joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Simo Häyhä

Simo Häyhä (* 17. december 1905, Rautjärvi  – † 1. apríl 2002, Hamina, Fínsko), Červenou armádou prezývaný Biela smrť (rusky  Белая смерть, fínsky Valkoinen Kuolema), bol fínsky vojak. Je považovaný za najúspešnejšieho ostreľovača všetkých čias. Počas Zimnej vojny preukázateľne zlikvidoval 505 vojakov Červenej armády (podľa neoficiálnej fínskej štatistiky 542).

Život 
Simo Häyhä sa narodil v malom mestečku Rautjärvi, ležiacom na Karelskej šiji blízko sovietskych hraníc. Do vojenskej služby nastúpil v roku 1925. Vďaka svojim vynikajúcim streleckým schopnostiam (keďže bol vášnivý lovec) mu bola zverená úloha ostreľovača. Fínski ostreľovači patrili v tej dobe k celosvetovej elite.

Po mobilizácii v roku 1939 bol ako samostatne pôsobiaci ostreľovač pridelený k 12. pešej divízii plukovníka Stevensona, dislokovanej v oblasti okolo rieky Kollaa. V tejto oblasti bojoval od začiatku bojov zimnej vojny 30. novembra 1939 až do 6. marca 1940, kedy utrpel ťažké zranenie po zásahu trieštivou strelou sovietskeho ostreľovača do tváre. Krátko po zranení upadol do kómy, ešte predtým však stihol nepriateľa, ktorý ho zranil, zlikvidovať. Pred jeho zranením sa ho sovietske vojská pokúšali zlikvidovať nasadením viacerých ostreľovačov, či dokonca nasadením delostrelectva. Pri jednom zo sovietskych delostreleckých prepadov namierenom voči jeho osobe vyviazol iba s veľkým šťastím, keď črepiny granátu na viacerých miestach prederavili jeho maskovací odev, jeho samotného však nezranili.

V priebehu troch mesiacov svojho pôsobenia na fronte s pomocou svojej ostreľovačskej pušky M28 zlikvidoval 505 červenoarmejcov (podľa neoficiálnej fínskej štatistiky až 542). Ďalších 219 zo svojich obetí navyše zlikvidoval pomocou samopalu Suomi M-31. Krátko po konci Zimnej vojny ho maršal Mannerheim povýšil z desiatnika na nadporučíka, čo predstavuje najväčší hodnostný skok v histórii Fínskej armády. Žiadneho ďalšieho konfliktu sa už nezúčastnil aj preto, že zranenie na ňom zanechalo trvalé následky.

Metódy boja 
Simo Häyhä obvykle používal pušku M28 odvodenú z ruskej predvojnovej konštrukcie Mosin-Nagant s obyčajným kovovým zameriavačom. Spočiatku ani nemal na výber žiadnu inú, až vo februári 1940 mu Švédi darovali klasickú ostreľovaciu pušku Mauser s ďalekohľadom, ale Häyhä naďalej uprednostňoval M28, s ktorou dokázal spoľahlivo triafať nepriateľa na vzdialenosť  (za dobrých podmienok  neminul cieľ až na ). Použitie M28 obhajoval jednak preto, že jej tmavý kovový zameriavač neodrážal svetlo a strelec nemusel zdvíhať hlavu tak vysoko ako v prípade klasickej ostreľovacej pušky, tak mal menej nápadnú siluetu. Vzhľadom k svojej drobnej postave Häyhä väčšinou pri streľbe neležal, ale skôr sedel, pri čom dobre využíval terénne nerovnosti. Dával si sneh do úst ,aby nebolo vidieť jeho dych.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Krátky článok o Simovi Häyhäm v Angličtine

Narodenia v 1905
Úmrtia v 2002
Fínske vojenské osobnosti
Fínski ostreľovači druhej svetovej vojny
Medzinárodné združenie leteckých dopravcov

Medzinárodné združenie leteckých dopravcov (prekladané aj ako Medzinárodná asociácia pre leteckú dopravu alebo nesprávne Medzinárodné združenie leteckých prepravcov; , ; skrátene IATA) je medzinárodná organizácia leteckých dopravcov so sídlom v Montreale. Založená bola roku 1945. Stanovuje medzinárodné dohody o tarifách, sadzbách, vzájomnom vyrovnávaní poplatkov, spôsobe služby cestujúcim a dohody o preprave tovaru.

Leteckí dopravcovia majú dohodnutú výnimku, aby mohli spolu konzultovať ceny prostredníctvom tejto organizácie. IATA bola obvinená z kartelového konania a veľa nízkonákladových dopravcov nie je plnohodnotnými členmi IATA.

IATA prideľuje trojpísmenové letiskové kódy, ktoré sa používajú po celom svete (Svoje kódy prideľuje aj organizácia ICAO). Prideľuje aj kódy leteckým spoločnostiam, pozri Kód leteckej spoločnosti IATA

IATA stanovuje aj podmienky pre prepravu nebezpečného nákladu a vydáva príručku Dangerous Goods Regulations, ktorá sa používa ako referenčná príručka pre prepravu nebezpečného nákladu.

Externé odkazy 
 www.iata.com – Oficiálne stránky 
 Database with extended search functionality 

Letecká doprava
Medzinárodné organizácie v doprave
Organizácie založené v 1945
Fanclub Steelers HC Košice

Fanclub Steelers HC Košice je fanklub hokejového tímu HC Košice. Vznikol počas hokejovej sezóny 2005/06. Vtedy mal ako nový fanklub spolu 49 členov. V čase vzniku fanklubu bol domovským štadiónom HC Košice zimný štadión na Kavečanskej ceste v Košiciach. Zanedlho sa hokejový klub HC Košice presťahoval do novovybudovaného zimného štadiónu Steel Aréna – Zimný štadión Ladislava Trojáka. Už v prvej sezóne sa zaradil medzi najlepšie fankluby Slovenkej hokejovej extraligy (podľa oficiálnej štatistiky). V nasledujúcej sezóne ich počet narástol na 75, čo svedčí o spokojnosti košických divákov s fanklubom.

Zakladateľom fanklubu a súčasným prezidentom je Karol (Carlos) Matejiček, predsedom je Pavol (Paljuka) Čegiň. V krátkej dobe sa im podarilo vybudovať silný, samostatný a uznávaný fanklub.

Steelers sa za relatívne krátky čas prezentovali na viacerých výjazdoch s cieľom podporovať klub mimo Košíc. Vrcholom bolo play-off 2006/07 kde zorganizovali 5 – autobusový výjazd cez celé Slovensko. V porovnaní s minulými rokmi je to nevídaný úspech, keďže „starý fanklub“ bol typický skôr svojou konzervatívnou politikou. Medzi ďalšie významné úspechy patrí výrazné skultúrnenie prostredia a vytváranie tej pravej hokejovej atmosféry. Tak isto stojí za povšimnutie druhé miesto na fanklubáckom hokejbalovom turnaji, ktoré malo svoju premiéru v Nitre.

Fanklubu patrí v Steel Aréne sektor A11, ktorý sa nachádza za bránkou hosťujúceho tímu. Steelers ostávajú verní niekdajším klubovým farbám HC Košice, čiernej a oranžovej, ktoré si vzali ako farby fanklubu, no vystupujú v symbolike „ctíme si minulosť, vážime prítomnosť“ – zakomponovanie nových symbolov klubu, zavedenie moderných prvkov do fandenia.

Externé odkazy 
 Fanklub Steelers HC Košice
 Fanklub Steelers HC Košice | Facebook
 Fanklub Steelers HC Košice | Twitter
 Hokejový klub HC Košice

HC Košice
20. roky 21. storočia

20. roky 21. storočia začali 1. januára 2020 a skončia 31. decembra 2029.

Udalosti 
 Veľká Britania vystúpila z Európskej únie
 pandémia ochorenia COVID-19
 Ruská invázia na Ukrajinu
 15. novembra 2022 prekročila populácia sveta hranicu 8 miliárd

Očakávané udalosti 
 podľa odhadov OSN India predbehne Čínu a stane sa najľudnatejšou krajinou sveta

Poznámky

Referencie
GUnaGU

GUnaGU je divadlo v Bratislave, založené v roku 1985.

Počas svojej existencie uviedlo viac ako 50 pôvodných hier. Založili ho ako amatérsky súbor Viliam Klimáček, Ivan Mizera, Zuzana Benešová a Milan Paštéka, vtedy ešte študenti alebo čerství absolventi medicíny a matematiky, aby mohli zrealizovať svoju prvú hru Vestpoketka. V roku 1992 prešlo divadlo na profesionálnu bázu (s nástupom absolventa VŠVU Karola Vosátka). V súčasnosti inscenuje predovšetkým hry Viliama Klimáčka, ktorý je aj riaditeľom a umeleckým šéfom. Do roku 2015 s ním spolupracoval aj režisér Vosátko. Divadlo najprv pôsobilo v Dome kultúry Ružinov, dnes je na Františkánskom námestí 7 v Bratislave. V divadle účinkovali aj títo známi herci: Slávka Halčáková, Petra Polnišová, Daniel Dangl, Roman Pomajbo, Peter Sklár, Oľga Belešová, Zuzana Šebová, Csongor Kassai, Viktor Horján a ďalší.

Divadelné hry

Premiéry 1985 

 Vestpoketka – (Veľmi) voľne podľa "Vest Pocket Revue" od Voskovca a Wericha. Napísali: Klimáček a Mizera. Účinkujúci: Zuzana Benešová, Viliam Klimáček, Ivan Mizera, Milan Paštéka, Premiéra: 30. mája 1985

 Jeden a 1/2-té predstavenie (divadlo poezie...?). Hrajú a spievajú: Zuzana Benešová – voc, dr, Viliam Klimáček – sax, dr, Ivan Mizera – voc, p, Anton Pisar – bass, Milan Paštéka – xicht. Premiéra: 22. november 1985

1986 

 Osídla mladého muža (da-da operetka z pučiaceho veľkomesta Bratislava /Pozsony/ v rokoch dvadsiatych). Napísali: Klimáček a Mizera, Účinkujú: Zuzana Benešová, Viliam Klimáček, Ivan Mizera, Milan Pašteka alebo Vladimír Sedlačko, Anton Pisár. Premiéra: 10. apríla 1986

Hry V. Klimáčka 

 Koža (1986)
 Poveternostná situácia (1988)
 Až po uši (1988)
 Bigbít (1990)
 Zdravotní knížka pro vojáky základní služby (1991)
 Lentilky a Karamelky (1992)
 Loj (1992)
 Nuda na pláži (1993)
 Smrtičky a vraždeníčka (1994)
 Pressburger blut (1994)
 Gotika (1995)
 Angeleo (1995)
 Tetovaná žena (1995)
 Ohne ohnivé (1996)
 Eva Tatlin (1996)
 Niekedy by som ťa najradšej zabila (1996)
 Jawa nostalgická (1997)
 Argentína (1997)
 Denník Nežnej (1998)
 Genius loci (1999)
 Rozkvitli sekery (2000)
 Zborovňa (2000)
 Zápočet z reportáže (2001)
 Karpatská horká (2001)
 Naďa má čas (2002)
 Staré lásky (2003)
 Satanove dcéry. Mýtus o padlých anjeloch (2007)
 Horúce leto 68 (2011)
 Ódy či frašky? EÚ očami drámy (2015)
 Karamelky (2017)
 Divná doba (2018)
 Mária Sabína (2018)

Hry K. Vosátka (s Gunagu) 
 English is Easy, Csaba is Dead, 
 Modelky, 
 Sex, mobil, rock and roll a mnoho ďalších. 
 Telenovela,

Iní autori

Oľga Belešová v divadle GUnaGU 

 Len tak ľahučko (1994)
 Ďefčátko (2000)
 John & Yoko (2007)

Zatiaľ neidentifikovaní autori (od vzniku po 2006) 

 Päť minút v balóne

 Poveternostná situácia
 Wiki-Wiki
 Bigbít
 Hlt
 Zvoľna stúpam v riedkom vzduchu
 Loj
 Game Over
 Len tak ľahúčko
 Barbarela
 Búrka
 Pravdivý príbeh Oľgy B., ženy so zlatými rukami
 Dáma s kolibríkom
 Je dobré vycítiť
 Čechov – boxer
 Lara
 Baba Jaga a Majkl Džeksn
 Gotika
 Cirostratus
 Nový Caligari
 Herman von Hardcore: Láska
 www.osamelá.sk

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka GUnaGU

GUnaGU
GUnaGU
Divadlá v Bratislave
Vráskavec myšok

Vráskavec myšok () je druh veľryby z rodu Balaenoptera. Je to druhá najväčšia veľryba z čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae).

Súhrnné informácie 

 Dĺžka: 18 – 24 m
 Hmotnosť: 45 – 75 ton
 Výskyt: Všade (okrem vnútorného Stredomoria, Baltu, Červeného mora a Arabského zálivu)
 Sociabilita: Rôzna
 Status: Ohrozený
 Biotopy výskytu: Otvorené more a oceán
 Potrava: kril, ryby

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 ARKive - obrázky a video vráskavca myšoka (Balaenoptera physalus) 

Balaenopteridae
Ohrozené druhy
Zákon akcie a reakcie

Zákon akcie a reakcie alebo tretí pohybový zákon alebo tretí Newtonov zákon je jeden z Newtonových pohybových zákonov.

Znenie:
Dva hmotné body na seba pôsobia rovnako veľkými silami opačného smeru, ktoré súčasne vznikajú a súčasne zanikajú

kde  je sila, ktorou pôsobí teleso 1 na teleso 2, a  je zodpovedajúca sila, ktorou pôsobí teleso 2 na teleso 1.

Jedna zo síl sa nazýva sila akcie a druhá sa nazýva sila reakcie.Pritom účinky síl akcie a reakcie sa navzájom nerušia, pretože každá z týchto síl pôsobí na iné teleso.

Ak pôsobí 1. teleso na druhé teleso, pôsobí aj 2. teleso na prvé teleso.

Dynamika
Fyzikálne zákony
Ventúrska ulica

Ventúrska (, ) je ulica v bratislavskom Starom Meste v predĺžení Michalskej ulice, siaha po Strakovu a Panskú ulicu pri Hviezdoslavovom námestí a Moste SNP.

Počas socializmu mala názov Jiráskova podľa českého spisovateľa Aloisa Jiráska (1851-1930), potom sa vrátila k svojmu pôvodnému názvu, pričom meno Jiráskova získala niekdajšia Mičurinova v Petržalke. Pôvodný názov Ventúrska pochádza podľa bohatej rodiny Bonaventura di Salto, ktorá zohrávala dôležitú úlohu v 15. storočí.

Významné objekty 
Na Ventúrskej sa nachádza veľa významných historických budov, napríklad Erdődyho palác z konca 18. storočia, Pálffyho palác, Palác Leopolda de Pauli alebo Zičiho palác. V dome na Ventúrskej 5 sa kedysi tlačili noviny Preßburger Zeitung. V kúriovom dome na tejto ulici sa v roku 1833 narodil veľkovojvoda Jozef Karol Ľudovít Habsburský. V dome č. 7 sídlila v 15. storočí mestská mincovňa, keďže Bratislava získala v roku 1430 právo raziť mince. Počas vlády Mateja Korvína v budove sídlila Academia Istropolitana, založená v roku 1465 Jánom Vitézom, ktorá svoju činnosť začala v roku 1467 po schválení pápežom Pavlom II.

Blízke ulice a námestia 
 Sedlárska
 Strakova
 Farská
 Panská
 Prepoštská ulica
 Zelená 
 Hlavné námestie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ventúrska na mape Bratislavy

Ulice v Starom Meste v Bratislave
Amurská oblasť

Amurská oblasť patrí do pásma ruského Ďalekého východu. Oblasť bola vytvorená 20. októbra 1932. Administratívnym centrom je 220-tisícové mesto Blagoveščensk, ležiace na hranici s Čínou. 

V oblasti neďaleko mesta Uglegorsk prebieha výstavba kozmodrómu Vostočnyj.

Geografia 
Oblasť sa nachádza v Ďalekovýchodnom federálnom okruhu,
v povodí riek Amur a Zeja.
Oblasť hraničí s Jakutskom na severe, s Chabarovským krajom na východe, Čínou a Židovskou autonómnou oblasťou na juhu a Čitskou (Čitinskou) oblasťou na západe.

Rajóny 
 Archarinský rajón
 Belgorodský rajón
 Blagoveščenský rajón
 Burejský rajón
 Zavitinský rajón
 Zejský rajón
 Ivanovský rajón
 Konstantinovský rajón
 Magdagačianský rajón
 Mazanovský rajón
 Michajlovský rajón
 Oktjabrskij rajón
 Romnenský rajón
 Svobodnenský rajón
 Selemdžinský rajón
 Seryševský rajón
 Skovorodinský rajón
 Tambovský rajón
 Tyndinský rajón
 Šimanovský rajón

Pozri aj 
 Ruské federálne subjekty

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka
Jerofej Pavlovič

Jerofej Pavlovič je osada v Amurskej oblasti na Transsibírskej magistrále s počtom obyvateľov asi 5 500 (2005). Bola založená v roku 1934 a pomenovaná na počesť Jerofeja Pavloviča Chabarova.

Sídla v Rusku
Geografia Amurskej oblasti
Majstrovstvá sveta vo futbale

Majstrovstvá sveta vo futbale (oficiálny anglický názov: FIFA World Cup) sú najdôležitejšou súťažou v medzinárodnom futbale. Organizuje ju svetová futbalová konfederácia FIFA. Finálový turnaj je najsledovanejšou svetovou športovou udalosťou, výrazne sledovanejšou ako Olympijské hry. Sledovanosť finálového zápasu každé 4 roky vytvára nový svetový rekord v TV sledovanosti udalosti. Sledovanosť pristátia ľudí na Mesiaci už bola mnohokrát prekonaná.

Majstrovstvá sa konajú každé štyri roky, ale s prípravou na nich sa začína už skôr. Viac ako 160 mužstiev súťaží o miesta na záverečný turnaj majstrovstiev, ktorého sa zúčastní 32 z nich (od roku 1998 zvýšené z 24). Finálový turnaj hostí viac ako štyri roky dopredu vybratá krajina, ktorej mužstvo automaticky naň postupuje. V minulosti mal zaistený postup aj úradujúci majster sveta, ale kvôli rastúcej popularite futbalu v Ázii a USA, FIFA od tohto pravidla ustúpila.

Viac ako 200 krajín sa už v histórii stretlo v kvalifikácii na majstrovstvá, ale iba 12 sa ich dostalo do finále turnaja a z týchto dvanástich ich len osem získalo titul majstra sveta. Kvôli tejto jedinečnosti je zisk titulu veľkým snom všetkých futbalových krajín.

Šesť z ôsmich krajín, ktoré dokázali zvíťaziť na majstrovstvách, zvíťazili na turnaji vo svojej krajine. Jedinými dvomi, komu sa to nepodarilo je Brazília, ktorá je ale na druhej strane extrémne úspešná celkovo a Španielsko ktoré sa stalo prvým štátom ktorý vyhral tri medzinárodné futbalové šampionáty za sebou (EURO 2008, MS vo futbale 2010 a EURO 2012). Vo väčšine prípadov predvedie hostiteľská krajina na svojom turnaji veľmi dobrý výkon oproti svojmu bežnému. Naposledy to bolo možné vidieť na juhokórejskej reprezentácii na majstrovstvách v roku 2002.

Svetovým šampionátom - čo sa víťazov týka - vládnu Európa a Južná Amerika. Juhoamerický kontinent získal zásluhou Brazílie, Uruguaja a Argentíny celkom deväť titulov, Európa ich má dvanásť. Ostatné kontinenty zatiaľ nemajú žiadny titul.

Československá reprezentácia sa do histórie šampionátu najvýraznejšie zapísala v rokoch 1934 a 1962, keď sa dostala do finále turnaja, ale v obidvoch prípadoch prehrala.

1 V roku 1930 nebol žiadny oficiálny zápas o 3. miesto. Mužstvá Juhoslávie a Spojených štátov prehrali v semifinále.

2 Na kongrese v roku 1939 sa FIFA nerozhodla, či ďalšie majstrovstvá budú v Brazílii alebo v Nemecku a svoje rozhodnutie odložila na ďalší kongres, ktorý sa ale kvôli prebiehajúcej vojne neuskutočnil.

3 V roku 1950 sa nehral finálový zápas, ale finálová skupina

Zoznam víťazov 
 Brazília (5) - 1958, 1962, 1970, 1994, 2002
 Taliansko (4) - 1934, 1938, 1982, 2006
 Nemecko (4) - 1954, 1974, 1990, 2014
 Uruguaj (2) - 1930, 1950
 Argentína (2) - 1978, 1986
 Francúzsko (2) - 1998, 2018
 Anglicko (1) - 1966
 Španielsko (1) - 2010

 
Futbalové súťaže
Futbal
Románske umenie

Románske umenie alebo najmä v architektúre románsky sloh alebo zriedkavo romanika je umelecká fáza vrcholného stredoveku, presnejšie obdobia od roku 1000 do 1. polovice 13. storočia. Vyznačuje sa vážnou monumentalitou a prísnou hierarchickosťou (odstupňovanie priestorov v chráme, rôzna veľkosť postáv podľa ich ideového významu).

Románske umenie je prvý univerzálny sloh stredoveku. Označenie (vzniklo až v 19. storočí vo Francúzsku) súvisí so vznikom románskeho slohu na území, kde populácia hovorí románskymi jazykmi. 

V jeho vývine hrali najdôležitejšiu úlohu Francúzsko, Taliansko a Nemecko. V každej z týchto krajín vznikli tzv. školy románskeho umenia a tie sa ďalej delili na tzv. regionálne okruhy.

Architektúra 
Vedúcim umením bola architektúra; vznikla ustálením a docibrením predrománskej architektúry.

Charakteristické slohové prvky (plný oblúk, stĺp, ornamentika) sú blízke rímskej antike. Nadväzuje na karolínsku renesanciu, v Nemecku a strednej Európe na otonské umenie. Architektúra rozvinula techniku klenby – valená klenba, rebrová klenba, krížová klenba, kupola. Štvorec tvorený krížením transeptu a lode symbolizuje zem s jej štyrmi živlami, ktorým dominuje kupola. Kupola so sférickou klenbou, ktorá je obrazom dokonalosti a úplnosti, teda obrazom Boha v jeho nebeskom sídle, sa stotožňuje s nebom. Románske stavby pôsobia dojmom pevnosti. Vstupný portál i celá fasáda sú priestorom pre plastiku – ornamentálnu alebo figurálnu (Posledný súd). Sochársky sú stvárnené aj hlavice stĺpov. Sochárska výzdoba zdôrazňuje predovšetkým veľkosť a krásu stavieb určených na uctenie Boha, najvyššieho staviteľa. V staviteľstve sa rozvíja: bazilika, hrady, mestské paláce, rotundy a jednoloďové kostoly s tribúnou. K najznámejším stavbám tohto obdobia patria: Arles, v Cluny, v Santiagu de Compostella.

Medzi najvýznamnejšie románske stavby na Slovensku patrí Rotunda svätého Juraja v Skalici, Kostol Panny Márie v Bíni, Kostol svätého Michala archanjela v Dražovciach či Katedrála svätého Martina v Spišskej Kapitule.

Sochárstvo 
Sochárstvo (najmä reliéf) sa vyvíjalo v spojení s architektúrou, používalo štylizovaný rastlinný ornament a motívy fantastických zvierat, neskôr aj ľudských figúr. Od plošnosti a lineárnosti
smerovalo k vytvoreniu trojrozmernej sochy. Najväčšiu pozornosť venovali sochári priečeliam chrámov a akcentom na tympanón. V Nemecku sa sochárske práce prenášali aj do interiéru (madony, náhrobné dosky, zábradlia) a rozvinula sa tu aj drevorezba.

Maliarstvo 
Maliarstvo sa pod byzantským vplyvom sústreďovalo na nástennú a knižnú maľbu.V maliarstve (knižnom a nástennom) bola základom kresba kolorovaná farbami.
v knižnej maľbe bol materiál kníh pergamen z oslej kože

Umelecké remeslo 
Zlatníctvo, kovolejárstvo, tapisérie, rezby v slonovine a podobne dosiahli vysokú úroveň.

Literatúra 
Szénassy, A.: Lexikon románskych kostolov na Slovensku. 1. zväzok, kraj Nitra, Vydavateľstvo KT, Komárno, 2005.
Popart

Popart alebo pop-art (skratka z angl. popular art - „populárne/ masové umenie“) je dominantný smer výtvarníkov 60. rokov 20. storočia, ovplyvnený populárnou kultúrou a komerčným umením, inšpirujúci sa veľkomestskou kultúrou a jej vizuálnymi prejavmi (fotografia, film, reklama, masmédiá, komiksy). 

Popart sa šíril okolo polovice 50. rokov nezávisle z dvoch umeleckých centier – Londýna a New Yorku. Nadviazal na myšlienky dadaizmu. Hnutie je späté predovšetkým s americkým výtvarníkom Andym Warholom, ktorého rodina pochádza zo Slovenska. Medzi jeho dielami nájdeme opakujúce sa rady vyobrazení produktov a osobností, napr. plechovky Campbelovej polievky, fľaše CocaColy, obrazy Marylin Monroe a Elvisa Presleyho realizované technikou sieťotlače. K ďalším predstaviteľom patria J. Johns, C. Oldenburg, T. Wesselman.

Neskôr vzniká aj Op art.

Literatúra 
 Honnef, Klaus: Pop-art,Taschen, 2005

Iné projekty 
 

 
Umelecké smery
Výtvarné umenie
Happening

Happening () je jedna z včasných foriem akčného umenia, v ktorej sa spájajú prvky divadla, hudobného koncertu, poézie a výtvarného umenia s cieľom aktívne zapojiť diváka do akcie. Happening sa stal signifikantným prejavom hnutia Fluxus, ktorého cieľom bolo spojiť umenie s bežne prežívanou realitou. Prvý happening uskutočnil Allan Kaprow v Rueben Gallery v New Yorku roku 1959, mal názov 18 Happenings in 6 Parts.

Happening vznikol v závere 50-tych – 60. rokoch 20. storočia, k hlavným tvorcom patria Allan Kaprow, J.J. Lebel, Wolf Vostel a Tadeusz Kantor. 
Vostelovi sa priraďuje prvenstvo v tvorbe happeningov na európskej pôde koncom 50-tych rokov. Boli to najmä radikálne politické vystúpenia nabúravajúce pohodlie kapitalistického systému a jeho indoktrináciu. Azda najúspešnejším bol happening v Hessian State Radio v júni 1969, kde kombináciou rozličných politických sloganov, správ, erotiky a reklamy vytvoril úplne dezorientujúci – nezrozumiteľný tok slov. V domienke že štúdio obsadili neznáme radikálne živly prišla pred rádio nemecká polícia. Tvorba Tadeusza Kantora vzišla zas z podhubia alternatívnej divadelnej scény v Poľsku.

Významnými tvorcami happeningu na Slovensku boli Alex Mlynárčik,- napr. Deň radostí – Keby všetky vlaky sveta, 1971, Evina svadba, 1972, Jana Želibská – Snúbenie jari, 1971, Ján Budaj- neskorší líder novembra 89, založil počas normalizácie s Tomášom Petřivým a Vladimírom Archlebom Dočasnú spoločnosť intenzívneho prežívania DSIP, v rámci nej tvorili v uliciach Bratislavy rôzne akcie. 

Pri čistých happeningoch nie je scenár presne určený, čo umožňuje vznik nečakaných udalostí v nepredvídateľnej postupnosti (predstavitelia mixmediálneho typu Josepha Beuysa).

Externé odkazy 
 Magdalena Čechlovská: Politické umění v Česku zatím chodí málo ven
 Naďa Klevisová: Milan Knížák: Lidem často chybí odvaha
 Jaroslava Šašková: Když má tramvaj víc jak sto let zpoždění

Umelecké smery
Albatrosovité

Albatrosovité (Diomedeidae) sú čeľaď víchrovníkotvarých. Všetky (recentné) rody z tejto čeľade majú v slovenčine meno albatros. Niekedy sa zaraďujú ako podčeľaď albatrosy (Diomedeinae) víchrovníkovitých (Procellariidae).

Charakteristika 
Sú to morské vtáky. Obývajú všetky oceány okrem severného Atlantického oceána. Bývajú dlhé od chvosta po konček zobáku 71 - 135 centimetrov, rozpätie krídel majú 350 centimetrov. Sú dokonalými „rybármi“, jedia aj odpadky z lodí. Kladú len jedno vajíčko, od znášky až do vyliahnutia uplynú 2-3 mesiace. Hniezdia v kolóniách na oceánskych ostrovoch.

Systematika 
V súčasnosti sa delia na 5 rodov. Počet samostatných recentných druhov je sporný, kolíše od 13 do vyše 20. 
 rod †Plotornis
 †P. delfortrii
 †P. arvernensis
 rod Diomedea
 D. sp (4 druhy)
 ?†D. milleri 
 †D. thyridata
 albatros sťahovavý (D. exulans)
 albatros hnedo-biely (D. (exulans) antipodensis)
 albatros hnedý (D. (exulans) amsterdamensis)
 albatros tristanský (D. (exulans) dabbenena)
 albatros sépiar (D. (epomorpha) sanfordi)
 albatros kráľovský (D. epomophora)
 ?D. chionoptera
 rod Phoebastria (staršie Diomedea)
 †P. californica
 †P. anglica
 †P. rexsularum
 albatros tropický/albatros tenkozobý (P. irrorata)
 alabtros bielochrbtý/albatros veľký (P. albatrus; staršie Diomedea albatrus)
 alabtros čiernonohý (P. nigripes; starši Diomedea nigripes)
 albatros nemenlivý/albatros biely/albatros laysanský (P. immutabilis; staršie Diomedea immutabilis)
 rod Thalassarche (staršie Diomedea)
 T. melanophris 
 albatros žltooký T. (melanophris) impavida
 albatros bledohlavý/albatros bielohlavý T. (cauta) cauta
 albatros popolavý T. (cauta) eremita
 albatros kapucňový T. (cauta) salvini
 albatros sivohlavý (T. chrysostoma) 
 albatros pestrozobý/albatros žltonosý T. chlororhynchos
 albatros malý T. (chlororhynchos) carteri
 albatros bieločelý/albatros Bullerov T. bulleri 
 rod Phoebetria
 albatros sadzový P. fusca
 albatros sivochrbtý P. palpebrata

Iné projekty
Jozef Grolmus

Jozef Grolmus (* 1961- 2020) je najúspešnejší slovenský a zároveň aj najúspešnejší česko-slovenský kulturista. Začiatkom 80. rokov emigroval do vtedajšieho Západného Nemecka. Na najprestížnejšej súťaži v kulturistike Mr. Olympia sa vo farbách novej vlasti umiestnil v roku 1985 na 10. mieste , o rok neskôr na 15. mieste. Tomuto športu sa venovali aj jeho starší bratia, Peter, majster Česko-Slovenska z roku 1988 a Pavel majster sveta z roku 1992 a účastník súťaže Mr. Olympia. Obidvoch zavraždili v roku 1996, ich telá objavili až po desiatich rokoch neďaleko od Brezna.

Externé odkazy

Narodenia v 1961
Slovenskí kulturisti
Nemeckí kulturisti
Súrodenci v kulturistike
William Isaac Thomas

William Isaac Thomas (* 13. august 1863, Russell County, Virgínia, USA – † 5. december 1947, Berkeley,  Kalifornia) bol americký sociológ, jeden z tvorcov americkej sociológie a zároveň sociálnej psychológie. 

Pôsobil ako profesor sociológie na University of Chicago (1895 – 1918), tiež na New School of Social Research v New Yorku (1923 – 1928) ako aj na Harvardovej univerzite v Cambridge (1936 – 1937).

Jeho najdôležitejšou prácou je päťzväzková monografia o živote poľských emigrantov v Amerike: The Polish Peasant in Europe and America (Poľský roľník v Európe a Amerike), ktorú napísal spolu s Florianom Znanieckim a ktorá vyšla v rokoch  1918 – 1920. Obaja vedci pri písaní tejto práce použili novátorské metódy výskumu osobných dokumentov, ako autobiografie, listy alebo memoáre, vďaka ktorým mohli spoznať subjektívne dojmy skúmaných osôb.

Thomasove práce 
Sex and Society (1907)
 1918 – 1920 (s Florianom W. Znanieckim): The Polish peasant in Europe and America. Monograph of an immigrant group.
 The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 1 & 2: Primary-group organization  – 1918
 The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 3: Life record of an immigrant  – 1919
 The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 4: Disorganization and reorganization in Poland  – 1920
 The Polish Peasant in Europe and America.  Zväzok 5: Organization and disorganization in America  – 1920
The Unadjusted Girl (1923)
The Child in America (1928)
Primitive Behaviour (1937)

Externé odkazy 
 Biografia

Sociológovia USA
Absolventi Humboldt-Universität zu Berlin
Absolventi University of Tennessee
Osobnosti z Virgínie
Osobnosti z Berkeley (Kalifornia)
Vyučujúci na University of Chicago
Vyučujúci na Harvard University
Albatros

Albatros môže byť:
slovenský názov rodov z čeľade albatrosovité, pozri albatrosovité
české vydavateľstvo, pozri Albatros (vydavateľstvo)
typ česko-slovenského lietadla, pozri Aero L-39 Albatros
loď z 19. storočia, pozri Albatros (loď, 19. storočie)
v golfovom slangu tri rany pod normu jamky, par
parný rušeň, pozri parný rušeň 498.0

Pozri aj
Albatross
Holuby

Holuby môže označovať:

 rad letcov, pozri holubotvaré
 priezvisko, pozri Holuby (priezvisko), napr.:
 Jozef Ľudovít Holuby (1836 – 1923), slovenský evanjelický kňaz, polyhistor a národný buditeľ
 Karol Holuby (1826 – 1848), slovenský dobrovoľník v slovenskom povstaní, brat Jozefa Ľudovíta

Pozri aj 
 Holub
Quo vadis (román)

Quo vadis je román poľského spisovateľa Henryka Sienkiewicza z roku 1896, za ktorý mu o 9 rokov neskôr bola udelená Nobelova cena. Dej sa odohráva v rímskom impériu za vlády cisára Nera. Na pozadí milostného príbehu rímskeho patrícia Vinicia a kresťanky Lýgie opisuje začiatky kresťanstva, krutosti zo strany Ríma, Nerovu znudenú zvrhlosť, požiar Ríma a podobne. Významnú úlohu hrá aj Petronius, Viniciov strýko a Neronov arbiter elegantiarum alebo sudca vo veciach vkusu.

Muzikál 
Divadlo Jonáša Záborského v Prešove adaptovalo román do podoby rovnomenného muzikálu, ktorý mal svetovú premiéru 11. novembra 2011 na Veľkej scéne. Muzikál režíroval a libreto napísal Martin Kákoš, texty piesní napísal Peter Uličný a hudbu zložil Gabo Dušík.

Iné projekty 

Quo vadis
Henryk Sienkiewicz
Sfilmované knihy
Edward L. G. Bowell

Edward L. G. Bowell (alebo Ted Bowell) (* 1943, Londýn, Spojené kráľovstvo) je americký astronóm.

Je vedúcim výskumníkom programu LONEOS Lowell Observatory Near-Earth-Object Search.

Objavil veľké množstvo asteroidov, nielen v rámci projektu LONEOS, ale aj pred jeho začiatkom. K tým druhým patria napríklad Trójania 2357 Phereclos, 2759 Idomeneus, 2797 Teucer, 2920 Automedon, 3564 Talthybius, 4057 Demophon a 4489 1988 AK.

Je tiež spolu-objaviteľom periodickej kométy 140P/Bowell-Skiff a neperiodickej kométy C/1980 E1.

Externé odkazy 

webstránka Edwarda L. G. Bowella

Astronómovia USA
Osobnosti z Londýna
Objavitelia komét
Objavitelia asteroidov
Absolventi Parížskej univerzity
Ľudovít X. (Francúzsko)

Ľudovít X. Škriepny, tiež nazývaný Tvrdohlavý alebo Zanovitý, (fr.: Louis X le Hutin, šp.: Luis el Obstinado) (* 4. október 1289, Paríž, Francúzsko – † 5. jún 1316, Vincennes), bol kráľ Francúzska (13141316) a Navarrska (13051316), gróf zo Champagne (13051316). Patril do dynastie Kapetovcov.

Životopis 
Narodil sa v Paríži ako syn Filipa IV. a Jany I. Navarrskej. Po smrti svojej matky 4. apríla 1305 zdedil navarrské kráľovstvo. V roku 1314 nastúpil po svojom otcovi na francúzsky trón. Korunovali ho v Reims v auguste 1315.

Pri prevzatí moci sa nachádzal v ťažkej situácii, pretože vysoké dane, ktoré žiadal pred smrťou jeho otec, spôsobili všeobecnú nevôľu. Boj so vzdorujúcimi barónmi poznačil celú jeho krátku a neveľmi významnú vládu. Šľachtici sa v jednotlivých provinciách združovali do „Líg“ a žiadali zrušenie všeobecnej dane (taille), skončenie peňazokazectva, zastavenie zásahov kráľovských sudcov do ich súdnej právomoci ako aj ďalšie zmeny. Našťastie sa im nepodarilo výraznejšie obmedziť kráľovskú moc.

Dňa 21. septembra 1305 sa oženil s Margarétou Burgundskou. Mali dcéru Janu II. Navarrskú (* 28. január 1311 – † 6. október 1349). V roku 1314 bola jeho manželka obvinená z cudzoložstva a uväznená na hrade Gaillard. Jej údajný milenec bol mučený a popravený. Margaréta sama zomrela za podozrivých okolností, možno bola zavraždená, 14. augusta 1315 vo svojom väzení. Ľudovít  sa oženil iba o päť dní neskôr 19. augusta 1315 s Klementínou z Anjou (12931328), dcérou Karola Martela Neapolského a sestrou Karola I. Uhorského. 

Mladý kráľ zomrel vo Vincennes, v regióne Val-de-Marne po hre jeu de paume (pravdepodobne na horúčku, hoci existovalo podozrenie z otravy) 5. júna 1316 vo Vincennes.
Spolu so svojou druhou manželkou je pochovaný v Bazilike Saint-Denis.

V čase smrti po sebe zanechal dcéru Janu a tehotnú manželku. Ak by sa narodil syn, stal by sa kráľom. V prípade narodenia dcéry bola otázka následníctva otvorená, lebo vo Francúzsku ešte nikdy nezdedila trón žena. Jeho brat Filip, gróf z Poitiers, bol ustanovený regentom do narodenia potomka. Dieťa – chlapec – prišlo na svet 15. novembra 1316 a stalo sa kráľom Jánom I. Francúzskym. Žilo však iba päť dní. Novým kráľom sa stal Ľudovítov brat Filip V.

Genealógia

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1289
Úmrtia v 1316
Králi Francúzska
Kapetovci
Lorem ipsum

Lorem Ipsum je pseudo-latinský text, ktorý sa používa pri testovaní rozloženia (teda rozvrhnutia) stránok, časopisov, letákov. Používa sa už od 16. storočia. Text pripomína obyčajnú latinčinu, v skutočnosti je to nezmyselná skomolenina. Jeho začiatok je ale z Cicerovej tvorby, kde sa objavuje veta Neque porro quisquam est qui dolorem ipsum quia dolor sit amet, consectetur, adipisci velit.

Na tento účel sa klasické texty nehodia, nakoľko čitateľa odťahuje od návrhu/rozloženia a núti ho začítať sa. Opakujúce texty taktiež nie sú vhodné, pretože ich rovnomerná štruktúra sa nepodobá na skutočný text.

Typický Lipsum:

Lorem ipsum dolor sit amet, consectetuer adipiscing elit. Aenean et est a dui semper facilisis. Pellentesque placerat elit a nunc. Nullam tortor odio, rutrum quis, egestas ut, posuere sed, felis. Vestibulum placerat feugiat nisl. Suspendisse lacinia, odio non feugiat vestibulum, sem erat blandit metus, ac nonummy magna odio pharetra felis. Vivamus vehicula velit non metus faucibus auctor. Nam sed augue. Donec orci. Cras eget diam et dolor dapibus sollicitudin. In lacinia, tellus vitae laoreet ultrices, lectus ligula dictum dui, eget condimentum velit dui vitae ante. Nulla nonummy augue nec pede. Pellentesque ut nulla. Donec at libero. Pellentesque at nisl ac nisi fermentum viverra. Praesent odio. Phasellus tincidunt diam ut ipsum. Donec eget est.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lorem Ipsum generátor textu v mnohých jazykoch a znakovej sady
 Generátor textu

Typografia
Latinské výroky
Brazílske národné futbalové mužstvo

Brazílske národné futbalové mužstvo reprezentuje Brazíliu na svetových turnajoch, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Copa América. Brazília je najúspešnejšou krajinou sveta, s piatimi víťazstvami na majstrovstvách sveta. O Brazílii sa zvykne sa hovoriť: „Angličania vymysleli futbal a Brazílčania ho dotiahli do dokonalosti“.

História 
Brazília je jedinou krajinou, ktorá sa zúčastnila všetkých majstrovstiev sveta vo futbale. Brazílska reprezentácia na MS zvíťazila päťkrát, v rokoch 1958, 1962, 1970, 1994 a 2002, dvakrát skončila druhá, v rokoch 1950 a 1998, a dvakrát tretia, v rokoch 1938 a 1978. To ju, spolu s mnohými inými oceneniami, robí najúspešnejšou krajinou v dejinách futbalu.

Slávni hráči

Majstrovstvá sveta v Nemecku 2006 

Brazílska účasť v kvalifikácii bola vďaka zmene pravidiel prvou účasťou aktuálneho majstra sveta v kvalifikácii na záverečný turnaj. Mužstvo vyhralo juhoamerickú kvalifikačnú skupinu a postúpilo na záverečný turnaj. 

Už tradične bola hostiteľská krajina, ako prvá nasadená, vybratá do Skupiny A. Aby sa zabránilo možnému zápasu medzi Brazíliou a Nemeckom skôr ako vo finále, FIFA 6. decembra 2005 umiestnila aktuálneho šampióna do Skupiny F. Súpermi Brazílie v základnej skupine boli mužstvá ,  a .

Majstrovstvá sveta

Copa América

Ostatné súťaže

Pohár konfederácii FIFA

Externé odkazy 
 Confederação Brasileira de Futebol

Národné mužstvo
Brazília
Futbal
Belogorsk (Amurská oblasť)

Belogorsk je mesto v Rusku. Je administratívnym centrom Belogorského rajónu Amurskej oblasti.

Mesto leží na rieke Tom (prítok Zei), 108 km od Blagoveščenska.

V roku 1860 bola založená presídlencami dedinka Alexandrovskoje, v roku 1926 sa stala mestom a bola premenovaná na Alexandrovsk-na-Tomi. V roku 1931 bolo mesto premenované na Krasnopartizansk, potom v roku 1936 dostalo nový názov Kujbyševka-Vostočnaja, ktorý nieslo až do roku 1957, keď dostalo dnešný názov Belogorsk.

Odkazy 
 Belogorsk na stránke ASDG
 Belogorsk na stránkach „Moj gorod“.

Mestá v Rusku
Geografia Amurskej oblasti
Poľské národné futbalové mužstvo

Poľské národné futbalové mužstvo reprezentuje Poľsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Európy. Poľsko sa deväťkrát predstavilo na Majstrovstvách sveta a ich najväčší úspech je bronz z rokov 1974 a 1982. Na Majstrovstvách Európy sa predstavili štyrikrát.

Hráči

Súčasná zostava 
Nasledujúci hráči boli povolaní na zápasy Ligy národov UEFA 2022/23 1. až 14. júna 2022

Majstrovstvá sveta

Majstrovstvá Európy

Liga národov UEFA

Pozri aj 
 Ekstraklasa je poľská najvyššia futbalová súťaž.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky PZPN (pzpn.pl)
 Poľské národné futbalové mužstvo - 2020/21 výsledky (90minut.pl)

Národné mužstvo
Poľsko
Futbal
Nataša Tanská

Nataša Tanská (* 30. november 1929, Praha – † 16. júl 2014, Praha) bola česká spisovateľka, novinárka, dramaturgička, scenáristka a herečka, pôsobiaca i na Slovensku.

Počas vojny sa presťahovala s rodičmi do Trenčína. Vyštudovala VŠMU v Bratislave, kde po štúdiách aj pracovala. Bola redaktorkou Kultúrneho života, dramaturgičkou na Kolibe. Svoje knihy vydávala  na Slovensku. Od roku 1969 žila v Prahe. Výrazne sa zapísala do dejín česko–slovenskej vzájomnosti. Napísala scenár k slovenskému  filmu Vždy možno začať (1961), spolupracovala na filme Dušana Hanáka 322 (1969), hrala vo filmoch: Babička (1940 – postavu Barunky), Prelúdium (1941), Predtucha (1947), Biela tma (1948), Krakatit (1948), Mladé letá (1952). Pracovala aj na časopise Roháč.

Literatúra  
 Jaroslav Brož, Myrtil Frída: Historie československého filmu v obrazech 1930 – 1945, Orbis, Praha, 1966, str. 179, 198, 231, foto 469, 470, 529
 Marie Valtrová: Kronika rodu Hrušínských, Odeon, Praha, 1994, str. 307, ISBN 80-207-0485-X

Referencie

Externé odkazy  
 Nataša Tanská – Literárne informačné centrum
 
 
  

Českí spisovatelia
Českí novinári
České filmové herečky
Českí filmoví scenáristi
Českí filmoví dramaturgovia
Českí rozhlasoví scenáristi
Českí dramatici
Českí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí novinári
Slovenskí filmoví scenáristi
Slovenskí filmoví dramaturgovia
Slovenskí spisovatelia pre deti a mládež
Slovenské filmové herečky
Slovenskí dramatici
Ženy v slovenskej literatúre
Detskí herci
Slovenské osobnosti českého pôvodu
Osobnosti z Prahy
Anno Hegirae

Anno Hegirae alebo anno hegirae (v preklade z ; skratka: A. H.) je označenie pre údaj islamského letopočtu, ktorý sa počíta od roku hidžry, t. j. od roku 622, presnejšie od 1. al-muharram roku hidžry, čo je 15./16. júl 622 podľa juliánskeho kalendára.

Toto datovanie zaviedol druhý kalif Rášidského kalifátu Umar ibn al-Chattáb v roku 638 alebo 637.

Nakoľko je v roku islamského kalendára len 354 dní, v jednom roku gregorianského kalendára sa prelínajú dva islamské roky. Napr. rok 2015 (po Kr.) je rokom 1436/1437 A. H., avšak, keďže islamský rok nezačína 1. januára, rok 1436 A. H. je rokom 2014/2015.

Referencie

Externé odkazy 
 Konvertor medzi islamským a gregoriánskym kalendárom

Letopočty
Audi A6 allroad quattro

Audi allroad quattro a po ňom nasledujúce Audi A6 allroad quattro sú kombi crossovery vyššej strednej triedy, ktoré od roku 1999 vyrába nemecká automobilka Audi. Základom je Avant verzia modelu Audi A6, pričom od decembra 2010 sa allroad nepredáva v Severnej Amerike.



Allroad Quattro (C5, 1999-2005)

Prvá generácia Allroad zdieľala svoju platformu s druhou generáciou "C5" Audi A6, a jeho zadná časť je identická s kombi verziou A6 Avant. Hlavnými rozdielmi sú pokročilý systém vzduchového pruženia od spoločnosti Continental (ktorý mal v prípade automobilky Audi premiéru práve v tomto modeli), väčšie disky kolies s pneumatikami do každého terénu a rozšírené blatníky a inak lakované lémy blatníkov, nárazníky a strechu, ktoré mu dávali odlišný vzhľad a celkovú flexibilitu v ľahkom až stredne ťažkom teréne.

Systém permanentného pohonu všetkých kolies Quattro na základe diferenciálu Torsen je štandardom pre všetky verzie.

Off-roadové schopnosti
Audi Allroad bolo navrhnuté so schopnosťou jazdy v drsných cestných podmienkach; jeho štandardný systém nastaviteľného vzduchového podvozku dokáže zvýšiť vozidlo na svetlú výšku 208 mm.

Obrátene je vzduchové pruženie schopné znížiť vozidlo na 142 mm svetlej výšky a zároveň pritvrdiť všetky vzduchové pružiny a zadné tlmiče a poskytne tak športové jazdné vlastnosti rovnako ako konvenčný model A6 so športovým podvozkom.

Motory

A6 Allroad Quattro (C6, 2006-2011)

Audi oznámilo druhú generáciu modelu allroad na jar 2005 a vyrábať sa začala v lete 2006. Tento nový model je nazývaný Audi A6 Allroad Quattro (na rozdiel od predchádzajúcej verzie, ktorá bola nazývaná iba ako Audi allroad quattro, bez odkazu na označenie A6).

Audi A6 allroad quattro má opäť vo výbave vzduchové pruženie a nový systém permanentného pohonu všetkých kolies quattro. A6 allroad je poháňaný jedným z dvoch voliteľných FSI benzínových motorov - 3,2 L V6 a 4,2 L V8 alebo dvoch TDI naftových motorov - 2,7 L (132 kW/180 koní) a 3,0 L (171 kW/233 koní). Prevodovka tiptronic je štandardom pri modeloch s motorom buď 4,2 L V8 alebo 2,7 TDi a voliteľná pri modeloch 3,2 L FSI a 3,0 L TDi. Pokročilá elektronika pohotovo reaguje na všetky vodičove pokyny v programoch D (Drive) a S (Sport) a pomáha zamedzeniu nečakaného radenia nahor pri prejazde zákrutou. Vzduchové pruženie s piatimi módmi môže zvýšiť vozidlo až o 60 mm a poskytne tak svetlú výšku oproti predchodcovi len na 185 mm a je horšie ako staršie vzduchové pruženie so štyrmi módmi. Obsahuje však tlmiče, ktoré upravujú charakteristiku pruženia, takže v tomto smere je to zlepšenie. Automobil je vybavený niekoľkými off-roadovými prvkani, ako oplastované nárazníky a prahy.

Motory

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Audi A6 allroad quattro dostupné v UK
Audi UK: A6 allroad quattro

Zdroj

Automobily Audi
Automobily vyššej strednej triedy
Kombi
Automobily s pohonom 4 × 4
SUV
Audi A7

Audi A7 Sportback (interne označovaný ako Typ 4G) je automobil vyššej strednej triedy, ktorý od roku 2010 vyrába nemecká automobilka Audi. Audi A7 bolo predstavené na Mondial de l’automobile de Paris 2010 ako 5-dverový fastback. A7 je postavené na základe platformy Volkswagen Group MLB, ktorú zdieľa spoločne s Audi A6 (C7) štvrtej generácie.

Pohon
K dispozícii sú štyri motory V6: benzínové motory 2,8 L (150 kW/204 koní) a kompresorom prepĺňaný 3,0 L (220 kW/299 koní) a dva naftové motory 3,0 L s výkonmi buď 150 kW/204 koní alebo 180 kW/244 koní.

Motory a výkony
Dostupné sú nasledujúce spaľovacie motory::

Audi S7
Na Internationale Automobil-Ausstellung 2011 predstavilo Audi verziu S7. Táto vysokovýkonná verzia modelu A7 má pod kapotou 4,0-litrový TFSI biturbo motor s výkonom 309 kW/420 koní, pričom je ponúkaný len s pohonom všetkých kolies quattro. Kvôli 7-rýchlostnej prevodovke S tronic je krútiaci moment obmedzený na 550 Nm. Audi S7 dokáže zrýchliť z 0 na /h za 4,9 sekundy.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 Audi Press Release July 2010
 Oficiálna webstránka Audi A7

Zdroj

Automobily Audi
Automobily vyššej strednej triedy
Fastbacky
Automobily s pohonom 4 × 4
Automobily s predným náhonom
Pelé

Edson Arantes do Nascimento (* 23. október 1940, Três Corações, Minas Gerais, Brazília), známejší pod menom Pelé, je bývalý brazílsky profesionálny futbalista, hrajúci na pozícii útočníka. Je mnohými považovaný za najlepšieho futbalistu všetkých čias.

Bol považovaný za perfektného záložníka i útočníka, výborného zakončovateľa a výnimočného v driblovaní i prihrávaní. Bol obdivovaný pre svoju rýchlosť a schopnosť skórovať hlavou (i napriek relatívnej malej výške) a počas svojej kariéry vsietil vo všetkých zápasoch dohromady 596 gólov. Od roku 1977, keď skončil s aktívnou kariérou je veľvyslancom športu.

Mal tiež prezývky O Rei (kráľ) a Pérola Negra (čierna perla). Bol súčasťou tímu, ktorý vyhral tri majstrovstvá sveta a prekonal mnohé futbalové rekordy. Na klubovej úrovni odohral väčšinu svojej kariéry v drese brazílskeho klubu Santos FC. Vo svojej rodnej Brazílii je považovaný za národného hrdinu.

Zaujímavosti 
 Pelé bol najmladším účastníkom majstrovstiev sveta, ktorý skóroval vo finále majstrovstiev, keď 29. júna 1958 vo veku 17 rokov a 249 dní v Štokholme strelil dva góly proti Švédsku (5:2). Brazília vtedy vyhrala svoje prvé majstrovstvá sveta.
 Jeho prvou manželkou bola Rosemari, s ktorou sa oženil v roku 1966 a rozviedol v roku 1978. Mali spolu dve deti. Ďalšie dve deti má s druhou manželkou Assiriou, s ktorou sa oženil v roku 1994.
 V roku 1970 dve nepriateľské frakcie nigérijskej občianskej vojny súhlasili so 48-hodinovým prímerím, aby mohli vidieť Pelého na exhibičnom zápase v Lagose.
 Pelé bol prvou športovou hviezdou vo videohre.
 Dres s Pelého číslom 10 neskôr nosil aj Diego Maradona alebo Ronaldinho a dnes ho často nosia najlepší hráči jednotlivých tímov.

Referencie

Iné projekty 

Brazílski futbalisti
Hráči Santos Futebol Clube
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1958
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1962
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1966
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1970
Majstri sveta vo futbale
Osobnosti na brazílskych poštových známkach
Hekla

Stratovulkán Hekla je jeden z najznámejších aktívnych vulkánov na Islande. V stredoveku ju Islanďania nazývali aj Brána do pekla.

Hekla sa nachádza na južnom okraji východnej riftovej zóny. Na rozdiel od väčšiny islandských sopiek, ktoré produkujú tholeitické bazalty, hlavný produkt erupcií Hekly sú bazaltové andezity. Erupcie prebiehajú z  dlhej trhliny Heklugjá, ktorá križuje sopku a prebiehajú pozdĺž celej trhliny.

Časté erupcie v priebehu vekov uložili na celom Islande vrstvy tefry, čo predstavuje dobrý zdroj záznamov pre vulkanológov, študujúcich erupcie sopiek Islandu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Hekla na Global Volcanism Program 

Sopky Islandu
Stratovulkány
Aktívne sopky
Židovská autonómna oblasť

Židovská autonómna oblasť () je autonómna oblasť Ruska, ležiaca na ruskom Ďalekom východe.

Geografia 
Oblasť hraničí na juhu s Čínou, kde hranicu tvorí rieka Amur, na západe s Amurskou oblasťou, na severe a východe s Chabarovským krajom.

Hlavným mestom oblasti je Birobidžan.

Cez oblasť vedie Transsibírska magistrála.

Administratívne rozdelenie

Rajóny 
 Birobidžanský rajón
 Leninský rajón
 Oblučenský rajón
 Oktjabrský rajón
 Smidovičský rajón

Mestá 
 Birobidžan
 Oblučie

Sídliská s počtom obyvateľov prevyšujúcom 2 tisíc obyvateľov (stav k 1. januáru 2005)
 Birobidžan 76,6
 Babstvo 3,8 (2002)
 Oblučie 11,0
 Priamurský 3,7 
 Nikolajevka 7,6 
 Ptičnik 3,0 (2002) 
 Leninskoe 7,0 (2002) 
 Birakan 2,6 
 Smidovič 5,6 
 Izvestkovyj 2,1 
 Amurzet 5,4 (2002) 
 Chingansk 2,1 
 Teploozersk 5,2 
 Voločajevka-2 2,0 
 Bira 4,0

Iné projekty 

Autonómne oblasti v Rusku
Ďalekovýchodný federálny okruh
Japonské národné futbalové mužstvo

Japonské národné futbalové mužstvo reprezentuje Japonsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1921. Japonsko sa na Majstrovstvách sveta vo futbale predstavujú pravidelne od roku 1998 pričom hostilo Majstrovstvá sveta 2002 spolu s Južnou Kóreou. Trikrát sa Japonsku podarilo postúpiť do osemfinále a to na MS 2002, MS 2010 a MS 2018. Na Majstrovstvách Ázie vo futbale sa zúčastnili deväťkrát, najväčšie úspechy sú štyri víťazstva v rokoch 1992, 2000, 2004 a 2011.

Zápasy Japonska na MS:

Majstrovstvá sveta vo futbale 1998: Skupina - Argentína (0:1), Chorvátsko (0:1), Jamajka (1:2)

Majstrovstvá sveta vo futbale 2002: Skupina -  Belgicko (2:2), Rusko (1:0), Tunisko (2:0); Osemfinále - Turecko (0:1)

Majstrovstvá sveta vo futbale 2006: Skupina - Austrália (1:3), Chorvátsko (0:0), Brazília (1:4)

Majstrovstvá sveta vo futbale 2010: Skupina - Kamerun (1:0), Holandsko (0:1), Dánsko (3:1); Osemfinále - Paraguaj (0:0[3:5pen.)

Majstrovstvá sveta vo futbale 2014: Skupina - Pobrežie Slonoviny (1:2), Grécko (0:0), Kolumbia (1:4)

Majstrovstvá sveta vo futbale 2018: Skupina - Kolumbia (2:1), Senegal (2:2), Poľsko (0:1); Osemfinále - Belgicko (2:3)

Majstrovstvá sveta

Majstrovstvá Ázie vo futbale

Ostatné súťaže

Pohár konfederácii FIFA

Copa America 
Japonsko je prvou krajinou mimo Ameriky ktoré si zahralo na Copa América, keďže boli pozvaný na Copa América 1999. Na Copa América 2011 bolo pozvané Japonsko ale kvôli zemetraseniu a cunami v Tóhoku účasť stiahlo nahradila ich na turnaji Kostarika. Japonsko bolo pozvané aj na Copa América 2013 ale účasť odmietlo kvôli problémom s plánovaním. Na Copa América 2019 už Japonsko pozvanie prijalo a zúčastnilo sa turnaja.

Referencie

Externé zdroje 
http://www.jfa.jp/eng/

Zdroj 

Futbal v Japonsku
Národné futbalové mužstvá
Futbal
Juhokórejské národné futbalové mužstvo

Juhokórejské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kórejskú republiku na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.

História 
Futbalový zväz bol založený v roku 1928. Južná Kórea sa desaťkrát predstavila na Majstrovstvách sveta vo futbale, pričom hostila Majstrovstvá sveta vo futbale 2002 spolu s Japonskom, od MS 1986 sa finálového turnaja zúčastňujú pravidelne. Na domácich majstrovstvách Južná Kórea skončila prekvapivo na štvrtom mieste. Na ostatných MS sa Južná Kórea už len raz dostala do osemfinále MS v roku 2010. Južná Kórea si zahrá aj na Majstrovstvách sveta 2022. Na Majstrovstvách Ázie vo futbale sa predstavili 14-krát pričom a ich najväčší úspech sú víťazstva na Majstrovstvách Ázie vo futbale 1956 a 1960.

Zápasy Južnej Kórei na MS 2002:

Skupina - Poľsko (2:0), USA (1:1), Portugalsko (1:0); Osemfinále - Taliansko (2:1pp); Štvrťfinále - Španielsko (0:0|5:3pen.); Semifinále - Nemecko (0:1); Zápas o tretie miesto - Turecko (2:3)

Majstrovstvá sveta

Majstrovstvá Ázie vo futbale

Ostatné súťaže

Referencie

Externé zdroje 
https://www.kfa.or.kr/

Zdroj 

Národné mužstvo
Kórejská republika
Futbal