joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Orlík (hrad v Humpolci)

Orlík pri Humpolci alebo tiež Orlík nad Humpolcom je zrúcanina hradu na 645 m vysokom zalesnenom kopci 2 km severozápadne od mesta Humpolec, v katastrálnom území mestskej časti (obce) Rozkoš u Humpolce.

Dejiny hradu
Hrad pravdepodobne nechal postaviť majiteľ humpoleckého panstva Jindřich z Dubé namiesto predpokladaného staršieho sídla v meste. Po prvýkrát sa pod názvom Humpolec spomína v roku 1404, kedy bol počas bojov medzi českými šľachticmi obliehaný Jindřichem z Rožmberka. V rokoch 1420 až 1496 vlastnili hrad Leskovcovci z Leskovca, ktorí dali hrad okolo polovice 15. storočia prestavať a rozšíriť. V roku 1496 kúpil hrad Humpolec Burian Trčka z Lípy a prebehli ďalšie zmeny exteriérov a interiérov. Bol dobudovaný renesančný palác a nové delostrelecké opevnenie - bastión. Trčkovci však sídlili na hrade Lipnice a v polovici 16. storočia sa dostali do finančných problémov a tak ďalej prebiehajú už iba nenáročné úpravy. V roku 1559 je hrad po prvýkrát spomínaný pod názvom Orlík nad Humpolcem a už o rok ho kúpil Jan mladší z Říčan ako pustý. V tejto dobe zrejme podľahol náhlej pohrome. Nakrátko došlo ešte k prístavbe obytnej budovy a roku 1588 Johanka, ovdovená manželka po Janovi z Říčan predala panstvo i s hradom Kryštofovi Karlovi z Roupova, ktorý bol jeho posledným českým pánom. Po bitke na Bielej hore mu bol roku 1621 majetok skonfiškovaný a roku 1623 ho kúpil Filip starší, gróf zo Solmsu. Panstvo sídlilo na Herálci a Orlík pustol. Ešte v roku 1708 je Orlík uvádzaný ako pustý zámok s dobre zachovanými stenami a z roku 1803 pochádza zatiaľ prvé zachované vyobrazenie hradu ešte pred skazou. Orlík bol neskôr rozoberaný na kameň a vybavenie bolo rozpredávané. Až v roku 1913 bola pod hrozbou zrútenia prvej veže urobená základná konzervácia muriva a v období rokov 1939 až 1943 bol uskutočnený aj archeologický prieskum.

Dnes je zachovaná väčšia časť základových a obvodových murív, torzo hlavnej veže do výšky 20 metrov a zrekonštruovaná je pec čiernej kuchyne. Od roku 1997 je hrad Orlík turisticky sprístupnený vždy v letnom období, od júna do októbra. Pravidelne sa tu konajú stredoveké slávnosti 5. júla a 6. júla a ďalšie akcie.

Iné projekty

Externé odkazy 

http://www.hrad-orlik.cz/ – Oficiálne stránky správcu hradu s fotografiami
http://www.pruvodce.com/orlik/ – hrad Orlík nad Humpolcem
http://www.humpolec.cz/index.php?task=orlik – hrad Orlík nad Humpolcem
http://www.filmadejiny.cz/ – Filmový festival na hrade Orlík

Zdroj 

Orlík, pri Humpolci
Kultúrne pamiatky v Kraji Vysočina
Humpolec
Stavby v okrese Pelhřimov
Initialis Science Park

Initialis Science Park () je belgický vedecký park. Nachádza sa v Mons v provincii Hainaut, vo Valónsku v Belgicku. Park spolupracuje s univerzitami Université de Mons-Hainaut, Faculté Polytechnique de Mons a Facultés universitaires catholiques de Mons. Skladá sa z dvoch centier, z centra Multitel, ktoré je zoskupením zameraným na telekomunikácie a spracovanie obrazu a z centra Materia Nova, ktoré zoskupuje výskum a vývoj nových materiálov, ako napríklad keramika.

Externé odkazy
Oficiálna stránka , 

Vedecké parky v Belgicku
Valónsko
American Music Awards

American Music Awards je cena, každoročne udeľovaná najlepšiemu americkému hudobníkovi. Cena je udeľovaná na základe „popularity“ interpreta, ktorý má počítaný predaj albumov / singlov atď. AMA bola založená v roku 1973 Dickom Clarkom.

Externé odkazy 
 American Music Awards, oficiálna webstránka
 "More Show than Music"

Hudobné ocenenia USA
UK Albums Chart

UK Albums Chart je rebríček najpredávanejších hudobných albumov na území Spojeného kráľovstva. Rebríček zostavuje každý týždeň The Official UK Charts Company a zverejňuje ho magazín Music Week. Existujú rôzne verzie, napríklad Top 40, Top 75, Top 100, Top 200.

Pozri aj
 Zoznam albumov, ktoré boli najviac týždňov v rebríčku UK Albums Chart
 UK Singles Chart
 Zoznam singlov, ktoré boli najviac týždňov v rebríčku UK Singles Chart

Externé odkazy
 Music Week Top 75
 ChartsPlus Top 200
 UK Top 75
 EveryHit.com - Top 40
UK Singles Chart

UK Singles Chart je rebríček najpredávanejších hudobných singlov na území Veľkej Británie. Rebríček obsahuje 200 najpredávanejších singlov na území Veľkej Británie. Rebríček zostavuje každý týždeň The Official UK Charts Company a zverejňuje ho magazín Music Week. Existujú rôzne verzie, napríklad Top 40, Top 75, Top 100, Top 200.

Najväčší počet singlov na #1 
Hudobníci s najväčším počtom singlov na #1 sú:
 21 – Elvis Presley
 17 – The Beatles
 14 – Cliff Richard
 14 – Westlife
 13 – Madonna

Rebríčky rokov 
 2010
 2011

Najlepšie predávané single

Pozri aj 
 Zoznam singlov, ktoré boli najviac týždňov v rebríčku UK Singles Chart
 UK Albums Chart
 Zoznam albumov, ktoré boli najviac týždňov v rebríčku UK Albums Chart
 UK Official Download Chart
 UK Indie Chart
 UK R&B Chart

Referencie

Externé odkazy 
 The Official UK Charts Company Top 100
 Music Week Top 75 (subscription only)
 BBC Radio One Top 40 Charts
 UK Charts Plus Top 200 (subscription only)
 everyHit.com Top 40
 hit40uk (OCC "Hit 40" charts for ILR radio stations)
 Sunday Chart history
 British Chart Books Classified
 Chart Log UK 1994-2007 Top 200
 Search any British chart run on the singles chart Top 75
 UK Number Ones 1952–Present
 UK Top 40 Top 40 UK Singles, Albums and More!
 Nielsen Music Control UK Airplay Chart compiler
 UK Airplay Top 100 UK Airplay Chart Top 100 (rival chart to Nielsen)
Media Control Charts

Media Control Charts je oficiálna hitparáda v Nemecku, ktorá je vytváraná a publikovaná firmou Media Control GfK International v zastúpení Bundesverband Musikindustrie (Federal Association of Phonographic Industry). Media Control GfK International poskytuje týždenné aktualizované rebríčky Top-100 single/album, Compilation, Jazz Top-30, Classic Top-20, Schlager Longplay Top-20, Music-DVD Top-20 a Official-Dance (ODC) Top-50 hitparády.

Prvá hitparáda v Nemecku vznikla v roku 1953.

Kategórie 
 Top100 Singles 
 Top100 Albums
 Top-50 ODC (Official Dance Charts)
 Classic Top-20 Charts
 Jazz Top-30 Charts
 Compilation Charts
 Schlager TOP-20 Longplay-Charts 
 Music DVD Top-20 Charts
 TOP-5 New Entries per SMS

Referencie

Externé odkazy 
 Musik-Charts – Media Control
 Media Control GfK International

Hudobné rebríčky
Hudba v Nemecku
Sám (album)

Sám je štúdiový album Roba Grigorova, ktorý na CD nosiči vydalo v roku 1999 hudobné vydavateľstvo Warner music.

Zoznam skladieb 
 „Ružové brílky“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 3:38
 „Miss padlých anjelov“ (Robo Grigorov / Ľuboš Zeman) – 3:45
 „Potkan kráľ“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 3:25
 „Hrana v hlave“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 2:12
 „Svieť“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 4:02
 „Mamička ulica“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 2:45
 „Titul Kain“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 3:41
 „Lenty“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 2:49
 „Čierna vdova“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 2:50
 „Sám“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 4:54
 „Róza“ (Robo Grigorov / Ľuboš Zeman) – 4:27
 „Cesty slepých vtákov“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 4:58  
 „Daruj mi 1 noc“ (Robo Grigorov / Daniel Mikletič) – 4:40
 „Urob mi kávu a len tak odíď“ (Robo Grigorov / Juraj Žák) – 2:21

Výroba albumu 
Hudobníci
 Robo Grigorov - spev, ostatné hudobné nástroje
 Vokály - Brigita Szelidová (1, 7, 8, 13), Iveta Csinová (1, 7, 13),  (8)
 Flauta - Richard Šimurka (4)
 Harmonika - Erich Procházka (1, 8, 10)
 Dychové nástroje -  Igor Bielik (13)
 Rumunský ľudový hudobný nástroj, tárogató - Zoltán Grunza (9)
 Saxofóny - Adam Kerďo (6), Peter Poláček (3), Richard Šimurka (2), Ruslan Nikolajev (5)
 Trúbka - Juraj Bartoš (11)
Produkcia
 Mastering – Alexander Soldán
 Nahrávanie - Martin Roller (1, 3-5, 7-14), Ľuboš Války (2, 6)
 Fotografie - Róbert Kočan
 Počítačové úpravy - Marcel Kupka

Referencie 

Hudobné albumy z 1999
Albumy Roba Grigorova
Štátna cesta 25 (Maďarsko)

Štátna cesta 25 (, ) je 82 km dlhá hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ) v Maďarsku. Začína sa v obci Bánréve, kde sa napája na štátnu cestu 26 a pokračuje cez Ózd, Tarnalelesz a Jáger až na križovatku so štátnou cestou 3, ktorá sa nachádza v obci Kerecsend.

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

25
Doprava v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe
Doprava v Hevešskej župe
Da Vinci Research Park

Da Vinci Research Park je belgický vedecký park nachádzajúci sa na bývalom letisku v Evere v blízkosti letiska Brusel v Bruselskom regióne. Park vedie spoločnosť Brussels Regional Investment Company.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka , 

Vedecké parky v Belgicku
Brusel
Aura Dione

Mária Louise Jønsenová známa pod menom Aura Dione (* 21. január 1985, Kodaň, Dánsko) je dánska speváčka.

Biografia 
Hudbe sa začala venovať vo svojich ôsmich rokoch. Profesionálnu hudobnú kariéru odštartovala v roku 2007, keď dosiahla úspech na domácej pôde v Dánsku. Nasledujúci rok zabodovala so svojim singlom „I Will Love You Monday (365)“. Skladba sa stala úspešnou najmä v nemecky hovoriacich krajinách – prvé miesto v hitparadách zaznamenala v Nemecku a Rakúsku, druhé miesto v Švajčiarsku.

Diskografia

Albumy 
Columbine (2008)
Before the Dinosaurs (2011)

Single 
 „Something from Nothing“ (2007)
 „I Will Love You Monday (365)“ (2008)
 „Song for Sophie (I Hope She Flies)“ (2008)
 „Geronimo“ (2011)
 „Friends“ (2011)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Oficiálne stránky (po nemecky)

Zdroj 
 

Žijúci ľudia
Dánske folkové speváčky
Dánske popové speváčky
Dánski folkoví gitaristi
Dánski popoví gitaristi
Osobnosti z Kodane
Štátna cesta 6 (Maďarsko)

Štátna cesta 6 (, ) je maďarská 264 kilometrov dlhá hlavná cesta (resp. cesta I. triedy, ). Začína sa na takzvanom nultom kilometrovníku na Clark Ádám tér v Budapešti a prechádza mestami Érd, ďalej popri rieke Dunaj cez mestá Dunaújváros, Tolna a Pécs a končí na chorvátskej štátnej hranici pri obci Barcs. 

V minulosti bola cesta súčasťou európskej cesty 73, no po výstavbe diaľnic M6 a M60 bola presunutá práve na tieto komunikácie. V súčasnosti je na krátkom úseku štátnej cesty 6 v blízkosti štátnej hranice s Chorvátskom vedená európska cesta 661. Na chorvátskom území na ňu ďalej nadväzuje štátna cesta 5.

Pozri aj
 Diaľnica M6
 Diaľnica M60
 Štátna cesta 5 (Chorvátsko)

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

6
Doprava v Budapešti
Doprava v Peštianskej župe
Doprava v Stoličnobelehradskej župe
Doprava v Šomoďskej župe
Štátna cesta 37 (Maďarsko)

Štátna cesta 37 (, ) je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v meste Felsőzsolca a pokračuje cez región Tokaj cez obce Szerencs a Sárospatak až na slovenské hranice pri Slovenskom Novom Meste.

Cesta bola v rokoch 2005 až 2007 na úseku medzi obcami Felsőzsolca a Gesztely rozšírená do štyroch jazdných pruhov. Väčšina jej trasy vedie mimo intravilánov obcí, čo do budúcnosti v prípade potreby dáva predpoklady na jej ďalšie rozširovanie.

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

37
Doprava v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe
Amsterdam Science Park

Amsterdam Science Park je vedecký park v Amsterdame v Holandsku. Zameriava sa na informačné technológie a prírodné vedy.

Lokalizácia  
Amsterdam Science Park sa nachádza v Holandsku, v Amsterdame, v mestskej časti Watergraafsmeere na východnom konci ulice Kruislaan. Má viac ako 70 hektárov plochy.

Charakteristika 
Amsterdam Science Park disponuje prítomnosťou popredných vedcov, z ktorých je niekoľko víťazov ceny Spinoza. Je zameraný na priekopnícky výskum v oblastiach astrofyziky, mikroskopie, biológie, nanotechnológie, astronómie, informačných a komunikačných technológií. Pracuje sa s podnikateľskou sférou na vytváraní prototypov a výrobných liniek pre nový vývoj. Prírodovedecká fakulta vo vedeckom parku Amsterdam má ultramoderné vodotesné skleníky s výbornou reguláciou teploty a riadiacimi systémami. V nových skleníkoch sa vykonávajú pokusy napr. s geneticky modifikovanými rastlinami. Komplex sa skladá z asi päťdesiatich jednotiek, rozdelených do štyroch typov skleníkov: obyčajný skleník, kde prebiehajú experimenty na bežných rastlinách, PK1 skleník, kde prebiehajú experimenty na geneticky modifikovaných rastlinách, a PKM2 a PKM3 skleníky, kde sa práca vykonáva na geneticky modifikovaných rastlinách a geneticky modifikovaných patogénoch.

Inštitúty a ústavy:
Inštitút SARA ponúka ICT zariadenia, ktoré sú potrebné pre prácu výskumu a počítačové a sieťové služby.
e-Biolab - laboratórium, ktoré mal park vo vlastníctve ako prvý v Holandsku. E-Biolab má obrovský výpočtový výkon a umožňuje zobraziť obrovské množstvo údajov. Má gigantickú obrazovku s rozlíšením 8.000 pixelov, ktorá sa skladá z dvadsiatich jednotlivých počítačových monitorov. Poskytuje výrazne lepšie snímky, vysoké rozlíšenie a aj veľmi malé obrázky sa dajú prezrieť bez straty detailov.
Nanocentrum s ústavom pre atómovú a molekulárnu fyziku FOM využíva nanotechnologické zariadenia s kombináciou rôznych technológií.
Národný inštitút pre subatomickú fyziku NIKHEF a iné čisté priestory, ktorých je celkom trinásť s rozlohou okolo 170 m², z ktorých niektoré sa využívajú na kontrolu vlhkosti alebo na presné ovládanie vysokej teploty. 

Priekopnícke spoločnosti v Amsterdam Science Park-u sú: 
 BioDetection Systems (BDS) - BDS vyvíja biodetekčné systémy a in vitro bio zoskupenia (zbierky, zostavy). BDS dosiahla medzinárodný úspech, keď zistila, že bývalý prezident Viktor Juščenko trpel otravou z dioixínu.
 Agendia - spoločnosť, ktorá vyrába MammaPrint test na rakovinu prsníka. Tento test bol vyhlásený ako jeden zo štyroch najlepších inovácií v zdravotnej starostlivosti. 
 AquaSense - spoločnosť, ktorá sa zaoberá kvalitou vody, vývinom a použitím manažmentu vodného systému až po monitorovanie a zlepšovanie kvality vody.

Výskumné inštitúty

Členovia Amsterdam Science Park

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Amsterdam Science Park 
 Europe Cities - Amsterdam Science Park 
 AMOLF 
 Amsterdam Science Park - eScience (pdf) 

Vedecké parky v Holandsku
Amsterdam
Štátna cesta 38 (Maďarsko)

Štátna cesta 38 (, ) je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v obci Bodrogkisfalud a pokračuje cez región Tokaj cez obce Rakamaz a Nyírtelek až do mesta Níreďháza, kde sa križuje so štátnou cestou 36 a následne sa napája na štátnu cestu 4.

Cesta je v prevažnej časti vybudovaná ako dvojpruhová. Výnimku tvorí úsek v intraviláne mesta Níreďháza, ktorý je štvorpruhový.

Externé odkazy
Internetová stránka Magyar Közút Kht.

38
Ante Pavelić

Ante Pavelić (* 14. júl 1889 Bradina, Bosna, Rakúsko-Uhorsko – † 28. december 1959 Madrid, Španielsko) bol chorvátsky fašistický politik, vodca profašistického Nezávislého štátu Chorvátska, zakladateľ fašistickej a teroristickej organizácie Ustaše, vojnový zločinec a kolaborant s nacistickým Nemeckom.

Život

Mladosť 
Narodil sa v obci Bradina severne od mesta Konjic v dnešnej Bosne a Hercegovine, ktorá bola v tej dobe súčasťou Rakúsko-Uhorska. Neskôr sa s rodičmi presťahoval do Záhrebu, kde vyštudoval právo.

Medzivojnové obdobie a Druhá svetová vojna 
Medzi rokmi 1927-1929 bol poslancom Skupštiny ( Juhoslovanského parlamentu ) za stranu HSP - Hrvatska Stranka Prava ( Chorvátska Strana Práva ). Neskôr bol Pavelić bol zástancom samostatnosti Chorvátska. V 30. rokoch 20. storočia založil chorvátske fašistické teroristické hnutie Ustaše , ktoré sa usilovalo o vytvorenie tzv. "Veľkého Chorvátska" ktoré by fungovalo na rasových a náboženských zákonoch. V roku 1941 bol nemeckými a talianskymi orgánmi postavený do čela novovytvoreného Nezávislého štátu Chorvátsko. Po svojom zvolení viedol brutálnu rasovú a národnostnú politiku, ktorá viedla ku genocíde stoviek tisíc Srbov, Židov a Rómov ale aj politických oponentov a príslušníkov hnutí odporu.

Na úteku 
Na konci vojny Pavelić utiekol za hranice. V skorých povojnových časoch sa skrýval pod falošnou identitou v Rakúsku , odkiaľ v roku 1946 odcestoval do Vatikánu , ktorý mu podal pomocnú ruku. Vatikán mu prisľúbil , že mu vybaví víza a falošné doklady na cestu za novým životom do Južnej Ameriky. V roku 1948 vycestoval z Janova na lodi do Argentíny, kde sa pokúšal vytvoriť ustašovskú exilovú vládu. V neprítomnosti ho súd v Juhoslávii odsúdil na trest smrti. Je mu pripisovaná zodpovednosť za smrť asi 300 000 až 500 000 ľudí. 10. apríla 1957 bol ťažko zranený pri atentáte. Po tom čo argentínska vláda rozhodla o jeho vydaní do Juhoslávie sa skrýval. Naposledy pod ochranou klérofašistického režimu v Španielsku. Zomrel 28. decembra 1959 v Madride.

Iné projekty

Zdroj 

Narodenia v 1889
Úmrtia v 1959
Chorvátski politici
Chorvátske osobnosti druhej svetovej vojny
Vojnoví zločinci
Kolaboranti
József Nagy (politik)

Ing. József Nagy (* 11. marec 1968, Dunajská Streda) je slovenský ekonóm a politik. Od roku 2010 krátko poslanec NR SR, neskôr minister životného prostredia SR. Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na kandidátke MOST-HÍD na 14. mieste. Od roku 2014 do roku 2019 pôsobil ako europoslanec.

Život 
József Nagy absolvoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. 
Pôsobil na postoch riaditeľa spoločnosti Dunstav v Dunajskej Strede, 4P publications, Therma a ako predseda predstavenstva v Agrostav Komárno a Therma.

Jeho manželka je spisovateľka Petra Nagyová-Džerengová, majú štyri deti.

Politická činnosť 
Po parlamentných voľbách v roku 2010 sa stal poslancom NR SR za stranu MOST-HÍD. Mandátu sa vzdal pre nezlučiteľnosť funkcií, keď počas októbra 2010 pôsobil ako štátny tajomník na ministerstve pôdohospodárstva.

Dňa 2. novembra 2010 ho prezident menoval do funkcie ministra životného prostredia. Ministerstvo obnovilo svoju činnosť k 1. novembru odčlenením od ministerstva pôdohospodárstva. József Nagy za svoje priority označil protipovodňové opatrenia. Vyjadril sa, že sa pokúsi získať doplatok vo výške 15 mil. eur za kauzu predaja emisných kvót od spoločnosti Interblue Group, ktorý uskutočnil jeho predchodca Ján Chrbet.

Ako minister presadzoval tzv. zelenú tripartitu, tj. spojenie mimovládnych organizácii a obcí, ktoré by mali pôsobiť v agende ministerstva..

Vo v krajských voľbách v roku 2013 kandidoval za poslanca a získal 8 794 hlasov, čo bolo najviac nielen v Trnavskom kraji, ale na celom Slovensku.

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1968
Žijúci ľudia
Osobnosti z Dunajskej Stredy
Slovenskí politici
Štátni tajomníci Ministerstva pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky
Ministri životného prostredia Slovenskej republiky
Politici MOST-HÍD
Poslanci NR SR (2010 – 2012)
Slovenskí europoslanci (2014 – 2019)
Poslanci Trnavského samosprávneho kraja
Ornella Muti

Ornella Muti (* 9. marec 1955, Rím), rodným menom Francesca Romana Rivelli je talianska herečka a bývalá modelka.

Život 
Jej otec bol neapolský novinár, matka Ruska. Má staršiu sestru Claudiu (1951). V mladosti pracovala ako modelka. Debutovala filmom  Najkrajšia manželka (La Moglie più bella, 1970). 

Bola dvakrát vydatá, najskôr za Alessia Orana v rokoch 1975-1981 (hrali spolu v debutovom filme) a neskôr za Federika Facchinettiho (1988-1996). Od roku 1998 žije s plastickým chirurgom Stefanom Piccolim. Jej najstaršia dcéra Naike Rivelli je tiež modelkou a herečkou.

V roku 1994 ju čitatelia časopisu Class zvolili za najkrajšiu ženu sveta. V roku 2008 uviedla novú kolekciu vlastných šperkov a otvorila nové obchody v Paríži, Miláne, Ríme, Rige, Moskve a Alma Ate. Prsia má poistené na sumu 350 000 dolárov.

Výber z filmografie 
 1970 - Najkrajšia manželka (La Moglie più bella) IT	 
 1976 - Posledná žena (La Dernière femme), (Ultima donna, L') IT-FR 
 1971 - Il Sole nella pelle 
 1973 - Le Monache di Sant'Arcangelo (Jeptišky od sv. Archanděla)
 1974 - Romanzo popolare 
 1970 - Appassionata 
 1975 - Leonor 
 1975 - La stanza del vescovo
 1977 - Mort d'un pourri 
 1977 - I nuovi mostri
 1979 - Život je krásny (La Vita è bella)
 1987 - Kronika ohlásenej smrti (IT-FR)
 1984 - Swannova láska  (Fr-SRN) 
 1982 - Dievča z Terstu (IT) 
 1980 - Láska a peniaze (USA)
 2002 - Hotel (UK) 
 2001 - Posledný agent (USA) 
 2001 - Hotel (UK) 
 1998 - Gróf Monte Christo  (FR) 
 1992 - Bol raz jeden zločin (USA)
 1992 - Nevolaj ma Omar  (IT) 
 1992 - Najmä v nedeľu (IT) 
 1991 - Oscar (USA)
 2000 - Jediná veľká láska (IT-SP)
 2004 - On the Run: Trilogy 1 
 2004 - An Amazing Couple: Trilogy 2 
 2004 - After the Life: Trilogy 3 
 2004 - The Heart Is Deceitful Above All Things

Externé odkazy 
 Ornella na Internet Movie Database
 Ornella na ČSFD
 Ornella Muti na Filmovej databáze

Iné projekty

Zdroj 
 

Talianske filmové herečky
Talianske modelky
Osobnosti z Ríma
Juraj Bartoš (hudobník)

Juraj Bartoš (* 22. august 1967, Bratislava, Slovensko) je slovenský hudobník, hráč na trúbku a zakladateľ aj vedúci orchestra Bratislava Hot Serenaders.

Diskografia

Diskografia s Bratislava Hot Serenaders 
 1996: Prvé rendez - vous - , CD
 2001: Ja som optimista  - Forza Music, CD
 2002: Celý svet sa mračí - Forza Music, CD
 2003: Cotton Club Stomp- Forza Music, CD
 2003: Milan Lasica & Bratislava Hot Serenaders - Forza Music, DVD 
 2006: Broken Record - , CD
 2008:  Take It Easy - , CD

Sólové albumy 
 Works for Trumpet and Organ - Ján Vladimír Michalko a Juraj Bartoš - Diskant, CD
 Hradištská kapela a Juraj Bartoš - Hradištská kapela  - CD
 2004: Gershwin for Trumpet - Juraj Bartoš, Peter Breiner - Naxos, CD
 2009: Hot House - Jazz na hradě - Multisonic 741941073622, CD

Iné 
 1987 Je to stále tak - Peter Lipa, Opus, trúbka
 1992 Chýbaš mi... - Robo Grigorov - Slovart Records, trúbka
 1999 Organová nálada - AP Projekt, MC, CD, trúbka

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránkach Hudobného centra - hc.sk
 Juraj Bartoš - osobnosti.sk
 Rozhovor korzar.sme.sk: Juraj Bartoš: "Hudba, to je zábava"

Slovenskí džezoví hudobníci
Slovenskí džezoví speváci
Slovenskí trubkári
Osobnosti z Bratislavy
University of Nottingham Innovation Park

University of Nottingham Innovation Park (UNIP) je vedecký park nachádzajúci sa jeden kilometer od hlavného areálu Nottinghamskej univerzity v anglickom meste Nottingham. Svoju činnosť začal v roku 2008.

Zameriava sa na zelené technológie, čisté technológie, informačné a komunikačné technológie, satelitnú navigáciu a ďalšie high-tech aplikácie.

Charakteristika

Areál parku UNIP pozostáva z dvoch budov: 

 Sir Colin Campbell Building - táto budova je pomenovaná po bývalom prorektorovi univerzity. Je to vstupná brána do inovačného parku. Budova poskytuje obchodné priestory a vybavenie pre usporiadanie stretnutí a akcií. Nachádza sa tu 20 spoločností s približne 200 zamestnancami.

 The Nottingham Geospatial Building - táto budova sa nachádza priamo oproti budove Sir Colin Campbell Building. Bola otvorená v roku 2009 a ponúka technickú podporu v oblasti globálneho satelitného navigačného systému a vývoja aplikácií. Nachádza sa tu asi desať firiem spojených so špičkovými výskumnými tímami z univerzity.

Externé odkazy 
Oficiálna stránka parku 

Vedecké parky v Spojenom kráľovstve
Kyoto Research Park

Kyoto Research Park je výskumný park v Kjóte. Vznikol v spolupráci mesta Kjóto, miestnej univerzity a high-tech podnikov. Kyoto Research Park využíva potenciál súkromných spoločností, ktoré sú zamerané na priemyselné odvetvia typu informačné technológie, medicína, nanotechnológie a biotechnológie. 

Vo výskumnom parku Kyoto Research Park sa nachádzajú výskumné laboratóriá a kancelárske priestory. Medzi primárne výskumné činnosti, ktoré tam aktuálne prebiehajú patria chémia, biotechnológia a výroba polovodičov. Okrem toho tam sú realizované vládne projekty organizované japonským ministerstvom hospodárstva, obchodu a priemyslu a japonským ministerstvom školstva, kultúry, športu, vedy a technológie.

Súčasní členovia a zameranie 
V spolupráci prefektúry Kjóto, mesta Kjóto a priemyslu v danej oblasti, bol v roku 1989 založený Kyoto Research Park ako prvý národný výskumný park. Bol založený za účelom podpory firiem, ktoré majú šancu uspieť nových oblastiach výskumu a jeho zavedenia do praxe. Poloha parku ťaží z blízkosti univerzít. Rozhloha parku je , sídli tu okolo 250 spoločností. Zameraním parku sú biotechnológia, chémia/chemická technológia, ICT/médiá a multimédia/telekomunikácie a výpočtová technika.

História 
 október  1987: založenie Osaka Gas Co, Ltd.; základné imanie: 450 000 000 jenov, v plnom vlastníctve Osaka Gas Co, Ltd.
 október 1989: otvorenie východnej zóny
 máj 1992: dokončenie stavby Kyoto Research Park Gas v západnej zóne
 marec 1993: dokončenie budovy číslo 3 v západnej zóne – laboratórium pre výskum a vývoj chemických látok, liekov a nových materiálov
 máj 1994: dokončenie budovy číslo 4 v západnej zóne – laboratórium pre výskum a vývoj multimediálneho softvéru a počítačových systémov
 september 1995: rozvoj internetovej infraštruktúry
 júl 1997: dokončenie budovy štúdia
 október 1998: dokončenie budovy číslo 5 v západnej zóne
 júl 1999: fúzia s Urbanex Inc a zánik Osaka Gas Group kvôli reorganizácii kapitálu; vznik Kyoto Research Park Co, Ltd s kapitálom 100 000 000 jenov
 júl 2001: dokončenie budovy číslo 6 v západnej zóne
 október 2001: otvorenie Kyoto Research Park Data Center
 február 2002: zatvorenie SKY Research Park Alliance - obchodnej dohody o spolupráci
 máj 2004: otvorenie Kyoto Research Park Amenity Plaza
 december 2005: dokončenie budovy číslo 7 v západnej zóne
 september 2006: dokončenie budovy číslo 8 v západnej zóne
 okóber 2010: dokončenie budovy číslo 9

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Kyoto Research Park , 
 Otvorenie 9. budovy v Kyoto Research Park ,  
 Two unique challenges of Kyoto Research Park 

Vedecké parky v Japonsku
Kjóto (mesto)
Sheffield Bioincubator

Sheffield Bioincubator sa nachádza v anglickom meste Sheffield. Postavila ho a aj vlastní University of Sheffield. Spoločnosti tu sídliace sa zameriavajú najmä na oblasť medicíny, vývoja liekov, ďalej na rôzne biomateriály, tkaninové inžinierstvo, výskum embryonálnych kmeňových buniek a environmentálnej biotechnológie. Svoju činnosť začal vo februári 2006.

Externé odkazy 
 Sheffield Bioincubator 

Vedecké parky v Spojenom kráľovstve
Sheffield
Baťovo

Baťovo (, , ) je sídlisko mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine pri hraniciach s Maďarskom. Žije tu 3 023 obyvateľov, prevažne maďarskej národnosti. Obec leží v Berehovskom rajóne a nachádza sa tu dôležitá železničná stanica na trati Užhorod-Čop-Chust-Solotvyno.

Dejiny 
V rokoch 1918 – 1938 bolo Baťovo súčasťou Česko-Slovenska, z tohto obdobia pochádza tzv. Baťov dom. V roku 1945 bola obec s celou Zakarpatskou Ukrajinou pripojená k Ukrajinskej SSR a premenovaná na Uzlove (Узлове, po rusky Uzlovoje / Узловое). Po rozpade ZSSR bol obci prinavrátený jej pôvodný názov Baťovo (Батьово).

Iné projekty 

Obce v Berehovskom rajóne
Sídliská mestského typu na Ukrajine
Smrečný potok

Smrečný potok () je potok na pomedzí Slovenska a Poľska. Na slovenskom území tečie v severnej časti východného Slovenska, v severovýchodnej časti okresu Stará Ľubovňa. Je to pravostranný prítok Popradu a je vodným tokom IV. rádu s dĺžkou  (z toho  na území Slovenska,  je súčasťou štátnej hranice).

Prameň 
Pramení na území Poľska v okrese Powiat nowosądecki v gmine Muszyna v geomorfologickom celku Beskid Sądecki na južnom svahu vrchu Barwinek () v nadmorskej výške približne , JJZ od obce Wojkowa, cca  od štátnej hranice.

Opis toku 
Od prameňa tečie na hornom toku severojužným smerom v blízkosti slovenskej hranice (západne od nej), následne sa severne od obce Obručné stáča na západ a ďalej pokračuje ako súčasť štátnej hranice. Zľava priberá potok pretekajúci spomenutou obcou, v blízkosti obce Dubne sprava významný prítok prameniaci na južných svahoch vrchu Stupne (), koryto sa stáča na juhozápad a opäť zľava priberá Veretičkov potok. Následne priberá ľavostranný Kostolný potok, rozdeľuje obce Ruská Voľa nad Popradom na ľavom a Leluchów na pravom brehu a v Ruskej Voli priberá zľava Chotárny potok. Napokon podteká železničnú trať č. 188 a vlieva sa do Popradu.

Geomorfologické celky 
Beskid Sądecki v Poľsku
na území Slovenska tvorí severnú hranicu Čergova a Spišsko-šarišského medzihoria (podcelok Ľubotínska pahorkatina)

Prítoky 
Ľavostranné: iba na Slovensku – potok tečúci cez Obručné, krátky potok prameniaci západne od Obručného v lokalite Staré pole, Veretičkov potok, potok zo severného svahu Ostrého vrchu (), Kostolný potok, Chotárny potok, prítok z lokality Zadná hora
Pravostranné: iba v Poľsku – krátky potok vznikajúci južne od kóty  (východne od obce Dubne), potok () z južného svahu vrchu Stupne (), dva prítoky z lokality Boryłów, prítok z juhovýchodného svahu vrchu Kraczonik (), prítok z JJZ svahu Kraczonika z lokality Kapuśnice a krátky prítok prameniaci severne od obce Leluchów

Ústie 
Do Popradu sa vlieva západne od obce Ruská Voľa nad Popradom, neďaleko horárne Kurčín, v nadmorskej výške približne

Obce 
Obručné
Dubne
Ruská Voľa nad Popradom
Leluchów

Potoky na Slovensku
Potoky v Poľsku
Povodie Popradu
Vodné toky v Čergove
Vodné toky v Spišsko-šarišskom medzihorí
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
AREA Science Park

Area Science Park je vedecký park nachádzajúci sa v blízkosti Terstu a diaľnice, ktorá ich spája s Rakúskom a Slovinskom. Bol založený v roku 1970. V súčasnosti patrí k najvýznamnejším v Taliansku a je považovaný  za jeden z popredných a najväčších parkov v Európe. Od roku 1978 ho spravuje konzorcium, s cieľom vytvoriť vedecko-výskumné centrum, v ktorom môžu spoločnosti, výskumné ústavy a vysoké školy úzko spolupracovať.

Charakteristika
Park má rozlohu 550 000 m². Sú tu laboratóriá, kancelárske priestory, konferenčné miestnosti, učebne, reštaurácie a kaviarne. Ďalších 1500 m² je v k dispozícií pre nové aktivity. V súčasnej dobe AREA Science Park tvorí 83 národných a medzinárodných výskumných a vývojových organizácií, ktoré zahŕňajú verejné inštitúcie, súkromný výskum a vývoj a inovačné centrá. Celkový počet zamestnancov AREA Science Park dosiahol 31. decembra 2008 počet 2439 osôb.

Zameranie
Medzi hlavné vedecko-technologické odvetvia v rámci AREA Science Park-u patria:
 biotechnológie
 nové materiály
 nanotechnológie
 informačné a komunikačné technológie
 telekomunikácie
 environmentálne technológie

Cieľ parku
Hlavným cieľom parku je rozvoj územia prostredníctvom inovácií na základe vytvorenia pevnej väzby medzi svetovým výskumom a podnikateľskou sférou. Prostriedkom je posilnenie výskumu a vývoja, podpora konkurencieschopnosti podnikov, poskytovanie pomoci pri vytváraní nových podnikov a šírenie inovácií.

Externé odkazy

AREA Science Park 

Vedecké parky v Taliansku
Benátky
Veľké Berezné

Veľké Berezné (, , , ) je sídlo mestského typu v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Leží na rieke Uh, neďaleko hraníc so Slovenskom a je centrom Velykoberezňanského rajonu. Žije tu 6 655 obyvateľov.

História 
Prvá písomná zmienka o Veľkom Bereznom pochádza z roku 1409. Od roku 1894 tadiaľ vedie železnica Užhorod–Užok-Ľvov. V rokoch 1919 až 1939 bolo mesto súčasťou Česko-Slovenska, so Slovenskom ho v súčasnosti spája neďaleký cestný hraničný priechod Malé Berezné-Ubľa.

Referencie

Iné projekty 

Veľkoberezniansky rajón
Gary Becker

Gary Stanley Becker  (* 2. december 1930, Pottsville, Pensylvánia, USA – † 3. máj 2014, Chicago, Illinois) bol americký ekonóm a nositeľ Nobelovej ceny za ekonómiu.

Základnú a strednú školu navštevoval v Brookline. Potom študoval na Princeton University (1951) a Univerzite v Chicagu (1955). Najskôr učil na Columbijskej univerzite (1958 - 1967) a potom na Univerzite v Chicagu. Je ženatý. Prednáša ekonómiu a sociológiu, zaoberá sa vplyvom ekonomických metód na správanie človeka. Jeho práca zahŕňa články o ekonomike, kriminalite, rodine, sociálnej interakcii. V roku 1992 získal Nobelovu cenu za ekonómiu a v roku 2007 prezidentskú medailu Spojených štátov amerických. Becker je autorom mnohých kníh a článkov a nositeľom viacerých ocenení.

Ekonómovia USA
Absolventi Princeton University
Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Osobnosti z Pensylvánie
George Stigler

George Joseph Stigler ( * 17. január 1911 Seattle, Washington, USA - † 1. december 1991, Chicago, Illinois) bol americký ekonóm. 

Študoval na University of Washington, ktorú ukončil v roku 1931 s titulom B.A. Nasledujúci rok začal študovať na Northwestern University. V roku 1932 získal titul M.B.A. Doktorandské štúdium ekonómie absolvoval na University of Chicago, kde získal štipendium. Štúdium na tejto univerzite začal v roku 1933 a titul Ph.D. dostal v roku 1938.

Ako učiteľ začal pracovať v roku 1936 na Iowa State College, kde učil do roku 1938. Neskôr pracoval na Columbia Univesity (1947 – 1958) a na University of Chicago (1958 - 1991) Od začiatku 50. rokov do konca 60. rokov 20. storočia sa v rámci svojej vedeckej činnosti zaoberal priemyselnou organizáciou. 

George J. Stigler dostal Nobelovu cenu za ekonómiu v roku 1982. Bol kľúčovým predstaviteľom Chicagskej školy ekonómie ako aj  zakladateľom spoločnosti Mont Pelerin Society (od roku 1976 do roku 1978). V roku 1987 získal Národné vedecké vyznamenanie (National Medal of Science).

Bibliografia 
 (1941). Production and Distribution Theories: The Formative Period. New York: Macmillan. Preview.
 (1961). “The Economics of Information,” Journal of Political Economy, 69(3), pp. 213-225 (press +).
  (1962a). "Information in the Labor Market." Journal of Political Economy, 70(5), Part 2,  p p. 94-105.
 (1962b). The Intellectual and the Marketplace. Selected Papers, no. 3. Chicago: University of Chicago Graduate School of Business. Reprinted in Sigler (1986), pp. 79-88.
 (1963). (With Paul Samuelson) "A Dialogue on the Proper Economic Role of the State." Selected Papers, no.7., pp. 3-20. Chicago: University of Chicago Graduate School of Business.
 (1963). Capital and Rates of Return in Manufacturing Industries. National Bureau of Economic Research, Princeton, N.J.: Princeton University Press.
 (1965). Essays in the History of Economics. Chicago: University of Chicago Press.
 (1970). (With J.K. Kindahl) The Behavior of Industrial Prices. National Bureau of Economic Research, New York: Columbia University Press.
 (1971). "The Theory of Economic Regulation." Bell Journal of Economics and Management Science, no. 3,pp. 3–18.
 (1975). Citizen and the State: Essays on Regulation.
 (1982).  "The Process and Progress of Economics," Nobel Memorial Lecture, 8 December (with bibliography).
 (1982). The Economist as Preacher, and Other Essays. Chicago: University of Chicago Press.
 (1983).  The Organization of Industry.
 (1985). Memoirs of an Unregulated Economist, autobiography.
 (1986). The Essence of Stigler, K.R. Leube and T.G. Moore, ed. Scroll or page-arrow to respective essays. ISBN 0-8179-8462-3
 (1987). The Theory of Price, Fourth Edition. New York: Macmillan.
 (1988), ed. Chicago Studies in Political Economy.

Externé odkazy 
 http://nobelprize.org/nobel_prizes/economics/laureates/1982/stigler-bio.html
 http://www.econlib.org/library/Enc/bios/Stigler.html

Ekonómovia USA
Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Osobnosti zo Seattlu
Wrocławski Park Technologiczny

Wrocławski Park Technologiczny (skr. WPT, dosl. Vroclavský technologický park) vznikol v roku 1998 ako výsledok dohody, ktorej signatármi boli miestne samosprávy, univerzity, jednotky dolnosliezskej komory, súkromné inštitúcie a banky (BZ WBK). Jednou z iniciatív je WPK Dolnosliezsky inkubátor (DAIP).

Poloha 
Wrocławski Park Technologiczny sa nachádza v najrušnejšej zóne ekonomických aktivít Vroclavu, hlavného mesta Dolnosliezskeho vojvodstva neďaleko nemeckých a českých hraníc. Celková rozloha WPT je 18 000 metrov štvorcových. Nachádza sa tu 96 inštitúcií a spoločností.

Laboratóriá 
 Laboratórium vákuovej techniky
 Laboratórium biotechnologických postupov a prototypov
 Laboratórium výroby a diagnostiky elektronických obvodov a dosiek

Ciele WPT 
 Vytvorenie vhodnej infraštruktúry, aby zabezpečili podnikom vhodné podmienky k tvorbe inovácií,
 pomoc pri vytváraní, rozvoji a podpore podnikania s využitím moderných technológií, najmä pre malé a stredne veľké podniky,
 prenos nových technológií do existujúcich a novo vytvorených podnikov,
 komercializácie výsledkov výskumu,
 výskum a vývoj a implementácia v oblasti biotechnológií a technických vied,
 prilákanie zahraničných investorov,
 zvýšenie investičnej atraktívnosti technického parku a jeho prostredia,
 zvyšovanie kvalifikácie zamestnancov, subjektov v oblasti vyspelých technológií a riadenie pre-inovácie,
 spolupráca s národnými a medzinárodnými preinovačnými centrami.

Externý odkaz 
Oficiálna stránka , 

Vedecké parky v Poľsku
Stavby v Dolnosliezskom vojvodstve
Vroclav
Užok

Užok (, , ) je dedina v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Žije tu 772 obyvateľov.

Poloha 
Obec leží na rieke Uh, v severnej časti Veľkobereznianskeho rajónu, neďaleko poľskej štátnej hranice. Od Veľkého Berezného je Užok vzdialený približne 45 kilometrov.

Dejiny 
Prvá písomná zmienka o Užoku pochádza z roku 1582, v ktorej sa spomína epidémia, ktorej podľahlo takmer celé obyvateľstvo. Od roku 1894 cez obec vedie dôležitá železnica Užhorod-Užok-Ľvov. Za Rakúsko-Uhorska bol Užok súčasťou Užskej župy. Podľa štatistiky z roku 1910 v obci žilo 1 045 obyvateľov, z ktorých bolo 823 rusínskej, 130 nemeckej a 62 maďarskej národnosti. 

Po prvej svetovej vojne, počas ktorej sa v Užoku zdržiavala ruská armáda, pripadla obec aj s okolím Česko-Slovensku, čo v roku 1920 potvrdila aj Trianonská mierová zmluva. Od roku 1928, keď bolo v ČSR zriadené krajinské zriadenie, patrila obec do okresu Veľké Berezné. 

V marci 1939 Užok pripadol horthyovskému Maďarsku, po druhej svetovej vojne prešiel pod správu Ukrajinskej SSR v rámci Sovietskeho zväzu.

Iné projekty 

Dediny vo Veľkobereznianskom rajóne
Ronald Coase

Ronald Harry Coase (* 29. december 1910, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 2. september 2013, Chicago, Illinois, USA) bol britský ekonóm, emeritný profesor University of Chicago a držiteľ Nobelovej ceny. Zaslúžil sa o objav a objasnenie významu transakčných nákladov a vlastníckych práv pre inštitucionálnu štruktúru a fungovanie hospodárstva.

Životopis 
Narodil sa vo Willesdene, predmestí Londýna. Jeho otec bol telegrafista na pošte a matka tiež pracovala na pošte až do svadby. Ako dieťa trpel slabosťou v nohách, kvôli čomu musel nosiť špeciálnu ortopedickú pomôcku a navštevovať špeciálnu školu. 

Absolvoval London School of Economics (1932) a následne získal doktorát v roku 1951. Do USA emigroval ešte v tom istom roku a začal pôsobiť na univerzite v Buffalo. V roku 1958 prešiel na University of Virginia. Nakoniec sa usadil v Chicagu (1964), kde popri práci na univerzite bol aj redaktorom známeho časopisu Journal of Law and Economics. V roku 1991 dostal Nobelovu cenu.

Prínos 
Známym sa stal najmä článkom Povaha firmy (1937), ktorý predstavuje koncepty transakčných cien na vysvetlenie podstaty a obmedzení firiem a "Problém sociálnych cien" (1960), v ktorom prehlasuje, že správne stanovené majetkové práva môžu vyriešiť problémy externalít. Coase je tiež často označovaný ako "otec" reformy v politike prideľovania elektromagnetického spektra. Toto označenie je založené na jeho článku s názvom "Federálne komunikačné komisie" (1959), kde kritizuje licencovanie spektra, čo označuje vlastnícke práva ako účinnejšiu metódu prideľovania spektra užívateľom. Navyše, Coaseove transakčné ceny sú príjazdovou cestou k priamemu vplyvu v moderných organizovaných ekonomikách, ktoré boli oprášené Oliverom E. Williamsonom.
Približujúc sa ku svojim 100-tým narodeninám pracoval na knihe, ktorá poukazuje na rast ekonomík v Číne a Vietname.

Je autorom známeho výroku "Pokiaľ údaje dostatočne dlho mučíte, priznajú sa."

Referencie

Externé odkazy 
 Coase na Nobel Prize
 Ronald H. Coase - ekonom, který se „vloupal" do práva
 Kovanda, Lukáš: Všechno závisí na štěstí, říká legendární vědec Ronald Coase (rozhovor z roku 2010)
 of Economics and Liberty
 Ronald Coase Institute

Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Britskí ekonómovia
Absolventi London School of Economics
Storoční ľudia
Osobnosti z Londýna
Parque Tecnológico de Andalucía

Parque Tecnológico de Andalucía je vedecký park, ktorý bol oficiálne otvorený 9. decembra 1992 s cieľom vytvoriť v meste obchodný komplex. V čase otvorenia zastrešoval 8 spoločností so 130 zamestnancami. Je centrálou Asociácie vedeckých parkov v Španielsku, ale aj ústredím Medzinárodnej asociácie vedeckých parkov.

Poloha 
Parque Tecnológico de Andalucía sa rozprestiera na ploche 168 hektárov a nachádza sa v historickom regióne Andalúzie. Leží 13 kilometrov od centra mesta Malaga v Španielsku a 6 km od medzinárodného letiska Malaga-Costa del Sol.

Spoločnosti 
 Hughes Microelectronics
 CETECOM
 Centro Europeo de Empresas e Innovación
 BicEuronova

História 
 1985 - bola vykonaná analýza na zistenie vhodného miesta pre stavbu vedeckého parku.
 1988 - bola podpísaná dohoda medzi Junta de Andalucía a Radou mesta Malaga o výstavbe vedeckého parku Parque Tecnológico de Andalucía. 
 1992 (december) - bol vedecký park Parque Tecnológico de Andalucía oficiálne otvorený.
 1995 (september) - bola podpísaná dohoda s Medzinárodnou asociáciou vedeckých parkov (IASP) o založení svetovej centrály IASP v Parque Tecnológico de Andalucía.
 1998 - centrála Asociácie vedeckých parkov v Španielsku bola presunutá do Parque Tecnológico de Andalucía.

Iné projekty

Externé odkazy
 Parque Tecnológico de Andalucía - Oficiálna stránka , , 

Vedecké parky v Španielsku
Andalúzia
Gymnázium Jána Papánka

Gymnázium Jána Papánka je štvorročné a osemročné gymnázium v Bratislave zamerané na cudzie jazyky. Pomenované je podľa Jána Papánka, slovenského diplomata a právnika. Gymnázium Jána Papánka je pridruženou školou UNESCO.

Dopravné spojenie

Zdroj 
 Oficiálne stránky obce 

Gymnáziá v Bratislave
Trofim Denisovič Lysenko

Trofim Denisovič Lysenko () (* 29. september 1898, Karlivka, Rusko – † 20. november 1976, Moskva, ZSSR) bol sovietsky agronóm považovaný za významného predstaviteľa tzv. mičurinovej agronómie, popredný biológ počas Stalinovej éry. Známy sa stal kvôli zavádzaniu nevedeckých metód v biológii a poľnohospodárstve.

Odmietal mendelovskú genetiku, ktorú sa pokúšal nahradiť teóriami hybridizácie ruského šľachtiteľa I.V. Mičurina. Napriek tomu, že bol Lysenko bezpartajný, podarilo sa mu vďaka dobrým kontaktom s politickými špičkami presadzovať svoje teórie ako jediné správne a viesť štvavú kampaň proti svojim oponentom z radov biológov. Jeho snahy o zvýšenie produkcie poľnohospodárskych výnosov si vyslúžili pozornosť a podporu Stalina, najmä po hladomoroch v 30. rokoch a poklese produktivity sovietskeho poľnohospodárstva, ktorá nasledovala po násilnej kolektivizácii.

V roku 1940 sa stal riaditeľom Ústavu genetiky Sovietskej akadémie vied, čím dosiahol vrchol svojej moci. Presadzoval anti-mendelovské doktríny a výrazne tým ovplyvnil sovietsky vzdelávací systém. V roku 1948 znamenal nesúhlas s Lysenkovou teóriou prostredím získanej dedičnosti politické prenasledovanie, stratu miesta vo vedeckom pracovisku alebo dokonca väzenie. Viacerí vedeckí oponenti Lysenka zahynuli vo väzeniach NKVD. Lysenkove práce boli v Sovietskom zväze oficiálne odsúdené v roku 1964 a v roku 1965 bol odvolaný z funkcie riaditeľa Ústavu genetiky. Napriek následnému návratu k mendelovskej genetike a klasickej vede krajina v tomto odvetví vedy stratila krok s vývojom vo svete.

Lysenko ako agronóm propagoval viacero postupov, ako jarovizáciu, letnú výsadbu zemiakov. Väčšina jeho metodík bola kritizovaná vedcami ako boli P.N. Konstantinov, A.A. Ľubiščev, P.I. Lisicyn a ďalší. Okrem kritiky jeho poľnohospodárskej metodiky, väčšina vedeckej obce odsudzovala aj jeho odmietanie medzinárodnej vedy a poľnohospodárskej praxe. Niektoré metodiky ako napr. boj s ochoreniami cukrovej repy, ktoré už dávno pred Lysenkom zaviedol maďarský entomológ Jablonovsky, boli považované za zastarané. Presadzoval nevedeckú teóriu štadiálneho vývoja rastlín. Podporoval tiež teóriu O.B. Lepešinskej o vzniku buniek z bezštruktúrnej živej hmoty, neskôr preukázateľne považovanú za pavedu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lysenkoism in The Sceptic's Dictionary 
 Ronald Fisher (1948). What Sort of Man is Lysenko? Listener, 40: 874–75 
 Letter from Lysenko's parents to Stalin, Pravda, 3 January 1936.
 Lecourt, Dominique, Proletarian Science? The Case of Lysenko (1977), Atlantic Highlands, Humanities Press, London, this digital edition first published 2003 
 BBC program (In Our Time) on Lysenko

Sovietski biológovia
Pseudoveda
Členovia Ruskej akadémie vied
Majstrovstvá sveta vo futbale 2022

Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 (arabsky: 2022 كأس العالم لكرة القدم, Ka's'ālam al-li-kura al-qadam 2022) budú 22. majstrovstvá sveta, ktoré sa konajú raz za štyri roky. Bude to medzinárodný futbalový turnaj mužských národných tímov, ktorí sú členmi federácie FIFA. Konať sa budú v Katare od 20. novembra do 18. decembra 2022. Budú to vôbec prvé majstrovstvá sveta v arabskom svete a prvé v krajine s moslimskou väčšinou. Po turnaji v Južnej Kórei a Japonsku v roku 2002 pôjde o druhé majstrovstvá sveta, ktoré sa bude konať čisto v Ázii. Turnaj bude navyše posledným, do ktorého sa zapojí 32 tímov, s nárastom na 48 tímov naplánovaných na ročník 2026 v USA, Mexiku a Kanade. Úradujúcim šampiónom majstrovstiev sveta je Francúzsko.

Kvôli katarským letným horúčavám sa tieto majstrovstvá sveta budú konať od konca novembra do polovice decembra, čo z neho spraví prvý ročník, ktorý sa nebude konať v máji, júni alebo júli. Budú sa hrať v skrátenom časovom rámci, trvať budú 28 dní.

Boli vznesené obvinenia z korupcie týkajúce sa toho, ako Katar získal právo organizovať toto podujatie. Interné vyšetrovanie a správa FIFA zbavili Katar akýchkoľvek priestupkov, hlavný vyšetrovateľ Michael J. Garcia však správu FIFA o jeho vyšetrovaní označil za „vecne neúplnú a chybnú“. Dňa 27. mája 2015 začali švajčiarski federálni prokurátori vyšetrovanie korupcie a prania špinavých peňazí spojené s udeľovaním majstrovstiev sveta 2018 a 2022. 

Katar okrem toho čelí silnej kritike kvôli zaobchádzaniu so zahraničnými pracovníkmi zapojenými do prípravy na majstrovstvá sveta. Amnesty International sa odvoláva na „nútené práce“ a uvádza, že stovky alebo tisíce migrujúcich pracovníkov zomreli v dôsledku porušenia ľudských práv, neopatrných a nehumánnych pracovných podmienkiach, napriek tomu, že v roku 2014 boli vypracované normy týkajúce sa dobrých životných podmienok pracovníkov.

Hlasovanie o dejisku

Účastníci finálového turnaja 

Usporiadateľ:
  (Ázia)
Európa:
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Severná a Stredná Amerika a Karibik:
 
 
 

Južná Amerika:
 
 
 
 
Afrika:
 
 
 
 
 
Ázia:
 
 
 
 
Medzikonfederačné play-off:
  (Ázia)
  (Sev. Amerika)

Mestá, v ktorých sa bude hrať 
 al-Rayyan (4 štadióny)
 Dauha (3 štadióny)
 al-Daayen
 al Khor
 al-Shamal
 al-Wakra
 Umm Salal

Základné skupiny

Skupina A 

|}

Zápasy skupiny A

Skupina B 

|}

Zápasy skupiny B

Skupina C 

|}

Zápasy skupiny C

Skupina D 

|}

Zápasy skupiny D

Skupina E 

|}

Zápasy skupiny E

Skupina F 

|}

Zápasy skupiny F

Skupina G 

|}

Zápasy skupiny G

Skupina H 

|}

Zápasy skupiny H

Play - off

Pavúk

Konečné poradie

Poznámky

Referencie

Zdroj 

 

Majstrovstvá sveta vo futbale
Majstrovstvá sveta vo futbale 2022
Futbal v 2022
Futbal