Club de hockey Canadien

Montreal Canadiens, známy aj ako Le Club de Hockey Canadien alebo Canadiens de Montréal, je hokejový klub NHL sídliaci v kanadskom Montreale. 

Klub hrá v Atlantickej divízii Východnej konferencie. Bol založený v roku 1909 a je súčasťou tzv. Original Six, pôvodnej šestice klubov NHL. Svoje domáce zápasy hrá v Bell Centre. Dvadsaťštyrikrát vyhral Stanley Cup, čo je najviac spmedzi klubov, ktoré kedy hrali NHL. Posledný Stanley Cup získal v sezóne 1992/1993 (ako zatiaľ posledný klub z Kanady). V drese Montrealu nastupovali legendárni hráči, po mnohých sú v súčasnosti nazvané prestížne trofeje. 40 bývalých hráčov Montrealu je v Sieni slávy NHL.

Logo klubu označuje začiatočné písmená názvu "Club de Hockey Canadien" (názov používaný od roku 1917).

História 
Montreal Canadiens bol založený v roku 1909 (jeho predchodcom bol Haileybury Hockey Club). Vznikol ešte pred začiatkom NHL a bol súčasťou jej predchodcu, súťaže NHA. Zakladateľ ligy NHA Ambrose O'Brien bol presvedčený, že liga potrebuje popri Montreal Shamrocks a Montreal Wanderers aj ďalšieho rivala z Montrealu. Svoj prvý zápas odohrali Canadiens 5. januára 1910, trénerom bol Jack Laviolette. Prvýkrát vyhrali Stanley Cup v sezóne 1915/1916, keď zvíťazili nad Portlandom.

V roku 1924 klub získal Stanley Cup znova; dopomohla mu k tomu nová útočná formácia, tvorená nováčikom Howiem Morenzom, Aurelom Joliatom a Billym Boucherom. Zdolal Calgary Tigers a Vancouver Maroons v zmiešanom formáte play-off.

Od sezóny 1926/1927 hrali Canadiens svoje domáce zápasy na štadióne Montreal Forum, presťahovali sa sem kvôli problémom s ľadom v Mount Royal Arena.

1932 – 1967: Koniec Morenza a Original Six 
Hviezdy Canadiens (Morenz a Joliat) zhasli na začiatku 30. rokov, v sezóne 1935/1936 dosiahli najhorší výsledok a skončili na poslednom mieste. Dobrý výsledok sa klubu podaril v nasledujúcej sezóne 1936/1937, ale vzápätí prišiel šok v podobe smrti Morenza, ktorý mal iba 34 rokov. 

Nasledovali ďalšie nevýrazné sezóny; v sezóne 1939/1940 dosiahli Canadiens iba 10 víťazstiev, čo je najmenej počas celej histórie klubu. V roku 1940 sa stal novým trénerom Dick Irvin. V sezóne 1943/1944 získali Canadiens Stanley Cup; útočná formácia Maurice Richard, Toe Blake a Elmer Lach sa stala slávnou, keď v základnej časti sezóny Canadiens prehrali iba 5 zápasov. Maurice Richard prepisoval históriu NHL, keď sa mu ako prvému hráčovi podarilo streliť v roku 1945 50 gólov (v 50 zápasoch). Napriek sile Canadiens nakoniec prehrali vo semifinále play-off s Torontom.  V sezóne 1945/1946 opäť získali Stanley Cup, keď zdolali vo finále play-off Boston Bruins 4 : 1 na zápasy.

V roku 1957 kúpili klub bratia Molsonovci, vlastníci pivovaru Molson. 50. roky boli najslávnejšou érou Canadiens. Od roku 1951 až do roku 1960 sa každý rok prebojovali do finále play-off, pričom šesťkrát boli úspešní. Novým trénerom po Irvinovi sa stal v roku 1955 Toe Blake a klub bol doplnený o viacero výborných hráčov, akými boli Jean Beliveau, Bernie Geoffrion, či brankár Jacques Plante. Spolu s Mauricom Richardom a jeho mladším bratom Henrim patrili k najlepším hráčom tej doby.

1967 – 1986: Expanzia NHL 
Ku koncu 60. rokov sa v USA nachádzalo viacero klubov, ktoré boli schopné konkurovať špičke vtedajšej NHL. V roku 1967 bolo do NHL pribraných šesť klubov (Philadelphia, St. Louis, Minnesota, Los Angeles, Oakland a Pittsburgh), ktoré vytvorili svoju vlastnú divíziu.  Nastal koniec slávnej éry NHL nazývanej Original Six (Pôvodná šestka).

V sezóne 1966/1967 sa Torontu podarilo prerušiť víťazné roky Montrealu, keď Maple Leafs zdolali Canadiens 4 : 2 na zápasy. Nasledujúce dve sezóny však boli Canadiens opäť úspešní.

V roku 1970 sa Montrealu ani Torontu nepodarilo dostať do play-off; bolo to prvýkrát v histórii, čo v play-off chýbali kanadské mužstvá. Ten rok Stanley Cup získal Boston Bruins, keď jeho súper St. Louis Blues skončil tretíkrát po sebe vo finále bez vyhratého zápasu.

V nasledujúcej sezóne 1970/1971 sa Montrealu podarilo zdolať favorizovaný Boston na čele s Philom Espositom a Bobbym Orrom v prvom kole play-off. Veľkou mierou sa o to zaslúžil brankár Canadiens Ken Dryden. Canadiens pokračovali až do finále, kde si poradili s dominantným klubom západnej divízie Chicago Blackhawks.

Canadiens sa tešili zo zisku Stanley Cupu štyrikrát po sebe v rokoch 1976 až 1979. Klub vtedy trénoval Scotty Bowman.

Väčšina slávnych hráčov Canadiens skončila s aktívnou činnosťou v 80. rokoch (okrem Lafluera, Robinsona, či Gaineyho). Klubu sa podarilo získať švédskeho útočníka Matsa Näslunda, Guya Carbonneaua a mladého obrancu Chrisa Cheliosa. Táto kombinácia spolu s brankárskym hrdinom Patrickom Royom doviedla Canadiens k zisku Stanley Cupu.

Od roku 1986 – moderná NHL 
V sezóne 1985/1986 získali hráči Canadiens Stanley Cup, keď vo finále zdolali Calgary Flames. Potom nasledovalo šesť sezón bez väčšieho úspechu, ale zmena prišla v sezóne 1992/1993. Canadiens sa prebojovali do finále play-off, kde nastúpili proti Los Angeles Kings. V prvom zápase prehrali 4 : 1. Väčšina fanúšikov predpokladala, že Los Angeles na čele s Waynom Grezkym privedie toto finále do úspešného konca. Canadiens ale v ďalších zápasoch zabojovali a diváci boli svedkami predĺžení. V nich rozhodli hráči Canadiens; obranca Eric Desjardins a dvakrát John LeClair. Piaty zápas sa hral v Montreale, Canadiens vyhrali 4 : 1 a získali svoj zatiaľ posledný Stanley Cup.

V roku 1995 sa Canadiens nedostali do play-off prvýkrát za posledných 25 rokov, v decembri toho roku prehrali doma zahanbujúco s Detroitom 1 : 11. Krátko po zápase klub vymenil brankára Patricka Roya do Colorado Avalanche.

11. marca 1996 odohrali Canadiens svoj posledný zápas na štadióne Montreal Forum, na ktorom hrali domáce zápasy od roku 1926). V tomto zápase vyhrali nad Dallas Stars 4 : 1 a víťazný gól strelil ruský útočník Andrej Kovalenko. Novým štadiónom sa stalo Molson Centre (v roku 2003 premenované na Bell Centre).  

Canadiens chýbali v play-off v troch po sebe nasledujúcich sezónach - od 1999 do roku 2001. V tom čase sa dokonca uvažovalo o presune klubu do amerického mesta. Americký investor nakoniec sľúbil, že klub zostane v Montreale.

Na jeseň 2001 sa ukázalo, že klub možno nebude môcť rátať so Saku Koivom, ktorý v ňom hral už od roku 1995. Bola mu diagnostikovaná rakovina a jeho ďalšie účinkovanie bolo otázne. Našťastie sa uzdravil, vrátil sa už nasledujúcu sezónu a získal Bill Masterton Memorial Trophy. V roku 2002 sa Canadiens prebojovali do play-off, aj vďaka kvalitným výkonom brankára Josého Theodora. Dostali sa do druhého kola, kde podľahli Caroline Hurricanes.

Posledné sezóny 
13. januára 2006 sa vedenie rozhodlo dať výpoveď trénerovi Claudovi Julienovi. Nahradil ho Bob Gainey, generálny manažér klubu. Neskôr sa počas tejto sezóny rozhodlo o výmene na poste brankára; José Theodore, ktorý odohral viacero nevydarených zápasov, prestúpil do Colorada a namiesto neho angažovali Švajčiara Davida Aebischera. V sezóne 2005/2006 skončili Canadiens na treťom mieste v Severovýchodnej divízii Východnej konferencie. Vo Východnej konferencii sa umiestnili na 7. mieste z 15. mužstiev a postúpili do play-off. Tu sa v prvom kole stretli s Carolina Hurricanes, aj napriek vedeniu 2 : 0 na zápasy nakoniec sériu prehrali 2 : 4 a nepostúpili. 

Montreal získal v sezóne 2006/2007 v základnej časti 90 bodov, najproduktívnejším hráčom bol kapitán Saku Koivu. Ku koncu sezóny 2006/2007 sa klub ocitol na hrane postupu do play-off. V posledných zápasoch bojoval o miesto v play-off s Torontom a NY Islanders. Do zostavy sa vrátil brankár Cristobal Huet, ktorý dostal príležitosť na rozhodujúci posledný zápas sezóny proti Torontu. Montreal tento napínavý zápas nakoniec prehral 5 : 6 a do play-off nepostúpil.

V sezóne 2007/2008 získal Montreal v základnej časti 104 bodov, vďaka čomu bol prvý vo Východnej konferencií. V prvom kole play-off zdolal Boston Bruins 4 : 3 na zápasy, ale v druhom kole prehral s Philadelphiou 1 : 4 na zápasy. 29. decembra 2008 sa Canadiens výhrou 5 : 2 nad Floridou stal prvým klubom NHL, ktorý dosiahol métu 3000 víťazstiev v základnej časti NHL.

Symboly klubu 
Klubové farby červená, modrá a biela sa používajú od roku 1914. Tradičné farby sú tiež farbami franko-kanadskej kultúry. Logo klubu, ktoré patrí k najstarším a najrozpoznávanejším športovým logám a ktoré pozostáva z písmen 'C' a 'H', sa používa od roku 1917. 

Domáci dres klubu je prevažne červenej farby a obsahuje štyri modré a biele pruhy. Dres používaný pre zápasy vonku pozostáva prevažne z bielej farby a obsahuje jeden červený a jeden modrý pruh na páse a hrubý červený pruh na ramenách. Tento dizajn je používaný s menšími obmenami od roku 1914 a dres býva označovaný ako 'La sainte flanelle'.

Od sezóny 2004/2005 má klub svojho maskota, je ním Youppi, ktorý býval maskotom bejzbalového klubu Montreal Expos.

Súčasný káder 
<small>Stav k sezóne 2022-23

Sezóny a rekordy

Výsledky 
Toto je čiastočný zoznam výsledkov Canadiens v posledných sezónach. Pre kompletný zoznam sezón pozri Sezóny Montrealu Canadiens

Vysvetlivky: Z = Zápasy, V = Výhry, P = Prehry, PvP = Prehry v predĺžení, B = Body, NG = Nastrieľané góly, IG = Inkasované góly, TM = Trestné minúty

1 Sezóna bola skrátená kvôli lockoutu.
2 Sezóna bola skrátená kvôli pandémii, neskôr dokončené play-off
3 Sezóna bola skrátena kvôli dohraniu play-off minulej sezóny. Zmenené divízie kvôli pandémii.

Individuálne rekordy

Kariéra 
 Najviac sezón: Henri Richard, 20
 Najviac zápasov: Henri Richard, 1256
 Najviac gólov: Maurice Richard, 544
 Najviac asistencií: Guy Lafleur, 728
 Najviac bodov: Guy Lafleur, 1246 (518G, 728A)
 Najviac trestných minút: Chris Nilan, 2248
 Najviac shutoutov: George Hainsworth, 75

Lídri kanadského bodovania 
Poznámka: B/Z = body za zápas, V (min)/Z vylúčenia v minútach za zápas

Sezóna 
 Najviac gólov za sezónu: Steve Shutt (1976/1977) a Guy Lafleur (1977/1978), 60  
 Najviac presilovkových gólov za sezónu: Yvan Cournoyer (1966/1967), 20
 Najviac asistencií za sezónu: Pete Mahovlich (1974/1975), 82 
 Najviac bodov za sezónu: Guy Lafleur (1976/1977), 136 
 Najviac trestných minút za sezónu: Chris Nilan (1984/1985), 358
 Najviac bodov za sezónu, obranca: Larry Robinson (1976/1977), 85
 Najviac bodov za sezónu, nováčik: Mats Naslund (1982/1983) a Kjell Dahlin (1985/1986), 71  

 Najviac shutoutov za sezónu: George Hainsworth (1928/1929), 22

Vodcovia klubu v histórii

Kapitáni 
 Jack Laviolette, 1909 – 1910
 Newsy Lalonde, 1910 – 1911
 Jack Laviolette, 1911 – 1912
 Newsy Lalonde, 1912 – 1913
 Jimmy Gardner, 1913 – 1915
 Howard McNamara, 1915 – 1916
 Newsy Lalonde, 1916 – 1922
 Sprague Cleghorn, 1922 – 1925
 Billy Coutu, 1925 – 1926
 Sylvio Mantha, 1926 – 1932
 George Hainsworth, 1932 – 1933
 Sylvio Mantha, 1933 – 1936
 Albert "Babe" Siebert, 1936 – 1939
 Walter Buswell, 1939 – 1940
 Toe Blake, 1940 – 1948
 Bill Durnan, 1948  (január – apríl)
 Emile Bouchard, 1948 – 1956
 Maurice Richard, 1956 – 1960
 Doug Harvey, 1960 – 1961
 Jean Beliveau, 1961 – 1971
 Henri Richard, 1971 – 1975
 Yvan Cournoyer, 1975 – 1979
 Serge Savard, 1979 – 1981
 Bob Gainey, 1981 – 1989
 Guy Carbonneau & Chris Chelios, 1989 – 1990  (spolu-kapitáni)
 Guy Carbonneau, 1990 – 1994
 Kirk Muller, 1994 – 1995
 Mike Keane, 1995  (apríl – december)
 Pierre Turgeon, 1995 – 1996
 Vincent Damphousse, 1996 – 1999
 Saku Koivu, 1999 – 2009
 Brian Gionta, 2010 – 2014
 Max Pacioretty, 2015 – 2018
 Shea Weber, 2018 – 2022

Tréneri 

 Jean-Baptiste "Jack" Laviolette, 1909 – 1910
 Adolphe Lecours, 1910 – 1911
 Napoleon Dorva, 1911 – 1913
 James Henry "Jimmy" Gardner, 1913 – 1915
 Edouard "Newsy" Lalonde, 1915 – 1921
 Edouard "Newsy" Lalondea Leo Dandurand, 1921 – 1922
 Leo Dandurand, 1922 – 1926
 Cecil Hart, 1926 – 1932
 Edouard Lalonde, 1932 – 1934
 Edouard "Newsy" Lalondea Leo Dandurand, 1934 – 1935
 Sylvio Mantha, 1935 – 1936
 Cecil Hart, 1936 – 1938
 Cecil Hart a Jules Dugal, 1938 – 1939
 Albert "Babe" Siebert, 1939
 Alfred "Pit" Lepine, 1939 – 1940
 Dick Irvin, 1940 – 1955
 Hector "Toe" Blake, 1955 – 1968
 Claude Ruel, 1968 – 1971
 Al MacNeil, 1971
 Scotty Bowman, 1971 – 1979
 Bernie Geoffrion, 1979
 Claude Ruel, 1979 – 1981
 Bob Berry, 1981 – 1984
 Jacques Lemaire, 1984 – 1985
 Jean Perron, 1985 – 1988
 Pat Burns, 1988 – 1992
 Jacques Demers, 1992 – 1995
 Mario Tremblay, 1995 – 1997
 Alain Vigneault, 1997 – 2000
 Michel Therrien, 2000 – 2003
 Claude Julien, 2003 – 2006
 Bob Gainey, 2006  (január – máj) (medziobdobový tréner)
 Guy Carbonneau, 2006 – 2009
 Bob Gainey, 2009  (marec – jún) (medziobdobový tréner)
 Jacques Martin, 2009 – 2011
 Randy Cunneyworth, 2011 – 2012
 Michel Therrien, 2012 – 2017
 Claude Julien, 2017 - 2021
 Dominique Ducharme, 2021 - 2022
 Martin St. Louis, 2022 - súčasnosť

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Montreal Canadiens

 
Hokejové kluby NHL