joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jalovčanka

Jalovčanka (starší názov Jalovský potok) je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou 16,7 km a je tokom III. rádu. Preteká dolinami Parichvost a Jalovecká dolina. Na hornom toku má výrazne vyvinuté ľavostranné prítoky, pri obci Bobrovec obteká na pravom brehu menšiu vodnú plochu, ktorá vznikla vybagrovaním štrkov. Na dolnom toku sa tok viacnásobne vlní.

Prameň 
Pramení v Západných Tatrách na západných svahoch Baníkova (2 178,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 810 m n. m.

Smer toku 
Na hornom toku (dolina Parichvost) tečie prevažne na západ, na strednom toku (Jalovecká dolina) na juhojuhozápad, na dolnom toku po obec Trstené na juh a odtiaľ k ústiu na juhozápad.

Geomorfologické celky 
Tatry, geomorfologický podcelok Západné Tatry, geomorfologická časť Liptovské Tatry
Podtatranská kotlina, geomorfologický podcelok Liptovská kotlina, geomorfologická časť Smrečianska pahorkatina

Prítoky 
pravostranné: Hlboký potok, Poliansky potok, prítok spod Malej Kopy (1 637,3 m n. m.), prítoky z lokalít Tokariny a Boroviny, prítok prameniaci západne od obce Jalovec a následne tečúci cez Bobrovec, Ondrašovianka 
ľavostranné: viaceré prítoky stekajúce zo svahov Kozích chrbtov a Trnáca (1680,2 m n. m.), Rakytie a Mútnik

Ústie 
Vlieva sa do vodnej nádrže Liptovská Mara na území mesta Liptovský Mikuláš (mestská časť Liptovská Ondrašová) v nadmorskej výške 563 m n. m.

Obce 
rekreačná oblasť Bobrovecká vápenica
Jalovec (okrajom) 
Bobrovec (na pravom brehu)
Trstené (na ľavom brehu)
mesto Liptovský Mikuláš, mestská časť Liptovská Ondrašová

Potoky na Slovensku
Povodie Váhu
Vodné toky v Západných Tatrách
Vodné toky v Liptovskej kotline
Vodné toky v Liptovskom Mikuláši
Vodné toky v okrese Liptovský Mikuláš
Palúdžanka

Palúdžanka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 18 km, je tokom III. rádu. Na strednom toku preteká Krížskou dolinou, po vstupe do Liptovskej kotliny sa vetví na niekoľko ramien, pričom zľava sa oddeľuje Dúbravka a Čemník, hlavné koryto výraznejšie meandruje.

Prameň: v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na severných svahoch Chabenca (1 955,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 525 m n. m.

Smer toku: prevažne na sever

Geomorfologické celky: 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry (oddeľuje časti Salatíny na západe a Demänovské vrchy na východe), 2.Podtatranská kotlina, podcelok Liptovská kotlina, časti Ľubeľská pahorkatina a Galovianske háje

Prítoky: sprava spod Krížskeho sedla (1 774,8 m n. m.), Mošnica, zľava iba krátke prítoky

Ústie: do vodnej nádrže Liptovská Mara severne od obce Galovany v nadmorskej výške okolo 570 m n. m.

Obce: osada Dechtárka, obce Svätý Kríž, Lazisko a Galovany

Potoky na Slovensku
Povodie Váhu
Vodné toky v Ďumbierskych Tatrách
Vodné toky v Liptovskej kotline
Vodné toky v okrese Liptovský Mikuláš
Dolinka

Dolinka môže byť:
malá dolina
obec v okrese Veľký Krtíš, pozri Dolinka (okres Veľký Krtíš)
osada obce Litava, pozri Dolinka (Litava)
časť obce Ratkovské Bystré
časť poľskej gminy Przechlewo v Pomoranskom vojvodstve, pozri Dolinka (Poľsko)
prítok Hrona na Horehroní, pozri Dolinka (prítok Hrona)
prítok Turca v rovnomennom regióne, pozri Dolinka (prítok Turca)
detský folklórny súbor, pozri Dolinka (folklórny súbor)
jogurtový nápoj v období ČSSR
Dolina

Dolina je líniová vhĺbená geomorfologická forma na zemskom povrchu (povrchová zníženina) vytvorená prevažne eróznou činnosťou vodných tokov. Aj mimozemské telesá (napríklad planéty ako Mars alebo Venuša alebo aj Mesiac Zeme a iné mesiace) majú dolinám podobné útvary.

Delenie podľa tvaru 
 úzka a hlboká dolina – ak lineárna erózia toku prevažuje na vývojom svahov, napr. kaňon, tiesňava
 dolina tvaru písmena V – pri rovnovážnom stave medzi hĺbkovou eróziou toku a vývojom svahov
 korytovitá dolina – pri prevahe bočnej erózie nad hĺbkovou
 úvalinovitá dolina – pri prevahe vývoja svahov nad hĺbkovou eróziou

Delenie podľa polohy k smeru vrstiev_ 
 subsekventná dolina (napr. horný tok Kysuce)
 konsekventná dolina (napr. severná úboč Nízkych Tatier)
 resekventná dolina
 obsekventná dolina (napr. Javorníky)
 insekventná dolina
 monoklinálna dolina

Delenie podľa vzťahu ku geologickej stavbe . 
 synklinálna dolina
 antiklinálna dolina
 zlomová dolina

Pozri aj toto . 
 údolie

Geomorfológia
Geografia
Rak riečny

Rak riečny (Astacus astacus) je druh kôrovca z čeľade rakovité (Astacidae). Žije v tečúcich vodách a rybníkoch s bahnitým dnom, je výrazným indikátorom čistoty vody. Žije len v čistých vodách. Dožíva sa 10 - 15 (max. 20) rokov a váži 250 až 350 gramov.

Stavba tela
Telo raka sa skladá z pevne zrastenej hlavohrude a bruška. Na hlavohrudi má rak ústny otvor, zmyslové orgány a článkované končatiny. Má 2 páry tykadiel, prvé 3 páry končatín sú zakončené klepetami, má 4 páry kráčavých končatín a krátke končatiny sú aj na brušných článkoch (samičke slúžia na pridržiavanie oplodnených vajíčok). Dlhšie tykadlá sú hmatovým orgánom, je v nich aj orgán rovnováhy. Rak je schopný vnímať polohu tela. Na kratších tykadlách sú čuchové bunky. Zložené oči sú na pohyblivých stopkách. Pohyb mu umožňujú svaly uložené na vnútornej strane panciera. Pancier raka nerastie spolu s rakom, ale asi raz za rok ho zhodí. Vtedy mu nový pancier rýchlo dorastie. Uhličitan vápenatý (potrebný na tvorbu nového panciera) čerpá zo zásobných vápenatých teliesok v bočných stenách prednej časti žalúdka. Rak dýcha žiabrami. Dorastá do dĺžky 25 cm.

Potrava
Živí sa nahnívajúcimi zvyškami, ale aj živými rastlinami a živočíchmi, čím prispieva k čistote vôd.

Výskyt
Vyskytuje sa v celej Európe okrem Španielska, severného Anglicka a Írska. Jeho stavy boli značne redukované kvôli račej nákaze.

Rozmnožovanie
Samička dospieva vo štvrtom a samček v treťom roku života. Malý rak sa vyliahne z vajíčka v júni až v júli. Samička má vajíčka ukryté pod bruškom, kde si ich pridržiava malými nožičkami.

Pohyb a aktivita
Aktívny je najmä v noci, po dne vody sa pohybuje prevažne dopredu, pred nepriateľom sa prudko chvostovou plutvou švihne dozadu.

Referencie

Iné projekty 

Rakovité
Zraniteľné druhy
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Santorín (sopka)

Santorín (-normovaný názov) alebo Santorin (po grécky Sandorini, transliterácia Santorini) je sopečné centrum, ktoré sa rozprestiera na skupine ostrovov rovnakého mena na južnom okraji gréckeho súostrovia Kyklady.

Terajšie súostrovie je zvyškom veľkého sopečného ostrova, ktorého centrálna časť bola zničená mohutným výbuchom. Zachovali sa len obvodové časti, obklopujúce až 400 m hlbokú kalderu. Má oválny tvar s rozmermi asi 17 km od severozápadu k juhovýchodu a šírku 13 km. Geologickým prieskumom sa zistilo, že terajšia kaldera leží na troch starších, ktoré sa vytvorili pred 180 000, 75 000 a 3600 rokmi.

Sopka je známa svojou katastrofickou erupciou, ktorá nastala približne v roku 1640 pred Kr. Centrum erupcie bolo severne od mladého ostrovčeka Nea Kameni, približne v centre staršej kaldery. Katastrofické následky mal kontakt vystupujúcej magmy s morskou vodou, čo vyvolalo jej vyparenie a zvýšilo tlak v magmatickom kozube a následnú deštrukciu stien kaldery.

Výbuch vyvolal aj obrovské vlny cunami s výškou až 35 m, ktoré zdevastovali pobrežie Kréty. výbuch vytvoril stĺp popola asi 35 km vysoký a celkový objem vyvrhnutých sopečných produktov sa odhaduje na 63 mld. m3. Len na samotnom ostrove sa nachádza asi 60 m hrubá vrstva tefry, a podobné, aj keď oveľa menšie vrstvy sa dajú násť v celom Stredomorí.

Neskoršie erupcie vytvorili v kaldere ostrov Nea Kameni, ktoré je aj miestom posledne erupcie v roku 1950, spojenej s rastom menšieho lávového dómu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Santorin na Global Volcanism Program 

Sopky Grécka
Štítové vulkány
Kos

Kos (po starogrécky Kós) môže byť:
 grécky ostrov v Stredozemnom mori a príslušná krajská jednotka, pozri Kos (ostrov)
 sopka na tomto ostrove, pozri Kos (sopka)
 mesto na tomto ostrove, pozri Kos (mesto)
Kos (sopka)

Kos je názov pleistocénneho sopečného centra, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena, patriaceho do gréckeho súostrovia Južné Sporady. Ostrov samotný však nemá vulkanický pôvod.

Západná polovica ostrova je pokrytá hrubou vrstvou tufov a tefry, pochádzajúcou z explózie kaldery pred 160 000 rokmi, ktorá sa nachádzala juhozápadne od ostrova v mori. Neskoršia aktivita vytvorila na ostrove menšiu kalderu Kamari a postkalderový dóm Zini. Na západnej strane ostrova sa nachádzajú aj horúce pramene a solfatary.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Kos na Global Volcanism Program 

Sopky Grécka
Kaldery
Olot (sopka)

Olot, alebo aj Garroxta je vulkanické pole, nachádzajúce sa v severovýchodnej časti Španielska, južne od Pyrenejí a asi 90 km severovýchodne od Barcelony.

Pole pozostáva z väčšieho počtu pyroklastických troskových kužeľov spolu s asociovanými lávovými prúdmi prevažne bazaltového zloženia. Krátery sú rozmiestnené pozdĺž východo-západného zlomového systému, ktorý pretína staršie sedimenty a metamorfity. Datovanie veku hornín udáva číslo 11 500 +/- 1 100 rokov, ale je možné, že niektoré erupcie sú aj mladšie.

Zoznam vulkanických fenoménov poľa Olot 
 Troskové kužele
 Puig Agonia
 Volca Aiguanegra
 Puig Astrol
 Volca Bellaire
 Volca les Bisaroques
 Vlcas de Cabrioler
 Volca Cairat
 Volca Can Simo
 Volca Can Tia
 Volca le Canya
 Volca Claperols
 Puig de la Costa
 Volca Croscat
 Volca l'Estany
 Volca Fontpobra
 Puig de la Garca
 Volca la Garrinada
 Volca Gengi
 Puig Jorda
 Volca Malloca
 Puig de Mar
 Puig de Martinya
 Volca Montolivet
 Volca Montsacopa
 Puig de l'Os
 Volca Pujalos
 Volca Raco
 Volca Repas
 Volca Roca Negra
 Puig Safont
 Volca Santa Margarida
 Puig Subia
 Volca el Torn
 Volca el Torrent

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Olot na Global Volcanism Program 

Sopky Španielska
Troskové kužele
Amiata (sopka)

Amiata je názov menšieho vulkanického poľa, nachádzajúceho sa v južnom Toskánsku, asi 20 km severozápadne od jazera Bolsena. Pole je tvorené trachyto-dacitovými dómami a lávovými prúdmi, prekrytými neskorším ryolitovým vulkanizmom. Najvyšší vrch poľa je 1738 m vysoký dóm Monte Amiata (niekedy nazývaný aj La Vetta).

Rádiometrickým datovaním bol stanovený vek hlavnej erupčnej periódy na 300 až 200 tisíc rokov, ako aj to že vek dómov a lávových prúdov postupne klesá v smere od juhozápadu k severovýchodu poľa. V rámci holocénu nebola zaevidovaná žiadna vulkanická aktivita, ale v juhozápadnej časti poľa pri meste Bagnore je oblasť zvýšeného geotermálneho prúdenia.

Zoznam vulkanických foriem poľa Amiata 
 Lávové dómy
 Monte Amiata - 1 738 m
 Corno de Bellaria - 1 614 m
 La Montagnola - 1 571 m
 Poggio Biello - 1 303 m
 Poggio Trauzzulo - 1 200 m
 Possgio della Pescina - 1 198 m
 Poggio Pinzi - 1 155 m

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Amiata na Global Volcanism Program 

Sopky Talianska
Lávové dómy
Vojnický potok

Vojnický potok je potok v regióne Podunajsko na území obcí Bátorove Kosihy, Búč a Moča  v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina, v geomorfologickom podcelku Hronská pahorkatina. Je ľavostranným prítokom Modrianskeho potoka a má dĺžku . Je vodným tokom III. rádu.

Prameň
Pramení v  v zmiešanom poľnohospodárskom a lesnom extraviláne na území obce Bátorove Kosihy v časti obce Vojnice na juhovýchodnom svahu vrchu Chrbát s .

Opis toku
Od prameňa na území obce Bátorove Kosihy preteká juhovýchodným smerom, v  vteká do intravilánu obce Bátorove Kosihy časť obce Vojnice, v  vyteká z intravilánu obce do jej extravilánu, v  preteká cez Vojnický rybník, mení smer na juh až juhozápad, v  preteká cez hranicu obcí Bátorove Kosihy časť obce Vojnice a Búč a zároveň priberá Rybničný kanál ako ľavostranný prítok, mení smer na juhozápad, v  preteká cez vodnú nádrž Búčsky rybník, v  preteká cez hranicu obcí Búč a Moča a vteká na územie obce Moča, v  vo východnej oblasti poľnohospodárskeho extravilánu ústi do Modrianskeho potoka ako jeho ľavostranný prítok. Vojnický potok s výnimkou Rybničného kanála nemá viacero prítokov..

Pôvod názvu 
Motivantom názvu vodného toku Vojnický potok bol niekdajší názov obce (v súčasnosti názov jednej z dvoch častí obce, na území ktorej vodný tok pramenil a pretekal). Štandardizovaným názvom obce Bátorove Kosihy bol v rokoch 1948 – 1991 sídelný názov Vojnice. Toponymum Vojnice od roka 1991 plní funkciu iba záväzného názvu jednej z dvoch častí obce: Mikulášov Dvor a Vojnice.  Najstarší dochovaný písomný záznam názvu osady (obce) v období pomenovacieho procesu sa viaže k roku 1156 v podobe Kesceu; neskôr 1263 Kezu, 1786 Bátorkes, 1808 Kesy, 1927 - 1948 Bátorove Kesy, 1948 - 1991 Vojnice, 1992 - Bátorove Kesy.
Z toponyma Vojnice rozšírením o formant -cký a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložené z prídavného mena a z podstatného mena) v podobe Vojnický potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Vojnický potok bol štandardizovaný v roku 1978. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum Vojnický potok je jedinečným hydronymom (máj 2022).

Referencie 

Potoky na Slovensku
Povodie Dunaja
Vodné toky v okrese Komárno
Digital Subscriber Line

DSL alebo xDSL (Digital Subscriber Line, doslova „digitálne účastnícke vedenie/linka/prípojka“) je rodina technológií, ktoré poskytujú digitálny prenos údajov po drôtoch miestnej telefónnej siete. 

DSL pôvodne znamenalo Digital Subscriber Loop, hoci v posledných rokoch mnohí prijali Digital Subscriber Line ako pre marketing prijateľnejší termín najpopulárnejšej z verzií DSL - ADSL po UNE.

Rýchlosť sťahovania DSL typicky siaha od 128 kilobitov za sekundu (kbit/s) do 24,000 kbit/s v závislosti na použitej technológii DSL a úrovne služby. Pri Asymmetric Digital Subscriber Line (ADSL) je rýchlosť uploadu nižšia ako rýchlosť downloadu a naopak pri takzvanom Symmetric Digital Subscriber Line (SDSL) sa rovná rýchlosti downloadu.

V súčasnej dobe sa v prístupovej sieti na metalických pároch používajú tieto prenosové technológie xDSL:
 Asymmetric Digital Subscriber Line (ADSL), asymetrická verzia DSL, rýchlosť až do 12/1 Mbit/s (v súčasnosti asi najpoužívanejšia technológia DSL)
 Asymmetric Digital Subscriber Line 2 (ADSL2), vylepšená verzia ADSL, rýchlosť až do 12/3 Mbit/s
 Asymmetric Digital Subscriber Line 2 Plus (ADSL2+), vylepšená verzia ADSL2, rýchlosť až do 24/3 Mbit/s
 High Data Rate Digital Subscriber Line (HDSL)
 High Data Rate Digital Subscriber Line 2 (HDSL2)
 Symmetric Digital Subscriber Line (SDSL), symetrická verzia DSL, štandardizovaná verzia HDSL
 ISDN Digital Subscriber Line (IDSL)
 Rate-Adaptive Digital Subscriber Line (RADSL)
 Very-high-bit-rate Digital Subscriber Line (VDSL)
 Very-high-bit-rate Digital Subscriber Line 2 (VDSL2), vylepšená verzia VDSL
 Symmetric High-speed Digital Subscriber Line (G.SHDSL), štandardizovaná náhrada raných proprietárnych SDSL od International Telecommunication Union Telecommunication Standardization Sector
 Powerline Digital Subscriber Line (PDSL), vysokorýchlostná komunikácia po napäťových vedeniach, ktorá moduluje vysokorýchlostné dáta do existujúcej infraštruktúry elektrickej siete

Spôsob prenosu:
 CAP: Carrierless Amplitude Phase Modulation - v roku 1996 označená ako zastaraná
 DMT: diskrétna multitónová modulácia, známa ak ajo OFDM
 OFDM: pravouhlý frekvenčný multiplex

História 
Technológia DSL bola pôvodne implementovaná ako súčasť špecifikácie ISDN.

Technológia ADSL sa datuje do roku 1988, kedy Joe Lechleider z Bellcore (dnes Telcordia Technologies) adaptovala DSL, aby nieslo digitálny signál v nevyužitom frekvenčnom spektre dostupnom na vedeniach krútenej dvojlinky, ktoré vedú medzi ústredňou telefonickej spoločnosti a areálom zákazníka. 

 
Pripojenia na internet
Termonukleárna reakcia

Termonukleárna reakcia (alebo termonukleárna syntéza alebo termonukleárna fúzia, inak tiež termojadrová reakcia alebo termojadrová syntéza alebo termojadrová fúzia) je jadrová syntéza, pri ktorej sú reakční partneri uzavretí v istom reakčnom objeme tak, že sa dosiahne to, že energia tepelného pohybu stačí na prekonanie elektrostatických odpudivých síl medzi nimi. 

Zovšeobecnenejšia definícia znie tak, že je to jadrová syntéza ľahkých jadier (2H, 3H), ktorá sa koná pri veľmi vysokých teplotách a tlaku , pri ktorej sa uvoľňuje veľa energie.

Ak by sa podarilo uskutočniť efektívnu jadrovú syntézu, znamenalo by to koniec energetických problémov. S palivom by nebol problém, keďže H aj 2H sa vyskytujú vo veľkom množstve v prírode (H >> 2H).

Pre súčasnú techniku nie je problém vyvinúť takú teplotu (kinetickú energiu na prekonanie elektrostatických odpudivých síl), problém je v materiáli, nakoľko žiadny známy materiál si pri takých teplotách neudrží tvar, resp. tuhé skupenstvo a mení sa na plazmu. Jedným z možných riešení sú supravodiče.

Vyskytuje sa napríklad v jadre Slnka alebo iných hviezd.

Jadrová syntéza
Filip V. (Macedónia)

Filip V. (* 239 pred Kr. – † 179 pred Kr.) bol od roku 221 pred Kr. macedónskym kráľom z dynastie Antigonovcov. Narodil sa ako syn kráľa Démétria II. a po jeho smrti ho adoptoval jeho strýko, macedónsky kráľ Antigonos III.

Začiatok vlády 
Filipovým cieľom bolo obnoviť starú macedónsku hegemóniu z čias Filipa II. Ako hegemón Helénskeho spolku bojoval úspešne v Spojeneckej vojne v rokoch 220–217 pred Kr. proti Aitólom, Sparte a Elide. Uzatvoril spojenectvo s Meséniou, podrobil si Elidu a porazil Dardánov na severe. Vzhľadom na rímske zásahy v Ilýrii sa Filip v roku 215 pred Kr. spojil s Hannibalom, ale v prvej macedónskej vojne nebol schopný poraziť Rimanmi (tí sa navyše spojili s Aitólmi). Po odchode rímskych vojsk uzatvoril Filip s Aitólmi mier a v roku 205 pred Kr. aj s Rímom.

Druhá macedónska vojna 
Po smrti Ptolemaia IV. v Egypte si Filip rozdelil spoločne so seleukovským vládcom Antiochom III. ptolemaiovskú ríšu tak, že Trákia, egejské ostrovy a západnú časť Malej Ázie mali pripadnúť Macedónii. Filip sa pokúsil vybojovať si svoj diel silou, narazil však na odpor Rodosu a pergamského kráľovstva. V roku 201 pred Kr. ho porazili na mori. Pergamský kráľ Attalos I. a Rodos sa potom obrátili na rímsky senát, ktorý onedlho vyhlásil takzvanú druhú macedónsku vojnu (200–197 pred Kr.). Po dlhých diplomatických a vojenských manévroch prehral Filip rozhodujúcu bitku pri Kynoskefalách v Tesálii v roku 197 pred Kr. V nej sa ukázala prevaha rímskej légie nad macedónskou falangou. Na istmických hrách v roku 196 pred Kr. víťaz od Kynoskefal, Titus Quinctius Flaminius, vyhlásil mier, v rámci ktorého boli grécke obce vyhlásené za slobodné. Filip potom musel opustiť Grécko a Malú Áziu, zaplatiť 1000 talentov vojnových reparácií a poskytnúť rukojemníkov (vrátane vlastného syna Demetria).

Vnútorná politika 
V nasledujúcich rokoch podporoval Filip Rím proti Aitolom a Antiochovi III. Vďaka tomu jeho syna Demetria poslali späť do vlasti a Macedónia získala nazad časť Trácie a reparácií. Filip sa teraz zameral na zvýšenie efektivity ťažby macedónskeho nerastného bohatstva, čím zlepšil štátne financie. Okrem toho zaistil vzrast počtu obyvateľov a zhromaždil značné rezervy zbraní a zlata. Rovnako vojensky vystupoval proti Trákom, aby tak zabezpečil svoju moc na Balkáne. Filipov starší syn Perzeus nakoniec prinútil svojho otca k tomu, aby popravil jeho brata Demetria, ktorý sa stal počas svojho pobytu v Ríme silne prorímskym. O rok neskôr Filip zomrel v Amfipole.

Bilancia 
Filip začal svoju vládu víťazstvami, ktoré vzbudzovali pozornosť jeho súčasníkov a rýchlo sa stal známym ako skvelý vojvodca. Jeho nezmyselná brutalita a príležitostné politické chyby ale umožnili Rimanom vmiešavať sa do gréckych záležitostí. Filipove posledné roky vlády ukázali, čo všetko by sa mohlo dosiahnuť, ak by bolo využité ohromné macedónske prírodné bohatstvo. Vzrastajúca moc Macedónie však nezostala bez pozornosti Rimanov.

Referencie 
 Oliva, P., Řecko mezi Makedonií a Římem, 2003.

Pozri aj 
 Macedónia
 Rímska ríša

Vládcovia starovekej Macedónie
Nepriatelia a spojenci starovekého Ríma
Abekvóza

Abekvóza (z gréčtiny) je monosacharid obsiahnutý vo vajíčkach škrkaviek (druh hlíst).

Referencie 

Monosacharidy
Hlísty
Albanské vrchy

Albanské vrchy (po tal. Colli Albani alebo Monti Albani alebo Monte Albano) je hornatina a zároveň vulkanický komplex nachádzajúci sa  juhovýchodne od Ríma v Taliansku.

Je tvorený viacerými maarmi, krátermi, troskovými kužeľmi a kalderami. Na produktoch vulkanizmu komplexu leží väčšia časť Ríma. Najvyšší bod komplexu je Monte Cavo (), troskový kužeľ, ležiaci na juhozápadnom okraji mladšej kaldery Faete. Ku komplexu patria aj dve vulkanické jazerá: Albano, ktoré je zároveň najhlbšie vulkanické jazero v Taliansku (hĺbka ) a jazero Nemi. Jazero Albano je v súčasnosti obľúbená víkendová destinácia obyvateľov Ríma a na jeho brehoch sídli aj letné sídlo pápeža – Castel Gandolfo.

Geológia 
Geologický vývoj Albanských vrchov sa rozdeľuje do troch fáz (v zátvorke ohraničenie trvania fázy v rokoch):
 Tuscolano-Artemisio (600 000350 000)
 Faete (277 000250 000)
 hydromagmatická fáza (200 00045 000)

Pri rekonštrukcii cesty v severozápadnom sektore komplexu na prelome rokov 2000 – 2001 boli objavené depozity lahárov a produktov freatomagmatickej činnosti, ktorých datovanie prinieslo zaujímavý výsledok. Podľa údajov najmladšia vulkanická aktivita komplexu neprebehla pred 25 000 rokmi, ako je často uvádzané, ale pred 5 100 rokmi (±100 rokov), čo u niektorých vulkanológov vyvoláva znepokojenie, pretože je tu možnosť obnovenia sopečnej činnosti.

Zoznam vulkanických fenoménov Albanských vrchov 
 Maary
 Albano
 Nemi
 Kaldery
 Tuscolana-Artemisio
 Krátery
 Ariccia
 Casticlione
 Ciampino
 Frascanti
 Giuturna
 Pantano Secco
 Prata Porci
 Troskové kužele
 Monte Cavo
 Monte Competri
 Rocca de Papa
 Stratovulkány
 Faete

Iné projekty

Externé odkazy 
 boris.vulcanocenta.com – Talianske sopky – kolíska vulkanológie 
 www.volcano.si.edu – Albanské vrchy na Global Volcanism Program 

Pohoria v Taliansku
Sopky Talianska
Kaldery
Teplianka

Teplianka je potok na Liptove, na území okresu Ružomberok, je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou . Jej horný tok, po sútok s Kalameniankou, sa niekedy označuje ako Lúčanka alebo aj Ráztočná. Pred obcou Lúčky (v časti Lúčky-kúpele) preteká cez travertínové terasy a vytvára Lúčanský vodopád.

Prameň: v Chočských vrchoch, v podcelku Sielnické vrchy, v rozsadline medzi vrchmi Ostroň () a Havrania () v nadmorskej výške približne 

Smer toku: od prameňa sa oblúkom stáča na juh, na strednom toku (po obec Lúčky) na juhovýchod, odtiaľ opäť na juh

Geomorfologické celky: 1.Chočské vrchy, podcelok Sielnické vrchy, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Liptovská kotlina, časť Chočské podhorie

Prítoky: sprava dva prítoky spod Veľkého Choča (), Žimerov potok, zľava z oblasti Hlbokého a Kalamenianka

Ústie: do Váhu pri obci Liptovská Teplá v nadmorskej výške približne 

Obce: Lúčky, Kalameny (okrajom), Madočany a Liptovská Teplá

Referencie 

Potoky na Slovensku
Povodie Váhu
Okres Ružomberok
Chočské vrchy
Vodné toky v okrese Ružomberok
Chlebnický potok

Chlebnický potok je potok na dolnej Orave, vo východnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy s dĺžkou 11 km, je tokom IV. rádu.

Prameň 
Potok pramení v Skorušinských vrchoch na južných svahoch vrchu Blato (1 138,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 970 m n. m., západne od obce Malé Borové.

Opis toku 
Na hornom toku, po obec Chlebnice, tečie prevažne na západ, pričom vytvára výrazný oblúk prehnutý na sever. Po sútoku s Malatinským potokom sa stáča na sever, na dolnom toku (za obcou) tečie severozápadným smerom. Pri osade Prostredný Mlyn sa napokon stáča k ústiu západným smerom.

Geomorfologické celky 
 Skorušinské vrchy, geomorfologický podcelok Kopec
 Oravská vrchovina

Prítoky 
 Pravostranné: krátky prítok z južného svahu Blata, prítok z juhozápadného svahu Blata, Bahrový potok, Ráztoky, prítok zo západného svahu Kálaného (852,7 m n. m.), prítok zo severozápadného svahu Kálaného, prítok z juhozápadného svahu Banského (752,3 m n. m.)
 Ľavostranné: prítok zo severného svahu Súšavy (1 076,6 m n. m.), prítok zo severozápadného svahu Súšavy, dva krátke prítoky z lokality Na poľane, Veľký Klin, Dielový potok, prítok zo severného svahu Kraviarskej (770,1 m n. m.), Malatinský potok, Klepetová, Fizúreň, Pasečný potok

Ústie 
Chlebnický potok ústi do Oravy južne od obce Sedliacka Dubová, pri osade Obecný Mlyn, v nadmorskej výške 521,1 m n. m.

Obce 
 Chlebnice (preteká aj intravilánom)
 Dlhá nad Oravou (preteká katastrálnym územím)
 osady Vyšný Mlyn, Prostredný Mlyn a Obecný Mlyn
 Sedliacka Dubová (netečie intravilánom obce)

Iné názvy 
 Chlebnica
 Chlebničanka
 horný tok: Kamenný potok

Zdroje 
 Majtán, Milan - Rymut, Kazimierz: Hydronymia povodia Oravy. 1. vyd. Bratislava: VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied, 2006. 208 s. ISBN 80-224-0906-5 
 Turistický atlas Slovensko 1:50 000, SHOCART, Zádveřice 2005
 Chočské vrchy - Vodná nádrž Liptovská Mara, Edícia turistických máp 1:50 000, VKÚ, a.s., Harmanec 2002

Potoky na Slovensku
Povodie Oravy
Vodné toky v Skorušinských vrchoch
Vodné toky v Oravskej vrchovine
Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Ischia (ostrov)

Ischia je ostrov vulkanického pôvodu. Ostrov sa nachádza na západnej strane Neapolského zálivu, asi  západne od samotného mesta Neapol. Najvyšší vrch ostrova Epomeo nevznikol priamo sopečnou činnosťou, ale horniny z ktorých je tvorený sú vulkanického pôvodu (zelené tufy pochádzajúce z Campi Flegrei).

Ostrov je posiaty desiatkami mladých, aj vyhasnutých erupčných centrier. Vulkán je momentálne neaktívny, ale početné deformácie povrchu a zemetrasenia indikujú, že pod ostrovom sa nachádza rezervoár pohybujúcej sa magmy, čo predstavuje značné nebezpečenstvo erupcie v budúcnosti.

Zoznam vulkanických fenoménov Ischie 
 Stratovulkány
 Bosco della Maddalena
 Troskové kužele
 Arso
 Bosco dei Conti
 Cantariello
 Cava Petrella
 Ciglio
 Monte Cotto Barano
 Monte Cotto
 La guardiola
 Punta della Cannuccia
 Pinta la Scrofa
 Scarrupo
 Secca d'Ischia
 Krátery
 Cafieri
 Monte Campagnano
 Campotese
 Cava Nocelle
 Costa de Lenzuola
 Fundera
 Molara
 Porso d'Ischia
 Punta Imperatore
 Rio Corbone
 Santa Michele
 Tesraccio
 Vareliero
 Dómy
 Castelo d'Ischia
 Castiglione
 Costa Sparaina
 Fondo Ferraro
 Marecocco
 Maschiata
 Piedmonte
 Posta Lubarno
 Rotaro
 Santa Angelo
 Santa Pancrazio
 Selva del Napolitano
 Monte Tabor
 Monte Trippodi
 Monte di Vezzi
 Monte Vico
 Zara

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - komplex Ischia na Global Volcanism Program 

Ostrovy Talianska
Ostrovy Tyrrhenského mora
Sopky Talianska
Komplexné vulkány
Oščadnica (potok)

Oščadnica je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca, je to ľavostranný prítok Kysuce s dĺžkou .

Prameň: v Kysuckých Beskydách, v podcelku Rača, na severných svahoch Veľkej Rače () v nadmorskej výške cca 

Smer toku: na západ, od sútoku s Hrabovcom na juhozápad

Geomorfologické celky: 1.Kysucké Beskydy, oddeľuje podcelky Javorský Beskyd a Rača, 2.Javorníky, podcelok Krásňanská kotlina

Prítoky: sprava z osady Hanzlov, Hrabovec, spod Javorského (), zľava z oblasti Rovného a Dedovka

Ústie: do Kysuce pri obci Oščadnica v nadmorskej výške 

Obce: preteká celou obcou Oščadnica a jej osadou Závozy

Potoky na Slovensku
Povodie Kysuce
Vodné toky v okrese Čadca
Vychylovka (potok)

Vychylovka je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca. Je to pravostranný prítok Bystrice a má dĺžku . Pri osade Vychylovka preteká kolmo na smer vrstiev flyšového pásma a vytvára skalné koryto s prahmi s dĺžkou cca 150 a šírkou cca  (PP Vychylovské prahy).

Prameň: na rozhraní Kysuckých Beskýd a Oravských Beskýd na juhovýchodnom úpätí Rycierovej hory () v nadmorskej výške okolo 

Smer toku: prevažne na juhozápad, medzi Podrycierovou a Vychylovkou na juh

Geomorfologické celky: Kysucká vrchovina, podcelok Bystrická brázda

Prítoky: sprava Májovský potok, Brhlov, prítok spod Bugaja (), z doliny Pri skalka, zľava Chmúrov potok

Ústie: do Bystrice pri obci Nová Bystrica v nadmorskej výške okolo 

Obce: iba Nová Bystrica a jej osady Podrycierová, Vychylovka a ďalšie

Referencie 

Potoky na Slovensku
Povodie Kysuce
Vodné toky v Kysuckej vrchovine
Vodné toky v okrese Čadca
Vadičovský potok

Vadičovský potok je potok na Kysuciach, na území okresu Kysucké Nové Mesto. Je to ľavostranný prítok Kysuce s dĺžkou 14,8 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
Pramení v Kysuckej vrchovine na juhozápadnom úpätí Bieleho vrchu (785,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 730 m n. m.

Smer toku 
Na hornom toku tečie na severozápad, potom sa stáča na juhozápad, pod obcou Horný Vadičov prevažne na severozápad.

Geomorfologické celky
Kysucká vrchovina
Javorníky

Prítoky
Pravostranné: spod Ľadonhory (999,2 m n. m.)
Ľavostranné: Dlhý potok a prítok spod Sedla Žiarce

Ústie
Do Kysuce sa vlieva pri obci Radoľa v nadmorskej výške približne 345 m n. m.

Obce
Horný Vadičov
Dolný Vadičov
Lopušné Pažite
Radoľa

Potoky na Slovensku
Povodie Kysuce
Vodné toky v Kysuckej vrchovine
Vodné toky v Javorníkoch
Vodné toky v okrese Kysucké Nové Mesto
Avraham bar Chijja ha-Nasi

Avraham bar Chijja ha-Nasi (písané aj Abraham bar Hijja ha-Nasi; * 1065-1070 – † 1136 alebo až 1148), známy aj ako Savasorda (z arabs. sáhib aš-šurta - veliteľ stráže), bol stredoveký židovský filozof, matematik a astronóm. Narodil sa v Sorii alebo v Barcelone, kde celý život pôsobil. Preslávil sa predovšetkým ako plodný autor významných vedeckých spisov. Na poli matematiky sa napríklad zaslúžil o rozšírenie kvadratických rovníc. Svoje diela písal v hebrejčine, takže sa stal priekopníkom používania tohto jazyka vo vede.

Vo svojej filozofii bol ovplyvnený Ibn Gabirolom.

Diela 
 Základy poznania a veža viery (יסודי התבונה ומגדל האמונה - Jesodej ha-tvuna u-migdal ha-emuna): encyklopedické dielo, ktoré sa zaoberá aritmetikou, geometriou, astronómiou, optikou a hudbou. Zachoval sa len fragment.
 Spis o zememeračstve a geometrii (חיבור המשיחה והתשבורת - Chibur ha-mešicha ve-ha-tišboret).
 Tvar zeme a formy nebeských pologúľ (צורת הארץ ותבנית כדורי הרקיע - Curat ha-arec ve-tavnit kadurej ha-rakia): geografické a astronomické dielo.
 Výpočet hviezdnych dráh (חשבון מהלכות הכוכבים - Chešbon mahalchot ha-kochavim).
 Úvahy duše (הגיון הנפש - Hegjon ha-nefeš): eticko-homiletické dielo o pokání.
 Zvitok zjavujúceho (PDF, hebr.) (מגילת המגלה - Megilat ha-megale): eschatologické dielo, v ktorom sa bar Chijja pomocou astrológie pokúsil stanoviť dátum príchodu Mesiáša.

Zdroj

Externé odkazy 

 Biografia na stránkach MacTutor
 Životopis vo formáte PDF (po anglicky)

Predstavitelia židovskej filozofie
Filozofi 12. storočia
Stredovekí matematici
Stredovekí astronómovia
Rabíni
Abrotín

Abrotín (lat.) je druh alkaloidu, ktorý obsahuje vňať paliny abrotskej (tzv. božieho drievka).

Externé odkazy 

 

Alkaloidy
Abrupcia

Abrupcia (lat.) môže byť:
odlomenie, odtrhnutie (najmä v medicíne, napr. odtrhnutie svalu)
náhle prerušenie

Latinské výrazy
Absintín

Absintín (z gr.) je glykozidová horčina, ktorú obsahuje vňať paliny pravej a paliny dračej.

Referencie

Pozri aj 

 Absint

Organické zlúčeniny
Absorbát

Absorbát (lat.) je absorbovaná látka.

Fyzikálna chémia
Chemické inžinierstvo
Absorbent

Absorbent (lat.) je kvapalná alebo tuhá látka schopná pohltiť iné látky z roztokov, suspenzií alebo zo zmesi plynov a vytvárať s nimi homogénne roztoky.

Ideálny absorbent je netoxický, nehorľavý, nekorozívny, selektívny (pohlcuje len žiadanú látku), neprchavý a rýchlo, jednoducho a lacno regenerovateľný. K najznámejším patria chlorid vápenatý, voda, etanolamín a ďalšie.

Pozri aj 

 absorbent zvuku
 absorpcia (chémia)

Zdroje 
 
 

Fyzikálna chémia
Chemické inžinierstvo
Absorpcia
Ema Goldpergerová

Ema Goldpergerová (* 5. marec 1853, Ľuboreč – † 28. október 1917, Martin) bola slovenská národná buditeľka, etnografka a muzeologička.

Rodina 
 Otec: Jozef Goldperger
 Matka: Karolína rod. Bauerová

Životopis 
Bola najmä múzejníčkou a zberateľkou. Od roku 1907 kustódkou zbierok Živeny a od roku 1909 i národopisných zbierok Muzeálnej slovenskej spoločnosti v Martine. Zaslúžila sa o vznik Slovenského národného múzea v Martine a bola jeho prvou kustódkou. Zberateľka  ľudového odevu a rôznych folklórnych prejavov. Zbierala piesne najmä z Novohradu. Medzi nimi boli aj svadobné piesne, v rozsahu 90 strán a 13 voľných listov z roku 1896-1907, ktoré sú uložené v Literárnom archíve MS. 

V Slovenských pohľadoch vyšla r. 1899  séria príspevkov opisujúcich priebeh tradičnej svadby v Ľuboreči. Pre prof. Františka Pastrnka, známeho českého literáta a priaznivca Slovákov, zbierala nárečové slová.

Mala veľký vplyv na literárnu tvorbu Boženy Slančíkovej-Timravy.

Externé odkazy 
 Záznam o narodení pokrstená ako Emma Susanna Goldperger

Narodenia v 1853
Úmrtia 28. októbra
Úmrtia v 1917
Slovenskí národní buditelia
Osobnosti z Ľuborča
Slovenskí etnografi
Slovenskí múzejníci
Narodenia 5. marca
Adonaj

Adonaj alebo Adonai alebo Adónáj (po hebrejsky אדני/אדוני, dosl. "moji páni" - tzv. majestátny plurál) je oslovenie Boha v Starom zákone. Po babylonskom zajatí Židia nesmeli vysloviť meno Boha Jahve, preto aj pri čítaní Biblie vždy vyslovovali namiesto mena Jahve Adonaj.

Externé odkazy

Pozri aj 
Tetragramatón

Judaizmus
Adventisti siedmeho dňa

Adventisti siedmeho dňa je kresťanská cirkev, jedna zo skupín pôvodných adventistov, ktorá bola založená v roku 1863 J.Batesom, J.Whiteom a Ellen Whiteovou v Battle Creeku v Michigane. Z malej náboženskej skupiny v 19. storočí vyrástla v priebehu 150 rokov svojej histórie na celosvetovú cirkev, ktorá má v súčasnosti viac ako 17 miliónov členov.

Na Slovensku sú Adventisti oficiálne registrovaná cirkev, od roku 1970 ako Cirkev Adventistov siedmeho dňa.

Charakteristika 
Podstata viery adventistov je vyjadrená na základe Biblie v 28 vieroučných výrokoch cirkvi.

Adventisti zdôrazňujú očakávanie druhého príchodu (advent = príchod) Krista (odtiaľ aj názov adventisti). Celé učenie Adventistov a ich vierouka sú založené na Biblii, ktorú považujú za hlavný vieroučný zdroj. Ako deň odpočinku svätia sobotu, kedy nepracujú (sobota je podľa Biblie siedmy deň – Boží deň odpočinku, v zmysle Desatora z knihy Exodus, 20. kapitola). Vo svojej teológii sa zameriavajú aj na štúdium biblických proroctiev a podrobne vykresľujú priebeh posledných udalostí dejín sveta. Dodržiavajú aj niektoré biblické starozákonné pravidlá, s ktorými sa už v iných kresťanských cirkvách väčšinou nestretávame (sobota, čisté a nečisté pokrmy).

Adventisti sa hlásia k protestantskému kresťanskému prúdu, preto majú s ostatnými kresťanmi v mnohých bodoch spoločný vieroučný základ. Popierajú však nesmrteľnosť duše (biblia jednoznačne zdôrazňuje, že iba Boh samotný je nesmrteľný - "On, ktorý jediný má nesmrteľnosť a prebýva v neprístupnom svetle, ktorého nikto z ľudí nevidel a ani nemôže vidieť. Jemu česť a večná moc. Amen." - 1. Tim.6,16) a učenie o večne horiacom pekle. Považujú Ježiša Krista za svojho osobného spasiteľa tak, ako aj ostatné kresťanské cirkvi. Krstia ponorením, podobne ako baptisti.

Kladú dôraz na zdravý duchovný život a rast v Ježišovi Kristovi. Jeho odkaz šíria aj prostredníctvom služby blížnym. Za týmto účelom prevádzkujú celosvetovú organizáciu pre pomoc a rozvoj ADRA, klub Pathfinder pre deti a mládež, ako aj mnoho škôl či zdravotníckych zariadení. Veľkú pozornosť venujú aj zdravému životnému štýlu a výžive.

Vyvíjajú rozsiahlu misijnú činnosť. Centrála cirkvi je v Silver Spring v americkom štáte Maryland.

Cirkev adventistov siedmeho dňa na Slovensku 
Počiatky Adventizmu na Slovensku siahajú do roku 1903, keď boli pokrstení prví členovia. Výraznejšie sa rozšírila po 1. svetovej vojne. Prvé cirkevné zbory boli založené v Bratislave (1911), v Košiciach (1912) a v meste Banská Štiavnica. Počas Slovenského štátu a v 50. rokoch 20. storočia bola zakázaná.

Referencie

Zdroje

Iné projekty

Externé odkazy 
 stránka materskej cirkvi 
 Oficiálna stránka adventistov na Slovensku 

 
Protestantské cirkvi
Afinita

Afinita (lat.) môže byť:

v biológii: vzájomný vzťah pohlavných buniek vstupujúcich do oplodňovacieho procesu, pozri afinita (biológia)
v geometrii: druh príbuznosti dvoch rovinných alebo priestorových útvarov, pozri afinita (geometria)
v chémii: zlúčivosť prvkov, schopnosť atómov priťahovať elektróny, pozri afinita (chémia)
v práve: druh príbuzenstva, švagrovstva, pozri afinita (právo)

Zdroj
Agáta (svätica)

Svätá Agáta alebo Agata (* asi 235, Catania, Sicília – † 251, tamže) bola panna a kresťanská mučenica. 

Agáta sa podľa legendy narodila v zámožnej kresťanskej rodine. Keďže bola krásna, zapáčila sa aj cisárovmu námestníkovi Quintiniánovi, ktorý prišiel do Catanie, aby bojoval proti kresťanom. Agáta odmietla jeho návrhy. Radšej podstúpila mučenie, na následky ktorého zomrela. Okrem iných foriem mučenia jej trýznitelia odťali prsia, preto sa často zobrazuje ako nesie svoje vlastné odťaté prsníky na tanieri. 

Svätá Agáta je patrónkou mesta Catania a taktiež aj republiky San Maríno, zvonolejárov, pekárov, klenotníkov, obetí násilia. Sviatok má 5. februára. Atribútom sú odťaté prsia na miske a kniha.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Svätá Agáta na www.knazi.sk

Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 251
Katolícki svätci
Pravoslávni svätci
Mučeníci
Agent

Agent môže byť:
v ekonomike: sprostredkovateľ, zástupca, napr. obchodný zástupca (obchodný cestujúci), sprostredkovateľ angažmánu pre umelcov, agent v námornej doprave, broker, rezident, akvizitér objednávok
v diplomacii: osoba v diplomatických službách bez diplomatického charakteru, pozri agent (dilomacia)
vyzvedač v službách cudzej alebo vlastnej rozviedky, príslušník polície v utajení, tajný spolupracovník polície, pozri pod vyzvedač

Iné projekty

Externé odkazy
Spravodajská agentúra

Spravodajská agentúra (iné názvy: tlačová a informačná agentúra, informačná agentúra, tlačová agentúra, tlačová kancelária, telegrafná agentúra) je inštitúcia zabezpečujúca redakciám tlače, rozhlasu a televízie, ale aj iným záujemcom platený informačný servis.

Spravodajské agentúry môžu byť:
 komerčné a informácie predávajú (napr. Reuters)
 družstvá, ktoré si informácie navzájom vymieňajú (napr. AP) a predávajú ich nečlenom
 neziskové organizácie.
Môžu ale aj byť kontrolované autoritatívnym či totalitným štátom, ako napr. v Číne, alebo ZSSR, jeho satelitoch a v niektorých z ich nástupníckych štátov. Spravidla potom ale neslúžia na spravodajstvo a informácie ale na propagandu štátnych režimov.

Spravodajské agentúry pripravujú informácie „tvrdého faktu“ tak, aby boli k dispozícii ostatným médiám bez nutnosti ďalších (väčších) úprav.

Predávajú a distribuujú ich potom vo veľkom, dnes elektronicky cez dátové spojenia alebo cez internet. Prv sa tak dialo pomocou ďalekopisu, ktorý nahradil bývalý telegraf, ktorý zas nahradil ešte starších kuriérov a poštu a rozhodne prispel k rozmachu kvalitného spravodajstva a žurnalistiky.

V profesionálnych organizáciách je obvyklé predplatné týchto služieb. Ale aj jednotlivci, väčšinou profesionáli, využívajú služby predplatného, spravidla tematicky vybraného spravodajstva.

Agentúry na Slovensku
TASR
SITA

Medzinárodné agentúry
Medzi významné medzinárodné agentúry patrí:

Pozri aj 
Spravodajstvo

Novinárstvo
Spravodajské agentúry
Agitácia

Agitácia (lat.) môže byť:
 presviedčanie, získavanie ľudí pre niečo spravidla ako politická výchovná činnosť, pozri agitácia (politika) 
 v medicíne: telesný nepokoj, zvýšená pohyblivosť
 v úpravníctve: miešanie rmutu tak, aby sa dosiahlo jeho rovnomerné zloženie a/alebo prevzdušnenie, pozri agitácia (úpravníctvo)
Agorafóbia

Agorafóbia je chorobný strach z pobytu v otvorenom priestore. Postihnutý sa bojí prejsť námestie, ulicu a podobne. Liečbou prvej voľby je tzv. kognitívno-behaviorálna psychoterapia. 

Ide o celú skupinu fóbií zahŕňajúcu strach z opustenia domova; z obchodu, tlačeníc a verejných priestorov; z cestovania vo vlakoch, autobusoch alebo lietadlách bez sprievodu. Pacienti sa často nápadne vyhýbajú fóbickým situáciám, niektorí agorafobici pociťujú len nepatrnú úzkosť, lebo sa dokážu vyhnúť fóbickým situáciám.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Kognitívno-behaviorálna psychoterapia na Slovensku

Fóbie
August Aichhorn

August Aichhorn (* 27. júl 1878, Viedeň, Rakúsko – † 13. október 1949, Viedeň) bol rakúsky psychológ, zakladateľ psychoanalytickej pedagogiky. Zaoberal sa výskumom delikvencie.

Externé odkazy 
 Biografie August Aichhorn
 Fotografie von August Aichhorn

Zdroj 
 

Rakúski psychológovia
Osobnosti z Viedne
Akomodácia (psychológia)

Akomodácia podľa  Jeana Piageta, je prispôsobovanie sa jedinca svojmu prostrediu. Akomodáciou  sa prispôsobujú schémy pod tlakom prostredia. Akomodácia je modifikácia  vlastných  pohybov  a
vlastných polôh pohybmi a polohami vonkajšími.

Akomodácia je zdrojom zmien schém činnosti  a  pripravuje  organizmus  na stupňújúce sa požiadavky prostredia.

Akomodácia  sa  objavuje hneď od začiatku povedľa asimilácie. Akomodácia a asimilácia  sa  postupne  koordinujú  a  tak  dieťa  dospieva  od chaotickej nediferencovanosti k senzomotorickej diferenciácii.  Asimiláciou  a akomodáciou sa vytvára napríklad zvyk cicania.

Externé odkazy 
 

Kognitívna psychológia
Akrylonitrilbutadiénstyrén

Akrylonitrilbutadiénstyrén (skratka ABS) je amorfný termoplastický kopolymér, s približným pomerom zložiek 1 diel akrylonitrylu, 1 diel butadiénu a 3 diely styrénu (presný pomer sa u jednotlivých výrobcov ABS rôzni). Kopolymér je odolný voči mechanickému poškodeniu, ľahko sa tvaruje a odoláva agresívnym chemickým zlúčeninám. Patrí do skupiny termoplastov. 

Vyrába sa viacerými chemicko-technologickými postupmi v obrovských množstvách (v 90-tich rokoch 20.storočia cca 3 milióny ton ročne). Má všestranné využitie najmä pri výrobe automobilov, bielej a čiernej techniky, športových potrieb, na výrobu rúr a tiež ako materiál na tlač v 3D tlačiarniach. Slúži tiež ako prísada, ktorá znižuje krehkosť iných plastov.

Zdroj 
 

Plasty
Alah

Alah (iné mená: Alláh, Boh; () je arabské slovo označujúce Boha, ktoré používajú Arabi všetkých vierovyznaní na označenie najvyššej božskej bytosti.

Slovo má špecifický význam v hlavných monoteistických náboženstvách (judaizmus, kresťanstvo a predovšetkým islam), kde označuje jediného Boha, stvoriteľa vesmíru.

Etymológia a gramatika 

Niektoré islamské smery interpretujú meno Alláh ako vlastné meno najvyššej bytosti. Podľa najrozšírenejšej interpretácie však slovo alláh vzniklo spojením určitého člena al- () so slovom iláh ( alebo ) s významom boh, božstvo.

Vzhľadom na monoteistický charakter zmyslu nemá slovo alláh plurál ani gramatický rod.

Unicode obsahuje samostatný kód pre ligatúru Alláh () na pozícii U+FDF2).

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Boh
 Jahve

Iné projekty 

Islam
Božské, duchovné a mýtické bytosti
Alkén

Alkény alebo alkylény alebo olefíny alebo olefinické uhľovodíky sú nenasýtené uhľovodíky s dvojitou väzbou v reťazci. Atómy uhlíka spojené 2-tou väzbou majú sp2 hybridizáciu.

Dvojitá väzba a jej charakteristika 
Väzby, ktoré vychádzajú z atómov uhlíka v hybridizácii sp2, majú väzbový uhol 120°(2/3 pí), preto ležia v 1 rovine. 2-tá väzba bráni voľnej rotácii, čo umožňuje vznik stereoizomérov cis a trans.Na uhlíkovom reťazci alkénov, kde sú jednoduché väzby medzi atómami uhlíka, sa uskutočňuje štruktúrna izoméria.
Prekrytie orbitálov p vo väzbe pi je menšie, preto aj jej energia je nižšia než sigma väzba.
Väzba C=C je kratšia (0,134 nm) ako jednoduchá väzba C-C (0,154 nm), preto je aj pevnejšia. Skladá sa z jednej pi a jednej sigma kovalentnej väzby.

Vznik a príprava 
Z halgénuhľovodíkov:
-dehydrohalogenáciou
CH3-CH2-CHX-CH3 → CH3-CH=CH-CH3 + HX
- z 1,2-dihalogénuhľovodíkov
CH3-CHX-CHX-CH3 → CH3-CH=CH-CH3 + X2
Z alkoholov dehydratáciou
CH3-CH2-CHOH-CH3 → CH3-CH=CH-CH3 + H2O 
Dehydrogenáciou alkánov
CH3-CH2-CH2-CH3 → CH3-CH=CH-CH3 + H2

Zástupcovia 
Etén (etylén) je ľahký bezfarebný plyn sladkastej vône. Je horľavý a v určitom pomere so vzduchom výbušný. Získava sa pri chemickom spracovaní niektorých frakcií ropy. Patrí medzi najvýznamnejšie suroviny v modernej technológii. Vyrába sa z neho napríklad: polyetylén(PE), etanol (C2H5OH), vinylchlorid(CH2=CHCl), rozpúšťadlá s Cl a v jeho prítomnosti rýchlo dozrieva ovocie (hormón dozrievania) a preto sa dovážajú zelené tropické ovocia.

Propén (propylén) je plynná látka, ktorá sa podobne ako etén, vyrába z ropy. Používa sa hlavne na výrobu polypropylénu (PP), acetónu (CH3-CO-CH3), kuménu a ďalších organických látok.

Homologický rad a všeobecné vzorce 
Homologický rad závisí od všeobecného vzorca pre daný alkén. Všeobecné vzorce sú uvedené nižšie.

Pôvod triviálneho názvu 
Ich triviálny názov olefín pochádza z francúzskeho jazyka, pretože reakciou eténu s Br2 vzniká olejovitý dibromid, nazvali ho gas olefaint - olejotvorný plyn.

Názvoslovie 
Systémové názvy alkénov sú odvodené z alkánov výmenou prípony -án za -én.Pri alkénoch existuje izoméria polohy násobnej väzby, preto sa jej poloha označuje lokantom pred príponou -én a počet dvojitých väzieb charakteristickou predponou podobne ako u alkínov. Tieto predpony sú uvedené nižšie.

Alkény s viacerými dvojitými väzbami sa skrátene nazývajú diény, triény,...,polyény. Podľa toho, ako sú viaceré 2-ité väzby v reťazci usporiadané, sa delia na:
 Kumulované - 2-ité väzby vychadzajú z 1 uhlíka.
 Konjugované - medzi každými dvoma 2-itými väzbami je 1 jednoduchá väzba.
 izolované - medzi 2-tými väzbami sú najmenej 2 jednoduché väzby.

Reakcie 
 Adícia
 elektrofilná - potrebné elektrofilné činidlo
 radikálová - prebieha za vzniku radikálov
 cis adícia - pri vzniknutých derivátoch charakteristické skupiny ležia v 1 rovine (in. ozn. aj ako Z-adícia)
 Oxoreakcia - reakcia s CO, H2O, H2
 Polymerizácia -vznikajú polyméry, teda plasty
 Substitúcia - dochádza k nahradzovaniou vodíka charakteristickou skupinou
Alokácia zdrojov

Alokácia zdrojov je spôsob, akým ekonomika rozdeľuje svoje zdroje (svoje výrobné faktory) medzi
potenciálne varianty využitia tak, aby vyrobila určitý súbor finálnych statkov.

Externé odkazy 
 

Makroekonómia
Al-Gáfikí

Al-Gáfikí (‎) celým menom Muhammad ibn Kassum ibn Aslám al-Gáfikí († 1165) bol arabský lekár a botanik žijúci v dnešnom Španielsku.

Napísal dielo s názvom Sprievodca očného lekára ( al-Muršid fí al-Kuhl) s opisom chorôb oka, ale aj hlavy a mozgu.

Zostavil tiež podrobný prírodopis rastlín s názvami v arabčine, latinčine a berberčine. Jeho dielo doplnil najznámejší španielsky botanik a farmaceut Ibn al-Bajtár.

Externé odkazy 
 
 http://muslimheritage.com/topics/default.cfm?ArticleID=222
 https://www.amazines.com/article_detail.cfm?articleid=422750

Arabskí botanici
Osoby s neistým dátumom narodenia
Úmrtia v 1165
Amnézia

Amnézia (zo  – predpona vyjadrujúca zápor a  – pamäť) je patologická porucha pamäti, charakterizovaná čiastočnou alebo úplnou stratou pamäti, pričom ostatné mentálne funkcie  sú  v  uspokojivom stave. Pôvod môže byť  psychický  (vytesnenie)  alebo  fyziologický (staroba, úraz mozgu). Jestvujú viaceré druhy amnézie. Amnéziu treba odlišovať od  zabúdania (v zmysle demencie).

Vznik 
Vzniká pri rôznych lokálnych poškodeniach či otrasoch mozgu, poruchách vedomia, mrákotných, epileptických a hysterických stavoch alebo po otrave hubami, alkoholom, drogami a napokon aj v traumatických stresov. 
 Retrogádna amnézia sa prejavuje ako porucha pamäti na udalosti, ktoré predchádzali ochoreniu (traume). Tieto sa mohli stať niekoľko hodín, dní a niekedy aj rokov pred ochorením. 
 Anterográdna amnézia je poruchou pamäti na udalosti po prepuknutí ochorenia a môže sa vzťahovať na rozlične dlhé časové úseky.

Externé odkazy 
 

Nervová sústava
Psychológia
Analýza (rozbor)

Analýza alebo rozbor je jedna zo základných metód a myšlienkových operácií. Je to rozklad  nejakého celku na  jeho  zložky,  súčasti, ktorý smeruje k nejakým relatívne najjednoduchším zložkám, za ktoré sa ďalej už nepokračuje (prvky). Čiže pojmy časti, celku a prvku tvoria jadro matrice kategórií  aplikovaných  v  priebehu analyzovania. Historický typ, druh alebo povahu analýzy  podstatne  ovplyvňuje to, aké ďalšie významové útvary (najmä kategórie) intervenujú v  priebehu  jej realizácie. Ak napríklad pri analýze  jazyka  prevažujú  logickosyntaktické a logickosémantické kategórie, hovoríme o logickej analýze jazyka,  alebo  ak  v jadrových  kategóriách  uplatňovaných  v  priebehu  analýzy   začne   zaujímať dominantné miesto kategória vzťahu, hovoríme o vzťahovej analýze a pod.

Analýza je postup, v ktorom sa jednota rozkladá na svoje časti.

Externé odkazy 
 

Myslenie
Logika
Andrológia

Andrológia je odbor lekárstva, ktorý sa zaoberá chorobami mužských reprodukčných orgánov, ich liečením a prevenciou.

Externé odkazy 
 

Medicína