joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Majstrovstvá Ázie v inline hokeji 2018

Majstrovstvá Ázie v inline hokeji 2018 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev Ázie v inline hokeji, ktoré organizuje Ázijská konfederácia kolieskových športov (World Skate Asia, predtým CARS). Bol súčasťou 18. Majstrovstiev Ázie v kolieskových športoch 2018. Konal sa v Namwone, v regióne Honam, v Kórejskej republike v dňoch od 9. do 13. septembra 2018, za účasti 9 mužských a rekordných 6 ženských tímov. Nováčikom podujatia bolo ženské družstvo Japonska. Kórejská republika organizovala ázijský šampionát druhýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v roku 2005, v Čondžu. Zápasy sa odohrali v Inline Hockey Stadium Chunhyanggol. V mužskej kategórii získal titul , u žien obhájil titul .

Účastníci 

Muži

Ženy

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Nastavbové skupiny

Skupina o 7.9. miesto

Skupina o 4.6. miesto

Skupina o 1.3. miesto

Ženy

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Ázijskej konfederácie kolieskových športov /
 Oficiálna stránka Juhokórejskej federácie kolieskových športov

Zdroj 
 Majstrovstvá Ázie 2018 na stránke theroonba.com 

Inline hokej v 2018
Majstrovstvá Ázie v inline hokeji
Inline hokej
Kosce

Kosce (Opiliones) je rad pavúkovcov.  V apríli 2017 bolo známych viac ako 6 650 po celom svete, ale celkový počet druhov môže prerásť cez 10 000. Rad kosce obsahuje päť podradov: Cyphophthalmi, Eupnoi, Dyspnoi, Laniatores, a od roku 2014 aj Tetrophthalmi.

Kosce sa nachádzajú na všetkých kontinentoch okrem  Antarktídy. Zachované fosílie staré 400 miliónov rokov sa našli v rohovci blízko škótskej dedinky Rhynie. 305 miliónov staré fosílie z Francúzska, ktoré vyzerajú prekvapujúco moderne, indikujú, že základný tvar ich tiel sa vyvinul veľmi dávno a, aspoň v niektorých taxónoch, sa odvety zmenil veľmi málo.

Ich fylogenetická pozícia v rámci pavúkovcov je sporná: ich najbližší príbuzní môžu byť roztoče (Acari) alebo podtrieda Dromopoda (šťúry, šťúriky a solifúgy). Hoci sa povrchne podobajú, sú často nesprávne identifikované ako pavúky (rad Araneae), kosce sú odlišný rad, ktorý nie je úzko spätý s pavúkmi. Majú dva páry dlhých končatín. Môžu sa ľahko odlíšiť od pavúkov s dlhými nohami svojim celistvým telom a jedným párom očí v strede cefalotoraxu (hlavohrude). Pavúky majú výrazné brucho, ktoré je oddelené od cefalotoraxu zúžením a majú tri až štyri páry očí, zvyčajne okolo okrajov cefalotoraxu.

Kosce na Slovensku 
Na území Slovenska bolo do roku 2010 známych 33 druhov koscov, v roku 2014 už 35 druhov (iný zdroj uvádza 50 druhov). V ľudský obydliach je bežný kosec domový (Opilio parietinus). V lesoch a lúkach je to kosec rožkatý (Phalangium opilio). Medzi najväčšie patrí horský druh kosec obrovský (Gyas titanus) a kosec klepietkár (Zachaeus crista) z lesov južného Slovenska.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Slovenská arachnologická spoločnosť: História výskumu koscov na Slovensku

Zdroj 

Kosce
Juraj Tabaček

Juraj „Šoko“ Tabaček (* 23. august, Žilina) je slovenský moderátor, herec a zabávač. 

Vyštudoval gymnázium v Žiline, nedokončil však ani jednu z troch vysokých škôl, na ktoré bol prijatý. Pôsobil ako herec Bábkového divadla v Žiline, v súčasnosti sa objavuje prevažne v zábavných televíznych programoch. Do povedomia verejnosti sa dostal najmä stvárnením postavy Tunela v sitkome Horná Dolná. Od jesene 2018 do leta 2019 bol kapitánom v relácii Milujem Slovensko na Jednotke RTVS.

Vystupuje v zoskupení 3T – Tri tvorivé tvory, tiež v šou Na facku, či v rámci stand-upov.

Filmografia 
 2002: Povesti a balady: Ako čert v Tatrách zamrzol 
 2017: Cuky Luky Film
 2022: Hlavne veľa lásky

Seriály 
 2009: V mene zákona
 2011: Hoď svišťom
 2011: Ludsky & Ludsky
 2011: Dr. Ludsky
 2015: - súčasnosť: Horná Dolná

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky

Osobnosti zo Žiliny
Slovenskí televízni moderátori
Slovenskí televízni herci
Majstrovstvá Európy v korfbale 2018

Majstrovstvá Európy v korfbale 2018 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Európy v korfbale, ktoré organizuje Európska korfbalová federácia (IKF Europe). Konal sa v dňoch od 13.21. októbra 2018 v mestách Drachten, Gorredijk, Heerenveen a Leeuwarden, v Holandsku, za účasti 15 tímov rozdelených do dvoch kategórií. Nováčikom podujatia bolo družstvo Francúzska. Pôvodne sa malo zúčastniť aj Turecko, ktoré sa ale z finančných dôvod rozhodlo odstúpiť. Limit zúčastnených tímov sa oproti predchádzajúcemu turnaju zvýšil z 10 na 16, tie boli rozdelené do dvoch výkonnostných kategórií. Holandsko bolo organizátorom európskeho šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 2010 a 2016. 

Titul siedmykrát v rade získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Strieborné Nemecko získalo svoju prvú medailu. Naopak, prvýkrát v 20-ročnej histórii konania európskeho šampionátu nezískalo medailu , ktoré v zápase o bronz prehralo s .

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskaych družstiev na Majstrovstvá sveta 2019 v Južnej Afrike. Kvalifikovalo sa na ne 10 najlepších družstiev.

Kvalifikácia 

Poznámka: Družstvo Ruska, ktoré bolo nasadené do A kategórie, v marci 2018 ohlásilo, že z turnaja odstupuje a nahradilo ho Poľsko. V následku toho postúpilo do B kategórie aj Írsko z pôvodne nepostupového tretieho miesta v kvalifikácii 2018.

Nasadenie do skupín 
Žrebovanie družstiev do skupín prebehlo 17. apríla 2018:

Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IKF k júlu 2018.

Výsledky

A kategória

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Baráž

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

B kategória

Základné skupiny

Skupina C

Skupina D

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutie o 5.7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 
A kategória

B kategória

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej korfbalovej federácie 
 Oficiálna stránka Holandského korfbalového zväzu

Zdroje 
 ME 2018 na stránke Medzinárodnej korfbalovej federácie 
 ME 2018 na stránke worldkorfball.org 
 ME 2018 na stránke the-sports.org 
 ME 2018 na stránke Holandského korfbalového zväzu 

Korfbal v 2018
Majstrovstvá Európy v korfbale
Korfbal
2018 v Holandsku
Turkménske národné futsalové družstvo žien

Turkménske národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Turkménsko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Turkmenistanyn Futbol Federasiyasy (TFF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2011.

Vrcholné podujatia 
Turkménske družstvo sa predstavilo na jednom turnaji Ázijských halových hier, v roku 2017, keď hry hostilo práve Turkménsko. Po troch prehrách v základnej skupine nepostúpilo do play-off.

Družstvo sa zúčastnilo aj jedného turnaja majstrovstiev Ázie. Na turnaji v roku 2018, organizovaným Thajskom, prehralo oba zápasy základnej skupiny a do štvrťfinálových zápasov play-off nepostúpilo.

Výsledky 
Ázijské halové hry

Majstrovstvá Ázie

Referencie

Pozri aj 
 Turkménske národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Turkmenistanyn Futbol Federasiyasy /(po tadžicky)

Zdroje 
 Profil družstva na Mastrovstvách Ázie 2018 na stránke Ázijskej futbalovej federácie 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Libanonské národné futsalové družstvo žien

Libanonské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Libanon v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Association Libanaise de Football (LFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2008. Jeho najlepším výsledkom je 4. miesto na subkontinentálnom šampionáte v roku 2012.

Vrcholné podujatia 
Libanonské družstvo sa predstavilo na jednom turnaji majstrovstiev Ázie, v roku 2018, keď turnaj hostilo Thajsko. Bodovalo iba po výhre nad  a do štvrťfinále turnaja nepostúpilo.

Družstvo sa zúčastnilo oboch turnajov západoázijských majstrovstiev. Lepšie umiestnenie dosiahlo v roku 2012 v Bahrajne, kde postúpilo do semifinále turnaja a obsadilo napokon 4. miesto.

Výsledky 
Ázijské halové hry
 nezúčastnilo sa

Majstrovstvá Ázie

Majstrovstvá WAFF

Referencie

Pozri aj 
 Libanonské národné futsalové družstvo mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Association Libanaise de Football

Zdroje 
 Profil družstva na Mastrovstvách Ázie 2018 na stránke Ázijskej futbalovej federácie 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Eddie Cochran

Ray Edward "Eddie" Cochran (* 3. október 1938, Albert Lea, Minnesota, USA† 17. apríl 1960, Bath, Spojené kráľovstvo) bol americký spevák, gitarista a skladateľ, priekopník rock and rollu. 

Na začiatku svojej kariéry spolupracoval s Hankom Cochranom. Hoci neboli príbuzní, vystupovali pod názvom The Cochran Brothers. Je autorom hitu Summertime Blues, ktorý prerobilo mnoho známych hudobníkov, vrátane The Who a Blue Cheer. 

Zomrel pri dopravnej nehode počas britského turné vo veku 21 rokov. V roku 1987 bol uvedený do Rock and Roll Hall of Fame..

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Eddie Cochran
 Eddie Cochran v Rock’n’Roll AG
 Eddie Cochran Photo Gallery

Zdroj 

Gitaristi USA
Speváci USA
Rock and Roll Hall of Fame
Rokenrol
Rockabilly
Obete dopravných nehôd
Martin Šmahel

Martin Šmahel (* 1. október 1982, Galanta, Slovensko) je slovenský model, fitness tréner a moderátor. V roku 2008 zvíťazil v československej súťaži Muž roka 2008. V roku 2011 sa zúčastnil súťaže Manhunt International, kde obsadil piate miesto.

V roku 2009 sa objavil v známej tanečnej show Let’s Dance TV Markíza, popri práci fitness trénera sa objavuje príležitostne v rôznych TV projektoch televízie Markíza ako Teleráno, Susedia, Chart show, Pevnosť Boyard, a mnoho iných.

Popri práci trénera sa venuje modelingu, prednáškam o racionálnej výžive, moderovaniu športových a kultúrnych podujatí, súkromných večierkov a rôznych eventov.

V 2018 zaznamenal prelom v kariére keď prijal ponuku zažiť drsné podmienky v reality show Farma X (Nový život). Šou opustil pred bránami finále päť dní pred jej skončením.

Martin Šmahel sa po 4 ročnom vzťahu zosobášil s televíznou moderátorkou Miriam Kalisovou, a 16 novembra 2013 sa im narodila dcérka Mia.

Po problémoch vo vzťahu sa po piatich rokoch manželstva dvojica v júli 2017 rozviedla na okresnom súde v Malackách, pričom sa obaja rodičia o svoju dcérku naďalej starajú.

Životopis 
Vyštudoval Fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského. Má troch bratov, z toho má dvojča Miroslava, ktorý sa tiež prihlásil v roku 2008 do súťaže Muž roka. Venuje sa modelingu, pracuje ako fitness tréner a ako moderátor pôsobil v relácií O desať rokov mladší, kde moderoval po boku jeho bývalej manželky Miriam Kalisovej. V treťom pokračovaní tanečnej show Let’s Dance si zatancoval s tanečníčkou Mirkou Kosorínovou.

Referencie 

Slovenskí moderátori
Osobnosti z Galanty
Margita Prokeinová

prof. JUDr. Margita Prokeinová PhD. (* 26. september 1971, Bojnice) je slovenská právnička, vysokoškolská učiteľka a reprezentantka v plávaní. Získala medaily na Letnej paralympiáde 1996 a Letnej paralympiáde 2000.

Začiatky 
Narodila sa v Bojniciach, pochádza z Handlovej, ale od štyroch rokov býva v Bratislave. Plávať sa naučila v šiestich rokoch. Pôvodne chcela pracovať ako lekárka, ale nakoniec vyštudovala právo. V šestnástich mesiacoch mala úraz, chýbajú jej obe dlane.

Vysokoškolské pôsobenie 
Od 1. januára 1997 je v pracovnom pomere s Právnickou fakultou Univerzity Komenského kde je garantkou PhD štúdia v odbore trestné právo. Je docentkou na Katedre trestného práva, kriminológie a kriminalistiky.

V roku 2009 jej vyšla vysokoškolská učebnica Dokazovanie a jednotlivé dôkazné prostriedky v trestnom procese : (s praktickými príkladmi).

Športové pôsobenie 
Súťaží v kategóriách S 7, SB 8 a SM 7.

V roku 1994 získala finálové umiestnenie na Majstrovstvách sveta vo Vallette na Malte. Na Letnej paralympiáde 1996 v Atlante získala striebornú medailu na 50 m motýlik a bronzovú medailu na 50 m voľným spôsobom. Na Majstrovstvách Európy v španielskom Badajoze získala 1. miesto v 50 metrov motýlik. Na Majstrovstvách sveta v novozélandskom Christchurch v roku 1998 3. miesto v 50 metrov motýlik.

Na Letnej paralympiáde 2000 v austrálskom Sydney získala striebro za 50 m motýlik a 200 m polohové preteky. Na Majstrovstvách Európy 2001 v Štokholme získala prvé miesto v 50 m motýlik. V rovnakej disciplíne získala 1. miesto aj na Majstrovstvách sveta 2002 v Mar Del Plata, Argentína. Na Majstrovstvách sveta IWAS, Christchurch, Nový Zéland v roku 2003 získala štyri prvenstvá: 50 m motýlik, 50 m voľným spôsobom, 100 m znak a 100 voľným spôsobom. V polohových pretekoch na 200 m získala 2. miesto. Na Letnej paralympiáde 2004 v Aténach získala 5. až 13. miesta. Na Letnej paralympiáde 2008 v Pekingu získala 5. až 9. miesta. Na Majstrovstvách sveta IPC v roku 2009 v brazílskom Rio de Janeiro získala v 25 m bazéne 4. miesto na 50 m motýlik a vytvorila zároveň európsky rekord.

V decembri 2010 získala 1. miesto v kategórii "Športovec desaťročia" telesne postihnutých športovcov konanej spolu s 10. ročníkom Ankety o najúspešnejšieho športovca a športového kolektívu Bratislavy.

Referencie 

Osobnosti z Handlovej
Slovenské plavkyne
Slovenskí paralympionici
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Plavci na Letných paralympijských hrách 1996
Plavci na Letných paralympijských hrách 2000
Plavci na Letných paralympijských hrách 2004
Plavci na Letných paralympijských hrách 2008
Towdie

Towdie je akčná dobrodružná hra vytvorená na Slovensku, ktorá je podobná sériám hier Dizzy alebo Pedro. Hra bola uvedená do predaja v Európe v roku 1994. Vydala ju spoločnosť pre ZX Spectrum. Za vývojom hry stojí korporácia DSA Computer Graphix, pričom najväčšiu zásluhu na vývoji majú dizajnéri - bratia Balarový. Grafickej stránke hry a animáciám sa venoval Dušan Balara, o programovú stránku hry sa pričinil Ladislav Balara.

Príbeh 
Hlavnou postavou v hre je bytosť Towdie. Towdie je malý troll, ktorý žije v starom rozprávkovom kráľovstve Alkria. V  tomto hrade všetci žili spokojne až kým nepriletel zlý drak Quido, ktorý postupne začal zabíjať obyvateľov a ničiť celú krajinu svojím plameňom. Dobrá víla Vanda sa pokúsila draka zastaviť svojími zaklínadlami, avšak zlyhala. Zakliala celú krajinu do večnej noci. Jej kúzla boli príliš slabé na to, aby zastavili draka, a preto Towdie chytí všetko do svojich rúk a pokúsi sa zachrániť celú Alkriu vlastnými silami.

Hrateľnosť 
Hra sa odohráva v interiéri hradu alebo v  jeho okolí. Pohyb z jednej miestnosti do druhej prebieha cez flip-screen, keď sa Towdie dotkne jednej steny miestnosti. Každá miestnosť, v ktorej sa hráč pohybuje pozostáva z rôznych platforiem, lán, schodov, po ktorých hráč skáče. Towdie v hrade stretáva rôzne bytosti, ako napríklad princeznú, rytiera, kata alebo kuchára a mnoho ďalších postáv, ktoré mu napomáhajú v záchrane Alkrie, alebo naopak mu bránia v dosiahnutí jeho cieľa a odoberajú mu energiu, ktorú si však môže  doplniť zjedením muchotrávok, ktoré občas nájde v hrade. Pri prechádzaní hradu si musí hráč dávať pozor na rôzne nástrahy, ktoré mu odoberajú život, ako napríklad gulička, ktorú si hovnivály kotúľajú v hrade. Taktiež nesmie skočiť do vody, v ktorej sa utopí.  Niektoré bytosti potrebujú Towdiho pomoc, ako napríklad kuchár, ktorý potrebuje ostré korenie do polievky, nešťastného trolla zavretého vo väzení, ktorý by sa rád zahral s nejakou hračkou, ale aj malého škriatka, ktorý kopal novú chodbu. Towdie tieto všetky problémy rozprávkových postáv rieši hľadaním rôznych predmetov rozmiestnených v zámku. Tieto všetky predmety musí hráč pozbierať a správne darovať obyvateľom zámku, čím sa mu zvyšuje celkové skóre.

Referencie 

Počítačové hry z 1994
Slovenské videohry
Ján Líška

Ján Líška (iný zápis: Jan Liška; * 4. jún 1895, Vrbica, Liptovský Sv. Mikuláš† 28. november 1959, Bratislava) bol slovenský politik, úradník, manažér, statkár a podnikateľ.

Život 
Narodil sa 4. júna 1895 v rodine Michala Líšku a jeho ženy Márie Kubáňovej. Vyštudoval strojné inžinierstvo v Nemecko, po krátkom zamestnaní na železnici bol úradníkom a následne tajomníkom Obchodnej a priemyselnej komory v Bratislave. Pracoval aj v rôznych živnostenských organizáciách a družstvách. Od roku 1929 bol poslancom Národného zhromaždenia za Československú živnostensko-obchodnícku stranu strednostavovskú. Bol jedným zo signatárov Žilinskej dohody zo 6. októbra 1938. V decembri 1938 ho zvolili na „jednotnej kandidátke“ do autonómneho Snemu Slovenskej krajiny, ktorý sa po vyhlásení Slovenského štátu 14. marca 1939 premenil Slovenský snem (po 21. júli 1939 Snem Slovenskej republiky). Živnostenská strana zanikla zlúčením s Hlinkovou slovenskou ľudovou stranou – Stranou slovenskej národnej jednoty krátko po 6. októbri 1938.

Počas vojnovej Slovenskej republiky pôsobil ako generálny riaditeľ cukrovaru v Nitre. Udržiaval styky s činiteľmi občianskeho odboja. V novembri 1944 bol vyšetrovaný a na šesť týždňov väznený pre podozrenie z konšpirovania s predstaviteľmi Slovenského národného povstania Vavrom Šrobárom, Pavlom Zaťkom a ď. Po páde Slovenskej republiky bol od 8. mája do 1. septembra 1945 držaný vo vyšetrovacej väzbe za funkcie a verejnú činnosť z vojnového obdobia.

Referencie

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike (č.97) 

Narodenia 4. júna
Narodenia v 1895
Úmrtia 28. novembra
Úmrtia v 1959
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Slovenskí politici
Slovenskí podnikatelia
Slovenskí statkári a veľkostatkári
Slovenskí úradníci
Oriešok

Oriešok môže byť:
malý orech
v botanike: druh plodu, pozri oriešok (plod)
v zoológii: slovenský názov všetkých rodov z čeľade orieškovité (staršie okrem rodu Ferminia a vrátane rodu Donacobius), pozri pod orieškovité

Zdroje
Divertikulóza

Divertikulóza hrubého čreva alebo divertikulárna choroba je časté ochorenie vo vyspelých krajinách. Ide o tvorbu vychlípenín (vačkov) v stene hrubého čreva. V najväčšej miere sa vyskytujú v poslednom úseku hrubého čreva – esovitej kľučke (colon sigmoideum). Vznikajú vyklenutím sliznice pod tlakom obsahu čreva spravidla v miestach, kde je stena čreva najslabšia – v miestach prechodu ciev cez črevnú stenu a v medzerách medzi zväzkami svaloviny. Príčinou býva porucha vyprázdňovania u osôb, ktoré konzumujú stravu s malým podielom nestráviteľných zvyškov, produkujúcu tuhú, málo objemnú stolicu, ktorá sa vyprázdňuje pod vyšším tlakom.

Divertikulóza postihuje hlavne staršie osoby. Rizikovými faktormi sú sedavý spôsob života, obezita, fajčenie a strava, produkujúca málo objemnú stolicu. Divertikulóza je prevažne bezpríznaková, ale podkladom pomerne častého zápalového ochorenia – divertikulitídy. Menej často sú divertikly zdrojom krvácania, zriedkavo dochádza k prederaveniu (perforácii). Diagnóza sa najčastejšie stanovuje na základe nálezu irrigoskopického alebo kolonoskopického vyšetrenia. Liečba, zabraňujúca zväčšovaniu rozsahu ochorenia a komplikáciam spočíva hlavne v úprave stravovacích návykov a životného štýlu.

Terminológia je nejednotná. Väčšinou sa rozdeľuje na nekomplikovanú (asymptomatickú) divertikulózu a komplikovanú (symptomatickú) divertikulózu. Nekomplikovaná divertikulóza sa neprejavuje príznakmi a býva najčastejšie zistená ako náhodný nález pri kolonoskopickom vyšetrení. Komplikovaná divertikulóza sa môže prejavovať chronickou bolesťou brucha, krvácaním do stolice a akútnym zápalom niektorého z divertiklov – divertikulitídou, spravidla akútnou ľavostrannnou divertikulitídou.

Pozri aj 
 divertikulitída

Zdroje 
 Wikiskripta, stránka Divertikly trávicího traktu, divertikulární choroba rektosigmatu. https://www.wikiskripta.eu/w/Divertikly_tr%c3%a1vic%c3%adho_traktu,_divertikul%c3%a1rn%c3%ad_choroba_rektosigmatu
 Klener, P.: Vnitřní lékařství. 3. prepracované a doplnené vydání. Praha : Galén : Karolinum, 2006. s. 607 – 608. ISBN 80-246-1252-6

Choroby hrubého čreva
Gastroenterológia
Dobré rádio

Dobré rádio je slovenská súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysiela v FM pásme od 17. novembra 2021. Jej predchodcom je pôvodne internetové Dobré rádio, ktoré však vysielalo v odlišnom hudobnom formáte a s inou programovou štruktúrou už od roku 2018. Licenciu na multiregionálne terestriálne vysielanie stanica získala 24. marca 2021.

Držiteľom licencie je spoločnosť Dr. FM, s. r. o. so sídlom v Bratislave, odkiaľ rádio aj vysiela. Dobré rádio je súčasťou mediálneho domu Dobré médiá, do ktorého patrí viacero online médií vrátane spravodajského portálu Dobré noviny. Zameriava sa na dospelého poslucháča, hrá prevažne súčasné hity.

Jedinečným prvkom vysielania sú dobré správy, ktoré rádio vysiela 17-krát denne. Počas dňa dominuje prúdové vysielanie, ktorého súčasťou sú moderované šou a rozhovory.

Rádio vysiela na 20 frekvenciách na väčšine územia Slovenska so zastúpením všetkých regiónov od východu po západ krajiny. Rádio okrem toho vysiela na svojej webovej stránke www.dobreradio.sk a prostredníctvom rôznych streamovacích aplikácií.

Vznik a predchodca 
Dobré rádio spustilo svoje vysielanie v FM pásme 17. novembra 2021. Predchodcom súčasného Dobrého rádia však bola rovnomenná stanica vysielajúca na internete od 28. mája 2018, dňa šiesteho výročia založenia sesterského portálu Dobré noviny. 3. septembra 2018 internetové Dobré rádio spustilo celodenné moderované vysielanie.

Internetový predchodca stanice sa však súčasnému terestriálnemu Dobrému rádiu podobalo iba svojím názvom. V FM pásme Dobré rádio vysiela ako nová stanica s odlišným hudobným formátom a programovou štruktúrou, kompletne obmeneným moderátorským tímom a dokonca aj s odlišným logom.

Prechod na terestriálne vysielanie 
8. októbra 2020 Dobré rádio požiadalo Radu pre vysielanie a retransmisiu (RVR) o udelenie licencie na multiregionálne terestriálne rozhlasové vysielanie. V jesennom výberovom konaní žiadalo o pridelenie 21 frekvencií po celom Slovensku. RVR mala o pridelení frekvencií rozhodnúť 19. novembra 2020, konanie však bolo pre núdzový stav vyhlásený v súvislosti s pandémiou nového koronavírusu prerušené a v marci 2021 obnovené. Verejné vypočutie a prezentácia projektu pred Radou pre vysielanie a retransmisiu sa uskutočnilo 23. marca 2021 a o udelení licencie a pridelení frekvencií Dobrému rádiu RVR rozhodla nasledujúci deň.

Dobré rádio následne spustilo terestriálne vysielanie 17. novembra 2021 s upraveným hudobným formátom, ktorý sa sústredí výhradne na súčasné hity. Hlavným rozlišovacím prvkom stanice je zameranie na výhradne dobré správy. „Chceme priniesť niečo nové, čo tu ešte v éteri nie je. Koncept výhradne pozitívneho spravodajstva je overený, už sme 8 rokov na internete a máme s ním dobré skúsenosti a teraz o to viac, že sme v pandemickom období, keď sú pozitívne správy vyslovene potrebné. Dopyt zo strany verejnosti je vidieť a toto považujeme za kľúčový dôvod,“ povedal pre médiá o ambíciách Dobrého rádia jeho zakladateľ Róbert Sedlák.

Vysielače 

* plánovaný vysielač

Referencie

Zdroj 
 Stránky rádia
 www.radia.sk

Slovenské internetové rádia
Kultúra v Bratislave
Slovenské rozhlasové stanice
Vzniklo v 2021
Slovenský ochranný zväz autorský

Slovenský ochranný zväz autorský (SOZA) je slovenské občianske združenie, ktoré vykonáva dohľad nad ochranou autorských práv hudobných diel na území Slovenska.

História 
Medzinárodneprávne je ochrana autorských práv hudobných diel zabezpečená od Bernskej dohody z roku 1886. V Československu vznikol prvý orgán, zaoberajúci sa touto problematikou, v Prahe v roku 1919 bez slovenskej účasti ako Ochranné sdružení spisovatelů a nakladatelů hudebních děl (OSA) V roku 1922 vznikla tiež slovenská pobočky OSA, jej prvým predsedom sa stal hudobný skladateľ Mikuláš Schneider-Trnavský. V roku 1939 sa OSA pretransformovala na Slovenský autorský sväz hudobných skladateľov, spisovateľov a nakladateľov, družstvo s.r.o. (SAS). Od roku 1968 pôsobí pod názvom SOZA. 

Do roku 1992 fungovala SOZA ako súčasť Ministerstva kultúry, odvtedy funguje ako občianske združenie. V roku 2005 sa SOZA stala členom organizácie GESAC (Groupement Européen des Sociétés d´Auteurs et Compositeurs), európskeho združenia spoločností autorov a skladateľov z krajín Európskej únie, Islandu, Nórska a Švajčiarska.

Funkcie 
SOZA predovšetkým zastupuje autorov hudobných diel (skladateľov hudby, textárov, upravovateľov, aranžérov), ako aj vydavateľov týchto diel. Má právo na monitorovanie používania hudobných diel na území Slovenska, udeľuje súhlas na používanie hudby a za využívanie poberá autorské odmeny. V súčasnosti zastupuje záujmy približne 2 000 domácich a 1,5 milióna zahraničných tvorcov hudby.

SOZA tiež vo vlastnom mene vyberá, spravuje a rozdeľuje odmeny pre autorov a vydavateľov hudobných diel prináležiace týmto subjektom podľa autorského zákona a príslušných vykonávacích predpisov. Výška poplatkov, ktoré musia zväzu prevádzky za používanie hudby platiť, závisí od veľkosti prevádzok. V roku 2016 sa pohybovala cena za poplatok pre autorské spoločnosti za 100m² priestoru na úrovni 170€ za rok. SOZA začala v roku 2011 vyberať autorské odmeny, ak webové servery zdieľali videoklipy napríklad z portálu Youtube na svojich stránkach. Na podobnom princípe fungujú spoločnosti OZIS a SLOVGRAM.

Ceny SOZA 
Podrobnejšie informácie v článku Ceny SOZA.

SOZA tiež každoročne oceňuje najúspešnejších tvorcov slovenských hudobných diel pri udeľovaní Cien SOZA. Udeľovanie cien za rok 2017 sa uskutočnilo 20.9.2018.

Držitelia cien SOZA za rok 2017 
 Skladateľ najhranejších hudobných diel: Ivan Tásler
 Textár najhranejších hudobných diel: Kamil Peteraj
 Najúspešnejší mladý autor: Celeste Buckingham
 Najhranejšia skladba: Emma Drobná - Smile (autori hudby a textu: Peter Graus / Tomáš Zubák / Emma Drobná)
 Najpredávanejší zvukový nosič: Peter Lipa a Milan Lasica - Podobnosť čisto náhodná (East West Promotion)
 Najvyšší podiel domáceho repertoáru vo vysielaní: Rádio SiTy
 Cena za významný podiel uvádzania domácej tvorby v zahraničí: Kamil Peteraj
 Zápis do Zlatej knihy SOZA: Ján Zimmer, Ivan Dubecký
 Veľká cena SOZA: Marika Gombitová

Vedúci predstavitelia SOZA

Referencie 

Hudba na Slovensku
Občianske združenia na Slovensku
Organizácie založené v 1922
Petra Smaržová

Petra Smaržová (* 4. jún 1990, Valašské Meziříčí) je slovenská zjazdová lyžiarka. Na Zimnej paralympiáde 2014 získala striebornú medailu v zjazdovom lyžovaní.

Začiatky 
Petra Smaržová začala svoju kariéru na Svetovom šampionáte v Rakúsku v roku 2002.

Zúčastnila sa Zimnej paralympiády 2010 v kanadskom Vancouveri. Na Zimnej paralympiády 2014 v ruskom Soči získala bronzovú medailu v zjazdovom lyžovaní. Na Zimnej paralympiáde 2018 v juhokórejskom  získala 5. miesto v slalome, 5. miesto v obrovskom slalome a 6. miesto v super kombinácii.

V druhom slalome Svetového pohára v Záhrebe získala v januári 2018 tretie miesto.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Osobnosti z Valašského Meziříčí
Slovenské alpské lyžiarky
Slovenskí paralympionici
Alpskí lyžiari na Zimných paralympijských hrách 2010
Alpskí lyžiari na Zimných paralympijských hrách 2014
Alpskí lyžiari na Zimných paralympijských hrách 2018
Slovenskí bronzoví paralympijskí medailisti
Antonio Tajani

Antonio Tajani (* 4. augusta 1953, Rím, Taliansko) je taliansky a európsky politik. V januári 2017 bol po Martinovi Schulzovi zvolený za predsedu Európskeho parlamentu.

Politická kariéra

Európska únia 
Od roku 1994 bol trikrát zvolený za člena Európskeho parlamentu za taliansku konzervatívnu stranu Forza Italia. Od 8. mája 2008 bol podpredsedom Európskej komisie (EK) zodpovedným za oblasť dopravy. Od 8. februára 2010 do júla 2014 zastával opätovne funkciu podpredsedu EK a tiež bol komisárom pre priemysel a podnikanie.
 
17. januára 2017 bol zvolený 351 hlasmi za predsedu Európskeho parlamentu ako kandidát za frakciu EĽS. V hlasovaní porazil svojho krajana Gianniho Pittellu, ktorý získal iba 282 hlasov.

Referencie

Iné projekty 

Predsedovia Európskeho parlamentu
Európski komisári z Talianska
Talianski politici
Osobnosti z Ríma
Poslanci Európskeho parlamentu (1994 – 1999)
Poslanci Európskeho parlamentu (1999 – 2004)
Poslanci Európskeho parlamentu (2004 – 2009)
Poslanci Európskeho parlamentu (2014 – 2019)
Poslanci Európskeho parlamentu z Talianska
Európski komisári pre dopravu
Európski komisári pre priemysel a podnikanie
Zane Grey

Zane Grey, celým menom Pearl Zane, Grey (* 31. január 1872, Zanesville, Ohio, USA† 23. október 1939, Altadena, Kalifornia) bol americký spisovateľ, známy predovšetkým románmi z divokého západu.

Životopis 
Narodil sa v Zanesville, v malom mestečku v štáte Ohio . Mesto založil jeho prastarý otec Ebenezer Zane, ktorý tam mal prax ako zubný lekár. Potom ako precestoval americký západ sa začal intenzívne zaujímať o jeho históriu. Už v roku 1902 mu vyšiel prvý článok v časopise, ale na svoj veľký literárny úspech si musel počkať niekoľko rokov. V roku 1910 vyšiel jeho román Dedičstvo Púšte, ktorý sa stal bestsellerom. V najbližších rokoch nasledoval jeden úspech za druhým, napríklad Jazdci Fialovej Šalvie, alebo Pohraničná Légia, ktorá bola nadšene prijatá publikom a následne niekoľkokrát sfilmovaná..

Stal sa najpredávanejším autorom a jedným z najvýznamnejších predstaviteľov amerického westernu v prvých štyroch desaťročiach 20. storočia.

Jeho romány opisovali život na divokom západe romantizovane a pohľad na jeho dobývanie bol hlavne pohľadom "bieleho muža". Skutočná história je v jeho dielach skreslená. Popri románoch o divokom západe písal aj o ďalších témach, napríklad o rybolove.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zane Grey Incorporated
 Zane Grey's West Society
 A Comprehensive list of Zane Grey's works
 Zane Grey Cabin Foundation
 Zane Grey Museum
 National Road/Zane Grey Museum
 The Lone Star Ranger at Project Gutenberg
 King of the Royal Mounted BLBs and Comics
 The Shortstop by Zane Grey Free eBook

Spisovatelia USA
Divoký západ
Osobnosti z Ohia
HO TJ Strojár Malacky

HO TJ Strojár Malacky je slovenský hádzanársky klub z Malaciek. Vznikol v roku 1964, keď sa hádzanársky oddiel včlenil do štruktúr multišportového klubu TJ Strojár Malacky. Družstvo mužov je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligyod roku 2016. 1. ligu v tej sezóne nevyhralo, ale ako jediné prejavilo záujem postúpiť do najvyššej ligy. Klub má okrem seniorských tímov aj dorastenecké, žiacke a prípravkárske tímy. Do roku 1969 fungoval aj ženský tím, v súčasnosti sú súčasťou len tímy žiačok.

Sezóny 
Počas česko-slovenskej éry pôsobil mužský tím väčšinou v krajských súťažiach, v rokoch 1974 a 1992 sa mu podarilo postúpiť do 2. SNL (tretia najvyššia česko-slovenská liga).

Referencie

Zdroje 
 Oficiálna stránka klubu
 Hádzanársky oddiel na stránke klubu TJ Strojár Malacky
 Profil klubu na stránke slovakhandball.statscore.com 
 Profil klubu na stránke the-sports.org 

Slovenské hádzanárske kluby
Šport v Malackách
Organizácie založené v 1964
Linda Huntová

Lydia Susanna Hunt (* 2. apríl 1945 Morristown, New Jersey, Spojené štáty) je americká herečka a držiteľka ceny Academy Awards za film The Year of Living Dangerously (1982) a tiež je prvou herečkou ktorá vyhrala túto cenu za stvárnenie postavy opačného pohlavia.

Životopis 
Linda sa narodila 2. apríla 1945 v meste Morristown, v New Jersey. Jej otec bol Raymond Davy Hunt, bol viceprezidentom spoločnosti Harper Fuel Oil. Jej matka, Elsie Doying Hunt, bola učiteľka klavíra, ktorá vyučovala na Hudobnej škole. Má  staršiu sestru.

Kariéra 
Prvý krát sa vo filme objavila v roku 1980 a to v hudobnej komédii Roberta Altmana, Popeye. O dva roky neskôr vystupovala ako Billy Kwan vo filme The Year of Living Dangerously a za svoju úlohu, čínsko-austrálskeho fotografa Billyho Kwana získala v roku 1983 Oscara za najlepšiu hereckú herečku, ktorá sa stala prvou osobou, ktorá získala Oscara za stvárnenie opačného pohlavia. Navyše, jej postava bola mala podmienku, že musí byť nízkeho vzrastu, ktorý Linda má. Vo filme nosila príčesok, falošné fúzy a ozdobné oči, aby pôsobila jej tvár ázijsky. 

Linda je veľmi obdivovaná aj v divadle, za ktoré získala niekoľko ocenení. Tiež sa aktívne venuje dabingu pre jej netypický hlas a na jej charakter bola vytvorená postava v animovanej rozprávke The Incredibles (2004). Filmu sa venuje sporadicky, no od roku 2009 je jednou z hlavných postáv televízneho seriálu NCIS: Los Angeles (2009 - 2018).

Osobný život 
Linda je od roku 1978 vo vzťahu so psychoterapeutkou Karen Kline, svoj vzťah spečatili v roku 2008 svadbou. Spoločne bývajú v historickej časti Hollywoodu v Kalifornií. V mladom veku bol Linde diagnostikovaný hypofýzový dwarfizmus, meria len 1,45 metra.

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
LGBT osobnosti USA
Osobnosti z New Jersey
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny AACTA
Kresťanské zbory na Slovensku

Kresťanské zbory na Slovensku, skrátene Kresťanské zbory (KZ), historicky Bratské zbory, je malá protestantská štátom uznávaná cirkev pôsobiaca na Slovensku. Cirkev sa vytvorila v prvej tretine 19.storočia na britských ostrovoch, na území Slovenska sa prvé zbory konštituovali okolo roku 1900. Cirkev bola perzekuovaná počas Slovenského štátu aj počas komunistického režimu, v roku 1951 bola v ČSR zakázaná, viacerí kňazi boli zatknutí a KZ boli opätovne uznané až v roku 1956. 

Pri Sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2021 sa ku Kresťanským zborom prihlásilo 18 553 ľudí (0,34%), čo z cirkvi činí ôsmu najpočetnejšiu cirkev Slovenska. Predstavitelia KZ odmietajú, že by boli sektou.

Charakteristika 
Základným dokumentom Kresťanských zborov je Biblické poznanie a vnútorný poriadok.

Vo vierouke sa majú podľa štatutára Milana Neklapila spoločné prvky s ďalšími slovenskými s evanjelikálnymi cirkvami ako Bratská jednota baptistov, Cirkev bratská či Apoštolská cirkev na Slovensku. Cirkev sama sa definuje ako duchovné hnutie, ktoré vychádza z učenia a praxe prvých zborov Cirkvi, ako sú zaznamenané v Novom zákone. Hoci sú KZ registrovanou cirkvou, odmietajú financie od štátu. V praxi ide o skupinu samostatných, ale previazaných zborov, ktoré sa dobrovoľne združujú. Veriaci v nich čítajú Bibliu, a prijímajú pod oboma spôsobmi. Príslušnosť k zboru je neformálna, o členoch si jednotlivé organizácie KZ nevedú zoznamy. KZ zároveň nemá špecifický inštitút kňazov, v cirkvi je kňazom každý muž alebo žena. Nad biblickým poriadkom dohliadajú takzvaní starší zborov, ktorí však nie sú volení ani ordinovaní. Predstavitelia KZ odmietajú, že by boli sektou, pripúšťajú však charizmatickú povahu hnutia.

Organizačné členenie 
Prvý zbor vznikol vďaka pôsobeniu britského kazateľa Fredericka Butchera po roku 1900 v Bratislave. Medzi rokmi 1905-1915 vznikli ďalšie zbory v Rači, Modre a Pezinku. V súčasnosti na Slovensku pôsobí 22 zborov KZ združených do 10 oblastí, prevažne na západe krajiny.

Počty veriacich KNZ na Slovensku

Obce s najväčším percentuálnym počtom veriacich 
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2021, Štatistický úrad Slovenskej republiky

Obce s najväčším  počtom veriacich 
údaje: Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2021, Štatistický úrad Slovenskej republiky

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Kresťanských zborov na Slovensku

 
Protestantské cirkvi
Polygnótos z Thasosu

Polygnótos (), grécky maliar z 5. storočia pred Kr., bol jedným z najvýznamnejších umelcov staroveku.
 
Polygnótos, syn maliara Aglaofóna, pochádzal z ostrova Thasos. Približne v roku 475 pred Kr. sa presťahoval do Atén, kde sa stal Kimónovým priateľom a údajne milencom jeho nevlastnej sestry Elpiky. Už z toho sa dá predpokladať, že v sociálnom postavení nebol len obyčajným remeselníkom (technites).

Nezachovala sa žiadna z jeho nástenných malieb. Z antických správ je ale známe, že mali prevažne mytologický námet. Medzi jeho najznámejšie diela patrili maľba Iliú persis (dobytie Tróje) a Nekyia (Odyseov vstup do podsvetia), vystavená v knidskej lesché (vo verejnej miestnosti) v Delfách. Tieto maľby mali viac ako 70 postáv a boli namaľované zrejme v rokoch 458 až 447 pred Kr., v Aténach vyzdobil tiež časť stoy poikilé (maľovaného stĺporadia), Théseion a Anakeion. Už za svojho života sa stal slávnym maliarom. Aj keď ešte nepoužíval tieňovanie (skiágrafia - umenie tieňovať), tvoril už omnoho voľnejším štýlom (postavy boli napríklad zoradené naprieč maľbou, nie len v jednej línii).
 
Antický cestovateľ Pausanias, ktorý niekoľko jeho diel podrobne opísal, uvádza, že s využitím štyroch základných farieb, čiernej, bielej, červenej a okrovej na rozdiel od iných maliarov upustil od profilových zobrazení figúr, zaobišiel sa bez základnej linky a vniesol do svojich obrazov priestorový prvok.  
 
Jednotná perspektíva v modernom zmysle síce ešte neexistovala, ale rozptýlené Polygnótove postavy tak voľne vystupovali z priestoru, že jeho obrazy nevzbudzovali dojem dekorácie, ale okna do sveta. Neskorší kritici tiež oceňovali Polygnótovu kombináciu ethosu (charakterový a mravný základ) a pathosu (spontánne, emotívne reakcie na vonkajší popud). Technika, ktorú používal pre zachytenie ideálnych charakterových rysov, bola značne rozmanitá. Musel mať dokonalý kresbový štýl, keď vedel vystihnúť aj tie najjemnejšie odtienky v gestách, pózach a výrazoch tvárí postáv a tiež docieliť znázornenie ich citov a celkovú atmosféru obrazu. Tvorba bez základných liniek mu umožňovala vytvárať dovtedy nezvyčajné zoskupenia postáv a oveľa výraznejšie vyjadrovať i psychologické vzťahy medzi nimi. Strata či zničenie týchto majstrovských diel, vďaka ktorým sa starogrécka maľba stala jednou z najpozoruhodnejších výtvarných prejavov svojej doby, je zrejme najťažšou ranou, akú nám starovek utŕžil.

Referencie a bibliografia 

 

Maliari starovekého Grécka
Jastrab krátkoprstý (Accipiter brevipes)

Jastrab krátkoprstý () je dravý vták z čeľade jastrabovité (Accipitridae). Obýva juhovýchodnú Európu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov jastrab krátkoprstý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.

Výskyt a stav na Slovensku 
Na Slovensku bol výskyt jastraba krátkoprstého zdokumentovaný v máji 2012 pri Trebišove.

Ochrana 
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 

Jastrabovité
Vtáky na Slovensku
Najmenej ohrozené druhy
Trsteniarik roľný

Trsteniarik roľný (lat. Acrocephalus agricola) je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Hniezdi vo východnej Európe a v Ázii. Na hniezdiskách v Európe narastá populácia, preto sa zvyšujú prípady záletov do strednej a západnej Európy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik roľný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je vyhodnotená ako klesúca z dôvodu ničenia biotopov, neveliká európska populácia má stúpajúci trend.

Výskyt a stav na Slovensku 
Prvý výskyt na Slovensku bol zdokumentovaný 18. augusta 2014 na močiari pri osade Béter v Lučenci.

Ochrana 
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 

Trsteniarikovité
Najmenej ohrozené druhy
Vtáky na Slovensku
La Liga 2018/2019

La Liga 2018/2019 taktiež známa aj ako La Liga Santander 2018/2019 bol 88. ročník najvyššej španielskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval tím FC Barcelona. Sezóna začala 17. augusta 2018 zápasom Girona - Valladolid 0-0.

Víťazom sa stal úspešný obhajca titulu, FC Barcelona. Zostúpili tímy Girona, Huesca a Rayo Vallecano.

Tímy

Tabuľka 

Z - zápasy, V - výhry, R - remízy, P - prehry G - góly, +/- - skóre, B - body, Š - víťaz, ZO - zostupujúci

Sezónne štatistiky

Góly 

 Prvý gól v sezóne:

 Roger Martí za Levante proti Realu Betis (17. august 2018)

 Posledný gól v sezóne:

 Pablo de Blasis za Eibar proti Barcelone (19. máj 2019)

Najlepší strelci

Najviac asistencií

Zdroj 

La Liga
Futbal v 2018
Futbal v 2019
Chuwi

Chuwi je čínsky výrobca spotrebnej elektroniky, predovšetkým tabletov, notebookov a konvertibilných zariadení 2 v 1. Zameriava sa hlavne na lacné a cenovo dostupné zariadenia pre širokú verejnosť. Parametrami patria skôr medzi low-end alebo strednú triedu. Spoločnosť svoje zariadenia predáva celosvetovo na najznámejších čínskych predajných portáloch.

Notebooky a PC 
 Chuwi Lapbook SE
 Chuwi Lapbook Air
 Chuwi Lapbook SE
 Chuwi Lapbook 12.3
 Chuwi Lapbook 14.1
 Chuwi Lapbook 15.6
 Chuwi GBox

Tablety 
 Chuwi Hipad
 Chuwi HiBook Pro
 Chuwi SurBook
 Chuwi SurBook mini
 Chuwi Hi8 Air
 Chuwi Hi8 SE
 Chuwi Hi8 Pro
 Chuwi Hi9
 Chuwi Hi9 Air
 Chuwi Hi9 Plus
 Chuwi Hi9 Pro
 Chuwi Hi10
 Chuwi Hi10 Air
 Chuwi Hi10 Plus
 Chuwi Hi10 Pro
 Chuwi Hi10 x
 Chuwi Hi12
 Chuwi Hi13

Referencie

Externé odkazy 
 Produkty Chuwi

Podniky v Číne
Serie A 2018/2019

Serie A 2018/2019 bol 117. ročník najvyššej talianskej futbalovej súťaže a 87. ročník od založenia Serie A. Súťaž začala 18. augusta 2018 a skončila 26. mája 2019. 

35. titul v tejto súťaži získal Juventus FC, ktorý zároveň obhájil prvenstvo z minulého ročníka. Do Ligy majstrov sa spolu s ním kvalifikovali aj Neapol, Atalanta a Inter Miláno. Na pozíciách zaisťujúcich Európsku ligu skončili Lazio, AS Rím a Turín FC. Zostup do Serie B postihol Empoli FC, Frosinone a Chievo Verona.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Serie A

Futbal v 2018
Futbal v 2019
Futbal v Taliansku
Perlová rieka

Perlová rieka (čín. Ču-ťiang, 珠江) je rozsiahly riečny systém v južnej Číne. Názov „Perlová rieka“ je tiež často používaný ako súhrnný termín pre sútok riek Si-ťiang (Západná rieka), Pej-ťiang (Severná rieka) a Tung-ťiang (Východná rieka Kuang-tungu). Tieto rieky sú považované za prítoky Perlovej rieky, pretože majú spoločnú deltu. Vlieva sa do zátoky Ču-ťiang-žou Juhočínskeho mora. Celý riečny systém, pre ktorý sa meno rieky často používa, je dĺžkou 2200 až 2400 km treťou najdlhšou riekou v krajine (po Jang-c’-ťiang a Žltej rieke) a druhou najmohutnejšou pokiaľ ide o vodnosť (po Jang-c’-ťiang). Pobrežná oblasť Perlovej rieky (408 480 kilometrov štvorcových) zavlažuje väčšinu provincií Liangguangu provincie Kuang-tung a Kuang-si, ako aj časti Jün-nan, Kuej-čou, Chu-nan a Ťiang-si v Číne. Zavlažuje tiež severné časti Vietnamu, severovýchodné provincie Cao Bang a Lang Son.

Rieka je pomenovaná podľa piesočnatého kamenistého ostrovčeka More periel, (po čínsky: pchin-jinom Chaj-ču, znakmi 海珠). Kvôli zmenám toku sa ostrov často ocitol mimo koryta rieky.

Využitie 
Nad ústím sa nachádza veľký námorný prístav Kanton. Na rieke je rozvinutá vodná doprava, rybárstvo a perlový priemysel. 500 kV elektrického vedenia zaveseného na troch najvyšších stĺpoch na svete kríži rieku v blízkosti jej ústia. Toto ústie, ktoré sa nazýva Humen, býva pravidelne čistené, aby bolo umožnené vplávanie veľkých lodí.

Pivovar Zhujiang, jeden z troch najväčších domácich pivovarov v Číne, sa nachádza na delte Perlovej rieky v meste Kanton.

Mestá na delte 
Tung-kuan, Fo-šan, Kanton, Hongkong, Ťiang-men, Kchaj-pching, Macao, Šen-čen, Wu-čou, Čao-čching, Čung-šan, Ču-chaj

Externé odkazy

Zdroj 
 

Rieky v Číne
Rieky v Hongkongu
Povodie Perlovej rieky
Úmorie Juhočínskeho mora
Tapír indický

Tapír indický (Tapirus indicus) je najväčší zo žijúcich tapírov a jediný pôvodom z Ázie.

Rozšírenie 
Existujú tri izolované populácie. Dve sú v juhovýchodnej Ázii (Thajsko a Mjanmarsko), južné Thajsko a Malajzia a tretia je na ostrove Sumatra, Indonézia. V súčasnosti žije v divočine približne 2,5 tisíca dospelých jedincov. Pre lov a stratu prirodzeného prostredia sa ich populácia zmenšuje.

Opis 
Je ľahko rozoznateľný pre veľkú svetlú škvrnu na chrbte. Ostatok je čierny, okrem bieleho lemovania na ušiach. Tento vzor je druh kamufláže, ostatné zvieratá tak ťažšie rozoznajú tvar tapíra, napr. pri spánku vytvára dojem, že ide o skalu.

Majú dĺžku medzi 1,8 a 2,5 m, bez chvosta s dĺžkou iba 5 až 10 cm s výškou 90 až 110 cm. Obvykle vážia medzi 250 a 320 kg, aj keď niektorí dospelí môžu vážiť až 540 kg. Samice sú zvyčajne väčšie ako samce. Rovnako ako ostatné druhy tapírov majú malé, zavalité chvosty a dlhé, flexibilné sosáky. Majú štyri prsty predných nohách a tri prsty na zadný nohách. Má zlý zrak, ale výborný sluch a čuch.

Referencie

Iné projekty 

Tapírovité
Ohrozené druhy
Laborec (knieža)

Laborec (, ;  * aj † v 9. storočí) bol legendárny knieža ranofeudálneho štátu slovanského kmeňového zväzu Bielych Chorvátov žijúcich medzi riekami Tisa a Dunaj. Základom obrany tohto štátu bol hrad na mieste terajšieho užhorodského zámku (castrum Hung). Podľa stredovekých povestí na ňom vládol práve knieža Laborec.

Životopis 
Historici predpokladajú, že knieža Laborec vládol v  čase panovania Svätopluka vo Veľkomoravskej ríši (871894), Olega Múdreho v Kyjevskej Rusi (879912) a Simeona I. v Bulharskom cárstve (893927). Existuje predpoklad, že knieža Laborec sa  podriadil Svätoplukovi a platil mu dane. Rovnako Simeon, rozširujúc svoju moc na sever, sa snažil si ho podriadiť.

Meno kniežaťa Laborca sa prvýkrát objavuje v uhorskej kronike Anonyma (Gesta Hungarorum) z 12. storočia. V nej sa uvádza, že v roku 896 sa knieža Laborec postavil proti útokom uhorských kmeňov spoza karpatských hôr na čele s Árpádom. V preklade:

Príbeh z Anonymovej kroniky je však iba legenda. V regióne hornej Tisy, ktorá v tom čase patrila k Podkarpatskej Rusi, ale skutočne existovali kmeňoví vodcovia, ktorí boli porazení počas maďarských vpádov do strednej Európy.

Odraz v kultúre 
Meno Laborca našlo široký odraz v pamäti rusínskeho národa. Existujú o ňom legendy a piesne. Užhorodský historik 19. storočia Michail Lučkaj o kniežati Laborcovi povedal slovenskému spisovateľovi Bohuslavovi Nosákovi-Nezabudovovi, ktorý neskôr napísal prvú historickú povesť v rusínskom jazyku Laborec (Laborec – rusynska povisť). Knieža Laborec bol témou umeleckých diel aj ďalších spisovateľov:  Anatolij Kralickij – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Jevgenij Andrejevič Fencik – Pokorjenije Užgoroda  (po slovensky Dobytie Užhorodu), Marijka Podgorjanka – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Vasiľ  Stepanovič Grenža-Donskij – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec), Petro Volodymyrovič Uhľarenko – Kňaz Laborec (po slovensky Knieža Laborec) а ďalší...

V Užhorode je po kniežati Laborcovi pomenované jedno z námestí.

Socha kniežaťa Laborca je umiestnená nad obcou Habura (v chotári susednej dediny Čertižné je žriedlo rieky Laborec). Je vysoká vyše päť metrov a stojí na takmer dvojmetrovom podstavci z prírodného kameňa. Autorom bronzovej sochy je akademický sochár Ján Ťapák. V podstavci pod sochou sa nachádza schránka so zeminou zo 106 rusínskych obcí, čo symbolizuje jednotu Rusínov.

V júli 2017 darovala nadácia Drevený kostolík Habura repliku sochy kniežaťa Laborca Múzeu rusínskej kultúry v Prešove.

Referencie

Externé odkazy 
 Kto bol knieža Laborec
 Knieža Laborec
 Povesť o kniežati Laborcovi v rusínskom jazyku
 História mesta Medzilaborce

Literatúra 
 Богуслав Носак-Незабудов, Лаборець ( Русинська повість),1966, Словацьке педагогічне видавництво в Братіславі

Zdroj 
 

Narodenia v 9. storočí
Úmrtia v 9. storočí
Rusíni
Kniežatá
Podkarpatská Rus
Veľká Morava
Osobnosti z Užhorodu