joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Prepadnutie žandárskej stanice v Pečovskej Novej Vsi

Prepadnutie žandárskej stanice v Pečovskej Novej Vsi bola ozbrojená akcia partizánskeho oddielu Čapajev, ku ktorej došlo 14. júla 1944 po 23:15 v obci Pečovská Nová Ves v okrese Sabinov v Šarišsko-zemplínskej župe na severovýchode Slovenskej republiky (SR). Išlo o prvú úspešnú akciu čapajevovcov od ich presunu do Slanských vrchov.

Historický kontext 

Partizánsky oddiel Čapajev patril v lete 1944 k najsilnejším oddielom na východnom Slovensku. Sformoval sa z tzv. hanušovskej partizánskej skupiny, ktorá vznikla pri obci Matiaška ešte v roku 1942 (od augusta 1943 už ako Prvá autonómna partizánska skupina Čapajev na Slovensku). V marci 1944 sa čapajevovci presunuli pod vrch Oblík (pri obci Petrovce) v Slanských vrchoch a 26. apríla na vrch Buč v pohorí Čergov, kde zriadili štáb oddielu. V júni sa k oddielu pripojila Bardejovská partizánska skupina a v júli partizánsky oddiel Pugačov. 7. júla sa oddiel presunul do Slanských vrchov.

Na akvitizáciu partizánskych oddielov na východnom Slovensku reagovali štátne orgány vlnou zatýkania v apríli a máji 1944, ktorá personálne oslabila partizánov, avšak ich lesné tábory ostali nedotknuté. 10. mája vláda SR prijala vládne nariadenie č. 36/1944 Sl. z., ktorým podľa zákona č. 131/1936 Zb. z. a n. splnomocnila hlavného veliteľa slovenskej armády, aby počas stavu brannej pohotovosti štátu na území Šarišsko-zemplínskej župy, ak to uzná za vhodné, vykonával príkazy a zákazy patriace do kompetencií úradov verejnej správy. 17. mája minister vnútra SR Alexander Mach informoval župana, že po dohode s ministrom národnej obrany SR generálom (gen.) Ferdinandom Čatlošom bol týmito úlohami poverený veliteľ Armádneho veliteľstva v Prešove gen. Augustín Malár ako zástupca hlavného veliteľa Slovenskej armády (v tom čase nachádzajúci sa ešte v Berlíne). Z rozkazu A. Malára sa však akcie proti partizánom nepodnikali.

Priebeh 
Pri vzniknutej prestrelke medzi partizánmi a štyrmi žandármi stanice bol jeden žandár zabitý (strážmajster Ján Oros), jeden ťažko a jeden ľahko zranený. Partizáni zo stanice ukoristili štyri pušky, 120 nábojov, tri písacie stroje a pečiatky. Vojenskej hliadke, ktorá prišla napadnutej stanici na pomoc, sa podarilo zastreliť jedného partizána (vojenského zbeha Jána Jablonovského).

Reakcia 
Incident si vyžiadal výraznú reakciu župana Šarišsko-zemplínskej župy, ktorý 16. júla podal oficiálny návrh, adresovaný prezidentovi Jozefovi Tisovi, ministrovi národnej obrany F. Čatlošovi, ministrovi vnútra A. Machovi, veliteľovi Armádneho veliteľstva v Prešove gen. A. Malárovi a Hlavnému veliteľstvu Žandárstva, v ktorom uviedol:

Vláda návrh na zriadenie zvláštneho útvaru na boj proti partizánom nerealizovala.

Pozri aj 
 Slovenské národné povstanie § činnosť partizánov pred vypuknutím povstania

Referencie

Použitá literatúra 
 
 
 
 
 
 
 
 

Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Pečovská Nová Ves
Katarína Kucbelová

Katarína Kucbelová (* 28. august 1979, Banská Bystrica) je slovenská spisovateľka a kultúrna manažérka, spoluzakladateľka ceny Anasoft litera.

Životopis 
Narodila sa 28. augusta 1979 v Banskej Bystrici. Maturovala na Gymnáziu A. Sládkoviča v Banskej Bystrici (19931997). Na Filmovej a televíznej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave vyštudovala dramaturgiu a scenáristiku (19972002). Pracuje ako kultúrna manažérka, založila a do roku 2012 viedla literárnu cenu Anasoft litera.

Tvorba 
Katarína Kucbelová debutovala v roku 2003 zbierkou Duály (Drewo a srd). Na tú nadviazala básnickými knihami Šport (2006, Ars Poetica), Malé veľké mesto (2008, Ars Poetica), Vie, čo urobí (2013, Artforum) a K bielej (2022, Skalná ruža). V roku 2020 vydala novelu Čepiec (2019, Slovart). 

Jej básnická tvorba sa vyčleňuje z konvenčného vnímania poézie, vyznačuje sa vysokou mierou odosobnenosti a kritika ju zaraďuje k autorom tzv. Text Generation a Anesthetic Gen(d)eration. Vo  štvrtej knihe jej tvorba nadobúda spoločensko-kritický či ekologický rozmer.  Kucbelovej poézia bola preložená do viacerých jazykov a publikovaná v rôznych antológiách   . V roku 2018 vyšla jej zbierka Malé veľké mesto v španielskom preklade Lucie Duero. V roku 2020 vyšiel preklad jej zbierky Vie, čo urobí, na Ukrajine (preklad: Les Beley). 

Jej prozaický debut Čepiec je pôsobivou kombináciou dokumentárneho románu a literárnej reportáže. Novela získala titul Kniha roka 2019 v ankete denníka Pravda , cenu Literárnej akadémia Panta Rhei Awards, Cenu za umenie Nadácie Tatra banky v kategórii literatúra, bola nominovaná do finálovej päťky literárnej ceny Anasoft litera, na Cenu Jána Johanidesa, Cenu René a do ankety Kniha roka mesačníka Knižná revue.

Dielo  
 2003 – Duály
 2006 – Šport
 2008 – Malé veľké mesto
 2013 – Vie, čo urobí
2019 – Čepiec
2020 – Duály. Šport. Malé veľké mesto. (reedícia)
2022 – K bielej

Referencie

Externé odkazy 
Profil Kataríny Kucbelovej na stránke literárnej ceny Anasoft Litera
Profil Kataríny Kucbelovej na stránke Literárneho informačného centra

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí básnici
Anasoft litera
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Banskej Bystrice
Európska cesta 73

Európska cesta E73 je medzinárodná cesta 1. triedy, spájajúca Maďarsko s Jadranským morom. Vedie z Budapešti do Opuzenu a jej celková dĺžka je 702 km.

Trasa 
  Maďarsko
BudapešťDunaújvárosSzekszárdBólyMohácsUdvar
  Chorvátsko 
 DuboševicaOsijekVelika KopanicaSlavonski Šamac
  Bosna a Hercegovina
 ŠamacDobojSarajevoZenicaSarajevoMostar
  Chorvátsko 
 MetkovićOpuzen

Referencie

Pozri aj 
 Európska cesta

Iné projekty

Zdroj 

73
Štátne cesty v Maďarsku
Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
Doprava v Bosne a Hercegovine
Európska cesta 74

Európska cesta 74 je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína vo francúzskom meste Nice a končí v talianskom meste Alessandria. Jej celková dĺžka je 246 km.

V Nice sa napája na cestu E80 a v Alessandrii na E25 a E70.

Trasa 
  Francúzsko 
 Nice
  Monako 
  Francúzsko 
 BeausoleilMenton
  Taliansko
 VentimigliaAirolo
  Francúzsko 
 Breil-sur-RoyaSaorgeTende
  Taliansko 
 Borgo San DamazzoCuneoFossanoAstiAlessandria

Referencie

Pozri aj 
 Európska cesta

Iné projekty

Zdroj 
 

74
Cestná infraštruktúra vo Francúzsku
Monako
Štátne cesty v Taliansku
Michal Tallo

Michal Tallo (* 1993) je slovenský básnik, prozaik a publicista.

Životopis 
Vyštudoval dramaturgiu a scenáristiku na Filmovej a televíznej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave. Je redaktorom časopisu o súčasnom umení a kultúre Vlna, spoluorganizátorom medzinárodného literárneho festivalu Novotvar a koordinátorom československej literárnej súťaže Básne SK/CZ.

Tvorba 
Michal Tallo debutoval zbierkou Antimita (2016, Drewo a srd), v roku 2018 vydal básnickú knihu Delta (Drewo a srd). Vo svojej tvorbe pracuje s motívmi digitálnych technológií či sociálnych sietí, ktoré prepája s osobnou a vzťahovou rovinou. Nadväzuje na poetickú tradíciu tvorby Márie Ferenčuhovej, Nóry Ruzičkovej, Kataríny Kucbelovej, Mily Haugovej, Štefana Strážaya či Michala Habaja.. Kritika ho označuje za jedného z najvýraznejších predstaviteľov mladej slovenskej poézie. Jeho tvorba bola preložená do niekoľkých jazykov a vyšla v antológiách, ukrajinský preklad zbierky Antimita (prel. Oleksandra Kovalchuk) vyšiel v roku 2018. Okrem poézie Tallo publikuje krátke prózy či filmové a literárne recenzie v slovenských a českých médiách.

Dielo 
2016 - Antimita
2018 - Delta

Referencie

Externé odkazy 
 Profil Michala Talla na stránke Literárneho informačného centra
 Profil Michala Talla na stránke vydavateľstva Drewo a srd
 Básne na stránke českého literárneho časopisu Tvar

Slovenskí básnici
Slovenskí prozaici
Slovenskí publicisti
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Európska cesta 76

Európska cesta 76 (E76) je medzinárodná cesta 1. triedy, ktorá sa nachádza v Taliansku. Vedie medzi mestami Migliarino a Florencia a jej celková dĺžka je 88 km.

Pred prečíslovaním európskych ciest v roku 1992 bolo označenie E76 používané pre cestu v Nórsku, teraz označovanú ako E134.

Trasa 
  Taliansko 
 MigliarinoPisaLuccaPistoiaPratoFlorencia

Referencie

Pozri aj 
 Európska cesta

Iné projekty

Zdroj 
 

76
Štátne cesty v Taliansku
Európska cesta 78

Európska cesta 78 (E78) je medzinárodná cesta 1. triedy medzi mestami Grosseto a Fano, ktorá pretína Apeninský polostrov severne od Ríma. Celá jej trasa leží v Taliansku. Jej celková dĺžka je 278 km.

Trasa 
  Taliansko 
 GrossetoSienaArezzoSansepolcroFano

Referencie

Pozri aj 
 Európska cesta

Iné projekty

Zdroj 
 

78
Štátne cesty v Taliansku
Parížsky salón

Parížsky salón (Salon de Paris), zvyčajne len Salón, v dobe kráľovstve oficiálne nazývaný Salón Kráľovskej akadémie výtvarných umení (Salon de l'Académie royale des beaux Arts), neskôr Salón maľby a sochárstva (Salon de peinture et de sculpture) bola umelecká výstava v Paríži, prvýkrát usporiadaná v roku 1667 na podnet Ľudovíta XIV. Prvý Salón sa uskutočnil od 9. apríla od 23. apríla.

Zo začiatku sa uskutočňovala dosť nepravidelne, neskôr zvyčajne raz za rok alebo za dva roky. Na Salón boli v 19. storočí umelci vyberaní podľa veľmi konvenčných kritérií, a preto od polovice tohto storočia vznikla rada konkurenčných podujatí, napríklad Salon des Indépendants, ktoré mali umožniť prezentáciu a predaj obrazov a sôch i avantgardnejším výtvarníkom. 

Roku 1881 bol Parížsky salón nahradený Salónom francúzskych umelcov, ktorý sa usporadúva dodnes.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Timeline of the Paris Salons
 Salon des artistes français
 Database des Salons d'artistes, 1827-1850
 Harriet Griffiths, Alister Mill: Database of Salon Artists, 1827-1850 (salonartists.org)

Zdroj 

Kultúra v Paríži
Výstavy
Pro-europanizmus

Pro-europanizmus (angl. Pro-Europeanism) je označenie pre kladný hodnotový postoj k myšlienke európskej integrácie, vysokú mieru dôvery voči Európskej únii, jej inštitúciám, orgánom a optimizmus v súvislosti s budúcnosťou európskeho projektu. Zástancovia vyjadrujú rešpekt a podporu k základným demokratickým hodnotám, princípom a cieľom EÚ, ktoré sú stanovené v Lisabonskej zmluve a Charte základných práv Európskej únie. K najznámejším pro-európskym politikom patria nemecká kancelárka Angela Merkelová a francúzsky prezident Emmanuel Macron. Rovnako aj Slovensko je dlhodobo považované za proeurópsky orientovanú krajinu. Podľa prieskumu Eurobarometra z roku 2018 si 51 % Slovákov myslí, že členstvo Slovenska v EÚ je dobrá vec, zatiaľ čo až 77 % respondentov je presvedčených že krajina z členstva profituje.

Slovenské pro-európske strany
 SMER – sociálna demokracia (historicky)
 Most-Híd
 OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti 
 Kresťanskodemokratické hnutie 
 Progresívne Slovensko
 SPOLU-občianska demokracia
Socialisti.sk
ZA ĽUDÍ
DOMA DOBRE
Demokratická strana (2006)

Pozri aj 
 Euroskepticizmus

Externé odkazy 

 Lisabonská zmluva
 Charta základných práv Európskej únie

Referencie 

Európska únia
Politická filozofia
Gabriela Drobová

Gabriela Drobová (* 13. apríl 1974, Bratislava) je slovenská dramaturgička, producentka a riaditeľka módnej televízie.

Bola nezávislou kandidátkou na post prezidenta SR v prezidentských voľbách v roku 2019, svoju kandidatúru oznámila 16. septembra 2018. 31. januára 2019 oznámila, že kandidovať nebude, pre nízky záujem podporovateľov o prispievanie na jej transparentný účet.

Životopis 
Gabriela Drobová, rodená Ďurovková, sa narodila v Bratislave do rodiny stavebného inžiniera a ekonómky. Absolvovala Gymnázium Ladislava Sáru, na čo následne vyštudovala sociológiu na Fakulte humanistiky Trnavskej univerzity.

Od roku 1996 stála pri zrode Televízie Markíza a pôsobila v nej dlhoročne ako producentka a šéfdramaturgička, tiež ako moderátorka. V súčasnosti je riaditeľkou a dramaturgičkou módnej televízie Fashion TV.

Osobný život 
Drobová je exmanželkou súčasného predsedu Bratislavského samosprávneho kraja Juraja Drobu. Je bezdetná, v súčasnosti je jej partner Karol Ruman, s ktorým spolupracujú vo Fashion TV.

Referencie 

Slovenskí dramaturgovia
Slovenskí producenti
Kandidáti na prezidenta Slovenskej republiky (2019)
Absolventi Trnavskej univerzity v Trnave
Osobnosti z Bratislavy
Graf rezov charakteristickej energie C3

Graf rezov charakteristickej energie C3, skrátene graf rezov C3, anglicky porkchop plot,  je graf, ktorý zobrazuje kontúry rovnakej charakteristickej energie C3 pre kombinácie dátumov štartu a príletu medziplanetárneho letu.  

Preskúmaním výsledkov grafu môžu letový inžinieri určiť, kedy existujú možnosti štartu (štartovacie okno), vhodné pre konkrétnu kozmickú raketu. Kontúra rezu predstavuje konštantnú C3 a stred týchto kontúr v grafe zobrazuje optimálne minimum charakteristickej energie C3.  Orbitálne prvky riešenia, kde sú fixné hodnoty dátum odletu, dátum príletu a dĺžka letu, prvýkrát matematicky vyriešil  Johann Heinrich Lambert a rovnica je všeobecne známa ako Lambertov problém (alebo veta). Lambertova veta môže byť použitá na výpočet orbitálnych parametrov trajektórie medzi dvoma bodmi a daný čas letu.

Porkchop plot sa vykresľuje aj s kontúrami v delta-v.

Použitie 
V programe Voyager inžinieri v JPL vykreslili približne 10 000 potenciálnych trajektórií pomocou grafu rezov C3, z ktorých vybrali približne 100, ktoré boli optimálne pre ciele misie.

Pozri tiež 

 Štartovacie okno 
 Špecifická orbitálna energia 
 Obežná dráha 
 Charakteristická energia C3

Referencie

Externé odkazy 
Pork-chop plot online computation tool
A MATLAB Script "Interplanetary Pork Chop Plots"

Referencie 

Astrodynamika
Kozmonautika
Vinícius Júnior

Vinícius José Paixão de Oliveira Júnior známy ako Vinícius Júnior (* 12. júl 2000, São Gonçalo) je profesionálny brazílsky futbalista hrajúci za španielsky klub Real Madrid. Jeho pozíciou je post krídelníka a na drese nosí číslo 20.

Klubová kariéra

Začiatky 
Vinícius sa narodil v chudobnej rodine. K futbalu ho doviedol jeho otec, keď v roku 2006 zavítal do mládežníckych kategórií Flamenga.

Flamengo 
Za Flamengo odohral Vinícius prvý duel 13. mája 2017, keď sa v 82. minúte dostal na trávnik v zápase proti Atléticu Mineiro. 10. augusta 2017 dal Vinícius svoj prvý gól za Flamengo. Bolo to v Cope Sudamericana v zápase proti Palestinu pri výhre . 19. augusta 2017 skóroval po prvýkrát v brazílskej Série A pri domácej výhre  nad Atléticom Goianiense.

Real Madrid 
V lete 2018 prestúpil Vinícius do Realu Madrid. Čiastka sa pohybovala okolo 45 miliónov eur. Stal sa najdrahším brazílskym futbalistom mladším ako 19 rokov. 29. septembra 2018 debutoval za Real Madrid v zápase proti Atléticu Madrid pri bezgólovej remíze, keď prišiel na ihrisko v 87. minúte. 3. novembra dal prvý gól za Real, keď skóroval proti Realu Valladolid pri domácej výhre . Vinícius vystrelil a jeho strelu tečoval hosťujúci obranca a zrazil si ju do siete.

Iné projekty

Externé odkazy 
Vinícius Júnior - Profil na oficiálnej stránke Realu Madrid
Vinícius Júnior - Soccerway
Vinícius Júnior - Transfermarkt

Zdroj 

Brazílski futbalisti
Futbaloví útočníci
Hráči Real Madrid CF
Hráči Clube de Regatas do Flamengo
Hráči v La Lige
Antiparalelné zapojenie

Antiparalelné zapojenie je v elektrotechnike spôsob zapojenia súčiastok, u ktorých záleží na polarite (napríklad luminiscenčné diódy). V zapojení je väčšinou párny počet súčiastok (minimálne dve). Zapojenie je podobné klasickému paralelnému zapojeniu. Rozdiel je v tom, že polovica súčiastok je vzhľadom k druhej polovici prepólovaná - zapojená obrátene.

Využitie antiparalelného zapojenia v praxi môže byť napríklad pre napájanie LED striedavým prúdom. LED v závernom režime nesvieti, teda pri napájaní striedavým prúdom svieti len približne po 50% času a prejavuje sa silný stroboskopický efekt - oveľa silnejší než napr. U žiariviek. Pri antiparalelnom zapojení sa dvojica v závislosti od priebehu prúdu striedajú a pri bežnej frekvencii 50 Hz zdanlivo svietia trvale všetky LED. Stroboskopický efekt je silne potlačený (aj keď nie úplne odstránený) a je aj lepšie využitý napájací zdroj. Antiparalelné zapojenie LED je často využívané v modelovej železnici a v modelárine všeobecne.

Referencie

Zdroj 

Elektrotechnika
Thibaut Courtois

Thibaut Nicolas Marc Courtois (* 11. máj 1992, Bree, Belgicko) je profesionálny belgický futbalista hrajúci za španielsky klub Real Madrid ako brankár. Na drese nosí číslo 1.

Klubová kariéra

Začiatky 
Courtois sa narodil v belgickom meste Bree. Futbal začal hrávať už ako 5-ročný, a to za miestny klub Blizen V.V. ako ľavý obranca. Ako 7-ročný začal hrávať za Genk a dostal sa na pozíciu brankára.

Genk 
Po pôsobení v mládežníckych kategóriách Genku sa Courtois dostal do prvého tímu v období, keď mal Genk veľa zranených hráčov, včetne brankárov. Debutoval 17. apríla 2009 vo veku 16 rokov a 341 dní v zápase proti Gentu. Po sezóne sa stal jednotkou. Bol kľúčovým hráčom v sezóne 2010/11, keď Genk vyhral najvyššiu belgickú súťaž. Courtois sa stal gólmanom roka, keď inkasoval 40 gólov v 32 zápasoch a vychytal 14 čistých kont.

Chelsea 
V júli 2011 Courtois prestúpil do londýnskej Chelsea. Podpísal 5-ročný kontrakt.

Atlético Madrid (hosťovanie) 
Po niekoľkých týždňoch v Chelsea odišiel Courtois na hosťovanie do Atlética Madrid. Na dres dostal číslo 13. Debut za Atlético prišiel pri víťazstve  nad Guimarãesom v Európskej lige. Courtois bol v sezóne 2013/14 kľúčovou postavou titulu pre Atlético Madrid. Hral aj vo finále Ligy majstrov, kde ale Atléti prehrali s Realom Madrid .

Chelsea (návrat) 
Courtois si pripísal prvé čisté konto za Chelsea v zápase proti Leicestru pri domácej výhre . Postupne vytlačil z brány aj jednotku Chelsea Petra Čecha, ktorý po sezóne 2014/15 prestúpil do tímu rivala, do londýnskeho Arsenalu. 11. septembra 2014 predĺžil s Chelsea zmluvu do roku 2019. V danej sezóne získal s Chelsea ligový titul, aj ligový pohár. V sezóne 2016/17 získal ďalšiu trofej, tentokrát opäť vyhral s Chelsea ligový titul.

Real Madrid 
Po sezóne Courtois prestúpil do Realu Madrid, kde dostal na dres číslo 25. Podpísal 6-ročný kontrakt. Debutoval v zápase s Leganés pri výhre .

Reprezentačná kariéra 
Courtois sa s belgickou repre zúčastnil niekoľkých veľkých turnajov. Hral na majstrovstvách sveta 2014, kde vypadol vo štvrťfinále v zápase s Argentínou. Na EURE 2016 skončil taktiež vo štvrťfinále, tentokrát proti Walesu. Na majstrovstvách sveta 2018 obsadil 3. miesto. Courtois sa stal najlepším brankárom turnaja.

Iné projekty

Zdroj 

Belgickí futbalisti
Belgickí národní futbalisti
Futbaloví brankári
Hráči KRC Genk
Hráči Chelsea FC
Hráči Atlético Madrid
Hráči Real Madrid CF
Hráči v La Lige
Hráči FA Premier League
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2014
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2016
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2018
Flámske osobnosti
Oberthov efekt

Oberthov efekt je poznatok, že zmena rýchlosti kozmickej sondy pomocou raketového motora je tým väčšia, čím rýchlejšie sa sonda už pohybuje. Tento efekt je daný skutočnosťou, že palivo nesené sondou už má určitú kinetickú energiu.

Dôsledky v praxi 

 pri štarte viacstupňovej rakety je efektívnejšie využitie paliva vo vyšších (urýchľovacích) stupňoch. Preto je pri konštrukcii viacstupňových rakiet veľmi dôležitá efektivita vyšších (urýchľovacích) stupňov rakety.
 pri lete kozmickej sondy je efektívnejšie vykonávať zmeny rýchlosti sondy na tých miestach dráhy, kde už sonda letí vyššou rýchlosťou. Typicky pri prelete okolo hmotného telesa letí sonda najvyššou rýchlosťou v mieste maximálneho priblíženia (toto plynie z Keplerových zákonov nebeskej mechaniky). Využitie tohto poznatku sa nazýva Oberthov manéver. Je pomenovaný po Hermannovi Oberthovi, významnom teoretikovi kozmických letov.

Oberthov manéver nie je to isté čo gravitačný manéver. Základom Oberthovo manévru je aktívna zmena rýchlosti sondy, zatiaľ čo pri gravitačnom manévri sonda iba pasívne prelieta po vhodnej dráhe. Oba manévre však môžu byť vykonané súčasne. 

Veľkosť Oberthovo efektu pre parabolickú dráhu je 

 <

kde 

je zmena rýchlosti rakety ( Delta-v ),
 úniková rýchlosť v mieste prevedenia manévru
 p je koeficient, ktorý udáva, koľkokrát Oberthov efekt zvýši účinok použitia motora v porovnaní s jeho použitím mimo gravitačného pôsobenia telesa

Pozri tiež 

 Gravitačný manéver 
 Hohmannova prechodová dráha

Astrodynamika
Nebeská mechanika
Kozmonautika
Mariano Díaz Mejía

Mariano Díaz Mejía (* 1. august 1993), známy ako Mariano, je profesionálny futbalista pôvodom z Dominikánskej republiky hrajúci za španielsky klub Real Madrid ako útočník.

Klubová kariéra

Real Madrid 
Krátko po seniorskom debute za tím Badalona prestúpil Mariano do španielskeho Realu Madrid. Do A-tímu sa spočiatku nedostával vôbec, pôsobil za C a B tím. V zápasoch za „céčko“ nastrieľal v 46 zápasoch 18 gólov. V dueloch za B-tím sa presadil 32 krát v 44 zápasoch. Po fantastických výkonoch v nižších kategóriách bol Mariano povolaný do A-tímu bieleho baletu. Jeho debut za seniorský tím prišiel 27. augusta 2016 v zápase so Celtou Vigo, keď pri víťazstve  v 77. minúte nahradil Álvara Moratu. 26. októbra 2016 dal svoj prvý gól za Real v zápase španielskeho pohára proti Leonese pri výhre . V odvetnom zápase vstrelil hetrik a prispel tak k víťazstvu v celkovom skóre . S Realom sa stal víťazom Ligy majstrov, španielskej La Ligy a majstrovstiev sveta klubov.

Lyon 
30. júna 2017 Mariano prestúpil z Realu Madrid do francúzskeho tímu Olympique Lyon. Čiastka sa mala pohybovať okolo 8 miliónov eur plus 35% z prípadného následného predaja hráča do iného tímu. Mariano debutoval 5. augusta v zápase 1. kola Ligue 1 proti Štrasburgu. Pri domácej výhre  vstrelil 2 góly. V danej sezóne vstrelil Mariano 18 gólov, keď vytvoril perfektné trio spoločne s Memphisom Depayom a Nabilom Fekirom (prvý menovaný dal 19 gólov a druhý 18).

Real Madrid (návrat) 
29. augusta 2018 sa Mariano vrátil naspäť do madridského Realu. Vzhľadom na fakt, že Real mal právo na 35% prestupovej čiastky, bol prestup Mariana dohodnutý na 23 miliónov eur. Mariano podpísal 5-ročný kontrakt a vybral si číslo 7, ktoré pred ním nosil Cristiano Ronaldo, ktorý odišiel do Juventusu. Prvý gól po návrate si pripísal 19. septembra 2018 v zápase Ligy majstrov proti AS Rímu. Na ihrisko prišiel v 73. minúte a uzatvoril skóre na konečných .

Reprezentačná kariéra 
Mariano si mohol vybrať, či chce na reprezentačnej úrovni hrať za Dominikánsku republiku alebo Španielsko. Debut za reprezentáciu Dominikánskej republiky si Mariano pripísal 24. marca 2013 v priateľskom zápase proti Haiti. Na výhre  sa podieľal gólom. Neskôr ukončil reprezentačnú kariéru a začal sa sústrediť na pôsobenie hlavne na klubovej úrovni. V decembri 2017 sa špekulovalo o jeho povolaní do španielskej reprezentácie.

Externé odkazy 
Mariano Díaz - Profil na oficiálnej stránke Realu Madrid
Mariano Díaz - Soccerway
Mariano Díaz - Transfermarkt

Zdroj 

Španielski futbalisti
Katalánski futbalisti
Futbaloví útočníci
Hráči Real Madrid CF
Hráči Olympique Lyonnais
Hráči Ligue 1
Hráči v La Lige
Stredná odborná škola (Stará Turá)

Stredná odborná škola Stará Turá (SOŠ Stará Turá) je moderná stredná odborná škola sídliaca v meste Stará Turá. Vznikla 1. septembra 2003 zlúčením Strednej priemyselnej školy elektrotechnickej a Stredného odborného učilišťa elektrotechnického ako Združená stredná škola elektrotechnická a 1. septembra 2008 bola premenovaná na Strednú odbornú školu. V roku 2018 prešla rekonštrukciou vonkajšej fasády a jedálne a bola pristavená aj oddychová zóna pre žiakov. V decembri 2019 bola dokončená rekonštrukcia hlavnej časti telocvične a šatní.

Študijné odbory

SOU
 Mechanik nastavovač
 Mechanik počítačových sietí
 Mechanik elektrotechnik
 Grafik digitálnych médií
 Správca inteligentných a digitálnych systémov

SPŠ
 Informačné a sieťové technológie
 Elektrotechnika

Učebné odbory
 Elektromechanik
 Obrábač kovov

Referencie

Externé odkazy
 oficiálna stránka školy
 EduPage stránka školy

Stredné školy na Slovensku
Stará Turá
Školy v okrese Nové Mesto nad Váhom
Radničné námestie (Pezinok)

Radničné námestie (staršie názvy pozri nižšie) je námestie v Pezinku, ktoré sa nachádza v historickom centre mesta  a nesie názov podľa Starej radnice. V strede sa nachádza Mariánsky stĺp so sochou Panny Márie a veľké parkovisko s parčíkom.

Na čísle 1 sa nachádza Turecký dom.

Na čísle 7 sídli Mestský úrad Pezinok.

Na čísle 9 sa nachádza Krušičova kúria.

Na súpisnom čísle 3567 sa nachádza Kostol Premenenia Pána (tzv. Dolný kostol).

Doložené historické názvy
Doložené sú tieto historické názvy námestia:
 Hlavné námestie (, , cca 1900 – 1938)
 Námestie Andreja Hlinku alebo Hlinkovo námestie (1938 – 1945) 
 Námestie Slobody (1945 – 1946), 
 Námestie dr. E. Beneša (1946 – 50. roky) 
 Leningradské námestie (50. roky – 1991)

Referencie

Námestia na Slovensku
Pezinok
Železničná stanica Stará Turá

Železničná stanica Stará Turá je železničná stanica v Starej Turej.

Železničná stanica Stará Turá leží na neelektrifikovanej trati Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce, medzi železničnou stanicou Myjava a železničnou stanicou Čachtice.
Poloha budovy je vľavo, v smere od Nového Mesta nad Váhom.

Rekonštrukcia

Pár nadšencom sa podarilo presvedčiť železnice, aby vzácnu budovu stanice v Starej Turej z obdobia 1. Československej republiky zrekonštruovali bez polystyrénu a plastových okien, zato s múzeom.

Trať a doprava
 Železničná trať Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce

Referencie

Zdroj
 Železničná stanica Stará Turá na vlaky.net

Stará Turá
Doprava v okrese Nové Mesto nad Váhom
Stavby v okrese Nové Mesto nad Váhom
Stará Turá
Grinava

Grinava (maď. Grinád, nem. Grünau; od roku 1948 do roku 1990 Myslenice) je historická obec na Slovensku, od 1. júla 1975 historická mestská časť Pezinka.

V parčíku historickej mestskej časti Grinava sa nachádzajú dva pamätníky venované obetiam padlým v prvej a druhej svetovej vojne.

Nachádzajú sa tu historické pamiatky, ako napríklad Kostol svätého Žigmunda zo 14. storočia pôvodne postavený saskými kolonistami, Evanjelický kostol augsburského vyznania, Hodossyovská kúria, ktorá je v súčasnosti v súkromnom vlastníctve a je využívaná len ako obydlie a Strapákov mlyn z druhej polovice 18. storočia, ktorý je v súčasnosti v súkromnom vlastníctve. Jednou z dominánt mestskej časti je aj Smylovsko-pálfiovská kúria, v ktorej sa v roku 1945 odohralo mučenie Dominika Virgoviča, a ktorá je spolu s areálom bývalého JRD, v ktorom sa nachádza, opustená a hrozí jej zburanie. 

Počas 2. svetovej vojny sa v obci nachádzal väzenský tábor pre amerických vojnových väzňov. Smerom ku koncu 2. svetovej vojny bola v a okolo Grinavy bitka medzi nemeckými a sovietskými vojskami.

Názov 
Od začiatku ľudovodemokratickej Československej republiky (1948) až do konca Československej socialistickej republiky (1990) bola Grinava premenovaná na Myslenice. Od začiatku Česko-slovenskej federatívnej republiky sa názov vrátil na pôvodný. Dodnes sa však neoficiálne používa aj názov Myslenice a je podľa neho pomenovaná aj hlavná ulica historickej mestskej časti.

Šport

V mestskej časti sa nachádza futbalové ihrisko, kde pôsobí futbalový klub GFC 1923.

Referencie

Externé odkazy
 oficiálna stránka historickej mestskej časti Grinava

Zdroj

 
Mestské časti Pezinka
Hluchavkovité

Hluchavkovité (lat. Lamiaceae) alebo (skôr staršie) pyskaté  (iné názvy: pyskaté rastliny, pyskovité ; lat.  Labiatae) je čeľaď z radu hluchavkotvaré (Lamiales) patriaceho do taxónu pravé dvojklíčnolistové rastliny (Eudicotidae).

Typovým rodom čeľade je rod hluchavka (Lamium).

Výskyt 
Hluchavkovité rastú hlavne v Stredomorí ale majú kozmopolitné rozšírenie.

Systematika 
Čeľaď zahŕňa 236 rodov, do ktorých patrí veľa druhov: zdroje uvádzajú od 6700 do 7200 druhov. 

Čeľaď sa v nedávnej minulosti považovala za blízko príbuznú čeľadi železníkovité (Verbenaceae). V 90. rokoch 20. storočia dokonca navrhovali fylogenetické štúdie, že rody klasifikované do čeľade železníkovité by mali byť zahrnuté medzi hluchavkovité

Využitie 
Viaceré rastliny sú veľmi aromatické a používajú ako liečivé rastliny a koreniny: bazalka, mäta, rozmarín, šalvia, saturejka, majoránka, oregano, yzop, tymian, levanduľa a perila. Niektoré druhy sú kríky alebo stromy (tík) a výnimočne aj ako popínavé rastliny. Pestujú sa aj pre:
 atraktívny vzhľad - napr. rody koleus (lat. Coleus) a zbehovec (Ajuga), 
 semená - napr. druh šalvia aztécka (lat. Salvia hispanica; tzv. chia semienka), 
 jedlé hľuzy - napr. druhy koleus hľuznatý (Coleus maculosus subsp. edulis, synonymum: Plectranthus edulis), koleus jedlý (lat. Coleus esculentus, synonymum:  Plectranthus esculentus), koleus okrúhlolistý (lat. Coleus rotundifolius, synonymum: Plectranthus rotundifolius) a čistec hľuznatý (synonymum: čistec Sieboldov; lat. Stachys affinis, synonymum: Stachys sieboldii).

Charakteristika 
Niektoré druhy vo svojich listoch a ochlpení produkujú terpén, aby odpudzovali bylinožravce. Kvety majú 5 spojených lístkov, jeden veľký piestik má 4 semenníky.

Referencie

Iné projekty 

Hluchavkovité
Natália Milanová

Mgr. Natália Milanová, rod. Gálisová (* 12. jún 1982, Bratislava) je slovenská pedagogička a politička, od 21. marca 2020 ministerka kultúry SR najprv vo vláde Igora Matoviča, v súčasnosti vo vláde Eduarda Hegera.

Životopis 
V rokoch 19962000 študovala na gymnáziu Ladislava Novomeského.

V roku 2005 absolvovala štúdium na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v odbore učiteľstvo všeobecnovzdelávacích predmetov: slovenský jazyk a literatúra – dejepis.

V rokoch 20062009 pracovala ako učiteľka slovenského jazyka a dejepisu na súkromnej škole ESPRIT v Bratislave, neskôr v roku 2009 pracovala v reklamnej agentúre Effectivity s.r.o. v Bratislave. V rokoch 20102013 pracovala ako projektová manažérka

Má rada jazdu na koni. Venovala sa koňom, trénovala mladých jazdcov, organizovala a moderovala dostihy a viedla hipoterapiu. Od roku 1998 spolupracovala s kaskadérskou skupinou Borseus a kaskadérskou skupinou Martin Uhrovčík, ktorí sa podieľali na tvorbe slovenských a zahraničných filmov vrátane Poslednej légie. V roku 2011 bolo vytvorené interaktívne jazdecké divadlo. Od roku 2012 je prezidentom divadla Equiteatro, multi-zmyslového divadla pre školákov.

Niekoľko rokov pôsobila v detskom časopise Fifík.

Vydala publikáciu Dejiny statočného národa slovenského pre deti vo veku 8 až 12 rokov, ktoré formou krátkych príbehov oboznamuje s históriou Slovenska od praveku po súčasnosť.

Politická činnosť 
V roku 2010 kandidovala v komunálnych voľbách v Dúbravke za stranu SDĽ, kde skončila ako 11. náhradnik.

Od roku 2014 pracovala pre hnutie OĽANO. Vo voľbách v roku 2016 kandidovala na kandidátnej listine OĽANO z dvanásteho miesta. Ziskom 1 737 hlasov (0,6 %) nebola zvolená za poslankyňu, no z 22. miesta získala postavenie náhradníčky. Poslanecký sľub zložila 30. januára 2018. Bola náhradníčkou za poslanca Jozefa Viskupiča (OĽANO), ktorý sa po zvolení za predsedu Trnavského samosprávneho kraja vzdal poslaneckého mandátu. V Národnej rade SR bola podpredsedníčka Výboru NR SR pre kultúru a médiá, venovala sa témam ochrany kultúrnych pamiatok, financovania kultúry a umenia a podpory dojčenia.

V nasledujúcich voľbách v roku 2020 kandidovala za OĽANO zo 146. miesta a so ziskom 10 317 hlasov (1,43 %) nebola zvolená za poslankyňu. Pri zostavovaní vlády však bola hnutím OĽANO nominovaná na post ministerky kultúry SR, za ktorú bola 21. marca 2020 vymenovaná.

Publikačná činnosť

Referencie

Externé odkazy 
 Osobný web a blog
Vysledky volieb z roku 2010 v dubravke
Tlacova sprava SDL z roku 2011 https://tlacovespravy.wordpress.com/2011/09/13/sdl-podporuje-poziadavky-nasich-ucitelov/
 Natália Milanová na webe Národnej rady SR
 Články týkajúce sa Natálie Milanovej na portáli teraz.sk TASR

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí politici
Politici OĽaNO
Ministri kultúry Slovenskej republiky
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Marian Kotleba (basketbalista)

Marian Kotleba (* 2. január 1952, Bratislava) je bývalý slovenský basketbalista a československý reprezentant, účastník majstrovstiev sveta 1978.

V československej basketbalovej lige hral v rokoch 19721983 za kluby Inter Bratislava, Dukla Olomouc a BC Prievidza, celkom odohral 11 sezón. Bol dvakrát majstrom Česko-Slovenska (1979, 1980), vicemajstrom (1981) a na treťom mieste v roku 1977. Je na 50. mieste tabuľky strelcov československej ligy s celkovým počtom 3 684 bodov.

Hral v 5 ročníkoch európskych klubových pohárov v basketbale. S tímom Dukla Olomouc v Pohári európskych majstrov 197374 s účasťou v osemfinále. S tímom Bratislava hral štyri ročníky, v Pohári európskych majstrov dvakrát s účasťou vo štvrťfinálovej skupine (197980, 198081) a dva ročníky Koračovho pohára (197778, 197879) takisto s účasťou vo štvrťfinálovej skupine.

Za reprezentačné družstvo Česko-Slovenska v rokoch 19731979 odohral 96 zápasov. Hral na Majstrovstvá sveta v Manile, Filipíny (9. miesto) v roku 1978 i na Akademických majstrovstvách v roku 1973 (Sofia, Bulharsko).

V roku 1972 bol ocenený ako najlepší basketbalista Slovenska.

Športové kariéra

Hráč klubov 
 Slovan Bratislava – majster Česko-Slovenska v doraste (1970)
 19711973 Inter Bratislava – 8. miesto (1973), víťaz slovenskej ligy (1972)
 19731974 Dukla Olomouc – 3. miesto (1974)
 19751981 Inter Bratislava – 2x majster Česko-Slovenska (1979, 1980), vicemajster (1981), 3. miesto (1977), 2x 4. miesto (1976, 1978)
 19811983 BC Prievidza – 7. miesto (1982), 10. miesto (1983)
 V československej basketbalovej lige celkom 11 sezón (19721983), 3 684 bodov (50. miesto) a 4 medailové umiestnenia.
 2x majster Česko-Slovenska (1979, 1980), 1x vicemajster (1981), 3. miesto (1974)
 19831985, 19871990 Matador Bratislava
 19851987 TG Hanau, Nemecko (2. Bundesliga Juh)

Európske poháre klubov 
 Dukla Olomouc
 Pohár európskych majstrov – 197374 (osemfinále)
 Inter Bratislava
 Pohár európskych majstrov – 2 ročníky (štvrťfinálová skupina) 197980, 198081
 Koračov pohár FIBA – 2 ročníky (štvrťfinálová skupina) 197778, 197879
 Celkom 5 ročníkov FIBA ​​Európskych pohárov klubov, 4x účasť vo štvrťfinálovej skupine a 1x v osemfinále.

Československo 
 Za reprezentačné družstvo Česko-Slovenska v rokoch 19731979 hral celkom 96 zápasov
 Majstrovstvá sveta 1978, Manila, Filipíny (45 bodov / 5 zápasov) 9. miesto

Referencie

Externé odkazy 
 Marian Kotleba
 Kropiláka tam otec pôvodne nechcel pustiť 
 O klube Ask Inter Bratislava 
 2. Bundesliga Süd 
 Marian Kotleba (CZE) participated in 1 FIBA ​​/ FIBA ​​Zones events 
 Slovakia - Dukla Olomouc, Slovakia, Inter Bratislava

Zdroj 
 

Slovenskí basketbalisti
Osobnosti z Bratislavy
Vojenský kúpeľný ústav

Vojenský kúpeľný ústav je komplex kúpeľných objektov v centre mesta Piešťany na Teplickej ulici, predstavujúci druhé najstaršie piešťanské kúpele po Napoleonských kúpeľoch a v súčasnosti hlavné kúpeľnícke zariadenie v meste na pravom brehu Váhu.

Dejiny 
Vojenský kúpeľný ústav bol vybudovaný na podnet vtedajšieho nájomcu kúpeľov a kúpeľného lekára Františka Ernesta Scherera v roku 1863 podľa anonymného projektu. Zariadenie už od počiatku slúžilo ubytovaniu a stravovaniu kúpeľných pacientov z radov príslušníkov rakúsko-uhorskej armády. Pôvodnú, v slohovom výraze historizujúcu budovu postavili uprostred rozmerného pozemku, čo dovoľovalo rozširovať kapacitu zariadenia dostavbami v okolí hlavnej budovy. Budova bola vystavaná v roku 1853 a dnes je situovaná v parkovej výsadbe. V rokoch 1908-1909 vybudovali solitérnu vilu Izabela, ktorá je dnes prepojená s hlavným objektom a na prelome 20. a 21. storočia bol doplnený rozsah poskytovaných služieb o balneoterapeutickú prevádzku vrátane bazénov, čo urobilo Vojenský kúpeľný ústav nezávislým na službách balneoterapeutických zariadení na Kúpeľnom ostrove.

Súčasnosť 
V súčasnosti funguje ústav pod názvom Hotel Granit Piešťany - kúpeľný ústav, patriaci do siete hotelovej spoločnosti HOREZZA, a.s., ktorá združuje vojenské rekreačné zariadenia na Slovensku. Hotel poskytuje liečbu typickú pre piešťanské kúpele, teda zameranú na choroby pohybového ústrojenstva. Kúpeľné pramene Ústavu sú zabezpečované vďaka termálnemu vrtu vody vyvierajúcej z hĺbky 2000 metrov.

Referencie

Externé odkazy 
 granitpiestany.sk Oficiálna stránka hotela Granit.

Hotely na Slovensku
Piešťany
Stavby v Piešťanoch
Kúpele na Slovensku
Železničná zastávka Malé Tŕnie

Železničná zastávka Malé Tŕnie bola železničná zastávka a zároveň železničné hradlo medzi Pezinkom a Šenkvicami pri obci Vinosady.

Zastávka Malé Tŕnie sa nachádzala na železničnej trati Bratislava – Žilina v 23,508 kilometri. Pred druhou svetovou vojnou niesla zastávka názov "Trlínok". Zastávka slúžila súčasne aj ako hradlo Hr. Malé Tŕnie bolo vybavené mechanickými návestidlami a predzvästami v oboch smeroch jazdy.
Hradlo Malé Trnie bolo po zrušení zastávky, niekedy v šesťdesiatych rokoch, samostatne stojace. Hradlo bolo zrušené počas výstavby V. koridoru, kedy sa vybudovala preložka trate, ktorá sa nazýva Šenkvická estakáda a hradlo tak stratilo význam. Od roku 2009 ho na novej preložke trate nahrádza AH Vinosady. AH nesie názov po blízkej obci, ktorá vznikla práve zlúčením obcí Malé Tŕnie a Veľké Tŕnie.

Zdroj
 Železničná zastávka Malé Tŕnie na vlaky.net

Malé Tŕnie
Vinosady
Doprava v okrese Pezinok
Business centrum Wallenrod

Wallenrod je moderné sedempodlažné biznis centrum na Mickiewiczovej ulici v užšom centre Bratislavy. Má charakter zelenej budovy a ide o prvú stredoeurópsku stavbu s vertikálnymi záhradami. Objekt danou mierkou a svojou komornou atmosférou predstavuje alternatívu k veľkým biznis centrám. Má 3 garážové podlažia, obchodný parter a 6 kancelárskych podlaží, s montovanou nadstavbou, tzv. “kontajnerom“ od inovatívneho slovensko-belgického startupu.

Charakteristika 
Vertikálna zelená fasáda tvorí nosný imidž adresy, a dopĺňa zelenú plochu do úzkej husto zastavanej ulice. Zároveň tvorí príjemnú pobytovú atmosféru pre interiéry za ňou. Dôraz na prírodné prvky sa výrazne prejavuje aj v spoločných priestoroch biznis centra - na recepcii masívnou zelenou stenou s akváriom, a pobytovou strešnou záhradou vo vnútrobloku. Tá je s vyššími podlažiami intenzívnejšie prepojená sériou štíhlych vysutých balkónov. 

Zeleň vkladá medzi pracovné miesta a intenzívnu ulicu polopriepustnú živú “medzivrstvu”, meniacu sa počas roka.  V leto tvorí príjemný polotieň, na jeseň je prestrihaná tak, aby v zime dovnútra prepúšťala slnečné lúče. Okrem vytvorenia pracovnej pohody znižuje náklady na chladenie, alebo kúrenie.

Pre nezávislú údržbu sú v predsadených mliečnych podsvietených kubusoch fasády ukryté rebríky medzi úrovňami, vďaka ktorým je celá fasáda obslúžiteľná nezávisle od prevádzky kancelárií. Systém zaveseného vertikálneho skleníka je vzhľadom na jeho priestorové limity svetovo unikátny, musel byť špeciálne posudzovaný teoretickým virtuálnym modelom, a po overení jeho funkčnosti praxou bol patentovaný.

Vstup do budovy je na prízemí z ulice podporený charakteristickým písmenom “W” a zvýraznený podsvieteným portálom z matovaného skla. Ďalej sa na prízemí nachádzajú priestory pre obchodné prevádzky a vjazd do podzemnej garáže. Prízemie a suterény využívajú celú plochu pozemku. Zvyšné podlažia (2.-7.NP) sú navrhované ako kancelárske priestory kategórie A, vo výmere 2 633 m² so svetlou výškou 2,85 m. Priestory sú plne vetrané, klimatizované, so zdvojenou podlahou. Možnosť otvoriť si okno a nadýchať sa čerstvého vzduchu je zachovaná pre každý kancelársky priestor. 

Na streche je miesto pre montovanú miestnosť, ktorá rozširuje kancelárske priestory. Ide o jednoduchú konštrukciu tzv. “kontajner“, ktorý je vďaka nenáročnosti osadenia vhodný pre nadstavby v centrách miest. Miestnosti dominuje veľká okenná tabuľa a terasa s výhľadom na mesto. Zvyšok strechy je osadený obstavaným, aj priznaným technickým zariadením.

Názov budovy symbolicky odkazuje na fiktívneho hrdinu Konrada Wallenroda z rovnomenného historického eposu od Adama Mickiewicza, čím autori akcentovali situovanie projektu na Mickiewiczovej ulici. 

Projekt bol skolaudovaný v roku 2014.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka budovy
 https://www.archinfo.sk/diela/obcianska-stavba/biznis-centrum-wallenrod.html
 http://sebolichy.sk/portfolio/business-centrum-wallenrod/
 http://www.itb.sk/developerske-projekty/aktualne-projekty/wallenrod

Referencie  

Stavby v Bratislave
Staré Mesto (Bratislava)
Biznis centrá v Bratislave
Citrónovník pravý

Citrónovník pravý, staršie Citrónovník limonový (Citrus limon) je druh malého subtropického vždyzeleného stromu z čeľade rutovité. Jeho žltý plod sa nazýva citrón. 

Má jednoduché vajcovité listy (dlhé 8 až 14 cm), ktoré obsahujú aromatické oleje. Kvitne od apríla do mája. Malé, obojpohlavné biele kvety sú vo zväzkoch a sú veľmi voňavé. Plod je bobuľa s kožovitou šupkou (hesperídium). Dorastá do výšky 3 až 6 m a má ostré tŕne.

Pôvodom je pravdepodobne zo severozápadnej Indie, rastie v Stredomorí, Juhozápadnej Ázii a na juhu Severnej Ameriky. Genetická štúdia naznačuje, že ide o kríženca medzi Citrus aurantium a Citrus medica. Bol introdukovaný do Talianska v 2. storočí pred Kr. a v Iraku a Egypte sa pestoval v 7. storočí pred Kr.

Plody sa používajú na konzumáciu, ako liečivá rastlina, na čistenie (šťava, dreň aj šupka). Šťava z citróna obsahuje 5% až 6% kyseliny citrónovej, s pH približne 2,2. To jej dáva výraznú kyslú chuť a je kľúčovou zložkou v nápojoch a potravinách, ako je limonáda a citrónový koláč.

Referencie

Pozri aj 
 citrón – plod

Iné projekty 

Kry
Okrasné rastliny
Rutovité
Železničná stanica Poriadie

Železničná stanica Poriadie je železničná stanica v obci Poriadie.

Železničná stanica Poriadie bola daná do prevádzky 1. septembra 1929. Nachádza sa v kilometri 30,130 na železničnej trati Mesto nad Váhom – Vrbovce, medzi výhybňou Papraď a železničnou stanicou Myjava.

V súčasnej dobe je stanica neobsadená. Napriek tomu sa používajú dve dopravné koľaje a jedna manipulačná. Stanica je vybavená samovratnými výhybkami, ktoré natrvalo určujú smer vjazdu do stanice. Vlaky prichádzajúce od Vrboviec vchádzajú do stanice odbočkou na 3. koľaj, vlaky od Starej Turej priamo na 1. koľaj. Traťová rýchlosť je v stanici obmedzená na 40 km/h.

Dopravné koľaje sú vybavené odchodovými trojznakovými návestidlami. Odchodové návestidlo do Vrboviec je umiestnené vpravo od 1. koľaje, odchodové návestidlo do Starej Turej vpravo od 3. koľaje. Vchod do stanice z oboch smerov je krytý vchodovými návestidlami. Návestidlá sú ovládané diaľkovo z Nového Mesta nad Váhom, odkiaľ je riadená celá doprava na trati č. 121.

Trať a doprava
 Železničná trať Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce (trať č. 121)

Zdroj
 Železničná stanica Poriadie na vlaky.net

Poriadie
Poriadie
Doprava v okrese Myjava
Stavby v okrese Myjava
Železničná zastávka Višňové

Železničná zastávka Višňové je železničná zastávka v obci Višňové.

Železničná zastávka Višňové leží na železničnej trati Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce. Zastávka nie je elektrifikovaná.

Trať a doprava
 Železničná trať Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce (trať č. 121)

Zdroj
 Železničná zastávka Višnové na vlaky.net

Višňové
Višňové (okres Nové Mesto nad Váhom)
Doprava v okrese Nové Mesto nad Váhom
Topoľ čierny v Topoľníkoch

Topoľ čierny v Topoľníkoch je stopäťdesiatročný topoľ čierny (Populus nigra), ktorý sa nachádza v katastri obce Topoľníky. Je chránený podľa Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave, 1/1996, 12.12.1996 z hľadiska ekologického a krajinárskeho .

Základné údaje

Referencie

Iné projekty 

Chránené stromy na Slovensku
Topoľníky
Igor Hianik

Ing. arch. Igor Hianik (* 17. júl 1984, ČSSR) je slovenský architekt, urbanista a od roku 2018 primátor mesta Pezinok.

Igor Hianik študoval na Gymnáziu v Pezinku a pokračoval v štúdiu architektúry a urbanistiky na
Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave a architektúry na Florentskej univerzite.

Spolu so svojou priateľkou vyvinuli technológiu Interactive Tool for Urban Design (ITUD), spájajúcu do rozšírenej reality fyzický model, virtuálny model, ručnú skicu a odborné analýzy, pričom podobnú technológiu využíva v súčasnosti (2018) len niekoľko miest na svete.

Ako kandidát koalície politických strán OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti, Progresívne Slovensko, Sloboda a Solidarita a SPOLU – občianska demokracia v komunálnych voľbách 2018 zvíťazil s počtom 5 268 (53,98 %) platných hlasov.

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Igora Hianika na sociálnej sieti Facebook

Slovenskí architekti
Slovenskí komunálni politici
Primátori slovenských miest
Absolventi Fakulty architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Holubyho ulica (Pezinok)

Holubyho ulica (staršie názvy pozri nižšie) je ulica v historickom centre mesta Pezinok. Je pomenovaná podľa botanika a etnografa Jozefa Ľudovíta Holubyho. Vznikla spojením troch ulíc, ktoré sa na jej mieste nachádzali v 1. polovici 20. storočia.

Na čísle 1 sa v minulosti nachádzala konská železničná stanica, ale neskôr bola nahradená novou a dnes tu sídli tlačiareň Gomini.

Na čísle 2 sa nachádza budova železničnej stanice.

Na čísle 5 sa nachádza Malokarpatská knižnica.

Na čísle 12 sa nachádza reštaurácia a penzión Slimáčka.

Na čísle 14 sa do roku 2007 nachádzala základná škola, ale dnes tu sídli depozitár Slovenského národného múzea.

Na čísle 25 sa nachádza Hotel Jeleň.

Na čísle 47 sa nachádza dom, v ktorom pôsobil Dr. Jozef Ľudovít Holuby.

Na čísle 28 sa nachádza Obchodné centrum Plus.

Na čísle 42 sa nachádza Pezinské kultúrne centrum.

Na čísle 71 sa nachádza Malá pasáž.

Na čísle 91 sa nachádza Kostol Najsvätejšej Trojice a Kláštor kapucínov.

Doložené historické názvy 
Celá ulica: Prešporská ulica (, , 1601), Uhorská ulica (1785)

Časť ulice od Kostola Najsvätejšej Trojice po námestie: Uhorská ulica (1437), Ulica grófa Szechényiho (1904), Kláštorská ulica (1919)

Stredná časť ulice: Ulica Ľudovíta Holubyho (1. pol. 20. storočia)

Časť ulice od námestia po železničnú stanicu: Garbiarska ulica (1425, 1437), Ulica L. Kossutha (1904), Ulica Komenského (1919), Ulica A. Hitlera (1939)

Referencie

Iné projekty

Ulice v Pezinku
Historické múzeum

Historické múzeum môže byť:

v Bulharsku:
 Historické múzeum (Asenovgrad)
 Historické múzeum (Batak)
 Historické múzeum (Karlovo)
Bratislavská ulica (Pezinok)

Bratislavská ulica (v minulosti Nová ulica, Sväto-Jurská ulica) v Pezinku je ulica na ceste II. triedy číslo 502. Je pomenovaná podľa mesta Bratislava. 

Pred domom s číslom 60 sa nachádza drobná náboženská stavba božie muky.

V areáli spoločnosti Murat na čísle 87 sa od roku 2010 nachádza vystavený sovietsky bojový tank T-72 z druhej svetovej vojny.

Referencie

Ulice v Pezinku
Ulica (Pezinok)
Myslenická ulica

Myslenická ulica je ulica na ceste II. triedy číslo 502, ktorej prvá časť je v meste Pezinok a druhá dlhšia časť v historickej mestskej časti Grinava, podľa ktorej pôvodného názvu (Myslenice) je pomenovaná.

Budova na čísle 1 sa nachádza v pezinskej časti a sídli tu Obchodná akadémia.

Na čísle 2/B sa nachádza hypermarket Tesco a vedľa na čísle 2/C sa nachádza Nákupné centrum Mólo, ktoré tiež patria do pezinskej časti ulice.

Na čísle 3 sa nachádza budova reštaurácie Grünwald s futbalovým ihriskom futbalového klubu GFC 1923, ktoré už patria do grinavskej časti ulice.

Na čísle 103 sa nachádza Hodossyovská kúria, ktorá tiež patrí do grinavskej časti ulice.

Na čísle 128 sa nachádza grinavský rímskokatolícky farský úrad a za ním na čísle 130 sa nachádza Kostol svätého Žigmunda.

Na čísle 134 sa nachádza Evanjelický kostol augsburského vyznania s farským úradom.

Referencie

Ulice v Pezinku
Stromy vo Vojke

Stromy vo Vojke tvoria tri stopäťdesiatročné stromy, dva platany javorolisté (Platanus hispanica Münchh.) a jeden dub letný (Quercus robur L.), ktoré sa nachádzajú v katastri obce Vojka nad Dunajom. 

Sú chránené podľa Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave č. 1/1996 z 12. 12. 1996 z dôvodu kultúrneho, vedeckého, ekologického, krajinotvorného a estetického významu.

Základné údaje

Referencie

Iné projekty 

Chránené stromy na Slovensku
Vojka nad Dunajom