1682)
 Moritz (* 17. december 1620 – † september 1652)
 Lujza Mária (* 18. apríl 1622 – † 11. február 1709)
 Ludwig (* 21. august 1624 – † 24. december 1624)
 Eduard (* 5. október 1625 – † 10. marec 1663)
 Henriette Marie (* 7. júl 1626 – † 18. september 1651)
 Philipp (* 26. september 1627 – † 15. december 1650)
 Charlotte (* 19. december 1628 – † 14. január 1631)
 Žofia (* 14. október 1630 – † 8. jún 1714)
 Gustav Adolf (* 14. január 1632 – † 9. január 1641)

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Králi Česka
Kurfirsti
Protestantskí panovníci
Wittelsbachovci
Osobnosti tridsaťročnej vojny
Úmrtia na mor
Luciferáza

Luciferáza je všeobecný názov pre niektorý z enzýmov katalyzujúcich bioluminiscenciu – jav, pri ktorom živé organizmy produkujú svetlo. Známym príkladom je luciferáza svietivky Photinus pyralis (EC 1.13.12.7).

Luciferázy sú oxidoreduktázy katalyzujúce oxygenáciu pigmentu luciferínu za prítomnosti ATP a vápenatých katiónov. Reakcia prebieha v dvoch stupňoch:
 luciferín + ATP → adenylluciferín + PPi
 adenylluciferín + O2 → oxyluciferín + AMP + h ν

Počas tohto procesu sa 96 % energie uvoľní ako viditeľné svetlo. Na porovnanie, v bežnej žiarovke sa na svetlo premieňa len asi 3 % energie a zvyšok sa premieňa na teplo. Preto sa bioluminiscenčné svetlo niekedy označuje ako studené.

Ako luciferáza a luciferín sa označuje akýkoľvek pár enzým-substrát, ktorý za prítomnosti ostatných nešpecifických reaktantov reaguje za vzniku svetla.

Referencie 

Enzýmy
Vaporizér

Vaporizér je zariadenie, ktoré slúži na sublimáciu (čiže zmenu skupenstva tuhej látky na plynnú). Sublimujú sa väčšinou rastlinné ingrediencie, napríklad marihuana a tabak, ale aj ostatné byliny a zmesi (pozri arómoterapia). Svoje využitie má v medicíne ale aj pre aplikáciu drog.

Vaporizácia môže byť alternatíva fajčenia. Na rozdiel od spaľovania rastlín nevzniká veľké množstvo toxických a karcinogénnych látok.

Použitie 

Pri použití sa účinné látky odparujú zvyšujúcou sa teplotou, pri ktorej však nedochádza k zapáleniu zmesi. Výsledkom je inhalácia a nie fajčenie, čím sa do tela nedostáva dym, ktorý poškodzuje pľúca a dýchacie cesty. Vaporizér môže byť jednoduchý, kde sa zmes nahrieva zapaľovačom a inhaluje, ale dajú sa kúpiť aj elektrické s nastaviteľnou teplotou alebo dokonca aj so zdravotníckymi certifikátmi.

Rozdelenie 
Vaporizéry rozdeľujeme do štyroch skupín. Podľa toho či sú prenosné alebo stacionárne a podľa druhu ohrievania.

Teploty potrebné na odparenie 
 aloa pravá, Aloe vera (želatínová tekutina z listov) 183 °C
 eukalyptus, Eucalyptus globulus (listy) 130 °C
 chmeľ obyčajný, Humulus lupulus (šištice) 154 °C
 rumanček pravý, Chamomilla recutita (kvety) 190 °C
 klinček, Syzygium aromaticum (suché puky, kvety) 123 °C
 ginko dvojlaločné, Ginkgo biloba (listy, semená) 140 °C
 levanduľa úzkolistá, Lavandula angustifolia (listy) 130 °C
 medovka lekárska, Melissa officinalis (listy) 142 °C
 šalvia lekárska, Salvia officinalis (listy) 190 °C
 dúška tymianová, Thymus vulgaris (rastlina) 190 °C
 konopa siata, Cannabis sativa (kvety) 123 °C
 tabak virgínsky, Nicotiana tabacum (listy) 140200 °C
 lopúch väčší, Arctium lappa (listy) 93204 °C
 dúška materina, Thymus serpyllum 140 °C

Zdroje 

 All about Vaporizer Gun and Pipes and Temperature 30. 5. 2008  (získané 14.12.2008) 
 Funktionsprinzip (získané 3.2.2009)

Iné projekty 

Medicínske nástroje
Drogy