joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Katedrála svätého Michala (Alba Iulia)

Katedrála svätého Michala v rumunskom meste Alba Iulia je katedrálny chrám rímskokatolíckej arcidiecézy Alba Iulia.

Dejiny 
Katedrála patrí medzi najstaršie rímskokatolícke chrámy na území rumunského Sedmohradska. Postavená bola v 11. storočí, počas začiatkov uhorského štátu a christianizácie starých Maďarov na mieste staršieho kresťanského chrámu zo 7. storočia. V roku 1242 ju zničili mongolské vojská Batu-chána, ktoré plienili Uhorsko v rokoch 1241 až 1242.

V roku 1277 bola dokončená rekonštrukcia chrámu. Chrám prežíval svoj rozkvet v 15. storočí, keď ho rozšíril uhorský veľmož Ján Huňady, ktorý je v chráme aj pochovaný. V roku 1439 katedrálu vážne poškodili turecké vojská počas vpádu do Uhorska. Katedrála sa stala centrom rímskeho katolicizmu v Sedmohradsku aj počas tureckej okupácie a šírenia reformačného hnutia, ktoré podporovali sedmohradské kniežatá. V roku 1601 bol opäť poškodený vpádom rumunských vojsk a neskôr ho opäť poškodili Turci. V súčasnosti je duchovným centrom rímskokatolíckych veriacich maďarskej, nemeckej i rumunskej národnosti.

Architektúra 
Katedrála bola postavená v románskom architektonickom štýle. Neskôr k nej počas vlády Jána Huňadyho pribudli gotické prvky. Ide o najdlhšiu katedrálu na území Rumunska, má dĺžku až 89,16 metrov. Katedrálna veža dosahuje výšku 19 metrov.

Galéria

Externé odkazy 
 Gömbpanoráma képek a gyulafehérvári érseki székesegyházról
 Entz Géza: Katedrála v meste Alba Iulia
 Gyulafehérvár az érseki székhely

Románske stavby v Rumunsku
Alba Iulia
Rímskokatolícke kostoly v Rumunsku
Architektúra v 13. storočí
Stavby v Alba Iulia
Česko-slovenská hokejová liga 1986/1987

Hokejová sezóna 1986/1987 bola 44. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa hrala pod názvom I.liga. Štartovalo v nej 12 účastníkov. Najprv sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže 22 zápasov. Po tejto prvej časti nasledovala druhá, kde sa párne družstvá stretli s nepárnymi po úvodnej časti. Výsledky prvých 22. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo klasické play-off. Družstvá na 9.-12. mieste hrali štvorkolovo každý s každým o zostup. V play-off sa hrali aj zápasy o umiestnenie. Titul získalo družstvo Tesla Pardubice, keď vo finále porazilo družstvo Dukly Jihlava 3:2 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo TJ Vítkovice. Nahradilo ho družstvo Poldi SONP Kladno.

Základná časť

Play-off

Pavúk

Štvrťfinále
 Tesla Pardubice - TJ Gottwaldov 2:0 (6:2, 4:2)
 Sparta Praha - Slovan ChZJD Bratislava 2:0 (7:1, 3:2)
 Dukla Jihlava - Motor České Budějovice 2:0 (9:3, 1:0)
 VSŽ Košice - Zetor Brno 2:1 (8:1,2:3pp, 4:0)

Semifinále 
 Tesla Pardubice - VSŽ Košice 2:0 (7:1, 6:4) 
 Sparta Praha  - Dukla Jihlava 0:2 (3:4, 2:4)

O umiestnenie 
 Zetor Brno - TJ Gottwaldov 0:2 (3:7, 3:4)
 Motor České Budějovice - Slovan ChZJD Bratislava 1:2 (4:5, 5:4, 2:3)

O 7. miesto 
 Zetor Brno - Motor České Budějovice 2:1 (3:1, 3:7, 6:3)

O 5. miesto 
 Slovan ChZJD Bratislava - TJ Gottwaldov 2:1 (4:1, 3:9, 7:4)

O 3. miesto 
 Sparta Praha - VSŽ Košice 2:0 (4:2, 5:1)

Finále 
 Tesla Pardubice - Dukla Jihlava 3:2 (6:1, 1:6, 1:0, 2:3,  3:2pp)

O záchranu

Baráž o I. ligu 
 Poldi SONP Kladno - Plastika Nitra 3:0 (5:3, 4:1, 8:3).

Káder majstra Tesla Pardubice
Brankári: Dominik Hašek, Michal Kopačka
Obrancovia: Ján Levinský, Stanislav Mečiar, Jiří Seidl, Radomír Brázda, Miloš Hrubeš, Pavel Marek, Petr Prajsler, Martin Střída

Útočníci: Jiří Jiroutek, Otakar Janecký, Jiří Šejba, Miroslav Bažant, Zdeněk Čech, Ladislav Dinis, Libor Herold, Evžen Musil, Josef Slavík, Jiří Kovařík, Ondřej Heřman, Ludvík Kopecký, Robert Vršanský, Petr Chlupáč
Tréneri: Karel Franěk a Horymír Sekera

Externé odkazy 
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja

Česko-slovenská hokejová liga
Ľadový hokej v 1986
Ľadový hokej v 1987
Kostol svätého Michala (Kluž)

Kostol svätého Michala v Kluži () je rímskokatolícky kostol. Je to druhý najväčší kostol v Sedmohradsku.

Dejiny 
Kostol sa začal budovať v 14. storočí a jeho najstaršia časť s oltárom bola dokončená v roku 1390. Kompletne bol kostol dokončený v rokoch 1442 až 1447. Počas reformačného hnutia ho zabrali protestanti (1545 - 1566) a neskôr unitári (1566 - 1716). Po porážke protihabsburských povstaní a nástupe rekatolizácie v Sedmohradsku bol kostol vrátený rímskokatolíckej cirkvi. V histórii sa tu odohrávali dôležité udalosti, týkajúce sa mesta a celého Sedmohradska. Kostol bol regotizovaný v roku 1862 (hlavne veža).

Architektúra 
Kostol bol vybudovaný v gotickom architektonickom štýle. Hlavná loď chrámu je dlhá 50 metrov, široká 23 metrov. Veža chrámu je vysoká 76 metrov (s krížom 80 metrov) a je tak najvyššia veža v Sedmohradsku. Západný portál chrámu zdobia tri erby Žigmunda Luxemburského, ktorý bol uhorským kráľom, českým kráľom a nemeckým cisárom.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biserica parohială Sfântul Mihail, Cluj-Napoca

Gotické stavby v Rumunsku
Kluž
Rímskokatolícke kostoly v Rumunsku
Stavby v Kluži
Africká plavecká konfederácia

Africká plavecká konfederácia (skr. CANAConfédération Africaine de Natation) je africká športová konfederácia, ktorá združuje plavecké zväzy afrických štátov. Vznikla v roku 1970, keď ju zakladalo 8 členov. Niektoré africké zväzy nie sú členom CANA, ale sú členom FINA. Momentálne (2012) združuje 43 národných plaveckých zväzov a na jej čele stojí Alžírčan Mustapha Larfaoui. Niektoré africké zväzy zatiaľ nie sú členom CANA, ale sú členom FINA. CANA je členom Medzinárodnej plaveckej federácie (FINA) a takisto ANOCA. 

Geograficky člení CANA národné plavecké zväzy do štyroch zón.
CANA združuje nasledovné plavecké športy:
 plávanie
 vodné pólo
 synchronizované plávanie
 skoky do vody
 diaľkové plávanie

Členské federácie

Podujatia 
 Africké plavecké majstrovstvákaždoročne
 Africké plavecké majstrovstvá juniorov
 Africké zonálne plavecké majstrovstvá

Pozri aj 
 Medzinárodná plavecká federácia

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka CANA 

Africké športové organizácie
Plavecké organizácie
Organizácie založené v 1970
Americká plavecká únia

Americká plavecká únia (skr. ASUAAmateur Swimming Union of the Americas; alebo UANAUnión Americana de Natación) je americká športová konfederácia, ktorá združuje plavecké zväzy amerických štátov. Vznikla v roku 1948. Momentálne (2012) združuje 41 národných plaveckých zväzov a na jej čele stojí Kanaďan Eldon Godfrey. ASUA je členom Medzinárodnej plaveckej federácie (FINA) a takisto PASO. 

ASUA združuje nasledovné plavecké športy:
 plávanie
 vodné pólo
 synchronizované plávanie
 skoky do vody
 diaľkové plávanie

Zóny ASUA

Členské federácie

Podujatia 
 všetky športy:
 Panamerické hry
 plávanie:
 Panamerické plavecké majstrovstvá
 vodné pólo:
 Pohár UANA vo vodnom pólektorý je zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta vo vodnom póle

Pozri aj 
 Medzinárodná plavecká federácia

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ASUA 

Americké športové organizácie
Plavecké organizácie
Organizácie založené v 1948
Oceánska plavecká asociácia

Oceánska plavecká asociácia (skr. OSAOceania Swimming Association) je oceánska športová konfederácia, ktorá združuje plavecké zväzy oceánskych štátov. Vznikla v roku 1991. Momentálne (2012) združuje 14 národných plaveckých zväzov a na jej čele stojí Fidžijec Dennis Miller. OSA je členom Medzinárodnej plaveckej federácie (FINA) a takisto ONOC. 

OSA združuje nasledovné plavecké športy:
 plávanie
 vodné pólo
 synchronizované plávanie
 skoky do vody
 diaľkové plávanie

Členské federácie

Podujatia 
 Pacifické hry
 plávanie:
 Oceánske plavecké majstrovstvá
 synchronizované plávanie:
 Oceánske majstrovstvá v synchronizovanom plávaní
 diaľkové plávanie:
 Oceánske majstrovstvá v diaľkovom plávaní

Pozri aj 
 Medzinárodná plavecká federácia

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka OSA 

Oceánske športové organizácie
Plavecké organizácie
Organizácie založené v 1991
Just Fontaine

Just "Justo" Fontaine (* 18. augusta 1933, Murrákuš, Maroko) je bývalý francúzsky profesionálny futbalista a tréner.

Futbalová kariéra
Najviac zažiaril vo svojej kariére na Majstovstiev sveta v roku 1958 vo Švédsku, keď zaznamenal až 13 gólov, čo je doteraz najväčší počet gólov strelených na jednom turnaji majstrovstiev sveta. S trinástymi gólmi je celkovo štvrtý najlepší strelec Majstrovstiev sveta. Pred ním sú len Nemci Gerd Müller a Miroslav Klose so štrnástymi gólmi a Brazílčan Ronaldo s pätnástymi zásahmi, čo je aj rekord. Hoci Francúzsko skončilo len na treťom mieste, stal sa len druhým hráčom v histórii, ktorý dokázal vstreliť v každom zápase na jedných majstrovstiev sveta aspoň jeden gól.

Justo svoju profesionálnu kariéru odštartoval v klube USM Casablanca, v ktorom pôsobil od roku 1950 do 1953. V roku 1953 prestúpil do francúzskeho klubu OGC Nice v ktorom odohral tri sezóny. V nich strelil celkovo 52 gólov v 83 zápasoch vo všetkých súťažiach. Od sezóny 1953/54 je súčasťou tímu Stade de Reims, ako posila za Raymonda Kopu, ktorý odišiel do Realu Madrid. V šiestich sezónach za Reims zaznamenal Fontaine v lige 122 gólov v 131 zápasoch. Vo francúzskej lige triumfoval celkovo štyrikrát, a to v rokoch 1956, 1958, 1960 a 1962.

Prvý zápas za Francúzsko odohral Fontaine 17. decembra 1953 proti Luxembursku vo veľkom štýle, keď zaznamenal hetrik. Tento zápas vyhrali Francúzi vysoko 8-0. Za sedem rokov v národnom tíme streli 30 gólov v 21 zápasoch. Na majstrovstiev sveta v 1958 potreboval len 6 zápasov na 13 gólov, vrátane štyroch gólov proti Západnému Nemecku v zápase o tretie miesto. Štyri góly v jednom zápase na majstrovstiev sveta nedal žiadny iný hráč a právom dostal Golden Boot pre najlepšieho strelca turnaja.

Posledný profesionálny zápas odohral v júli roka 1962. Kariéru ukončil len v 28 rokoch kvôli častým zraneniam. Po piatich rokoch sa Fontaine stáva trénerom Francúzska, ale len na dva zápasy, ktoré obidva prehral. Od roku 1973 do 1976 viedol Paris Saint-Germain, ale väčšieho úspechu s ním nedosiahol, tak isto ako s Toulouse, ktorý viedol v sezóne 1978/1979. Ale ako tréner Maroka obsadil tretie miesto na Africkom pohári národov 1980, keď jeho zverenci porazili Egypt 2-0 v zápase o tretie miesto. V tíme mal takých hráčov ako Badou Zaki, Mohammed Timoumi alebo Aziz Bouderbala.

Reprezentačné góly

Štatistika

Klubová štatistika

Reprezentačná štatistika

Trénerské štatistiky

Trofeje

Klubové
OGC Nice
 Division 1: 1956
 Coupe de France: 1954

Stade de Reims
 Division 1: 1958, 1960, 1962
 Coupe de France: 1958

Individuálne
 Najlepší strelec ročníka Ligue 1: 1958, 1960 
 Golden Boot: 1958 (13 gólov)

Externé odkazy
 Just Fontaine - profil na stránke Francúzskej futbalovej federácie
 Just Fontaine - štatistiky na lequipe.fr

Francúzski futbalisti
Hráči OGC Nice
Hráči Stade de Reims
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1958
Mombasa

Mombasa je druhé najväčšie mesto v Keni. Leží na brehu Indického oceána. Rozkladá sa prevažne na ostrove, ktorý je so severnou časťou pobrežia spojený niekoľkými mostmi, na južné pobrežie sa potom dostanete len trajektom. Tak na južnom, ako aj na severnom pobreží sa na plážach (niektoré z nich sú súkromné) nachádza veľké množstvo hotelov. Nachádza sa tu veľký prístav (najväčší vo východnej Afrike), železnice z čias kolonizácie Angličanmi a medzinárodné letisko. Je tu portugalská pevnosť Fort Jesus. Podľa posledného sčítania obyvateľov z roku 2009 žije v Mombase približne 939 370 obyvateľov.

Partnerské mestá

Iné projekty

Zdroj

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta

Mestá v Keni
Prístavné mestá v Keni
Kostol svätého Simeona (Drážďany)

Kostol svätého Simeona () v nemeckom meste Drážďany je kostol Ruskej pravoslávnej cirkvi.

Dejiny 
Prvá zmienka o pravoslávnej komunite v Drážďanoch pochádza z roku 1861. Súčasný pravoslávny chrám bol vybudovaný pre potreby ruskej aristokracie, ktorá pomerne často navštevovala toto centrum Saska. Základný kameň chrámu bol položený 25. apríla 1872. Kostol bol posvätený 6. júna 1874. Jeho história je spojená s menami významných osobností ruského politického a kultúrneho života. Chrám navštívil realistický spisovateľ I. S. Turgenev. Krst tu prijala dcéra románopisca F. M. Dostojevského. V júni 1875 ho navštívil aj cár Alexander II. Skladateľ Sergej Rachmaninov dal v chráme vybudovať funkčné plynové kúrenie, ktoré sa používa aj v súčasnosti. Počas spojeneckého náletu v roku 1945 bol chrám poškodený.

Architektúra 
Chrám je vybudovaný v tradícii staroruskej sakrálnej architektúry. Jeho autormi sú Harold Julius von Bosse a Karl Weissbach. Ako stavebný materiál sa použila červená tehla. Dĺžka chrámu dosahuje 33 metrov a zvonica sa týči do výšky 40 metrov.

Externé odkazy 
Stránka ruskej ortodoxnej cirkvi Drážďany

Stavby v Drážďanoch
Pravoslávne chrámy v Nemecku
Architektúra z 1874
Katedrála Najsvätejšej Trojice (Drážďany)

Katedrála Najsvätejšej Trojice () v nemeckom meste Drážďany je rímskokatolícka katedrála Drážďanskej diecézy.

Dejiny 
Katedrálu dal postaviť ako chrám pre potreby rímskokatolíckej komunity v Sasku kurfirst Friedrich August II. Paradoxom bolo, že v prevažne protestantskej krajine bol panovnícky dvor rímskokatolíckeho vierovyznania. Chrám bol postavený v rokoch 1739 až 1755. Počas náletu vo februári 1945 bol výrazne poškodený. Po druhej svetovej vojne prebehla jeho rozsiahla rekonštrukcia.

Architektúra 
Katedrála je postavená v štýle neskorého baroka. Vybudovaná bola podľa projektu talianskeho umelca Gaetana Chiaveriho. Hlavná veža katedrály dosahuje výšku 86 metrov. V kostole sa nachádza aj rodinná hrobky katolíckych kurfirstov Saska.

Galéria

Externé odkazy 
 Stránka biskupstva Dresden-Meißen
 Interaktívna 360° panoráma 
 Bild der Dreifaltigkeitsglocke

Barokové kostoly v Nemecku
Stavby v Drážďanoch
Drážďany
Rímskokatolícke kostoly v Nemecku
Fosfolipid

Fosfolipidy alebo fosfatidy sú lipidy, v ktorých je na jednu z hydroxylových skupín alkoholu (glycerol, sfingozín) naviazaná nie karboxylová kyselina, ale fosfoderivát cholínu, etanolamínu alebo serínu – teda
 fosfatidylcholín,
 fosfatidyletanolamín,
 fosfatidylserín.

Zvyšok kyseliny fosforečnej (PO43−, resp. HPO42−) tvorí na jednej strane esterickú väzbu s alkoholom lipidu, na druhej strane esterickú väzbu s amínom. Preto sa spôsob naviazania dvoch derivátov cez zvyšok kyseliny fosforečnej (fosfát) nazýva aj fosfodiesterická väzba.

Zdroj 
presun z článku lipid

Lipidy
Ritzing (Moselle)

Ritzing je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Moselle, v regióne Lotrinsko.

Poloha 
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený  a najnižší bod

Obyvateľstvo 
Počet obyvateľov obce je  ().

Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.

Referencie

Pozri aj 
Zoznam obcí departementu Moselle

Iné projekty

Externé odkazy
 Ritzing nacc3f.fr

Obce v departemente Moselle
Čakanie na Godota

Čakanie na Godota (pôvodný, fr. názov En attendant Godot – doslova „Čakajúc na Godota“) je absurdná dráma Samuela Becketta napísaná pôvodne vo francúzštine medzi 9. októbrom 1948 and 29. januárom 1949. Anglická verzia vznikla autorovým prekladom z francúzštiny, má podtitulok Tragikomédia v dvoch dejstvách.

V hre vystupujú dve hlavné postavy: tuláci Vladimír a Estragon a tri vedľajšie: Pozzo, Lucky a Chlapec. Vladimír a Estragon čakajú na Godota, ktorý opakovane neprichádza. Pri čakaní sa zoznámia s Pozzom a jeho sluhom Luckym. Chlapec im na konci prvého dejstva oznámi, že Godot príde nasledujúci deň.

Premiéra hry sa uskutočnila 5. januára 1953 v parížskom Théâtre de Babylone.

Na Slovensku bolo čakanie na Godota uvedené celkovo päťkrát:
 Divadlo na korze (premiéra 21.12.1968)
 Divadlo pre deti a mládež Trnava (premiéra 26.2.1990)
 Jókaiho divadlo Komárno (premiéra 22.12.1993)
 Východoslovenské štátne divadlo (premiéra 20.7.1997)
 ACTORES, mestské divadlo Rožňava (premiéra 18.13.2005)

Referencie

Zdroj 

Divadelné hry Samuela Becketta
Divadelné hry z 1953
Absurdná dráma
Ázijská ragbyová únia

Ázijská ragbyová únia (skr. Asia Rugby, predtým ARFUAsian Rugby Football Union) je ázijská športová konfederácia, ktorá združuje ragbyové zväzy ázijských štátov. Vznikla v roku 1968 a sídli v Hongkongu. Združuje 32 národných ragbyových zväzov a na jej čele od roku 2013 stojí Hongkončan Trevor Gregory. Asia Rugby je členom Medzinárodnej ragbyovej federácie (IRB) a takisto OCA. 

Od 19772011 bola členom aj Ragbyová federácia štátov arabského Zálivu. Tá sa ale rozpadla a vznikli samostatné ragbyové federácie v Saudskej Arábii, Kuvajte, Bahrajne, Katari a Spojených arabských emirátov. Len niektoré z nich sú však členmi Asia Rugby. 

Niektoré členské zväzy Asia Rugby nie sú členom IRB, resp. čakajú na členstvo. Niektoré ázijské štáty majú svoju zastrešujúcu federáciu, ale nie sú členom Asia Rugby, v iných štátoch ako Palestína, Vietnam či Omán sa ragby hrá, ale zatiaľ (2012) nemajú národnú federáciu. Najnovším členom sa v máji 2015 stala Sýria.

Členské federácie 

Ostatné ázijské federácie

Podujatia 
15-kové ragby:
 Ázijský pohár 5 národov
 Majstrovstvá Ázie žien
 Majstrovstvá Ázie juniorov
 Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta mužov i žien

7-kové ragby:
 Ázijské hry
 Asian Sevens Series
 Asian Sevens Series juniorov

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ARFU 
 Ázijský ragbyový portál 

Ragby
Medzinárodné ragbyové organizácie
Organizácie založené v 1968
Katedrála Najsvätejšej Trojice (Sibiu)

Katedrála Najsvätejšej Trojice v rumunskom meste Sibiu je katedrálnym chrámom Rumunskej pravoslávnej cirkvi.

Dejiny 
Sibiu patrilo k rumunským mestám v Sedmohradsku, kde žili príslušníci rôznych náboženských vyznaní. V meste mali veľké chrámy príslušníci rímskych a gréckych katolíkov, evanjelikov, unitárov a kalvínov. Pravoslávnym veriacim rumunskej národnosti chýbal dôstojný duchovný stánok. V roku 1857 sa začala zbierka na vybudovanie pravoslávnej katedrály. Prispel na ňu samotný rakúsky imperátor i guvernér Sedmohradska.

Základný kameň katedrály bol položený 18. augusta 1902 počas pôsobenia metropolitu Ioana Metianu. Stavebné práce trvali do roku 1904. Katedrála stojí na mieste staršieho gréckeho chrámu z roku 1778. Posvätený bol v roku 1906.

Architektúra 
Katedrála je vybudovaná v tradičnom byzantskom slohu a kopíruje matku pravoslávnych chrámov Hagia Sofia z Konštantinopolu. Nájdeme tu však aj prvky tradičného rumunského štýlu a prvky barokovej architektúry. Exteriér je vybudovaný z červenej a žltej tehly. Chrám je dlhý 53,10 metrov a najvyššia veža dosahuje výšku 43 metrov.

Ikonostas pochádza z dielne z Bukurešti a nádhernú maľbu Krista Panttokratora vytvoril umelec Octavian Smilgeschi z neďalekej obce Ludos.

Externé odkazy 
 Catedrala Ortodoxă, Sibiu City Hall
 Catedrala Ortodoxă: Strada Mitropoliei
 Katedrála Najsvätejšej Trojice Sibiu

Pravoslávne katedrály v Rumunsku
Sibiu
Repisko

Repisko môže byť:

 podcelok Spišskej Magury, pozri Repisko (geomorfologický podcelok) 
 vrch v Levočských vrchoch, pozri Repisko (vrch v Levočských vrchoch)
 vrch v Spišskej Magure, pozri Repisko (vrch v Spišskej Magure)
Repisko (vrch v Levočských vrchoch)

Repisko () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Jakubanmi, približne  južne od Starej Ľubovne.

Poloha 
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie obcí Kolačkov a Jakubany. Najbližšími sídlami sú severovýchodne ležiace Jakubany a severne situovaný Kolačkov, východne sa nachádza Šambron, severne Nová Ľubovňa a Nižné Ružbachy a západne Lomnička a Ihľany.

Opis 
Repisko leží v hrebeni, ktorý vedie z Čiernej hory () severným smerom na Javorinku (). Východne sa nachádza Hromovec (), Kýčery (), Siminy () a Magurič (), južným smerom Čiernohuzec (), Šípková hora (), Banisko (), Čierna hora a Ihla (), západným Javorina () a Grúň () a severným Kotník (), Predné hory () a Javorinka (). Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu z východných častí masívu odvádza Jakubianka a zo západných jej prítok Kolačkovský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

Výhľady 
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s horskou lúkou, ktorá umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Spišsko-šarišské medzihorie, Čergov, časť Nízkych a Vysokých Tatier a Babiu horu.

Prístup 
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi a lesnými cestami z okolitých sídiel.

Referencie

Pozri aj 
 Levočské vrchy
 Levočská vysočina
 Zoznam vrcholov v Levočských vrchoch

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Levočských vrchoch
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Stará Ľubovňa
Jakubany
Kolačkov
Mariánska hora

Mariánska hora () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad mestom Levoča, približne  severne od jej centra. Pod vrcholom sa nachádza Bazilika Navštívenia Panny Márie, ktorá je jedným z najnavštevovanejších pútnických miest Slovenska.

Poloha 
Nachádza sa na južnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočské úboče. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území mesta Levoča. Najbližším sídlom je južne situované mesto Levoča, východným smerom sa nachádza Uloža a západným Dlhé Stráže a Hradisko.

Opis 
Mariánska hora leží na rozhraní Levočských vrchov a Hornádskej kotliny, priamo nad mestom Levoča. Západným smerom sa nachádza Brezová () a Ostrá hora (), severným Krížový vrch (), Holý vrch () a Veľká Krásna (), východným Zimná hôrka () a Krúžok () a južným Šibenik (), Kačelák () a Lúč (). Západnú časť odvodňuje Levočský potok, východné svahy jeho prítok Krížny potok, patriace do povodia Hornádu. Na vrchol vedie značený turistický chodník z Levoče. Pod vrcholom stojí Bazilika Navštívenia Panny Márie, ktorá je dostupná i cestou cez osadu Rúrna. Lokalitou vedie tiež Svätojakubská cesta, Slovenská mariánska cesta a Medzinárodná diaľková trasa I23.

Výhľady 
Samotný vrchol pokrýva lesný porast, no v jeho blízkosti stojí bazilika s rozsiahlou lúkou, umožňujúcou obmedzený rozhľad. Z vhodných častí tak možno vidieť najmä mesto Levoča a jeho okolie, Hornádsku kotlinu, no tiež okolité vrcholy Levočských vrchov, Volovské vrchy, Slovenský raj i východnú časť Nízkych Tatier.

Prístup 
 po  modro značenej turistickej trase k bazilike pod vrcholom:
 od juhu z Levoče
 od severu z Levočskej Doliny cez rázc. Kúty
 po  červenej trase od východu z Ulože cez rázc. Kúty
 po ceste z Levoče cez Rúrovú a Druhú lúku

Referencie

Pozri aj 
 Bazilika Navštívenia Panny Márie na Mariánskej hore
 Levočské vrchy
 Zoznam vrcholov v Levočských vrchoch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Levočských vrchoch
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Vrchy v okrese Levoča
Levočské vrchy
Levoča
René II. (Lotrinsko)

René II. Lotrinský (* 2. máj 1451, Angers – † 10. december 1508, Fains) bol prvým lotrinským vojvodom z Lotrinsko-Vaudémontskej dynastie. Okrem toho bol Barský vojvoda, Vaudémontský a Aumalský gróf, pán Jonville a Mayenne.

Rodina a potomkovia 
Prvé manželstvo uzavrel 9. septembra 1471 s Janou z Harcourtu, grófkou z Tancarvillu. Z tohto zväzku sa nenarodili žiadne deti a tak bolo po 14 rokoch anulované. Druhýkrát sa René ženil už ako vojvoda. 1. septembra 1485 sa jeho manželkou stala o šestnásť rokov mladšia Filippa z Gelderlandu, s ktorou mal dvanásť detí:

 Karol (1486 – ?)
 František (1487 – 1487)
 Anton (1489 – 1544), lotrinský vojvoda ∞ 1515 Renáta Bourbonsko-Montpensierská
 Anna (1490 – 1491)
 Mikuláš (1493 – ?)
 Alžbeta (1494 – 1508)
 Klaudius (1496 – 1550), prvý vojvoda de Guise ∞ 1513 Antónia Bourbonsko-Vendômská
 Ján (1498 – 1550), kardinál, biskup
 Ľudovít (1500 – 1528), biskup a gróf z Vaudémontu
 Klaudia (1502 – ?)
 Katarína (1502 – ?)
 František (1506 – 1525), gróf z Lambescu

Iné projekty

Zdroj 

Lotrinská dynastia
Lotrinskí vojvodovia
Vahram Zaryan

Vahram Zaryan je francúzsky herec, tanečník, režisér a choreograf, ktorý pracuje v žánri modernej pantomímy.

Životopis 
Vahram Zaryan získal solídne vedomosti v odbore divadla, telového prejavu a tanca na Vyššom štátnom konzervatóriu dramatického umenia v Arménsku. Následne sa rýchlo špecializuje v pantomíme a začína vystupovať v Štátnom divadle pantomímy v Jerevane, vedenom Zhirayrom Dadasyanom. Vo Francúzsku navštevuje baletnú triedu klasického tanca Yvesa Casatiho, ktorý účinkuje v Parížskej Opere, ako aj kurzy Yvana Bacciocchiho v Ateliéri Belleville v Paríži pre techniku pantomímy “Decroux”. Zdokonaľuje svoje umenie na Medzinárodnej škole pantomímy Marcela Marceaua; je jedným z posledných absolventov školy.

Okrem toho sa zúčastňuje aj stáží a master-class spolu s Ariane Mnouchkine, Caroline Carlsonovou a Maurice Béjartovou. S umelcami zo školy Marcela Marceaua založil divadelnú skupinu pantomímy "Théâtre suspendu", s ktorou vystupuje vo Francúzsku i v zahraničí s viacerými predstaveniami (Sépia Quartet, Le Linge). Paralelne s týmito predstaveniami vystupuje okrem iného ako postava bieleho míma na slávnostnom galaprograme v Palais Garnier v Paríži, vzdáva poctu filmovému režisérovi Sergejovi Paradjanovi v predstavení s názvom Couleurs de la grenade (Farby granátového jablka). Zahral si tiež úlohu Vespona v Pergolesiho opere La Serva Padrona, v divadle Tambour Royal v Paríži.

Neskôr Vahram Zaryan zakladá novú spoločnosť modernej pantomímy, ktorá sa chce sústrediť najmä na súčasné diela pre gestuálne divadlo. Spolu s dramaturgom F. Braconom, vytvorili predstavenie s názvom Confession (Spoveď), ktoré hrajú vo východnej Európe a na medzinárodnom festivale pantomímy v Arménsku. Nasleduje ďalšie predstavenie s názvom « IL Y A », s ktorou už Vahram účinkoval na Cité Internationale v Paríži.

Vystúpenia 
 2017-2019 : OBLIQUE Contemporary Mime & Music performance  
 2014-2016 : La Tête en bas (Vahram Zaryan - Noëlle  Châtelet) 
 2012-2013 : Mater Replik 
 2012 : IL Y A 
 2011 : CONFESSION 
 2011 : La Serva Padrona Pergolese
 2009 : Couleurs de la grenade 
 2008 : Chaplin 
 2007 : Sepia Quartet Théâtre suspendu
 2006 : Le Linge

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 http://kultura.pravda.sk/divadlo/clanok/300565-festival-pantomimy-chysta-rekordny-rocnik/
 http://www.reportpress.sk/pantasticky-festival-pantomimy/ 
 
 

Mímovia
Francúzski choreografi
Francúzski divadelní herci
Francúzski divadelní režiséri
Francúzske osobnosti arménskeho pôvodu
Katedrála svätého Olafa (Oslo)

Katedrála svätého Olafa v hlavnom meste Nórska Oslo je hlavná rímskokatolícka katedrála v tejto prevažne protestantskej krajine.

Dejiny 
Nórske kráľovstvo bolo od čias reformácie v 16. storočí prevažne protestantskou (evanjelickou) krajinou. Katolícke náboženstvo začalo byť tolerované až v 19. storočí, keď sa opäť mohli začať stavať rímskokatolícke kostoly a slobodne vyznávať rímskokatolícke náboženstvo. Katedrála svätého Olafa bola postavená v roku 1856 (posvätená 24. augusta 1856). Pomenovaná bola po svätom Olafovi, nórskemu kráľovi z 11. storočia, ktorý mal veľký podiel na upevnení katolíckej viery v Nórsku.  V roku 1953 sa stal katedrálnym chrámom nórskej rímskokatolíckej cirkvi. V roku 1989 ho navštívil pápež Ján Pavol II. počas svojej návštevy škandinávskych štátov.

Architektúra 
Katedrála je vybudovaná v novogotickom architektonickom štýle podľa projektu Heinricha Schirmera. Kráľovná Jozefína darovala chrámu kópiu obrazu Sixtínska Madona od Raffaela. V rokoch 1975 až 1976 prebehla veľká rekonštrukcia chrámu a pribudli v ňom niektoré neobarokové prvky.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Domkirche St. Olav (St Olav Domkirke)
 Helligdomsarmen – Om Olavsrelikvien i St. Olav Domkirke

 
Kostoly podľa zasvätenia
Stavby v Osle
Katedrály v Nórsku
Rímskokatolícke kostoly v Nórsku
Neogotické stavby v Nórsku
Strandža

Strandža je pohorie nachádzajúce sa na pomedzí Bulharska a európskej časti Turecka. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Balkánskeho polostrova medzi Východotráckou nížinou, Čiernym morom a Burgaskou nížinou. Prírodný park Strandža, založený v roku 1995 v bulharskej časti masívu, je najväčším chráneným územím v Bulharsku na ploche  (približne 1% rozlohy Bulharska).

Najvyšší vrch pohoria je Mahya Dağı (po bulharsky: Махиада, Mahiada) (), ktorý je najvyšším vrchom európskej časti Turecka, kým najvyšší vrch na území Bulharska je Goľamo Gradišče (po bulharsky: Голямо Градище) ().

Geológia 
Pohorie je tvorené veľkým masívom kryštalinických hornín. Tento masív pokračuje do pohoria Rodopy a tvorí tiež Srbsko-macedónsky masív. Kryštalické horniny vznikli počas hercýnskeho vrásnenia. Sú to hlavne ruly, do ktorých intrudovali karbónsko-permské granitoidy. Neskôr boli prekryté mladšími triasovými a jurskými plytkomorskými usadenými horninami. Tieto boli koncom jury a začiatkom kriedy deformované počas prvých fáz alpínskeho vrásnenia. Sedimentácia následne pokračovala v kriede usadzovaním plytkomorských pieskovcov a vznikom vulkanického oblúku nad zanikajúcim oceánom Neotethys. Tektonicky je Strandža radená do pásma Pontíd.

Klíma a vodstvo 
Klimatické podmienky oblasti sú výrazne ovplyvnené blízkym Čiernym morom. Podnebie je dominantne vlhké kontinentálne v horách a vlhké subtropické na pobreží. 

Hlavné rieky oblasti sú Veleka ( dlhá) a hraničná rieka Rezovo ( dlhá). V pohorí pramenia aj rieky Ďavolska reka a Ropotamo.

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
Webstránka Národného parku Strandža 
Obrázky zo Strandže
More images from Strandja
Objav Strandžu    
Strandja.hit.bg
StrandjaVillage.com
Všeobecné informácie o Národnom parku Strandža
Príroda v Strandži

Zdroje 

 
Pohoria v Bulharsku
Pohoria v Turecku
Burgas (oblasť)
Európska liga vo volejbale

Európska liga vo volejbale (EL) je prestížna európska súťaž národných družstiev vo volejbale, ktorú riadi Európska volejbalová konfederácia (CEV). Jej história siaha do roku 2004, kedy sa konal prvý ročník mužov, a o 5 rokov neskôr, v roku 2009, aj prvý ročník žien. EL prebieha každoročne. Víťaz mužskej a ženskej kategórie má právo štartovať na FIVB Vyzývací pohár o postup do nasledujúcej edície Ligy národov. 

V mužskej kategórii vedú v historických tabuľkách tímy ,  a , ktoré dokázali v EL zvíťaziť dvakrát, u žien je to , ktoré zvíťazilo trikrát.

Muži

Výsledky

Medailová bilancia družstiev

Ženy

Výsledky

Medailová bilancia družstiev

Pozri aj 
 Liga národov vo volejbale
 Svetová liga vo volejbale
 World Grand Prix vo volejbale

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej volejbalovej konfederácie

Zdroje 
 EL mužov a žien na stránke Európskej volejbalovej konfederácie 
 Volejbalová EL mužov a žien na stránke the-sports.org 
 Volejbalová EL na stránke todor66.com
Zoznam sviatkov na Slovensku

Toto je prehľad sviatkov v Slovenskej republike. Štátne sviatky, dni pracovného pokoja a pamätné dni sú určené zákonom č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch.

Štátne sviatky  
 1. január – Deň vzniku Slovenskej republiky
 5. júl – Sviatok svätého Cyrila a Metoda
 29. august – Výročie Slovenského národného povstania
 1. september – Deň Ústavy Slovenskej republiky
 28. október – Deň vzniku samostatného česko-slovenského štátu (nie je dňom pracovného pokoja)
 17. november – Deň boja za slobodu a demokraciu

Dni pracovného pokoja  
Dni pracovného pokoja sú štátne sviatky (s výnimkou 28. októbra – Deň vzniku samostatného česko-slovenského štátu), nedele a tieto sviatky:
 6. január – Zjavenie Pána (Traja králi)
 Veľký piatok
 Veľkonočný pondelok
 1. máj – Sviatok práce
 8. máj – Deň víťazstva nad fašizmom
 15. september – Sedembolestná Panna Mária
 1. november – Sviatok všetkých svätých
 24. december – Štedrý deň
 25. december – Prvý sviatok vianočný
 26. december – Druhý sviatok vianočný

Pamätné dni  
 25. marec – Deň zápasu za ľudské práva
 13. apríl – Deň nespravodlivo stíhaných
 1. máj – Deň pristúpenia Slovenskej republiky k Európskej únii
 4. máj – Výročie úmrtia M. R. Štefánika
 7. jún – Výročie Memoranda národa slovenského
 21. jún – Deň odchodu okupačných vojsk sovietskej armády z Česko-Slovenska v roku 1991
 24. jún – Deň pamiatky obetí komunistického režimu
 5. júl – Deň Slovákov žijúcich v zahraničí (do roku 2019 – Deň zahraničných Slovákov)
 17. júl – Výročie Deklarácie o zvrchovanosti Slovenskej republiky
 4. august – Deň Matice slovenskej
 21. august – Deň obetí okupácie Česko-Slovenska v roku 1968
 9. september – Deň obetí holokaustu a rasového násilia
 19. september – Deň vzniku Slovenskej národnej rady
 6. október – Deň hrdinov Karpatsko-duklianskej operácie (do roku 2015 – Deň obetí Dukly)
 12. október – Deň samizdatu
 27. október – Deň černovskej tragédie
 29. október – Deň narodenia Ľudovíta Štúra
 30. október – Výročie Deklarácie slovenského národa 
 31. október – Deň reformácie
 30. december – Deň vyhlásenia Slovenska za samostatnú cirkevnú provinciu

Jednorazový štátny sviatok 30. októbra 2018 
Národná rada Slovenskej republiky prijala 12. septembra 2018 zákon č. 281/2018 Z. z., ktorým sa do zákona č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch vkladá prechodné ustanovenie (§ 4a), v zmysle ktorého v roku 2018  je 30. október štátnym sviatkom. Zároveň v roku 2018 nie je tento deň pamätným dňom (§ 4a).

Dôvodom tohto kroku bolo jubilejné sté výročie prijatia Deklarácie slovenského národa z 30. októbra 1918 v Turčianskom Sv. Martine, ktorou sa predstavitelia slovenského národa prihlásili k sebaurčovaciemu právu národov a k vzniku samostatného česko-slovenského štátu.

Poznámka: V roku 2018 bol 30. október jednorazovým štátnym sviatkom. Z tohto dôvodu nebol v roku 2018 pamätným dňom.

Prehľad sviatkov v jednotlivých rokoch

Referencie

Pozri aj 
 sviatok

Externé odkazy 
 Zákon č. 241/1993 Z. z. o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch

Sviatky
Majstrovstvá Ázie vo futsale 1999

Majstrovstvá Ázie vo futsale 1999 boli 1. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 1999. Konalo sa od 5.10. marca 1999 v Kuala Lumpur, v Malajzii, za účasti 9 tímov. Zápasy sa hrali v aréne Stadium Negara. Titul získal .

Výsledky

Základné skupiny 
Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Ázie 1999 na stránke futsalplanet.com 

Futsal v 1999
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Markíza du Plessis-Bellière

Suzanne, markíza du Plessis-Bellière a de Faÿ-lès-Nemours (* 1605 – † 1705), rodená Suzanne de Bruc de Montplaisir, bola manželka Jacquesa de Rougé du Plessis-Bellière, generála kráľovskej armády. Bola dcérou Jeana de Bruc de La Gréé a Marie Venieri de Doges de Venise, ktorá bola vnučkou benátskeho dóžu. Markíza du Plessis-Bellière založila jeden zo známych parížskych spoločenských salónov a zaradila sa tak ku známym saloniérkam. Vlastnila významnú zbierku umeleckých diel.

Život
Suzanne du Plessis-Bellière bola slávna svojím espritom a poznačila výrazne svoju dobu. Priatelila sa so surintendantom Nicolasom Fouquetom, ministrom financií Ľudovíta XIV., ktorému organizovala jeho spoločenský život. Bola veľmi blízka veľkým umelcom tej doby, medzi ktorých patrila aj madame de Sévigné. Suzanne du Plessis-Bellière vlastnila zbierku umeleckých diel neoceniteľnej hodnoty. 

Spolu s Madame de Lafayette a Madeleine de Scudéry patrila k dámam, ktoré založili prvé literárne salóny v Paríži. V roku 1661 sa snažila zachrániť Fouqueta keď upadol do nemilosti kráľa a ubytovala ho vo svojom zámku hôtel de Rougé v Nantes. Surintendenta však na nariadenie kráľa zatkol kapitán d'Artagnan a markíza bola väznená v zámku de Montbrison do roku 1664.  

Keď jej zdravotný stav vyžadoval liečenie, mohla sa vrátiť do svojho zámku v Charentone pri Paríži. Dožila tam svoj život obkolesená veľkými umeleckými menami tej doby. Zomrela v kanonickom veku 100 rokov.

Diela o markíze du Plessis-Bellière
Jej osobou sa inšpiroval Alexandre Dumas starší vo svojom románe „Vikomt de Bragelonne“ a stala sa populárnou postavou v sérii filmov podľa historických románov „Angelika markíza anjelov“ od Anne Golonovej a Serge Golona. Postavu Angélique v nich hrala Michèle Mercierová.

Zdroj
 

Saloniérky
Narodenia v 1605
Úmrtia v 1705
Kultúra vo Francúzsku
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2000

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2000 boli v poradí 2. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2000. Konalo sa od 5.12. mája 2000 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 9 tímov. Nováčikom turnaja bolo Macao. Zápasy sa hrali v aréne Nimibutr Indoor Stadium.  obhájil titul spred roka. 
 
Tieto majstrovstvá Ázie boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta FIFA 2000 v Guatemale, keď sa ne kvalifikovali 3 najlepšie tímy.

Výsledky

Základné skupiny 
Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Ázie 2000 na old portáli futsalplanet.com 
 Majstrovstvá Ázie 2000 na portáli futsalplanet.com 

Futsal v 2000
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Medzinárodné letisko Sukarno-Hatta

Medzinárodné letisko Sukarno-Hatta (), (IATA: CGK, ICAO: WIII) je medzinárodné letisko v indonézskom hlavnom meste Jakarta. Je to najvýznamnejšie letisko Indonézie a jedno za najvýznamnejších ázijských letísk. Nachádza sa približne 20 km na západ od Jakarty.   Bolo navrhnuté odborníkom na architektúru letísk, francúzskym architektom Paulom André. Medzinárodné linky letiska smerujú hlavne do východnej a juhovýchodnej Ázie a na Blízky východ. Z európskych letísk má letisko spojenie s Amsterdamom a Mníchovom, priame linky smerujú aj do Perthu, Sydney a Melbourne.

História 
V sedemdesiatych rokoch padlo rozhodnutie o výstavbe nového letiska, keďže  jakartské letisko Kemayoran už kapacitne nepostačovalo. Štúdie boli spolufinancované prostredníctvom USAID a výstavba letiska bola ukončená v roku 1985. Letisko je pomenované po prvých oficiálnych predstaviteľoch krajiny, prezidenta Sukarna a viceprezidenta Hatta. Vzhľad terminálov vychádza z tradičného indonézskeho štýlu, v čakárňach sú umiestnené tropické rastliny, čo robí letisko unikátnym a predmetom architektonických ocenení.

Súčasnosť 
Momentálne letisko zaznamenáva rýchly rast počtu cestujúcich, veľká väčšina z tohto rastu ale pripadá na vnútroštátne lety. Napriek otvoreniu tretieho terminálu v roku 2009 letisko prekročilo v roku 2011 svoju kapacitu, 38 miliónov cestujúcich ročne, o viac ako 5 miliónov.

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka letiska (anglicky)

Zdroj 

Doprava v Jakarte
Letiská v Indonézii
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2001

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2001 boli v poradí 3. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2001. Konalo sa od 14. do 20. júla 2001 v Teheráne, v Iráne, za účasti 14 tímov. Nováčikmi turnaja bolo 5 družstiev: , , ,  a . Zápasy sa hrali v aréne Azadi Indoor Stadium.  sa tretíkrát (tretíkrát za sebou) stal jeho víťazom.

Aréna

Výsledky

Základné skupiny

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Ázie 2001 na old portáli futsalplanet.com 
 Majstrovstvá Ázie 2001 na portáli futsalplanet.com 

Futsal v 2001
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2002

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2002 boli v poradí 4. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizoval Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2002. Konalo sa od 22. do 30. októbra 2002 v Jakarte, v Indonézii, za účasti 14 tímov. Nováčikmi turnaja boli 4 družstvá: , ,  a domáca . Naopak, majstrovstiev Ázie sa už nezúčastnil , ktorý už ako súčasť UEFA nemohol nastupovať na ázijské futsalové či futbalové podujatia. Turnaja sa malo pôvodne zúčastniť aj . Zápasy sa hrali v aréne Istora Senayan Hall. Irán sa štvrtýkrát (štvrtýkrát za sebou) stal víťazom turnaja.

Výsledky

Základné skupiny 
Skupina A

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Ázie na futsalplanet.com 
 Výsledky Majstrovstiev Ázie vo futsale na rsssf.com 

Futsal v 2002
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
2002 v Indonézii
Roman-Koš

Roman-Koš (po ukrajinsky Роман-Кош, po krymskotatársky Roman Qoş) je vrch na Ukrajine, nachádzajúci sa na Krymskom polostrove. Je najvyšším vrchom Krymských vrchov a zároveň najvyšším ukrajinským vrchom mimo Karpát na západe. 

S relatívnou výškou  je Roman-Koš najprominentnejší vrch Ukrajiny. Najvyššou horou Ukrajiny v absolútnom ponímaní je Hoverla v Zakarpatskej oblasti ().

Prístup 
Vrch Roman-Koš leží na území Národného parku Krym a prístup naň je obmedzený len na malé skupinky turistov. Najobvyklejšia cesta na vrchol vedie z kúpeľného mesta Alušta, odkiaľ je to na vrchol  vzdušnou čiarou severovýchodne. Mesto Jalta je vzdialené približne rovnako smerom na juhozápad.

Externé odkazy 
 Online mapa Krymu – sektor 16
 Krymské chodníčky
 Fotogaléria Roman-Koš

Zdroj 

Vrchy na Ukrajine
Krym
Tisícovky na Ukrajine
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2003

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2003 boli v poradí 5. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2003. Konalo sa od 27. júla do 5. augusta 2003 v Teheráne a Karaji, v Iráne, za účasti 16 tímov. Nováčikom turnaja bol iba . Turnaja sa mali pôvodne zúčastniť aj  a . Zápasy sa hrali v 2 arénach: Azadi Indoor Stadium v Teheráne a Enghelab Indoor Stadium v meste Karaj.  sa piatykrát (piatykrát za sebou) stal víťazom turnaja.

Arény

Výsledky

Základné skupiny

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Výsledky Majstrovstiev Ázie vo futsale na rsssf.com 
 Majstrovstvá Ázie 2003 na futsalplanet.com 

Futsal v 2003
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2004

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2004 boli v poradí 6. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2004. Konalo sa od 16. do 25. apríla 2004 v Macau, za účasti 18 tímov. Nováčikmi turnaja boli 4 družstvá: , ,  a . Zápasy sa hrali v aréne IPM Multisport Pavilion.  sa šiestykrát (šiestykrát za sebou) stal víťazom turnaja. 

Tieto majstrovstvá Ázie boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2004 na Taiwane. Kvalifikovali sa na ne najlepšie 3 tímy.

Výsledky

Základné skupiny

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Výsledky Majstrovstiev Ázie vo futsale na rsssf.com 
 Majstrovstvá Ázie na futsalplanet.com 

Futsal v 2004
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2005

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2005 boli v poradí 7. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2005. Konalo sa od 22. mája do 4. júna 2005 v Hočiminovom Meste, vo Vietname za účasti rekordných 24 tímov. Nováčikmi turnaja boli 4 družstvá: , ,  a domáci . Zápasy sa hrali v 2 arénach: Phu Tho Stadium s kapacitou 5 500 a Army Zone Stadium s kapacitou 3 500 miest.  sa siedmykrát (siedmykrát za sebou) stal víťazom turnaja. 

Prvýkrát sa okrem play-off hrali aj zápasy o umiestnenie, konkrétne v 4 skupinách. Naposledy sa hral turnaj majstrovstiev Ázie ako otvorené podujatie, od roku 2006 sa už hrala aj kvalifikácia. Zápas o 3. miesto sa neorganizoval a bronzoví tak skončili obaja zdolaní semifinalisti.

Výsledky

Základné skupiny 

Pozn: Čína a Kuvakt postúpili do štvrťfinálových skupín ako najlepšie 2 tímy z druhých miest.

Skupiny o umiestnenie

Play-off o umiestnenie

Semifinále (Stretnutia o 9.12. miesto)

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinálové skupiny

Play-off

Semifinále

Finále

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroj 
 Výsledky Majstrovstiev Ázie vo futsale na rsssf.com 
 Majstrovstvá Ázie na futsalplanet.com 

Futsal v 2005
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
Metro v Minneapolise

Metro v Minneapolise predstavuje sieť ľahkého metra v najvýznamnejšom meste Minnesoty, Minneapolise. Z plánovaných troch liniek je v prevádzke Linka Hiawatha, s dĺžkou 19,8 km a 19 stanicami, ktorá v budúcnosti bude premenovaná na modrú linku. Spája centrum mesta s predmestím Bloomington. Ďalšia linka, zelená linka, ktorá spojí centrá Minneapolisu a Saint Paulu, je od roku 2010 vo výstavbe s plánovaným termínom ukončenia rok 2014.

Externé odkazy 
Informácie o Hiawatha Line na stránke spoločnosti Metrotransit
Informácie o Hiawatha Line na stránke Metropolitan Council
Hiawatha Project
nycsubway.org: Fotografie Hiawatha Line
Cestovný poriadok
Mapa siete

Zdroj 

Doprava v Minneapolise
Metrá
Krymská tatárčina

Krymská tatárčina alebo krymskotatárčina (Qırımtatar tili, Qırımtatarca) alebo krymčina (Qırım tili, Qırımca) alebo krymská turečtina (Qırım Türkçesi) je jazyk používaný Krymskými Tatármi na Ukrajine na Kryme. Je to jazyk turkickej jazykovej rodiny a bol oficiálnym spisovným jazykom Krymu do 17. storočia. Krymskú tatárčinu treba odlišovať od tatárčiny.

Ďalšia oblasť rozšírenia je Stredná Ázia, predovšetkým Uzbekistan, ďalej potom diaspora Krymských Tatárov v Turecku, Rumunsku a Bulharsku.

Počet hovoriacich 
Dnes žije na Kryme viac ako 260 000 Krymských Tatárov, a približne 150 000 je stále v Strednej Ázii (hlavne v Uzbekistane), kam boli presídlení po prechode frontu v roku 1944. Približne 5 miliónov ľudí krymskotatárskeho pôvodu žije v Turecku - potomkovia, tých čo emigrovali po zabratí Krymu Ruskom - v Istanbule ich žije 40 000. Z nich sa odhaduje asi 2 000 stále rozpráva krymskou tatárčinou. Menšie komunity Krymských Tatárov možno nájsť aj v Rumunsku (22 000), Bulharsku (6 000), Poľsku[chýba citácia], Fínsku[chýba citácia], a v Spojených štátoch amerických. Krymská tatárčina je jedným z vážne ohrozených jazykov v Európe.

Krymskotatárska latinka 

Â, â nie sú samostatnými písmenami v abecede.

Výslovnosť krymskotatárskej latinky v Medzinárodnej fonetickej abecede

Krymskotatárska cyrilika

Výslovnosť krymskotatárskej cyriliky v Medzinárodnej fonetickej abecede

Referencie

Externé odkazy 
 Krymskotatársky internetový rozcestník 
 Krymskotatarský lingvistický korpus , , 
 Krymskotatárska internetová knižnica , , 
 Transliterácia krymskotatarskej cyriliky a latinky 
 Krymskotatársko - ruský online slovník 
 Krymskotatársko (severný dialekt) - turecko - anglický online slovník

Zdroj 

Oghuzské jazyky
Turkické jazyky
Jazyky v Turecku
Jazyky v Rusku
Jazyky v Bulharsku
Jazyky na Ukrajine
Jazyky v Sovietskom zväze
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2007

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2007 boli v poradí 9. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2007. Konalo sa od 13.19. mája 2007 v Osake a Amagasaki, v Japonsku, za účasti 16 tímov. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Municipal Central Gymnasium v Osake a Commemoration Park Gymnasium v Amagasaki. Víťazom turnaja sa stal po ôsmykrát .

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroje 
 Majstrovstvá Ázie 2007 na oficiálnej stránke AFC 
 Majstrovstvá Ázie 2007 na futsalplanet.com 
 Výsledky Majstrovstiev Ázie vo futsale na rsssf.com 

Futsal v 2007
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal
2007 v Japonsku
Šport v Osake
Majstrovstvá Ázie vo futsale 2010

Majstrovstvá Ázie vo futsale 2010 boli v poradí 11. majstrovstvá Ázie vo futsale. Bolo to najvyššie ázijské podujatie vo futsale, ktoré organizovala Ázijská futbalová konfederácia (AFC) v roku 2010. Konalo sa od 23. do 30. mája 2008 v Taškente, v Uzbekistane, za účasti 16 tímov. Uzbekistan organizoval šampionát druhýkrát, keď predchádzajúci turnaj sa organizoval v roku 2006, tiež v Taškente. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Uzbekistan Sports Complex a IT University Complex. Víťazom turnaja sa stal po 10-krát .

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej futbalovej konfederácie

Zdroje 
 Majstrovstvá Ázie 2010 na oficiálnej stránke AFC 
 Majstrovstvá Ázie 2010 na portáli futsalplanet.com 
 Majstrovstvá Ázie 2010 na goalzz.com 

Futsal v 2010
Majstrovstvá Ázie vo futsale
Futsal