joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Caitriona Balfe

Caitriona Balfeová (* 4. október 1979, Monagham, Írsko) je írska herečka, známa z televízneho seriálu Cudzinka (od 2014).

Detstvo a mladosť 
Vyrastala v sedemčlennej rodine, v dedine Tydavnet, neďaleko mesta Monaghan. Je štvrtou z piatich detí. Študovala na Dublinskom technologickom inštitúte drámu, no keď si ju všimol modelingový agent, rozhodla sa venovať modelingu.

Kariéra

Modeling 
Balfeová začala s modelingom po tom, čo si ju všimol modelingový agent, keď zbierala peniaze na charitu v miestnom nákupnom centre. Keď mala 18 rokov, niekoľko mesiacov pracovala ako modelka v Dubline, neskôr získala príležitosť sa venovať modelingu v Paríži.

Herectvo 
Počas pobytu v New Yorku si zahrala menšiu rolu vo filme Diabol nosí Pradu, z roku 2006. Neskôr sa rozhodla vrátiť k herectvu. 

V septembri 2013 bol obsadená do hlavnej postavy, Claire Beauchamp Randall Fraser, v televíznom seriáli Cudzinka, na základe románov napísaných Dianou Gabaldon. Herecký výkon Balfeovej, bol vysoko pozitívne ohodnotený filmovými kritikmi a tiež získala niekoľko nominácii na viaceré filmové a televízne ocenenia. 

V roku 2016 bola obsadená Jodie Foster, do jej filmu, s názvom Hra peňazí a v roku 2019 si zahrala po boku Christiana Balea, v akčnej dráme Ford vs. Ferrari.

Súkromný život 
Od roku 2014, žila v Glasgowe, predtým žila v Los Angeles, kde sa začala profesionálne venovať herectvu, a v New Yorku, Paríži, Londýne, Miláne, Hamburgu a Tokiu, kým pracovala ako modelka. Okrem angličtiny hovorí po írsky a francúzsky.

V auguste 2019 sa Balfeová vydala za škóta Anthonyho „Tonyho“ McGillom, s ktorý má syna, narodeného v roku 2021.

Zdroj 

Írske televízne herečky
Írske filmové herečky
Írske divadelné herečky
Debra Jo Ruppová

Debra Jo Ruppová (* 24. február 1951, Glendale, Kalifornia, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu Tie roky sedemdesiate (1998-2006).

Detstvo a mladosť 
Ruppová sa narodila v Glendale, v Kalifornia ale vyrastala v meste Boxford, v štáte Massachusetts. Má dve sestry. Ruppová odmalička snívala, že sa stane herečkou, ale jej rodičia boli proti tomu a preto začala študovať na University of Rochester, v New Yorku, kde však začala navštevovať dramatický krúžok. Po absolvovaní univerzity, sa presťahovala do New Yorku, aby sa naplno venovala svojej hereckej kariére.

Kariéra 
Ruppová sa začala venovať divadelnému herectvu v roku 1980. V rovnakom roku, tiež získala jednu z úloh v televíznom seriály All My Children. V roku 1988 si zahrala vo filme Veľký, po boku Toma Hanksa a Elizabeth Perkins. 

V roku 1990 účinkovala v divadle Broadway. Neskôr, hosťovala vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad Blossom (1990-1995), L.A. Law (1986-1994) či Priatelia (1994-2004). V roku 1997 si zahrala jednu z vedľajších úloh po boku, Lisy Kudrow, Parker Posey, Toni Collette a Alanny Ubach, vo filme Clockwatchers. O rok neskôr, získala postavu Kitty Forman, v televíznom seriály, Tie roky sedemdesiate. Seriál mal záverečnú epizódu v roku 2006. V roku 2022 vznikol spin-off seriálu Tie roky sedemdesiate, s názvom, Tie roky devedesiate, kde Ruppová hrá jednu z hlavných úloh. 

V rokoch 2010 až 2011 účinkovala v sitcome Bláznivá rodinka. Hosťovala tiež v televíznom seriály, Toto sme my, v rokoch 2016 až 2018 a WandaVision, z roku 2021. Ruppová sa tiež aktívne venuje divadelnému herectvu a dabingu.

Súkromný život 
Ruppová má dva domy, jeden v meste Lee v Massachusetts a druhý v Los Angeles. Nikdy sa nevydala a nemá žiadne deti. Tiež o sebe tvrdí, že je metodistka.

Iné projekty

Zdroj 

Divadelné herečky USA
Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Osobnosti z Glendale (Kalifornia)
Dom Kirkora Mesroboviča

Dom Kirkora Mesroboviča () je meštiansky dom z polovice 19. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Lokalita 
Danovov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv v úpätí pahorku Nebet tepe na ulici „Artin Gidikov“ () č. 11.

Dejiny a súčasnosť 
Dom dal postaviť v rokoch 18451846 Kirkor Mesrobovič, poľnohospodár a lichvár a významný predstaviteľ plovdivskej arménskej komunity. Dom si dal postaviť vo vtedajšej arménskej štvrti v susedstve chrámu svätého Juraja, arménskej školy, ako aj domu Stepana Chindlijana, ďalšieho významného arménskeho obchodníka.

V 70. rokoch 20. storočia bol dom poškodený v dôsledku požiaru a následne prešiel reštauráciou.

Charakteristika 
Do areálu domu sa z ulice vchádza cez drevenú bránu. Fasáda budovy je plne symetrická. Dom plne kopíruje svah pahorku v ktorom bol postavený a tak je pri vchode z ulice budova len jednoposchodová, ale zo strany zadného dvora dosahuje výšky takmer troch poschodí.

Kompozičný plán je takisto symetrický na princípe dvoch vzájomne na sebe kolmých osí. Pred hlavným vchodom do domu sa nachádza portikus podopieraný dvomi stĺpmi a zakončený vo vrchnej časti štítovým frontónom. Do samotnej budovy sa vchádza z vonkajšieho dvora po dvojramennom drevenom schodisku.

Izby sú v dome logicky rozmiestnené a ich rozmiestnenie kopíruje symetrický plán budovy. Za schodiskom nasleduje priestranný salón obdĺžnikového pôdorysu. Na každej z dlhších strán salónu sa nachádzajú dve obytné izby, medzi ktorými je vždy umiestnená ešte jedna malá miestnosť. Rozmiestnenie izieb na ďalších poschodiach je totožné. V dome sa nenachádzajú vnútorné schodiská. Každé poschodie je dostupné samostatne zvonku z príslušného dvora.

Steny sú bohato zdobené freskami a stropy všetkých miestností v budove aj drevorezbou. Vo výzdobe prevládajú geometrické motívy. Okrasným prvkom miestností sú v dome aj alafrangy (špecifické interiérové niky vyskytujúce sa v domoch z obdobia bulharského národného obrodenia). Zložito umelecky profilované sú aj dvere v interiéri budovy.

Expozície 
V dome sú umiestnené dve expozície Mestskej umeleckej galérie.

Stála expozícia „Canko Lavrenov“ 
Stála expozícia „Canko Lavrenov“ () sa nachádza na prvom poschodí domu. Bola otvorená v roku 2002. Je venovaná tvorbe významného bulharského umelca Canka Lavrenova. Vystavené sú diela, ktoré zachytávajú jeho tvorbu od roku 1926 do 60. rokov 20. storočia.

Expozícia „Mexická grafika“ 
Expozícia „Mexická grafika“ () je umiestnená v miestnostiach v prízemnej časti budovy. V dome je umiestnená od roku 1981, kedy exponáty održal Plovdiv darom od Mexika pri príležitosti výročia 1300 rokov od založenia Prvej bulharskej ríše. Predstavuje výber rôznorodej tvorby mexických umelcov 20. storočia.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany 
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Stavby v Plovdive
Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Múzeá v Bulharsku
Galérie v Bulharsku
Architektúra z 1846
Nebet tepe
Dom Konstantina Stoilova

Dom Konstantina Stoilova () je meštiansky dom z polovice 19. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. V dome sa narodil neskorší bulharský premiér Konstantin Stoilov.

Lokalita 
Danovov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na ulici „Săborna“ () č. 21 oproti schodisku vedúcemu ku Katedrále Zosnutia Bohorodičky.

Dejiny a charakteristika 
Dom bol postavený v roku 1850. Je typickým predstaviteľom obrodeneckého domu plovdivského typu. Svojím vznikom v polovici 19. storočia sa radí k zástupcom neskoroobrodeneckej plovdivskej architektúry. Budova je asymetrická, jednoposchodová s typickým štítovým frontónom nad portikom pri vchode. Zadná fasáda domu je dvojposchodová pričom jej súčasťou sú zvyšky starej pevnostnej steny antického Filipopolu spolu s časťou obrannej pevnostnej veže. V dvoch miestnostiach sú zachované zdobené alafrangy, špecifické interiérové niky vyskytujúce sa v domoch z obdobia bulharského národného obrodenia, pričom ich výzdoba je tvorená freskami, ktoré zobrazujú malebné krajinky.

V dome sa narodil neskorší bulharský premiér Konstantin Stoilov.

Od roku 2013 je dom sídlom plovdivskej pobočky Bulharskej šachovej federácie a je známy ako Dom šachistu ().

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany 
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu

Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.4 z roku 1995, pričom ako dôvod ochrany bola uvedená architektonicko-historická hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăšta на Konstantin Stoilov (, doslova Dom Konstantina Stoilova).

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Stavby v Plovdive
Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Architektúra z 1850
Drakunkulóza

Drakunkulóza je ochorenie spôsobené vlasovcom medinským. 

K nákaze dochádza vypitím vody, v ktorej sú perloočky alebo veslonôžky infikované larvami vlasovca. Prv sa neprejavujú žiadne symptómy. Približne po roku začne nakazená osoba pociťovať bolestivé pálenie, keď samička vlasovca začne v pokožke tvoriť zapuzdrenie, obvykle na dolnej končatine. O niekoľko týždňov neskôr začne z pokožky vyliezať červ. Počas tejto doby môže byť chôdza alebo práca obtiažna. Úmrtie spôsobené ochorením je veľmi zriedkavé.

Podľa dostupných znalostí je človek jediným druhom, u ktorého dochádza k nákaze vlasovcom medinským. Červ má jeden až dva milimetre v priemere a dospelá samička má dĺžku 60 až 100 centimetrov (samčeky sú oveľa kratšie).  Vajíčka dokážu mimo tela človeka prežiť až tri týždne. Predtým musia byť vajíčka požité perloočkami. Larva môže v tele perloočky prežívať štyri mesiace. Aby sa teda ochorenie v oblasti udržalo, musí každý rok dôjsť k nákaze človeka.  Diagnózu ochorenia možno obvykle stanoviť na základe príznakov a symptómov ochorenia.

Súčasťou prevencie je včasná diagnóza ochorenia a následná prevencia styku poranenia s pitnou vodou. Medzi ďalšie snahy o prevenciu patrí zlepšenie prístupu k čistej vode alebo filtrácia vody, pokiaľ nie je čistá. Filtrácia cez tkanú látku je obvykle dostačujúca. Kontaminovanú pitnú vodu je možné ošetriť chemickým prípravkom temefos, ktorý larvy vlasovca zabije. Voči ochoreniu neexistuje žiadny liek či očkovanie. Červa je možné v priebehu času pomaly vyťahovať navíjaním na paličku. Vredy, ktoré sa v priebehu rastu červa tvoria, môžu byť infikované baktériami. Aj niekoľko mesiacov po vybratí červa môže byť miesto stále bolestivé. 

V roku 2013 bolo ohlásených 148 prípadov nákazy. Toto číslo je v prudkom kontraste s 3,5 miliónmi prípadov v roku 1986. Ochorenie sa dnes vyskytuje už len v štyroch krajinách v Afrike, oproti 20 krajinám v 80. rokoch 20. storočia. Najviac postihnutou krajinou je Južný Sudán. Pravdepodobne pôjde o prvé parazitné ochorenie, ktoré sa podarí vyhubiť. 

Drakunkulóza je známa už od dávnych čias. Zmienka o nej je uvedená už v egyptskom lekárskom spise Ebersov papyrus, ktorý pochádza asi z roku 1550 pred Kristom. Názov drakunkulóza je odvodený z latinského „strádanie spôsobené malými dráčikmi“, zatiaľ čo názov „guinejský červ“ vznikol až keď sa Európania prvýkrát objavili na guinejskom pobreží západnej Afriky v 17. storočí. Druh príbuzný vlasovcovi medinskému spôsobuje ochorenie aj u iných druhov zvierat. Zdá sa, že tento iný druh nespôsobuje nákazu u človeka. Drakunkulóza je klasifikovaná ako zanedbávaná tropická choroba (NTD).

Referencie 

Choroby
Parazity
Kăštata s glavite

Kăštata s glavite (, doslova Dom s hlavami) je  budova z konca 19. storočia, nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.

Iné názvy 
V čase vzniku bola budova známa ako Dochodno zdanie (, doslova Príjmová budova), neskôr v čase socializmu ako Pokazen magazin (, doslova Výstavná predajňa).

Lokalita 
Kăštata s glavite leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na ulici „Kňaz Aleksandăr I“ () oproti budove Mestkej umeleckej galérie.

Charakteristika a dejiny 
Dom býva považovaný za jednu z najkrajších budov na ulici „Kňaz Aleksandăr I“. Budova bola postavená v priebehu konania Prvej bulharskej poľnohospodársko-priemyselnej výstavy () v roku 1892. Autorom projektu budovy bol švajčiarsky architekt Emanuel Lupus a vlastníkom budovy bol Ilija Kalev.

V roku 1896 bola k budove zo strany ulice „Kňaz Aleksandăr I“ pristavaná budova obchodného domu Orozdi Bak, podľa projektu architekta Josefa Schnittera a v roku 1905 bola k domu z druhej strany pristavaná ďalšia trojposchodová budova, taktiež podľa projektu Josefa Schnittera. Všetky tri budovy sú kultúrnymi pamiatkami a vytvárajú dokopy jedinečný architektonický ansámbel.

V roku 1905 postihol budovu požiar, ktorý poškodil strechu a dom tak bol o niečo neskôr reštaurovaný. V období Bulharskej ľudovej republiky sídlil v budove tzv. pokazen magazin (doslovne výstavná predajňa), čo bol špecifický druh predajne s potravinami v období socializmu, ktorý ponúkal vzácny a nezvyčajný tovar za vyššie ceny, ako sú dotované ceny masového tovaru, typické pre obchodnú sieť fungujúcu v podmienkach trvalého deficitu komodít – teda napríklad skorú skleníkovú zeleninu, konzervy (inak určené na export), ako aj dovážané komodity, medzi inými napríklad citrusové plody a banány.

V neskoršom období budova prešla niekoľkými reštauráciami, pričom posledná je z roku 2022.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany 
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Stavby v Plovdive
Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Architektúra z 1892
Štefan Martinovič

Mgr. art. Štefan Martinovič (* 25. augusta 1982, Zlaté Moravce) je slovenský herec, dabér a komik.

Životopis 
Narodil sa v Zlatých Moravciach. 

Odmalička sa venoval herectvu v ochotníckom súbore Petra Kereša. Študoval na Súkromnom konzervatóriu Dezidera Kardoša v Topoľčanoch po ktorom začal študovať herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. 

Keď mal 12 rokov, prvýkrát si zahral v poľskom seriáli Jest jak jest v troch epizódach. Neskôr si v roku 2006 zahral v študentskom filme Ábelov čierny pes, ktorý režírovala Mariana Čengel Solčanská. V súčasnosti pôsobí ako herec v divadle La Komika, účinkuje vo viacerých filmoch a seriáloch a vo voľnom čase sa venuje dabérstvu a sociálnych sieťam.

Referencie 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí komici
Osobnosti zo Zlatých Moraviec
Slovenské LGBT osobnosti
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Hayley Atwellová

Hayley Elizabeth Atwellová (* 5. apríla 1982, Londýn) je anglicko-americká herečka. Preslávila sa najmä úlohou agentky Peggy Carterovej vo filmoch a seriáloch od série Marvel Cinematic Universe.

Životopis 
Narodila sa v Londýne, je dcérou Allison a Granta Atwella. Jej matka pochádza z Anglicka, otec z amerického Kansasu. Má britské aj americké občianstvo. Jej rodičia sa rozviedli, keď mala 2 roky. Navštevovala Sion-Manning Roman Catholics Girl's School v Londýne a London Oratory School. V roku 2005 promovala na Guidhall School of Music and Drama.

Kariéra 
V roku 2007 sa poprvýkrát objavila vo filme Woodyho Allena - Kasandrin sen. O rok neskôr sa objavila vo filme Návrat na Brideshead a vo filme Vojvodkyňa, za ktorý bola nominovaná na British Independent Film Award.

V januári 2009 se predstavila v divadelnej hre A View from the Bridge v divadle Duke of York's, za čo bola nominovaná na Laurence Oliver Award. Získala úlohu v minisérii stanice AMC Vezeň. O rok neskôr si zahrala rolu Freyu Deverell v adaptácií románu Williama Boyda Any Human Heart.

V roku 2011 si zahrala agentku Peggy Carterovú v superhrdinskom filmue Captain America: Prvý Avenger. MTV Networks ju nominovalo ako jeden z objavov roku 2011. Úlohu Peggy si zopakovala v krátkom filme z roku 2013 Agentka Carterová, v roku 2014 vo filme Captain America: Zimný vojak a v televíznim seriáli Agenti S.H.I.E.L.D., roku 2015 vo filmoch Avengers 2: Vek Ultrona a Ant-Man, v roku 2019 vo filme Avengers: Endgame a v roku 2022 vo filme Doctor Strange v mnohovesmíre šialenstva. V rokoch 2015–2016 bol odvysielaný seriál Agent Carter o živote agentky Peggy Carterovej. Svôj hlas postave Peggy Carterovej prepožičala aj v animovanom seriáli Čo keby...? a do videohier Captain America: Super Solider a Lego Marvel's Avengers.

V roku 2016 bola obsadená do nového právnického seriálu Conviction.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Divadelní herci USA
Osobnosti USA anglického pôvodu
Osobnosti z Londýna
Matej Ftáčnik

Mgr. Matej Ftáčnik (* 29. september 1992, Bratislava) je slovenský technologický podnikateľ roka 2019 a spoluzakladateľ softvérovej firmy Vacuumlabs a Vacuum Group, tímu vyše 500 odborníkov v oblasti budovania produktov a služieb v 13 firmách.

Životopis 
Narodil sa v Bratislave. Je absolventom fakulty matematiky, fyziky a informatiky na Univerzite Komenského v Bratislave. Svoje skúsenosti s business developmentom získal v Silicon Valley, kde pomáhal pri expandovaní Slovenských startupov do USA. Je zakladateľom Spotu - prvého slovenského kreatívneho priestoru, ktorý sa veľmi rýchlo stal tvorivým ekosystémom a urýchľovačom mnohých komunitne orientovaných aktivít (vzdelávanie, sieťovanie, mentoring) a podnikateľských činností (podnikové poradenstvo, podpora, fundraising).  Od roku 2012 Spot prilákal viac ako 6500 nadšencov, má 120 mentorov, ktorí pracovali na 150 startupoch.

Organizoval prvé tri Startup Weekends na Slovensku. Vďaka tejto aktivite v roku 2011 vyhral Startup Award. Bol spoluzakladateľom Startup Campov na Slovensku a v Česku, kde usporiadal startup Summit v Prahe, ktorého sa zúčastnilo 250 CEE.

Zároveň je spoluzakladateľom prvej LGBTQ+ bankovej služby v USA s názvom Daylight. V roku 2021 zaznamenala úspechy a napriek globálnej pandémii a neistote v bankovníctve si našla tisícky záujemcov vďaka silnej podpore komunity, ktorou je založená a vedená. Podporuje diverznú spoločnosť a otvorene bojuje za práva znevýhodnených skupín.

V súčasnosti je spoločník a riaditeľ vo firme Vacuumlabs s.r.o., ktorá organizuje ReactiveConf – druhú najväčšiu konferenciu na svete na tému web a mobile vývoj v prostredí React a príbuzných technológiách.

Referencie 

Slovenskí podnikatelia
Osobnosti z Bratislavy
Slovenské LGBT osobnosti
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Robert Vano

Robert Vano (* 5. máj 1948, Nové Zámky) je slovenský fotograf žijúci v Prahe.

Život a tvorba 
Narodil sa v Nových Zámkoch na Slovensku maďarským rodičom. Po maturite v roku 1967 namiesto nástupu na vojnu emigroval cez Juhosláviu a Taliansko do Spojených štátov, kde sa uchytil ako kaderník a vizážista. Bol asistentom módnych fotografov, ako sú napríklad Horst P. Horst, Marco Glaviano alebo Leo Castelli. Od roku 1984 je samostatným fotografom. Pôsobil v New Yorku, Paríži a Miláne a v Prahe, kde fotografoval pre módne časopisy (napr. Cosmopolitan, Harper's Bazaar, Vogue).

Od roku 1995 žije v Prahe, kde v období 1996–2003 pracoval ako umelecký riaditeľ v českom vydaní časopisu Elle a potom do roku 2009 ako kreatívny riaditeľ v agentúre Czechoslovak models. Od tej doby pracuje ako fotograf na voľnej nohe.

Robert Vano je predovšetkým módny a reklamný fotograf. Fotografuje čiernobiele portréty a akty na klasický film a používa už málo používanú techniku platinotypie. Spolupracuje so svetovými značkami, vedie workshopy „Daylight nude“. Najradšej fotografuje pri dennom svetle.

Magazín Colour Planet ho v roku 2009 označil za „medzinárodne presláveného fotografa“ a umiestnil Vana na 11. miesto v rebríčku pätnástich najvplyvnejších českých gayov. V roku 2010 mu bola udelená Európska cena Trebbia za tvorivú činnosť. Preslávili ho okrem iného mužské akty. Jedným z jeho hlavných umeleckých vzorov je napr. i americký fotograf Bruce Weber.

V roku 2009 sa uskutočnila v pražskom Mánesu Vanova dosiaľ najväčšia výstava, ktorej názov The Platinum Collection odkazuje na jeho techniku.

Publikácie (výber) 
 VANO, Robert. Love You from Prague. Praha: Radost, 1991. ISBN 80-85189-09-7.
 VANO, Robert. Boys and roses. Praha: Scarabeus, 1992. ISBN 80-85901-13-7.
 VANO, Robert. Platinová kolekce. České Budějovice: Karmášek, 2009. ISBN 978-80-87101-13-1.
 VANO, Robert. Kuchařka pro kluky. Brno: Computer Press, 2010. ISBN 978-80251-3131-2.
 VANO, Robert. Robert VANO. Praha: Artfoto 2010. ISBN 978-80-86085-93-7.
 VANO, Robert. Fotka nemusí být ostrá. Praha: Slovart, 2015. ISBN 978-80-7529-107-3.
 VANO, Robert. Memories. Praha: Slovart, 2016. ISBN 978-80-7529-265-0.
 HRBEK, David; VANO, Robert. Někdy ráj. Praha: XYZ, 2008. 317 s. ISBN 978-80-87021-45-3.

Iné projekty

Referencie 

Slovenskí fotografi
Osobnosti z Nových Zámkov
Českí fotografi
Fotografi
Slovenské LGBT osobnosti
České LGBT osobnosti
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Revištský potok

Revištský potok je potok v regióne Horehronie, na území obce Nemecká v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy. Ústi do Hrona. Má dĺžku . Rád toku III.

Prameň
Pramení v  v lesnom extraviláne v 
stredozápadnej časti územia obce Nemecká na severozápadnom svahu vrchu Rakytovec s

Opis toku
Od prameňa až do svojho ústia preteká Revištský potok územím obce Nemecká prevažne severným smerom najprv cez lesný extravilán, nepodstatne mení smer od severozápadu po severovýchod, v  priberá ľavostranný bezmenný prítok prameniaci na severovýchodnom svahu vrchu Kopok, v  priberá ďalší ľavostranný bezmenný prítok, postupne preteká zmiešaným lesným a poľnohospodárskym extravilánom, ľavým brehom obmýva úpätie lúky Revište, preteká cez lúku a pasienok Štvrte a hneď v  vteká do intravilánu obce Nemecká, v  podteká železnicu Banská Bystrica – Brezno, v  ústi do Hrona ako jeho ľavostranný prítok.

Revištský potok patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Slovenské rudohorie v geomorfologickom celku Veporské vrchy v geomorfologickom podcelku Čierťaž. Nemá dôležitejšie prítoky.

Pôvod názvu   
Motivantom názvu vodného toku Revištský potok bola charakteristická poloha lúky Revište na území obce Nemecká, ktorej severovýchodné úbočie je obmývané Revištským potokom. Z toponyma Revište bolo po rozšírení o formant -ský a a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Revištský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2020.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum Revištský potok je jedinečným hydronymom (september 2022).

Referencie 

 
Potoky na Slovensku 
Vodné toky v okrese Brezno 
[[Kategória:Vodné toky  vo Veporských vrchoch]
Nemecká
Adrián Macho

Adrián Macho (* 27. jún 1982, Smrdáky) je slovenský ilustrátor, grafik a dizajnér.

Životopis 
Narodil sa 27. júna 1982 v obce Smrdáky na Záhorí. Študoval na strednej škole v Modre odbor umeleckej keramiky. Dlhé roky pracoval ako grafický dizajnér v rôznych reklamných agentúrach, naposledy na voľnej nohe. Jeho talent skutočne vystúpil do popredia, keď začal pracovať ako ilustrátor, keď začal ilustrovať knihy pre deti, napr. pre Mira Jaroša, alebo Zvieratká z abecedy od Ivony Ďuričovej. Viaceré detské knihy s Machovými ilustráciami sa stali na Slovensku bestsellermi a sú čitateľmi vysoko hodnotené. 

Jeho knižný debut Gerda – Príbeh veľryby dosiaľ vyšiel zatiaľ v 10 jazykoch. V roku 2019 získala v Prahe ocenenie Detská kniha roka, jej pokračovanie získalo 2. miesto.

Macho ilustroval všetkých sedem obálok knižnej čarodejníckej ságy o Harrym Potterovi. Po dvadsiatich rokoch od vydania prvého príbehu z pera J. K. Rowlingovej totiž vyšiel špeciálny potterovský box. Macho, ktorý je v kresbe samouk, vytvoril také krásne obrázky, že ich Rowlingovej vydavateľstvo označilo za jedny z najkrajších na svete.

Aktuálne žije a tvorí v Šamoríne, odkiaľ spravuje svoj internetový obchod mellow.sk.

Ocenenia 
2019 - Kniha roku - Čtení tě mění (Dětská kniha) - Gerda: Příběh velryby

Referencie 

Slovenskí grafici
Slovenskí grafickí dizajnéri
Slovenskí dizajnéri
Slovenskí umelci
Slovenskí spisovatelia
Slovenské LGBT osobnosti

Osobnosti zo Smrdák
Russell Crowe

Russell Ira Crowe (* 7. apríl 1964, Wellington, Nový Zéland) je austrálsky herec, hudobník a držiteľ Oscara a Zlatého glóbusu v kategórii herec v hlavnej úlohe za film Gladiátor.

Hereckú kariéru začínal v druhej polovici 80. rokov v australských televíznych seriáloch (Záchranári) a filmoch (Romper Stomper). Trikrát bol nominovaný na Oscara; získal ho až pri druhej z jeho nominácií, v roku 2000. Je aj spoluvlastníkom australského ragbyového týmu South Sydney Rabbitohs.

Životopis 
Narodil sa vo Wellingtone na Novom Zélande Jocelyne Yvonneovej a Johnovi Alexanderovi Croweovi. Vo veku štyroch rokov, sa s rodinou presťahoval do Austrálie, kde sa jeho rodičia živili cateringom pri filmových natáčaniach. Keď mal štrnásť rokov sa s rodinou vrátil späť do jeho rodnej zeme, kde začal študovať na gymnáziu v Aucklande, potom pokračoval na gymnáziu Mount Roskill. V prvej polovice 80. rokov hrával v skupine Russ Le Roq, ktorá bola zameraná prevažne na revival. V roku 1986 získal prvú profesionálnu úlohu v muzikáli The Rocky Horror Show. Potom, čo sa objavil v niekoľkých seriáloch Neighbours alebo Living with the Law bol obsadený do svojej prvej veľkej filmovej úlohy vo filme The Crossing (1990).

Následne sa presadil v Hollywoode, kde bol za svoje úlohy vo filmoch Insider: Dymová clona (1999), Gladiátor (2000) a Čistá duša (2001), trikrát za sebou nominovaný na Oscara. V roku 2001 ho získal v kategorií Najlepší herec v hlavnej úlohe za film Gladiátor od režiséra Ridleyho Scotta. Ďalej sa preslávil napr. vo filmoch: Robin Hood (2010), Bedári (2012), Muž z Ocele (2013) alebo Noe (2014) 

V deň svojích 39. narodenín sa oženil s austrálskou speváčkou a herečkou Daniellou Spencerovou. Majú spolu dvoch synov, Charlesa Spencera (* 2003) a Tennysona Spencera (* 2006). V súčasnosti žije prevažne v Sydney.

Pred manželstvom mal vzťah s herečkou Meg Ryanovou.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Osobnosti z Wellingtonu
Hudobníci USA
Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Divadelní herci USA
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Hana Fábry

Hana Fábry, rod. Anna Fábryová (* 1963, Bratislava) je slovenská politická a občianska aktivistka, publicistka, novinárka, politická glosátorka, komentátorka, pedagogická voľnočasová pracovníčka a fotografka.

Životopis 
Narodila sa v roku 1963 v Bratislave. Študovala na Gymnázium Metodova, po ktorom 12 rokov pracovala v školstve, aj súkromne ako voľnočasová pedagogička. Po roku 1992 sa angažovala ako korektorka, publicistka, novinárka, komentátorka a editorka denníka Pravda, redaktorka internetového denníka changenet.sk, glosátorka webnoviny.sk agentúry SITA, scenáristka Talkshow Sone Müllerovej či produkčná v zahraničnom spravodajstve Slovenskej televízie a v spravodajskom archíve. 

V roku 1992 bola členkou výboru Hnutia za rovnoprávnosť homosexuálnych občanov Ganymedes. O dva roky neskôr založila prvé lesbické združenie Museion, od roku 2013 existujúceho ako Ženská sieť HEPY. 

Od roku 1999 bola členkou a jednou z hovorkýň neformálneho zoskupenia Iniciatíva Inakosť až do roku 2006. 

V roku 2000 sa stala koordinátorkou a jednou z hovorkýň kampane proti klerikalizácii Slovenska Povedz to nahlas. V tom čase taktiež spravovala spoločensko-politický mesačník Atribút, ktorý sa zaoberal homosexuálnou tematikou až do roku 2002. 

V roku 2007 sa stala členkou Národnej skupiny európskej kampane Za rozmanitosť, proti diskriminácii. Viedla celoslovenskú petičnú kampaň za prijatie zákona o registrovanom partnerstve osôb rovnakého pohlavia. 

V súčasnosti vedie občianske združenie Bratislava fotogenická, je šéfredaktorkou webu Lesba.sk a je členkou Iniciatívy Bratislava otvorene, ktorej cieľom je aktívne riešenie problémov kvality života v Bratislave.

Pozri aj 
 Museion
 Iniciatíva inakosť
 Atribút
 Ganymedes

Referencie 

Narodenia v 1963
Slovenské feministky
Slovenské LGBT osobnosti
Slovenskí aktivisti
Slovenskí novinári
Slovenskí fotografi
Osobnosti z Bratislavy
Pteridín

Pteridín je aromatická zlúčenina, ktorá pozostáva zo spojených kruhov pyrimidínu a pyrazínu. 

Ako pteridíny sa označuje i skupina heterocyklických zlúčenín, ktoré môžu byť substituované na mnohých miestach v molekule. Patria medzi ne napríklad pteríny a flavíny, ktoré majú široké uplatnenie v biochemických procesoch.

Vlastnosti 
Pteridín je rozpustný vo vode a alkohole. Vo vákuu sublimuje. Jeho kryštály majú slabožltú farbu.

Syntéza 
Pteridín možno syntetizovať z 4,5-diaminopyrimidínu a glyoxalu:

Referencie

Pozri aj 

 Dihydrobiopterín
 Tetrahydrobiopterín

Zdroj 

Pteridíny
Florence Pughová

Florence Pughová (* 3. január 1996, Oxford, Spojené kráľovstvo) je britská herečka.

Životopis 
Poprvýkrát sa pred kamerami objavila v roku 2014 v mysterióznom filme The Falling. Jej prvý americký televízny debut prišiel v pilotnom diely Studio City, ktorý sa neodvysielal. Za výkon v nezávislej dráme Lady Macbeth (2016) získala prvé ocenenie Britskej akadémie filmového a televízneho umenia v kategorií objav roku. V roku 2018 stvárnila herečku Charmian „Charlie“ Ross v špionážnej minisérií The Little Drummer Girl, podľa knihy Malá bubeníčka od Johna le Carrého. 

V roku 2019 nastal zlom v jej kariére, pretože získala tri hlavné úlohy v kritikmi oceňovaných filmoch. V prvom z nich, komediálnej dráme Súboj s rodinou, stvárnila profesionálnu wrestlerku Paige. V hororu Slnovrat si zahrala študentku Dani, ktorá sa spolu so svojím priateľom dostane na švédsku okultnú slávnosť. V dráme Malé ženy zase stvárnila Amy March, umelecky založenú sestru z klanu Marchových. Za posledný zmienený film bola nominovaná na cenu BAFTA a Oscara. V roku 2019 získala na Filmovom festivale v Cannes cenu Trophée Chopard, v kategórií ženský herecký objav roku. 

V roku 2021 sa objavila vo filme Black Widow po boku Scarlett Johansson a v roku 2022 sa objaví v thrilleri Don't Worry, Darling, ktorý bude režírovať Olivia Wilde.

Osobný život 
Od roku 2019 chodí s americkým hercom a režisérom Zachom Braffom a žije s ním v Los Angeles.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Osobnosti z Oxfordu
Britské filmové herečky
Britské televízne herečky
IDLE

IDLE (skratka pre Integrated Development and Learning Environment )   je integrované vývojové prostredie pre Python, ktoré je od verzie 1.5.2b1 dodávané s predvolenou implementáciou jazyka.   Je zahrnutý ako voliteľná súčasť balenia Pythonu s mnohými distribúciami Linuxu . Je kompletne napísaný v Pythone a Tkinter GUI toolkit (funkcie wrapper pre Tcl / Tk ).

IDLE má byť jednoduché IDE vhodné pre začiatočníkov, najmä vo vzdelávacom prostredí. Na tento účel je multiplatformový a vyhýba sa preplnenosti funkciami.

Podľa priloženého README sú jeho hlavné vlastnosti:

 Textový editor s viacerými oknami so zvýrazňovaním syntaxu, automatickým dopĺňaním, inteligentnou zarážkou a ďalšími.
 Python shell so zvýraznením syntaxu.
 Integrovaný debugger s krokovaním, trvalými prerušovacími bodmi a viditeľnosťou zásobníka hovorov.

Autor Guido van Rossum hovorí, že IDLE znamená „Integrated Development and Learning Environment“,  a keďže Van Rossum pomenoval jazyk Python po britskej komediálnej skupine Monty Python, názov IDLE bol pravdepodobne tiež vybraný čiastočne na počesť Erica Idlea, jedného zo zakladajúcich členov skupiny Monty Python.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 IDLE home page in the Python documentation
 A guide to using IDLE

Zdroj 

Python
David Harbour

David Harbour (* 10. apríl 1975, White Plains, New York, Spojené štáty americké) je americký herec. Známy sa stal vďaka úlohe Jima Hoppera v hororovom seriáli Stranger Things od spoločnosti Netflix. Za túto úlohu bol nominovaný na cenu Emmy a Zlatý Glóbus.

Život 
Harbour sa narodil v New Yorku Kennethovi a Nancy Harbourovým. Obaja jeho rodičia pracovali v oblasti nehnuteľností: matka v bytovom sektore otec v komerčnom. Ako mladý navštevoval strednú školu Byram Hills v Armonku v New Yorku spolu s ďalšími hercami Seanom Maherom a Eyalom Podellom. Harbour promoval na Dartmouth College v Hannoveri v New Hampshire v roku 1997. Bol členom bratstva Sigma Phi Epsilon v Dartmouthe.

Kariéra 
Harbour začal profesionálne hrávať na Broadwayi v roku 1999, v divadelnej hre Obchodník s dážďom. V tom istom roku debutoval v televíznom seriáli Zákon a poriadok útvar pre zvláštne obete, kde hral čašníka. V roku 2005 bol nominovaný na cenu Tony za svoj výkon v inscenácii Kto sa bojí Virginie Woolfovej?.

V roku 2008 stvárnil úlohu agenta CIA Gregga Beama v Bondovke Quantum of Solace a v následujúcom roku stvárnil úlohu Shepa Campbella vo filme Núdzový východ. Objavil sa aj vo filme Na odstrel, kde hral po boku Russella Crowa.

Od roku 2016 stvárňuje úlohu policajného šerifa Jima Hoppera v americkom hororovo-mysterióznom seriáli ''Stranger Things.

Harbour stvárnil aj hlavnú rolu vo filme Hellboy (2019), za ktorý bol nominovaný na cenu Zlatá malina v kategórií najhorší herec. Objavil sa aj v roli Red Guardiana v Marvelovke Black Widow (2021).

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmoví herci USA
Divadelní herci USA
Televízni herci USA
Osobnosti z White Plains (New York)
Neúprosné ráno

Neúprosné ráno je názov debutového štúdiového album slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 1984 vydalo slovenské hudobné vydavateľstvo Opus.

Zoznam skladieb

Výroba albumu 
 Peter Lipa – spev, hlasové efekty, pískanie
 Peter Breiner – klavír, syntetizátor
 Emil Viklický – klavír, elektrický klavír
 Karol Lago – alt saxofón
 Vladimír Kulhánek – basová gitara
 František Uhlíř – kontrabas
 Dušan Húščava – flauta
 František Karnok, Pavol Zajaček – trombón
 Juraj Lehotský, Ľudovít Horský – trúbka
 Cyril Zeleňák – bicie nástroje
Produkcia
 Milan Vašica – zodpovedný redaktor
 Peter Breiner – hudobná réžia
 Ivan Minárik, Jozef Hanák – zvuková réžia
 Pavol Danišovič – sprievodný text na obale
 Anton Sládek – dizajn obalu

Referencie 

Albumy Petra Lipu
Debutové albumy
Hudobné albumy z 1984
Bachmut

Bachmut (ukr. aj rus. Бахмут, do r. 2016 Artemivsk), je mesto na východe Ukrajiny v Doneckej oblasti, centrum Bachmutského rajónu. Na začiatku roku 2022 malo mesto približne 70-tisíc obyvateľov.

Prvá písomná zmienka o Bachmute pochádza z roku 1571, keď túto oblasť kontrolovali kozáci, no dlhodobo čelili nájazdom Krymských Tatárov, kvôli čomu bola v roku 1703 na mieste dnešného mesta postavená pevnosť. V rokoch 1753 – 1775 slúžil ako centrum tzv. Slovianoserbie, územia osídleného Srbmi, Rumunmi a inými národmi pochádzajúcimi najmä z Osmanskej ríše. Prelomovou udalosťou v dejinách mesta bolo objavenie rozsiahlych ložísk kamennej soli v roku 1876 v blízkom meste Soledar. Bachmut a jeho okolie sa odvtedy stali jedným z centier ťažby soli v Rusku a neskôr na Ukrajine. Po prevzatí moci boľševikmi bolo mesto premenované na Artemivsk po revolucionárovi Fedirovi Serhejevovi, ktorý používal pseudonym Artem. Počas vojny na Donbase ho v roku 2014 dočasne obsadili proruskí separatisti, no Ukrajine sa ho podarilo dobyť naspäť. V súlade s dekomunizačnými zákonmi bol Artemivsk v roku 2016 premenovaný späť na Bachmut.

Najdôležitejším odvetím priemyslu je aj dnes ťažba kamennej soli – hoci samotná ťažba prebieha v neďalekom Soledare, sídlo ťažobnej spoločnosti ArtemSiľ je v Bachmute. Významná je aj produkcia alkoholických nápojov, najmä vína a likérov.

Aj Bachmut zasiahla ruská invázia na Ukrajinu v roku 2022, keďže jedným z hlavných cieľov Rusov bolo získať kontrolu nad celým Donbasom. Po dobytí Sjevjerodonecka a Lysyčanska v júli 2022 sa Rusi zamerali práve na Bachmut, ktorý im stojí v ceste postupu na aglomeráciu Kramatorsk-Sloviansk. Mesto sa stalo terčom intenzívnych raketových útokov, ktoré zabili a zranili aj civilistov, no k 1. septembru 2022 sa im ho nepodarilo obsadiť, hoci 10. augusta proruskí separatisti vyhlásili, že ich jednotky už doň vstúpili. Miestne úrady odhadujú, že kvôli vojne utieklo z Bachmutu asi 80% populácie.

Referencie

Iné projekty 

Ukrajina
Donecká oblasť
Kramatorsk

Kramatorsk (ukr. Краматорськ) je mesto v Doneckej oblasti na východe Ukrajiny, v oblasti Doneckej panvy. Je centrom Kramatorského rajónu a od roku 2014 plní aj funkciu administratívneho centra Doneckej oblasti, keďže pôvodné hlavné mesto Doneck je pod kontrolou proruských separatistov. Samotné mesto malo v roku 2021 približne 150 000 obyvateľov, celá aglomerácia spolu s mestami Sloviansk, Družkivka a Konsťantynivka okolo 450 000 obyvateľov.

Kramatorsk vznikol v druhej polovici 19. storočia vďaka výstavbe stanice na Kursko-azovskej železničnej trati. Mesto sa ďalej rozvíjalo spolu s rozmachom priemyslu na celom Donbase. Po prvej svetovej vojne ho najprv krátko ovládala Ukrajinská ľudová republika a následne sa dostal do rúk Sovietskeho zväzu. V roku 1932 sa Kramatorsk stal oficiálne mestom a ďalej rástol. Vrchol populácie dosiahol začiatkom 90. rokov 20. storočia, kedy mal cez 200 000 obyvateľov, no odvtedy toto číslo stále klesá.

Najdôležitejším odvetvím priemyslu v meste je výroba ťažkých strojov pre baníctvo a metalurgiu. Kramatorsk je aj sídlom niekoľkých vysokých škôl, vrátane troch, ktoré sa sem presunuli v roku 2014 z okupovaného Donecka.

Kramatorsk bol rovnako ako celý Donbas zasiahnutý ruskou inváziou na Ukrajinu. 8. apríla 2022 ruské jednotky zasiahli dvoma raketami železničnú stanicu, pri čom podľa ukrajinských orgánov zahynulo prinajmenšom 50 ľudí, keďže práve prebiehala rozsiahla evakuácia civilistov do bezpečnejších častí Ukrajiny. Dobytie Donbasu, a teda aj Kramatorska, je momentálne hlavným cieľom ruských vojsk. Ostreľovanie mesta tak naďalej pokračuje a pribúdajú i civilné obete, no k 1. septembru 2022 je Kramatorsk stále pod ukrajinskou kontrolou.

Referencie

Iné projekty 

Ukrajina
Donecká oblasť
Jenna Ortega

Jenna Ortegová (; * 27. september 2002, Coachella Valley, Kalifornia, USA) je americká herečka, známa z televízneho seriálu Jane the Virgin (2014-2019).

Detstvo a mladosť 
Pochádza zo šiestych detí, z ktorých sa narodila ako štvrtá. Jej otec je mexického a amerického pôvodu a jej matka je mexického a portorického pôvodu.

Kariéra 
Ortegová sa herectvu venuje od šiestych rokov. Objavila sa vo viacerých televíznych seriáloch, ako napríklad C.S.I New York. Ďalej získala príležitosť účinkovať vo filme Iron Man 3 z roku 2013 a v rovnakom roku si zahrala tiež vedľajšiu úlohu v horore Insidious 2.

O dosť viac hereckého priestoru získala v televíznom seriály Jane the Virgin, kde stvárnila hlavnú postavu v mladom veku. V roku 2018 si zahrala hlavnú úlohu vo filme Slon na úteku, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne ohlasy filmových kritikov. O rok neskôr, hosťovala v televíznom seriály TY, po boku Penna Badgleyho, Elizabeth Lail a Victorie Pedretti.

V roku 2020 bola obsadená do televízneho seriálu Jurský svet: Kriedový kemp. V rovnakom roku, získala jednu z úloh v šiestom pokračovaní filmu Vreskot, kde si zahrala po boku Neve Campbell, Courteney Cox a Davida Arquettea. Film však kvôli covid19, mal premiéru až v roku 2022. Ortegová sa objavila aj v pokračovaní, ktoré bude mať premiéru v roku 2023. 

Po boku Brittany Snow, Mii Goth a Owena Campbella, si zahrala aj v horore X, z roku 2022, ktorý získal zmiešané recenzie. V rovnakom roku, bola obsadená do úlohy Wednesday, v televíznom seriály, ktorý režíroval Tim Burton. V televíznom seriály, si zahrala aj pôvodná predstaviteľka Wednesday, Christina Ricci.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Detskí herci
Osobnosti USA mexického pôvodu
Osobnosti USA portorického pôvodu
Osobnosti z Kalifornie
Ján Marosz

Mgr. Ján Marosz (* 18. jún 1978, Žilina) je slovenský politik, v súčasnosti pôsobiaci ako riaditeľ Slovenského pozemkového fondu. V rokoch 20172020 bol poslancom Národnej rady SR za hnutie OĽaNO.

Životopis 
V rokoch 19841992 navštevoval základnú školu v Žiline-Vlčinciach, v rokoch 19921996 Gymnázium sv. Františka z Assisi v Žiline a v rokoch 19982003 absolvoval štúdium nemeckého jazyka a katechetiky na filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.

Pracoval ako učiteľ, neskôr bol manažérom v strojárskom priemysle. V roku 2014 bol ocenený Radom Ďurka Langsfelda za boj proti korupcii, kde upozornil na úradníka pýtajúceho si 1000-eurový úplatok.

Politická kariéra 
Začínal ako krajský predseda Mostu-Híd v Žiline. Po čase sa rozhodol z funkcie odstúpiť. Vo voľbách v roku 2016 kandidoval do Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti. Zvolený nebol, poslancom sa stal v roku 2017 ako náhradník Daniela Lipšica, ktorý abdikoval kvôli dopravnej nehode. V hnutí sa angažoval najmä v oblasti dopravy, vystupoval ako tzv. tieňový minister dopravy.

V nasledujúcich voľbách kandidoval z miesta 145 a do parlamentu sa opäť nedostal, ale získal miesto štátneho tajomníka ministerstva dopravy, kde však zotrval len dva týždne. Neskôr pôsobil ako poradca premiérov Igora Matoviča a Eduarda Hegera.

Slovenský pozemkový fond 
V októbri 2021 minister pôdohospodárstva Samuel Vlčan navrhol Marosza za riaditeľa Slovenského pozemkového fondu. Hoci na funkciu prebehli dve kolá výberových konaní, Marosz sa ani jedného nezúčastnil. Premiér Eduard Heger to odôvodnil slovami, že ide o „politické rozhodnutie“.

Ako riaditeľ sa Marosz venoval aj odhaľovaniu podozrivých aktivít z minulosti SPF.

Osobný život 
Považuje sa za konzervatívca. Jeho manželkou je hudobníčka a publicistka Diána Marosz, spolu majú tri deti.

Referencie

Externé odkazy 
 Ján Marosz na webe Národnej rady SR
 Články týkajúce sa Jána Marosza na portáli teraz.sk TASR

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí politici
Politici OĽaNO
Štátni tajomníci Ministerstva dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre
Osobnosti zo Žiliny
Jozef Pátrovič

Jozef Pátrovič (* 18. júl 1941, Lipovník), známy ako (pán) Pátrovič, je slovenský podnikateľ, spevák, aktivista a bývalý vodič autobusu. Od roku 2010 je pravidelným účastníkom šou Česko Slovensko má talent na TV JOJ.

Životopis 
Pochádza z Lipovníka, z katolíckej rodiny. Vyštudoval chémiu a neskôr pracoval v koželužni v Bošanoch. Po odchode z koželužne sa v roku 1964 sa stal vodičom autobusu a tiež spevákom hudobnej skupiny Československej autobusovej dopravy v Topoľčanoch. Skupina hrávala každú sobotu a nedelu a pôsobil v nej do roku 1974. 

V roku 2018 kandidoval za stranu Nezávislí kandidáti na post starostu obce Nitrianska Blatnica. 

Pátrovič je známy tým, že nemá rád nevyvetraný vzduch a azbest. Je milovníkom skladieb Karla Gotta, od ktorého prespieval „Zvonky štěstí“ a „Kdepak, ty ptáčku, hnízdo máš?“

Po Pátrovičovi bola pomenovaná aj špeciálna cena odovzdávaná exkluzívne v Česko Slovensko má talent s názvom Zlatý Pátrovič. 

V súčasnosti žije v Prievidzi a jeho manažérom je Dominik Papala.

Referencie

Externé odkazy 
 

Slovenskí podnikatelia
Slovenskí speváci
Osobnosti z Lipovníka (okres Topoľčany)
Martin Nemky

Ing. Martin Nemky, MBA (* 10. marec 1980, Nitra) je slovenský politik, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) za SMER – sociálna demokracia (SMER-SD).

Život 
V rokoch 19982004 absolvoval štúdium na Fakulte ekonomiky a manažmentu Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre.

V rokoch 20042009 pôsobil ako štátny zamestnanec Daňového úradu v Nitre na pozícii kontrolóra dane z pridanej hodnoty, kde súbežne vykonával pozíciu kontaktnej osoby pre medzinárodné zdaňovanie. Neskôr sa stal kontrolórom Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky (/20092012)
Vláda SR ho 21. júna 2012 vymenovala do funkcie prednostu Okresného úradu Nitra, kde pôsobil do roku 2015, kedy sa stal zástupcom primátora Nitry. Vo funkcii prednostu sa podieľal na zriadení prvého klientského centra štátnej správy v rámci reformy ESO (Efektívna, spoľahlivá a otvorená verejná správa), ktoré bolo otvorené 6. novembra 2013.

Je tiež členom kontrolnej komisie Slovenského rybárskeho zväzu.

Politická činnosť 
Vo volebnom období 20132017 pôsobil ako poslanec Nitrianskeho samosprávneho kraja za volebný obvod Nitra. V zastupiteľstve Nitrianskeho samosprávneho kraja pôsobil v mandátovej komisii a ako člen komisie majetku a komisie školstva a mládeže.

Vo voľbách do orgánov samosprávy obci bol v roku 2014 zvolený za koalíciu Kresťanskodemokratického hnutia, Slovenskej národnej strany a strany SMER-SD za poslanca zastupiteľstva mesta Nitry, pričom ho následne vtedajší primátor určil za svojho zástupcu.

V júni 2018 sa stal novým krajským predsedom strany SMER-SD v Nitre po tom, čo sa tejto funkcie vzdal Tibor Glenda. Dovtedy pôsobil ako okresný predseda strany v Nitre..

Do NR SR sa prvýkrát dostal v roku 2016 ako náhradník za bývalého ministra dopravy Jána Počiatka. V parlamentných voľbách v roku 2020 bol zvolený za poslanca NR SR. Pôsobí v poslaneckom klube strany SMER-SD, je predsedom výboru NR SR na preskúmanie rozhodnutí Národného bezpečnostného úradu, členom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Národného bezpečnostného úradu, členom ústavnoprávneho výboru NR SR a overovateľom výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií.

Referencie

Externé odkazy 

Slovenskí politici
Politici Smeru
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Absolventi Slovenskej poľnohospodárskej univerzity v Nitre
Poslanci Nitrianskeho samosprávneho kraja
Korunovácia Karola III. a Camilly

Korunovácia Karola III. za kráľa Spojeného kráľovstva a Camilly za kráľovnú manželku prebehne  pravdepodobne 6. mája 2023. Princ Charles sa stal kráľom momentom úmrtia kráľovnej Alžbety II. 8. septembra 2022 v zmysle anglickej právnej zásady „panovník nikdy neumiera“ ().

Postup pred korunováciou 
9. septembra sa očakáva prvá schôdza tzv. nástupníckeho výboru () pozostávajúceho z členov Kráľovskej rady (Privy Council) a doplneného vysokými komisármi Commonwealthu (Commonwealth High Commissioners) ako zástupcami krajín, kde je britský panovník hlavou štátu. Na tejto schôdzi výbor prijme informáciu o panovníckom mene novonastúpivšieho kráľa a prijme proklamáciu o jeho právoplatnom nástupe na trón.

Na ďalšej schôdzi, tentoraz už za prítomnosti kráľa Karola III. a len s účasťou členov Kráľovskej rady, panovník deklaruje svoj záväzok dodržiavať ústavu a zloží prísahu Škótskej cirkvi. (Anglikánskej cirkvi prisahá až pri korunovácii.)

Pozri aj 
 operácia London Bridge

Referencie

Zdroj 
 

2023 v Spojenom kráľovstve
Karol III
Karol III. (Spojené kráľovstvo)
Edmund Thomas Clint

Edmund Thomas Clint (* 19. máj 1976, Koči, India - † 15. apríl 1983) bol indický chlapec, považovaný za zázračné dieťa (nemː Wunderkind), ktorý za necelých sedem rokov života stihol namaľovať vyše 25000 obrazov a obrázkov.

Životopis 
Meno dostal po hollywoodskom hercovi Clintovi Eastwoodovi. Vo svojej tvorbe sa najradšej sústredil na hinduistické slávnosti a iné festivaly, ktoré sa konali v jeho rodnom meste. Ako päťročný obsadil druhé miesto na maliarskej súťaži určenej umelcom do 18 rokov. Clintove obrazy boli natoľko kvalitné, že niekoľko expertov sa vyjadrilo, že mnohým maliarom trvá roky analytického štúdia a praxe, kým sa dostanú na takú úroveň. Jeho diela boli vystavované medzi rokmi 1995 - 2007 v hlavnom meste federálneho štátu Kérala, odkiaľ pochádzal.

Zomrel vo veku šesť rokov a jedenásť mesiacov z dôvodu zlyhania obličiek. V roku 2017 vznikol o jeho živote film.

Referencie
Peter Lipa a T+R Band

Peter Lipa a T+R Band je názov druhého albumu, ktorý spolu nahrali: slovenský spevák Peter Lipa a kapela T&R Band. Tento album v roku 1989 vydalo slovenské hudobné vydavateľstvo Opus.

Zoznam skladieb

Výroba albumu 
 Anton Rakický – vedúci kapely, bendžo
 Peter Lipa – spev
 Jaroslav Červenka – klarinet, alt saxofón
 Alojz Bouda – klavír, vokály
 Fedor Frešo – kontrabas, vokály
 Vladimír Vizár – trombón, vokály
 Juraj Lehotský – trúbka, vokály
 Karol Sucháň – bicie nástroje
Produkcia
 Ivan Jombík, Ján Lauko – zvuková réžia
 Ján Machút – technická spolupráca
 Július Kinček – zodpovedný redaktor
 M. Katreniak – grafická úprava

Referencie 

Albumy Petra Lipu
Hudobné albumy z 1989