joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Divoké kone

Divoké kone je slovenský rodinný denný seriál. Vysielal sa od 5. januára 2015 do 8. januára 2016 od pondelka do štvrtku o 20:35 na JOJ.

Seriál produkovala kreatívna producentka Danica Haláková, ktorá predtým produkovala seriály u konkurenčnej Markízy.

Dej 

Seriál sa odohráva v malebnom prostredí rozsiahleho statku uprostred Malých Karpát. Tradícia chovu koní sa prelína dejom seriálu ako symbol lásky k prírode a harmonického spolužitia s ňou. Oproti nim je postavená moc konzumného bohatstva, korupcie a malých aj veľkých zločinov. V pozadí sa odohráva utajený zločin zbohatlíckej rodiny Závodskych a potomkov starého rodu Karpatských Nemcov - Holzmannovcov z konca druhej svetovej vojny.

Postavy 
 Monika Šagátová – Hana Kopecká
 Ján Dobrík – Adam Závodský
 Anna Javorková – Tereza Kopecká
 Ivan Romančík – Albert Závodský
 Leopold Haverl – Osvald Závodský
 Alena Ďuránová – Simona Kozáková Závodská
 Robo Halák – Karol Kozák
 Ján Keselý – Filip Kozák
 Kristína Fačkovcová – Bianka Kozáková
 Pavel Višňovský – MVDr. Imrich Volár
 Lujza Garajová Schrameková – Mery Volárová
 Kristína Tóthová –  Zuzka Petrichová, (rod. Volárová)
 Tomáš Mischura – Maroš Petrich
 Dominika Zeleníková – Danka Volárová
 Juraj Kemka – Jožko Šušorený
 Christopher Michael Pauliny – Miško Šušorený
 Ivan "Tuli" Vojtek – Veľký Džon
 Juraj Rašla – režisér Martin Vrba
 Csongor Kassai – Béla Bartók

Série

Časti

1. séria (2015)

2. séria (2015-2016)

Referencie 

Slovenské televízne seriály
Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov 2006

Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov 2006 boli v poradí 9. Panamerické majstrovstvá v bejzbale mužov, ktoré organizovala Panamerická bejzbalová konfederácia (COPABE). Konali sa od 26. augusta6. septembra 2006 v Havane, na Kube, za účasti 12 tímov. Zápasy sa hrali na štadiónoch Estadio Latinoamericano, Estadio Nelson Fernandez a Estadio Santiago Changa Mederos. Titul získalo domáce družstvo .

Tieto majstrovstvá tiež slúžili ako kvalifikácia na 3 rôzne podujatia: 
 na Majstrovstvá sveta 2007, ktoré organizoval Taiwan, a kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev. 
 na Panamerické hry 2007, ktoré hostilo Rio de Janeiro, a kvalifikovalo sa na ne 7 najlepších družstiev. 
 na Letné olympijské hry 2008, ktoré hostil Peking, a kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.

Kvalifikácia 

Pozn: Odstúpenú Arubu nahradilo Mexiko.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Finálová skupina

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie

Zdroje 
 Panamerické majstrovstvá 2006 na stránke inder.cu 
 Panamerické majstrovstvá 2006 na stránke COPABE 
 Panamerické majstrovstvá 2006 na stránke Kubánskej bejzbalovej federácie (archive.org) 
 Panamerické majstrovstvá 2006 na stránke wikibaseball 

Bejzbal v 2006
Muži
Bejzbal
Ferdinand Uličný

Prof. PhDr. Ferdinand Uličný, DrSc. (* 18. august 1933, Ploštín) je slovenský historik - medievalista, archivár a bývalý univerzitný pedagóg.

Vo svojej vedeckej činnosti sa sústreďuje na výskum dejín územia Slovenska do roku 1526, najmä dejín miest a osídlenia na východnom Slovensku, vývin verejnej správy v tomto období a problematiku dejín reformácie. Pedagogicky pôsobil na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove a na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.

Život 
Absolvoval ľudovú školu v Ploštíne a následne študoval na gymnáziu v Liptovskom Mikuláši. V štúdiu pokračoval na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (pričom druhý ročník absolvoval na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe) v odbore archívnictvo – dejepis, v ktorom spromoval v roku 1957. Následne pôsobil v Štátnom archíve v Bratislave, neskôr ako vedúci Štátneho oblastného archívu v Prešove (19581961) a externý pedagóg Katedry dejín Filozofickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove (KD FF UPJŠ; od roku 1997 súčasť Prešovskej univerzity v Prešove). V rokoch 19611971 pracoval na KD FF UPJŠ interne, ako odborný asistent so zameraním na pomocné vedy historické, všeobecné a československé stredoveké dejiny. Následkom normalizačných previerok bol vylúčený z Komunistickej strany Československa a prepustený z fakulty (1970). Od roku 1972 preto opätovne pôsobil v ŠOBA v Prešove. Na akademickú pôdu sa vrátil po Nežnej revolúcii – v roku 1990 sa stal odborným asistentom na KD FF UPJŠ. Následne pôsobil aj ako predseda akademického senátu a prodekan. Do roku 2012 prednášal slovenské stredoveké dejiny na Katedre histórie Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.

Vedecké dielo

Monografie 
 
 
 
 Ploštín. Liptovský Mikuláš : Tranoscius , 2007. 213 s. ISBN 978-80-7140-273-2

Referencie

Použitá literatúra 
 

Slovenskí historici
Slovenskí archivári
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Tillmann Uhrmacher

Tillmann Rudolf Uhrmacher (* 14. máj 1967, Nemecko – † 30. máj 2011, Nemecko), bol nemecký dídžej, hudobník a hudobný skladateľ.

Začiatky jeho kariéry boli v malom hudobnom klube odkiaľ neskôr odišiel a začal pracovať v nahrávacom štúdiu kde sa vypracoval do pozície profesionálneho DJ. Koncom osemdesiatych rokov založil skupinu Mysterious Art, spoločne s Michaelom Krautterom, Mikeom Staabom, Nicole Boeúfovou a Stephanie Trautmannovou. V roku 1988 vydali ich prvý singel Das Omen ktorý okamžite získal úspech najmä v Nemecku kde sa predalo takmer 400 000 kópií. Taktiež bol umiestnený v rebríčkoch hitparád v rekordných 29 týždňoch a skončil ako druhý najúspešnejší hit roka. Tento úspech bol neskôr nasledovaný aj singlom Karma - Omen 2 ktorý sa umiestnil v hitparádach v TOP 10.

V júni 1990 Uhrmacher začal vysielať svoju vlastnú rádiovú reláciu, ktorá sa vysielala každú sobotu na rádiovej stanici RPR1 (neskôr na rádiu Sunshine Live). Jeho relácia je označovaná ako najdlhšie vysielajúca elektronická hudobná relácia v nemeckých rádiách. V roku 1994 získal úspech aj v Guinnessovej knihe rekordov za vysielanie takmer 80 hodín bez prestávky.

Jeho prvá sólo skladba Bassfly vyšla v roku 1999 a o dva roky neskôr vydal skladbu On the Run ktorá sa umiestnila na 16. mieste v Spojenom kráľovstve. Zároveň v spolupráci s Maurom Picottom pod projektom Lava vydal ďalšie 2 skladby Autumn a Spring Time.

18. marca 2011 odvysielal svoju poslednú reláciu z dôvodu vážnych zdravotných problémov.

8. júna 2011 bol Uhrmacher nájdený mŕtvy vo svojom byte. Po vyšetrovaní bol určený dátum jeho smrti na 30. máj 2011.

Diskografia

Single 	
ako Mysterious Art
 1989 „Das Omen (Teil 1)“
 1989 „Carma – Omen II“
 1990 „Requiem“
 1991 „High On Mystic Mountain“
 1991 „Lovin’ You / Awaken“

ako projekt Lava (s Maurom Picottom)
 2000 „Autumn
 2001 „Spring Time (Let Yourself Go)

ako Sólo
 1999 „Bassfly“
 2000 „Free“
 2001 „On the Run“
 2001 „Friends“
 2006 „The Pride In Your Eyes (Om Nama Shiva)“

Referencie

Externé odkazy 
 Tillmann Rudolf Uhrmacher - oficiálna webstránka

Zdroj 

Nemeckí elektronickí hudobníci
Odo Deuil

Odo Deuil taktiež Odo, Odon, Eudes of Deuil (* 1110 Denuil, Francúzsko –  † 18. apríl 1162) bol francúzsky  kronikár a účastník druhej križiackej výpravy v rokoch 1147 – 1149.

Narodil sa v Denuil v chudobnejšej rodine. Neskôr sa stal mníchom. Bol dôverníkom Sugera, opáta zo Saint-Denis. Zúčastnil sa na druhej krížovej výpravy v roku 1147, a slúžil ako kaplán Ľudovíta VII. Jeho práca o druhej druhej križiackej výprave  De Profectione Ludovici VII in Orientem patrí k najdôležitejším zdrojom o výprave. Potom sa vrátil do Francúzska a roku 1151 sa stal opátom v Saint-Denis.

Referencie

Literatúra

Externé odkazy 
 Crusades encyclopedia

Zdroj 

Narodenia v 1110
Úmrtia 18. apríla
Úmrtia v 1162
Benediktíni
Kronikári
Osobnosti križiackych výprav
Francúzski opáti
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2015

Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien 2015 boli v poradí 15. majstrovstvá Ázie v hádzanej žien, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konali sa v Jakarte, v Indonézii od 14.23. marca 2015, za účasti 9 tímov. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť aj družstvo . Po 26-tich rokoch sa na ňom opäť predstavil Hongkong. Indonézia bola organizátorom ázijského šampionátu žien druhýkrát, keď prvý turnaj hostila v roku 2012, v Yogyakarte. Pôvodne sa mal turnaj uskutočniť už v decembri v roku 2014. Všetky zápasy sa odohrali v aréne POPKI Sport Hall. Titul obhajil , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad .

Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikačné podujatie ázijských družstiev na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Dánsku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.

Účastníci 

Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom medzinárodnom rebríčku novembru 2013.

Výsledky

Základná skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Majstrovstiev Ázie 2015 /(po indonézsky)
 Oficiálna stránka Ázijskej hádzanárskej federácie /(po arabsky)
 Oficiálna stránka Indonézskej hádzanárskej asociácie (po indonézsky)

Zdroje 
 Majstrovstvá Ázie 2015 na oficiálnej stránke AHF 
 Majstrovstvá Ázie 2015 na stránke todor66.com 
 Majstrovstvá Ázie 2015 na stránke goalzz.com 

Hádzaná v 2015
Majstrovstvá Ázie v hádzanej žien
Hádzaná
2015 v Indonézii
Lysák (vrch)

Lysák (), v minulosti nazývaný Lysá, je vrch v južnej časti Vihorlatských vrchov.

Nachádza sa nad obcou Remetské Hámre v Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.

Vrcholové časti sú tvorené skalnou plošinou a zaberá ich Prírodná rezervácia Lysák, vyhlásená v roku 1993 na výmere  s najvyšším 5. stupňom ochrany, ktorej účelom je chrániť vzácne teplomilné lesné spoločenstvá v podobe bukových dúbrav ako dub mnohoplodý a dub žltkastý. Vrch patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.

V okolí vrchu prebiehala v minulosti masívna ťažba dreva, pripomínajú ju rozsiahle rúbaniská.

Zo skalnatého vrcholu je dobrý výhľad smerom na Zemplínsku šíravu.

Turizmus 
Cez Lysák vedie hlavná hrebeňová  červená turistická značka, ktorá vedie z obce Remetské Hámre cez Lysák, sedlo Rozdiel (), sedlo Tri tably (), Sninský kameň (), Nežabec () a Strihovské sedlo () do obce Podhoroď.

Najľahší je výstup z obce Remetské Hámre po  červenej turistickej značke.

Prístup 
 po  značke z obce Remetské Hámre, trvanie: ↑ 1:35 h, ↓ 1:10 h, prevýšenie: 
 po  značke z obce Zemplínske Hámre cez sedlo Tri tably (), odtiaľ po  značke cez sedlo Rozdiel (), trvanie: ↑ 4:00 h, ↓ 3:20 h, prevýšenie:

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Referencie

Pozri aj 
 Lysák (prírodná rezervácia)
 Vihorlatské vrchy
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat
 Zoznam vrcholov vo Vihorlatských vrchoch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Turistická mapa Karpatská turistická cesta, časť 1 (Aurius, 2013), časť 2 (v súborovom formáte PDF)
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Vrchy vo Vihorlatských vrchoch
Vrchy v okrese Sobrance
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2004

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2004 boli v poradí 10. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Organizovali sa po 31 rokoch od posledného turnaja. Konali sa od 6.13. novembra 2004 v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 5 tímov. Argentína bola organizátorom juhoamerického šampionátu druhýkrát, predtým hostila turnaj v roku 1963, tiež v Buenos Aires. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Nacional de Ezeiza, ktorý patrí buenosaireskému multišportovému klubu Club DAOM. Titul získala domáca .

Výsledky

Základná skupina

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Argentínskej bejzbalovej federácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2004 na stránke Brazílskej bejzbalovej konfederácie 

Bejzbal v 2004
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale
Bejzbal
2004 v Argentíne
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2005

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2005 boli v poradí 11. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Konali sa od 26. novembra3. decembra 2005 v mestách São Paulo a Ibiúna, v štáte São Paulo, v Brazílii, za účasti 5 tímov. Pôvodne bolo príhlásené aj družstvo . Brazília bola organizátorom juhoamerického šampionátu tretíkrát, keď predtým hostila turnaj v rokoch 1957 a 1968, oba v San Pablo. Všetky zápasy sa odohrali na štadiónoch Estádio Municipal de Beisebol Mie Nishi a Centro de Treinamento Yakult. Svoj šiesty titul získala domáca  po finálovom víťazstve nad .

Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá 2006, ktoré organizovala Kuba. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.

Výsledky

Základná skupina

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Brazílskej bejzbalovej konfederácie

Zdroj 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2005 na stránke Brazílskej bejzbalovej konfederácie 

Bejzbal v 2005
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale
Bejzbal
Historické tabuľky ligových strelcov

Historické tabuľky ligových strelcov sú prehľadom najlepších ligových strelcov v oficiálnych futbalových súťažiach, hraných na území Slovenska od roku 1925 až po súčasnosť. V prípade česko-slovenskej ligy a slovenskej ligy 1939 – 1944 ide o konečné tabuľky.

Historická tabuľka strelcov od sezóny 1993/1994 
Samostatná slovenská liga sa hrá od sezóny 1993/1994. V doterajšej histórii súťaže len dvaja hráči dosiahli hranicu 100 gólov. Prvým a dlhé roky jediným „stovkárom“ bol Róbert Semeník so 120 gólmi. V jesennej časti sezóny 2014/2015 ho prekonal Juraj Halenár.

Stav k 20. 5. 2018

Poznámka: Marek Ujlaky ako jediný v tomto prehľade pridal 7 gólov aj v česko-slovenskej lige, ostatní hráči strieľali góly už len v samostatnej slovenskej lige

Najviac gólov – cudzinci v slovenskej lige
Stav k 27. 12. 2019

Poznámka: 
Ruslan Ľubarskij je členom Klubu Olega Blochina, ukrajinskej obdoby nášho Klubu ligových kanonierov

Historická tabuľka strelcov slovenskej ligy 1939 – 1944 
Počas druhej svetovej vojny sa hrala na Slovensku oficiálna futbalová liga, riadená Slovenským futbalovým zväzom (vtedy pod názvom Slovenský futbalový sväz), ktorý bol členom FIFA. Odohralo sa päť ročníkov ligy, sezóna 1944/1945 bola po dvoch kolách prerušená po vypuknutí Slovenského národného povstania. Liga bola bohatá na góly, napr. v sezóne 1943/1944 nastrieľal majstrovský tím ŠK Bratislava v 22 zápasoch až 121 gólov! Najlepším strelcom krátkej histórie bol Ján Arpáš, ktorému stačilo na dosiahnutie 100 – gólovej méty necelých päť sezón.

Najviac gólov Slovákov v česko-slovenskej lige (1925 – 1993) 
Česko-slovenská futbalová liga sa hrala od roku 1925, posledná sezóna 1992/1993 sa dohrávala na jar 1993 už po rozdelení Česko-Slovenska. V česko-slovenskej lige patrili slovenskí kanonieri k najlepším strelcom, v historickej tabuľke strelcov česko-slovenskej ligy obsadili v prvej desiatke tri miesta – Jozef Adamec (170 gólov) tretie za legendárnym Bicanom a Wiecekom, Ladislav Pavlovič (164) piate a Adolf Scherer (128) desiate. Trinásť Slovákov pokorilo hranicu 100 gólov, stali sa tak členmi Klubu ligových kanonýrů, po vzniku samostatnej Slovenskej republiky boli zaradení do Klubu ligových kanonierov.

Pozri aj 
Fortuna liga
Česko-slovenská futbalová liga
Klub ligových kanonierov

Referencie 

Najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Najvyššia československá futbalová súťaž
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2011

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2011 boli v poradí 12. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Konali sa od 12.19. novembra 2011 v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 6 tímov. Argentína bola organizátorom juhoamerického šampionátu tretíkrát, keď predtým hostila turnaj v rokoch 1963 a 2004, oba v Buenos Aires. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Nacional de Ezeiza. Svoj tretí titul získala domáca  po finálovom víťazstve nad .

Výsledky

Základná skupina

Play off

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Argentínskej bejzbalovej federácie

Zdroje 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2011 na stránke Medzinárodnej bejzbalovej federácie 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2011 na stránke Brazílskej bejzbalovej konfederácie 

Bejzbal v 2011
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale
Bejzbal
2011 v Argentíne
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2012

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2012 boli v poradí 13. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Konali sa od 12.20. októbra 2012 v meste Guayaquil, v Ekvádore, za účasti 5 tímov. Na poslednú chvíľu sa odhlásil tradičný účastník tohoto podujatia. Pôvodne malo turnaj organizovať Čile, ale jeho vláda nakoniec neuvoľnila dostatok zdrojov a turnaj bol presunutý. Ekvádor bol organizátorom juhoamerického šampionátu druhýkrát, predtým hostil turnaj v roku 1966, tiež v Guayaquile. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Yeyo Uraga s kapacitou 8 000 divákov. Svoj štvrtý titul získala domáca  po finálovom víťazstve nad domácim .

Výsledky

Základná skupina

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2012 na stránke eldeportero.cl

Zdroje 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2012 na stránke nhsports.cl 
 Majstrovstvá Južnej Ameriky 2012 na stránke Medzinárodnej bejzbalovej federácie 

Bejzbal v 2012
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale
Bejzbal
Bejzbal na Panamerických hrách 1999

Bejzbal na Panamerických hrách 1999 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1999. Konal sa v meste Winnipeg, v Kanade od 25. júla2. augusta 1999, za účasti 9 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa hrali na štadiónoch CanWest Global Park a Stonewall Quarry Park. Prvýkrát sa turnaja zúčastnili aj profesionálni hráči, prevažne v tímoch USA a Kuby. Svoj desiaty titul (ôsmy v rade) získala  po finálovom víťazstve nad . Bronzová  získala svoju historickú medailu na Panamerických hrách.

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 2000, ktoré hostilo Sydney. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Pozn: Mexiko bolo neskôr diskvalifikované a skončilo posledné.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Panamerických hier 1999 (archive.org) 
 Oficiálna stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Panamerické hry 1999 na stránke canoe.ca

Zdroje 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke tsn.ca (archive.org) 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke wikibaseball 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke baseball-reference.com 

Bejzbal v 1999
Bejzbal na Panamerických hrách
Panamerické hry 1999
Bejzbal na Panamerických hrách 2003

Bejzbal na Panamerických hrách 2003 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2003. Konal sa v mestách Santo Domingo a San Pedro de Macorís, v Dominikánskej republike od 2.12. augusta 2003, za účasti 9 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa hrali na štadiónoch Estadio Tetelo Vargas a Estadio Quisqueya. Svoj jedenásty titul (deviaty v rade) získala  po finálovom víťazstve nad . Bronzové  získalo medailu po 40-tich rokoch.

Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2003, ktoré hostila Kuba. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.

Kvalifikácia 

Pozn: Venezuela a Aruba sa na turnaj nakoniec neprihlásili, nahradili ich Guatemala a Bahamy. Po odstúpení Aruby, bolo oslovené , ktoré však neprejavilo záujem zúčastniť sa turnaja.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Štvrťfinále

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Bejzbal na oficiálnej stránke Panamerických hier 2003 (archive.org) 
 Oficiálna stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie

Zdroje 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke wikibaseball 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke baseball-reference.com 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke gamecocksonline.com 

Bejzbal v 2003
Bejzbal na Panamerických hrách
Panamerické hry 2003
Bejzbal na Panamerických hrách 2007

Bejzbal na Panamerických hrách 2007 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2007. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii od 14.20. júla 2007, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 15. vydanie. Zápasy sa hrali na 2 štadiónoch v športovom kompplexe Complexo Esportivo Cidade do Rock s kapacitou 650 divákov. Svoj dvanásty titul (desiaty v rade) získala  po finálovom víťazstve nad .

Kvalifikácia 

Pozn: Kanada sa na turnaj nakoniec neprihlásila, nahradila ju Dominikánska republika.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto 

Pozn: Stretnutie o bronz sa neuskutočnilo kvôli daždivému počasiu. Obe družstvá tak získali bronzovú medailu.

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Bejzbal na oficiálnej stránke Panamerických hier 2007 (archive.org) 
 Oficiálna stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Oficiálna stránka Panamerickej športovej organizácie /

Zdroje 
 Oficiálne výsledky Panamerických hier 2007 (archive-org) 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke wikibaseball 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke baseball-reference.com 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke terra.com 

Bejzbal v 2007
Bejzbal na Panamerických hrách
Panamerické hry 2007
Bejzbal na Panamerických hrách 2011

Bejzbal na Panamerických hrách 2011 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011, ktoré hostila Guadalajara. Konal sa v Lagos de Moreno, v štáte Jalisco, v Mexiku od 19.25. októbra 2011, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 16. vydanie. Všetky zápasy sa hrali na štadióne Estadio Panamericano de Beisbol s kapacitou 3 780 divákov. Historický titul získala , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad . 12-násobný víťaz a obhajca titul z  skončil na bronzovej priečke.

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Bejzbal na oficiálnej stránke Panamerických hier 2011 /
 Oficiálna stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie 
 Staršia stránka Panamerickej bejzbalovej konfederácie (archive.org) 
 Oficiálna stránka Panamerickej športovej organizácie /
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke terra.com.mx

Zdroje 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke baseball-reference.com 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke wikibaseball 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke baseball-reference.com 
 Bejzbalový turnaj na hrách na stránke Kubánskej bejzbalovej federácie 

Bejzbal v 2011
Bejzbal na Panamerických hrách
Panamerické hry 2011
Emil Adolf von Behring

Emil Adolf von Behring (* 15. marec 1854, Hansdorf, Nemecko – † 31. marec 1917, Marburg) bol nemecký lekár, bakteriológ a fyziológ, jeden zo zakladateľov imunológie a sérológie, objaviteľ séra proti záškrtu. V roku 1901 sa stal prvým nositeľom Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.

Životopis 
Z finančných dôvodov vyštudoval medicínu na Vojenskej lekárskej škole (Kaiser-Wilhelm-Akademie für das militärärztliche Wesen) v Berlíne (1874 – 1878). Pôvodne bol teda vojenský lekár, 5 rokov povinnej služby pre armádu si odpracoval na hygienickom ústave v Berlíne, ktorý viedol Robert Koch. Zaoberal sa tu najm bakteriológiou, toxikológiou baktérií. Neskôr sa spolu s Dr. Kitasatom zaoberal štúdiom imunologických tém súvisiacich so záškrtom a tetanom. V roku 1890 vyšiel v Deutsche Medizinische Wochenschrift ich spoločný článok pojednávajúci o vzniku imunity proti záškrtu a o protitetanovej imunite u zvierat. V ďalšom čísle vyšiel ďalší článok, v ktorom Behring popísal metódu získavania séra proti záškrtu imunizáciou koní. V roku 1892 bola v Nemecku začatá masová výroba tohto séra.

V roku 1893 získal Behring miesto profesora hygieny na lekárskej fakulte univerzity v Marburgu a túto pozíciu zastával do konca života. O dva roky neskôr sa stal tiež riaditeľom Ústavu hygieny v Marburgu. V roku 1914 založil Behring-Werke, firmu zaoberajúcu sa vývojom sér a vakcín.

Publikácie
 Die Blutserumtherapie (1892)
 Die Geschichte der Diphtherie (1893)
 Bekämpfung der Infektionskrankheiten (1894)
 Beiträge zur experimentellen Therapie (1906)
 E. v. Behring's Gesammelte Abhandlungen (1915) Dostupné online

Iné projekty

Externé odkazy 
 Biografia na Nobelprize.org

Zdroj 

Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Nemeckí lekári
Nemeckí fyziológovia
Osobnosti na nemeckých poštových známkach
Heinrich Mann

Luiz Heinrich Mann (* 27. marec 1871, Lübeck, Nemecko – † 12. marec 1950, Santa Monica, Kalifornia, USA) bol nemecký spisovateľ, brat Thomasa Manna, menej významného Carla Viktora Manna a strýko niekoľkých významných osobností. Leonia, jediná dcéra Heinricha Manna, bola vydatá za českého spisovateľa Ludvíka Aškenazyho.

Životopis 
Študoval v Berlíne a Mníchove. V roku 1915 napísal pre časopis Die weißen Blätter esej, v ktorej odsúdil vojnu a postavil sa za demokraciu (toto viedlo k roztržke medzi ním a jeho bratom). V roku 1933 bol vylúčený z Pruskej akadémie umení a jeho knihy nacisti zakázali a ničili. V tom istom roku emigroval do Francúzska.

V roku 1935 získal česko-slovenské štátne občianstvo. Od roku 1940 žil v USA, kde i zomrel. Pretože bol česko-slovenský občan, boli jeho pozostatky prevezené z USA do Prahy, a odtiaľ po 10 rokoch do NDR. Bol veľmi aktívny v antinacistickom hnutí – zúčastnil sa na mnohých protinacistických akciách (kongresoch, konferenciách, a pod.). V roku 1950 bol zvolený za prezidenta Akadémie umenia NDR, ale do Európy sa z USA už nikdy nevrátil.

Dielo 
Začiatky jeho tvorby boli ovplyvnené naturalizmom, jeho neskoršia tvorba bola ovplyvnená expresionizmom, ku koncu života sa priklonil ku kritickému realizmu.
 V zemi hojnosti – protest proti vzťahu (previazanosť s politikou) spoločnosti k umeniu
 Professor Unrat – sfilmované pod názvom Modrý anjel – román o malomestskom tyranovi, stredoškolskom profesorovi Raatovi – Unratovi
 Poddaný – ostro zosmiešnil malomeštiactvo, považuje ho základ prednacistickej doby a následného vývoja k nacizmu.
 Die Jugend des Königs Henri Quatre
 Die Vollendung des Königs Henri Quatre – historická alegória nacistického Nemecka.
 Lidice – protestom proti nacistickému vyvraždeniu Lidíc (napísané bez znalosti reality, česká emigrácia ho prijala nepriaznivo).
 Ein Zeitalter wird besichtigt (Pohľad na epochu) – spomienky

Iné projekty

Externé odkazy 
  
 Digitalizované dielo 
 Kommentierte Linksammlung  
 Leben und Literatur: Die Manns und die Pringsheims 
 Internationales Heinrich-Mann-Forum
 Nelly Mann-Kröger, zweite Frau von Heinrich Mann 
 Heinrich Mann 

Nemeckí spisovatelia
Expresionistickí spisovatelia
Osobnosti z Lübecku
Petra Vajdová

Petra Vajdová (* 29. apríl 1985 Martin) je slovenská divadelná, seriálová a dabingová herečka, neter slovenského herca Jozefa Vajdu.

Filmografia 
 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
 2013: Chlapi neplačú
 2016: Búrlivé víno
 2018: Detektív Dušo
 2020: Pán profesor
 2021: Nemocnica
 2022: V lete ti poviem, ako sa mám

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Petra Vajdová na webstránke SND
 
 

Slovenské herečky
Osobnosti z Martina
Domowina

Domowina (dolnolužickosrbsky Zwězk Łužyskich Serbow z.t., hornolužickosrbsky Zwjazk Łužiskich Serbow z.t.) je lužickosrbská národná a kultúrna organizácia, ktorá zastrešuje viacero lužickosrbských spolkov.

Organizácia bola založená 13. októbra 1912 v meste Wojerecy z iniciatívy Arnošta Barta, ktorý sa stal v roku 1913 i jej prvým predsedom. V roku 1937 bola organizácia nacistami, ktorí považovali lužickú srbčinu za „Hundensprache“ nasilu rozpustená, obnovená bola 10. mája 1945 v Chrósćicy. Dnes pôsobí Domowina vo viacerých mestách a dedinách Lužice a delí sa na niekoľko žúp. Jej sídlom je „Srbský dom“ („Serbski dom“) v Budyšíne, kde sa nachádza aj rovnomenné nakladateľstvo. To organizuje pravidelne prezentáciu svojich diel na pražskom knižnom veľtrhu „Svět knihy“.

Zdroj 

Literatúra v lužickosrbskom jazyku
Vydavateľstvá v Nemecku
Mislav Rosandić

Mislav Rosandić (* 26. január 1995, Záhreb, Chorvátsko) je slovenský hokejista chorvátskeho pôvodu. Hráva na pozícii obrancu. S hokejom začínal v Záhrebe, po presťahovaní na Slovensko hrával v Dubnici nad Váhom v klube MHK Dubnica nad Váhom.

Klubový hokej 
Mislav Rosandić začínal s hokejom v Chorvátsku v klube KHL Mladosť Záhreb, rovnako ako jeho mladší brat Vilim, kde ich priviedol k hokeju ich otec bývalý hokejista. V desiatich rokoch prišiel do Dubnice nad Váhom na letný kemp. Po ňom nasledovali v Dubnici nad Váhom ešte ďalšie dva kempy, kde mu ponúkli aby ostal u nich hrávať. A tak sa začala v 13 rokoch jeho úspešná slovenská cesta. Za klub MHK Dubnica nad Váhom hrával do dorastu. Keďže v klube pre rôzne problémy nie je juniorské mužstvo, tak sa Mislav Rosandić po prechode do juniorského veku musel poohliadnúť po novom klube. Dostal sa do klubu HC' 05 Banská Bystrica, kde ho dotiahol úspešný dubnický tréner Miroslav Nemček. Hneď počas prvej sezóny v Banskej Bystrici, ktorou bola sezóna 2012/13 si zahral aj v seniorských súťažiach. V 1. hokejovej lige nastúpil na dvanásť stretnutí v drese HK Orange 20 a v extralige na šesť stretnutí v drese Banskej Bystrice za ktorú nastúpil aj v 4 stretnutiach play-off. Počas tejto sezóny odohral za reprezentáciu Slovenska do 18 rokov 13 prípravných zápasov a bol nominovaný aj na Majstrovstvá sveta v tejto kategórii, kde nastúpil v troch zápasoch. V novej sezóne bol už stabilným členom obrany A mužstva HC' 05 Banská Bystrica za ktorú odohral 49 zápasov v základnej časti a 11 v play-off. V tejto sezóne odohral za reprezentáciu Slovenska do 20 rokov tri prípravné stretnutia. Na Majstrovstvách sveta juniorov sa predstavil v sezóne 2014/15, kde získal so slovenskou reprezentáciou bronzovú medailu. V mužstve bol asistent kapitána. V tejto sezóne si zahral prvýkrát aj za seniorskú reprezentáciu Slovenska na turnaji Euro Ice Hockey Challenge vo Viedni. Na turnaji vystupovala slovenská reprezentácia pod názvom Olympijský tím SR. Na turnaji nastúpil vo všetkých troch stretnutiach, ktoré slovenská reprezentácia odohrala proti Slovinsku, Taliansku a domácemu Rakúsku. Na turnaji si pripísal dva body za dve asistencie.

V sezóne 2016/17 bol hráčom klubu HC Slovan Bratislava V KHL. Mal striedavý štart medzi Slovanom Bratislava a extraligovým klubom HC 05' iCLinic Banská Bystrica. Po tom čo sa Slovan Bratislava neprebojoval do play-off, tak posilnil v extralige klub z Banskej Bystrice. S klubom získal majstrovský titul. Po dvoch sezónach na Slovensku prestúpil do českého klubu HK Hradec Králové.

Štatistiky - Základná časť

Štatistiky - Play-off

Reprezentačná kariéra

Referencie

Externé odkazy 
 Chorvátsky útočník púta pozornosť ako slovenský obranca
 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví obrancovia
Hráči MHK Dubnica nad Váhom
Hráči HC Banská Bystrica
Hráči HC Slovan Bratislava
Hráči HK Hradec Králové
Hráči Bílí Tygři Liberec
Účastníci MS v hokeji 2021
Účastníci MS v hokeji 2022
Slovenské osobnosti chorvátskeho pôvodu
Osobnosti zo Záhrebu
Bejzbal na Letných olympijských hrách 1984

Bejzbal na Letných olympijských hrách 1984 bol demonštračný bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1984. Konal sa v Los Angeles, v Spojených štátoch v dňoch od 31. júla7. augusta 1984, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbal sa na hrách predstavil prvýkrát ako demonštračný šport, kde družstvá nesúťažili o olympijské medaily; na niekoľkých predchádzajúcich hrách sa však už exhibične ukázal. Zápasy sa hrali na štadióne Dodger Stadium. Na turnaji zvíťazilo , keď vo finálovom zápase vyhralo nad domácim družstvom .

Kvalifikácia 

Pozn: Kuba sa nezúčastnila turnaja kvôli bojkotovaniu hier krajinami Východného bloku, nahradila ju Dominikánska republika.

Štadión

Výsledky

Základné skupiny

Biela skupina

Modrá skupina

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej bejzbalovej federácie /
 Bejzbal na olympiáde (1991) 
 Oficiálna správa LOH 1984

Zdroje 
 Oficiálne výsledky LOH 1984 
 Bejzbalový turnaj LOH 1984 na stránke baseball-reference.com 
 Bejzbalový turnaj LOH 1984 na stránke sports-reference.com 
 Bejzbalový turnaj LOH 1984 na stránke wikibaseball 

Bejzbal v 1984
Bejzbal na Letných olympijských hrách
Letné olympijské hry 1984
Harry Markowitz

Harry Max Markowitz (* 24. august 1927, Chicago, USA) je americký ekonóm, ktorý v roku 1990 získal Cenu Švédskej národnej banky za rozvoj ekonomickej vedy na pamiatku Alfreda Nobela za "priekopnícku prácu v oblasti ekonómie a financií a financií korporácií". Túto cenu získal spolu s dvoma ďalšími ekonómami, Mertonom Millerom a Williamom Forsyth Sharpom.

V súčasnosti je profesorom na University of California, San Diego. Z jeho prác je najznámejšia moderná teória portfólia.

Vybrané publikácie (po anglicky) 
 
 
 
  (Reprinted by Yale University Press, 1970, ISBN 978-0-300-01372-6; 2nd ed. Basil Blackwell, 1991, ISBN 978-1-55786- 108-5)

Externé odkazy 
 Autobiografia na Nobelprize.org 
 Kovanda, Lukáš: Bankári z Goldman Sachs sú šialene hrabivý (rozhovor s Harrym Markowitz z roku 2010)

Zdroj 

Ekonómovia USA
Osobnosti USA židovského pôvodu
Vedci židovského pôvodu
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Nositelia Ceny Švédskej banky za ekonómiu na pamiatku Alfreda Nobela
Absolventi University of Chicago
Osobnosti zo Chicaga
David Koch

David Hamilton Koch, M.S. (* 3. máj 1940, Wichita, Kansas, USA† 23. august 2019, Southampton, New York) bol americký podnikateľ, filantrop, politický aktivista a chemický inžinier. Spolu so svojim starším bratom Charlesom vlastnil a riadil nadnárodnú korporáciu Koch Industries, konglomerát, ktorý je druhou najväčšou súkromne vlastnenou spoločnosťou v Spojených štátoch. S bratom Charlesom vlastnia 84 % podiel tejto korporácie. K 25. júlu 2014 činila výška ich imaní 41,3 miliárd USD, vďaka čomu je David H. Koch najbohatším obyvateľom New Yorku a spolu s Charlesom Kochom šiestym najbohatším človekom na svete.

Životopis 
David Hamilton Koch sa narodil 3. mája 1940 v meste Wichita (Kansas) v rodine chemického inžiniera Freda Chasea Kocha a Mary rod. Robinsonovej ako dvojča Williama Ingrahama „Billa“ Kocha. V roku 1959 absolvoval výberovú internátnu Deerfield Academy v Massachusetts a následne pokračoval v štúdiu na Massachusetts Institute of Technology (MIT), kde získal v roku 1962 bakalársky (Bachelor of Arts and Science) a v roku 1963 magisterský titul v chemickom inžinierstve (Master of Science).

Politická kariéra 
Vo voľbe prezidenta Spojených štátov v roku 1980 bol kandidátom na viceprezidenta za Libertariánsku stranu, spolu s prezidentským kandidátom Edwardom E. Clarkom. Ich kandidátny lístok získal 921 128 hlasov (1,06 %4. miesto).

Referencie

Externé odkazy 
 Životopis na webe Koch Industries 

Podnikatelia USA
Inžinieri USA
Absolventi MIT
Filantropi
Libertariáni
Členovia Republikánskej strany (USA)
Dvojčatá
Osobnosti z Wichity
Ivan Niňaj

Ivan Niňaj (* 18. júl 1954 – † 29. marec 2015, Bratislava, Slovensko) bol slovenský športový televízny komentátor.

Bol dlhoročným športovým komentátorom STV. V roku 2003 z STV odišiel a vrátil sa až v roku 2008, kedy sa stal šéfom športovej redakcie.

Komentoval hlavne ľadový hokej, okrem toho sa venoval športom ako dostihy, stolný tenis, či cyklistika. Počas svojej kariéry komentoval až 25 majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji. Prvé v roku 1985 v Prahe, kde tím Česko-Slovenska získal zlaté medaily, posledné v roku 2014 v Minsku.

Patril medzi obľúbených komentátorov, mnohé z jeho výrokov zľudoveli.

Referencie

Zdroje 
 Hokejový svet
 Zomrel obľúbený športový komentátor Ivan Niňaj

Slovenskí športoví komentátori
Zelená hliadka

Zelená hliadka je občianska iniciatíva na Slovensku, ktorá vznikla v Bratislave v roku 2011 z dôvodu nespokojnosti s činnosťou orgánov zodpovedných za čistotu a poriadok v meste a tiež v súvislosti s blížiacimi sa majstrovstvami sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa konali prvýkrát na Slovensku. Združuje občanov, ktorí majú snahu pomôcť s udržiavaním čistoty v meste. Medzi najznámejšie aktivity združenia patrí pravidelná údržba priestorov bývalej železničnej stanice Filiálka v Bratislave, výroba a osádzanie odpadkových košov, ktoré sú umiestňované do rôznych lokalít a pravidelne vyprázdňované, čistenie a údržba železničných staníc a podchodov (Trnavské mýto) a podobne. Príležitostne tiež svojpomocne opravujú výtlky na chodníkoch a vytvárajú bezbariérové nájazdy na obrubníky predovšetkým na miestach, kadiaľ vedú cyklistické trasy a natierajú zhrdzavené zábradlia na zastávkach MHD a inde.

Založil ho občiansky aktivista Matúš Čupka, ktorý začal s malou skupinou ľudí zbierať odpadky v rôznych lokalitách mesta. Postupne sa začali pridávať ďalší ľudia a organizovať akcie, ktorých cieľom je odstraňovanie čiernych skládok a celkové čistenie rôznych lokalít mesta. Okrem hlavného zoskupenia ľudí v Bratislave združenie inšpirovalo aj mnohé ďalšie skupiny v ostatných mestách Slovenska, ktorí svojou činnosťou nadviazali na činnosť zelenej hliadky v rôznych regiónoch.

V roku 2013 členovia založili občianske združenie Why Not?, ktoré formálne zastrešuje aktivity Zelenej hliadky, mapovacieho portálu a vzdelávacieho portálu.

Okrem fyzickej čistoty ulíc sa členovia začali zaoberať aj vizuálnym smogom a znečistením spôsobeným nekontrolovanou a prevažne ilegálnou inzerciou v hlavnom meste a snažia sa toto znečistenie taktiež v rámci zákona pomáhať odstraňovať.

Referencie

Externé odkazy 
 Domovská stránka
 Blog na sme.sk

Občianske združenia na Slovensku
Organizácie založené v 2011
Montfaucon-d’Argonne

Montfaucon-d’Argonne môže byť:
 francúzska obec, pozri Montfaucon-d’Argonne (obec)
 francúzsky kantón, pozri Montfaucon-d'Argonne (kantón) (kantón)
Majstrovstvá sveta v póle mužov 2004

Majstrovstvá sveta v póle mužov 2004 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 9.19. septembra 2004 v Chantilly, v regióne Pikardia, vo Francúzsku, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Pakistanu. Zápasy sa hrali v areáli klubu Polo Club du Domaine de Chantilly. Svoj tretí titul získala Brazília, ktorá vo finále zvíťazila nad družstvom Anglicka.

Kvalifikácia

Výsledky

Základné skupiny 

Skupina A 

Skupina B

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2004 (archive.og) 
 MS 2001 na stránke klubu Polo Club Chantilly (archive.org) 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej federácie póla 
 Oficiálna stránka Francúzskej pólovej federácie

Zdroje 
 MS 2004 na oficiálnej stránke FIP 
 MS 2004 na oficiálnej stránke FIP (archive.org) 
 MS 2004 na stránke deportepolo-educombe.com 
 MS 2004 na stránke polobarn.com 

Šport v 2004
Majstrovstvá sveta v póle mužov
Pólo
Majstrovstvá sveta v póle mužov 2008

Majstrovstvá sveta v póle mužov 2008 boli v poradí 8. majstrovstvá sveta v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 24. apríla3. mája 2008 v Mexiko City, v Mexiku, za účasti 8 tímov. Nováčikmi turnaja bola až trojica družstiev: Južná Afrika, Nový Zéland a Španielsko. Zápasy sa hrali v Campo Marte areáli klubu Tecamac Polo Club. Pôvodne to mal byť Balvanera Polo and Country Club, kde sídli národné jazdecké centrum Mexika a ktorému bola zverená organizácia MS predstaviteľmi FIP v máji 2005. Titul získalo Čile, ktoré vo finále zvíťazilo nad obhajcom trofejeBrazíliou. Čile sa tak stalo po Argentíne a Brazílii tretím juhoamerickým majstrom sveta.

Kvalifikácia

Dejisko

Výsledky

Základné skupiny 

Skupina A 

Skupina B

Play off

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2008 (archive.og) 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej federácie póla 
 Oficiálna stránka Mexickej pólovej federácie

Zdroje 
 MS 2008 na oficiálnej stránke FIP 
 MS 2008 na stránke deportepolo-educombe.com 
 MS 2008 na oficiálnej stránke Mexickej pólovej federácie (archive.org) 
 MS 2008 na oficiálnej stránke indianpolo.com 

Šport v 2008
Majstrovstvá sveta v póle mužov
Pólo
Kláštor Valmagne

Kláštor Valmagne je kláštor pri obci Villeveyrac neďaleko Montpellieru v južnom Francúzsku. 

Kláštor založil v roku 1139 ako benediktínsky Raymond I. Trencavel, vikomt z Béziers. O niekoľko rokov neskôr (roku 1159) bola táto fundácia zmenená na fundáciu cisterciánsku. Kostol bol postavený v klasickom gotickom štýle a začal sa stavať v roku 1257. Je dlhý 83 m a vysoký 24 m.

Dnes je kláštor obklopený vinicami a venuje sa výrobe vína.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Raná cisterciánska architektúra
 Stránky kláštora
 Najvýznamnejšie cisterciánske kláštory v Európe

Zdroj 

Valmagne
Valmagne
Románske stavby vo Francúzsku
Gotické stavby vo Francúzsku
Stavby v departemente Hérault
Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2015

Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2015 bol hádzanársky turnaj, v ktorom súťažili hádzanárske družstvá žien Severnej Ameriky a Karibiku a ktorý organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konal sa v mestách San Juan a Salinas, v Portoriku od 30. marca5. apríla 2014, za účasti 6 tímov. Zápasy sa hrali v Centro de Convenciones de Puerto Rico a Albergue Olimpico Policancha. Pôvodne sa mali turnaja zúčastniť aj družstvá Barbadosu a Haiti. Zvíťazila , ktorá vyhrala všetky zápasy.

Turnaj slúžil výhradne ako kvalifikácia severoamerických a karibských družstiev na Panamerické majstrovstvá 2015, ktoré sa uskutočnia na Kube. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Družstvo Dominikánskej republiky sa turnaja nezúčastnilo, nakoľko bolo priamo nasadené na panamerický šampionát.

Účastníci 

 Číslo udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2013.

Aréna

Výsledky

Základná skupina

Play off

Stretnutie o 5. miesto

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Turnaj žien 2015 na stránke Panamerickej hádzanárskej federácie /
 Turnaj žien 2015 na stránke mundohandball.com 
 Turnaj žien 2015 na oficiálnej stránke Portorickej hádzanárskej federácie 
 Turnaj žien 2015 na stránke todor66.com 

Hádzaná v 2015
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien
Hádzaná
Šport v San Juan (Portoriko)
2015 v USA
Agésarchos z Triteie

Agésarchos (Agésarchos) bol v roku 120 pred Kr. víťaz olympijských hier v boxe.

Agésarchos, syn Haimostrata z achájskej Triteie, zvíťazil v boxe (pygmé) na 165. olympijských hrách. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na ostatných celogéckych hrách, keď si víťazné vence odniesol z pýtických, isthmických i z nemejských hier. Tieto hry usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu. Každé toto štvorročné obdobie nazývali olympiádou. Spolu tvorili „obeh“ (periodos) a víťaz všetkých štyroch hier sa nazýval víťaz obehu (periodonikés).

Staroveký autor Pausanias uvádza, že pri návšteve Olympie videl sochu Agésarcha. Bola dielom synov Polyklea a na podstavci mala nápis vytesaný vo veršoch, ktorý okrem iného hlásal, že Agésarchova rodná Triteia bola arkádskym mestom. Pausanias o tom vyslovil pochybnosť, ale pripustil, že v tom čase Triteia mohla patriť Arkádii.

Referencie a bibliografia

Pozri aj 
 Zoznam olympijských víťazov staroveku

Víťazi starovekých olympijských hier v boxe
Jozef Karolík

Jozef Karolík (* 25. september 1930, Kečkovce – † 11. november 1952, Praha) príslušník Zboru národnej bezpečnosti zaradený do služby ako dozorca v komunistických pracovných táboroch na Jáchymovsku a popravený za vyzvedačstvo a velezradu.

Život 
Jozef Karolík sa narodil v Kečkovciach, okres Svidník. Ako 2-ročného ho jeho matka vzala so sebou do Francúzska za svojím manželom. V Paríži navštevoval obecnú školu, z čoho asi potom neskôr v mladosti vyplynulo jeho nadanie na jazyky. V roku 1942 sa rodina vrátila na Slovensko. Pravdepodobne v rámci osídľovania pohraničia sa v roku 1946 presťahovali do Malé Sitboře u Mariánských Lázní. Do základnej školy SNB v Jeseníku na Morave nastúpil 1. októbra 1949 a od 1. apríla 1950 ho pridelili k útvaru Jeřáb v Jáchymove. Karolík bol síce jazykovo nadaný a chcel urobiť kariéru ako prekladateľ v štátnej službe, ale nakoniec skončil ako dozorca v jednom z najťažších nápravných zariadení pre politických väzňov.

Pretože mal záporný vzťah k nastolenému komunistickému režimu, vo väzení pomohol politickým väzňom k úteku. Jeden z nich po zatknutí vypovedal, že s útekom im pomáhal strážmajster Karolík. 19. septembra 1951 ho zatkli. Senát Státního soudu v Prahe odsúdil Jozefa Karolíka 21. marca 1952 na trest smrti za vyzvedačstvo a velezradu.

Poprava Jozefa Karolíka bola vykonaná v Prahe vo väznici na Pankráci dňa 11. novembra 1952.

Referencie

Externé odkazy 
 Jozef Karolík na stránkach Ústavu pro studium totalitních režimu

Politicky prenasledovaní v Česko-Slovensku
Slovenskí politickí väzni
Popravené osobnosti
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Osobnosti z Kečkoviec
Mukl

Mukl (skratka z čes. muž určen k likvidaci) je výraz pre komunistami a nacistami uväznených politických väzňov, u ktorých sa predpokladalo, že nikdy nebudú prepustení a že majú vo väzení alebo koncentračnom tábore zomrieť. Neskôr sa toto označenie rozšírilo na všetkých politických väzňov.

V nemeckých koncentračných táboroch sa na záznam týchto väzňov v kartotéke pridávala skratka RU (z nem. Rückkehr unerwünscht, návrat nežiaduci). Mali prísnejší režim ako ostatní, nesmeli napríklad dostávať žiadne balíky z domova a dostávali stravu, ktorá sama o sebe nemohla stačiť na prežitie. Ak boli "zastrelení pri úteku" alebo pri "odopretí poslušnosti" (rozumej napríklad, že padli vysilením a nemohli už vstať), nikto sa spravidla na nič nepýtal. 

V komunistickom Československu (najmä v 50. rokoch) boli desaťtisíce muklov. Tí najprísnejšie postihnutí boli umiestňovaní na najhoršie miesta, napr. v koncentračných táboroch pri uránových baniach, a tolerovala sa u nich vysoká úmrtnosť prakticky z akýchkoľvek príčin. 

Sú evidované stovky muklov, ktorí boli priamo pred očami ostatných väzňov zavraždení, zomreli v dôsledku mučenia, bez stopy zmizli, alebo boli zastrelení na úteku (či už skutočnom alebo fingovanom), prípadne "spáchali samovraždu". Mnohí tiež zomreli vo väzení z toho dôvodu, že im bol odmietnutý prísun liekov či poskytnutie potrebnej lekárskej starostlivosti. 

Tí, čo sa dožili uvoľnenia pomerov a boli prepustení, si spravidla odniesli zo svojho väznenia doživotné zdravotné následky či už kvôli mučeniu a krutému zaobchádzaniu alebo napr. ako dôsledok práce v prostredí zvýšenej radiácie bez akýchkoľvek ochranných pomôcok alebo v dôsledku dlhodobého odopieranie potrebnej liečby. Niektorých neľudské zaobchádzanie poznamenalo tak, že zomreli krátko po prepustení.

Názov "mukl" sa používal v československom väzenstva po celú dobu socializmu, teda až do roku 1990. Bol určený kriminálnym aj politickým väzňom, ktoré boli väznení do krutých pracovných táborov aj v 70. a 80. rokoch Husákovej normalizácie, napr. do väznice Minkovice pri Liberci. Odtiaľto boli poslední politickí väzni (muklovia) prepustení až v roku 1990.

Referencie

Pozri aj 
 Svetové združenie bývalých československých politických väzňov

Externé odkazy 
 Konfederácia politických väzňov Slovenska

Zdroj 

Politicky prenasledovaní v Česko-Slovensku
Slovenskí politickí väzni
Popravené osobnosti
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku