joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kamenný most v Krásne nad Kysucou

Kamenný most v Krásne nad Kysucou a v Dunajove je most, s výstavbou ktorého sa podľa historických zdrojov z mesta Krásna nad Kysucou s veľkou pravdepodobnosťou začalo v roku 1831 a dokončený bol pravdepodobne v roku 1835.

Na hranici Dunajova a Krásna nad Kysucou, na starej ceste od Žiliny sa nachádza jeden z najstarších a veľkosťou pravdepodobne najväčší funkčný celokamenný most. Podľa archívnych podkladov most začali stavať v roku 1831 a bol dokončený v roku 1835 ako stoličný most. Nachádza presne na pomedzí Dunajova a Krásna nad Kysucou (mylne býva uvádzaný len ako krásňanský, i keď z katastrálnych máp je zrejmé, že sa delí medzi obe obce) v smere od Kysuckého Nového Mesta. Tiahne sa približne 10 m ponad malé údolie Drozdovského potoka, ktorý preklenuje klenbou svetlosti 5,8 m a výšky viac ako 9,4 m. Popri výške je nezanedbateľná aj jeho dĺžka - 50 m, čím zrejme prekonáva dĺžky všeobecne známych celo-kamenných mostov v Gelnici a Poltári, a tak je pravdepodobne aj najdlhším na Slovensku. Na moste nechýbajú ani klasické kamenné otvory slúžiace k odvodneniu mostovky, ktorá je medzi parapetmi široká 7,35 m. V roku 2011 pri prechádzaní Krásnom si všimol študent stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave Peter Paulík, aké významné mosty sa v Krásne nachádzajú a spropagoval ich prostredníctvom médií. V roku 2012 bol most označený z oboch strán, umiestnená informačná tabuľa a vybudovaný prístupový chodník až na dno rokliny

Zdroj 
 https://www.mojekysuce.sk/turistika/co-vidiet-a-zazit/kamenny-most-v-krasne-nad-kysucou-u-blazkov

Kamenné mosty
Mosty na Slovensku
Dunajov
Krásno nad Kysucou
Stavby v okrese Čadca
Palina

Slová palina, polynok a uvedené varianty týchto slov môžu ľudovo znamenať aj palinu pravú, pozri palina pravá.

Palina (ľudovo: polynok [alebo pelynka, polynka, pelinek, pojínek, palín, pelín, peluň(a) a pod.], absint, černobyľ; lat. Artemisia) je rod rastlín z čeľade astrovité.

Celkovo je známych asi vyše 300 druhov. Väčšinou sú to aromatické byliny. Mnohé sú liečivé. Na Slovensku sa vyskytuje 14 druhov, ako korenina sa používa napr. palina dračia a palina pravá; palina obyčajná je burina.

Na Slovensku sa vyskytujú tieto druhy:
 palina abrotská (=palina božie drievko, božie drievko, božedrevina, brotan; lat. Artemisia abrotanum)
 palina biela (lat. Artemisia alba)
 palina dračia (=estragón, tarkán; lat. Artemisia dracunculus)
 palina metlovitá (lat. Artemisia scoparia)
 palina obyčajná (=černobyľ alpský, černobyľ v užšom zmysle; lat. Artemisia vulgaris)
 palina pontická (lat. Artemisia pontica)
 palina poľná (lat. Artemisia campestris)
 palina pravá (=polynok [varianty pozri vyššie] v užšom zmysle, absint v užšom zmysle; lat. Artemisia absinthium)
 palina rakúska (lat. Artemisia austriaca)
 palina ročná (lat. Artemisia annua)
 palina Sieversova (lat. Artemisia Sieversiana)
 palina skalná (lat. Artemisia eriantha)
 palina slanomilná (lat. Artemsia santonicum)
 palina Verlotovcov (lat. Artemisia verlotiorum)

Zdroje

Iné projekty 

Astrovité
ŠK Olympia Košice

ŠK Olympia Košice (celý názov: Športový klub Olympia Košice) alebo ŠG Olympia Košice (Športové gymnázium Olympia Košice) je slovenský vodnopólový klub sídliaci v Košiciach. Klub vznikol v roku 2016. Od nasledujúcej sezóny je seniorský tím žien účastníkom Vodnopólovej ligy žien. Je to 4-násobný majster Slovenska a víťaz 4 turnajov o Slovenský pohár. Okrem seniorského tímu žien figurujú v klube tímy junioriek, dorasteniek a žiačok. Koncom roka 2018 k nim pribudol aj tím mužov.

V sezóne 2018/19 sa ženské družstvo zúčastnilo prvýkrát európskych súťaží, keď v ženskej Eurolige hostilo jednu z kvalifikačných skupín. Od roku 2019 súťaží aj v novovytvorenej Dunajskej vodnopólovej lige.

Úspechy 
Ženy
1. vodnopólová liga žien:
 4 x 2016/17, 2017/18, 2018/19, 2021/22

Slovenský pohár:
 4x 2016, 2018, 2019, 2021

Muži
 postup do extraligy2019

Sezóny 
Ženy

Muži

Juniorky (U23)
 Národná liga: víťaz 2017/18, 2018/19, 2021/22

Európske súťaže 
Euroliga žien
 2018/19: kvalifikačná skupina B5. miesto
2019/20: kvalifikačná skupina C5. miesto
2021/22: kvalifikačná skupina D - 4.miesto

Referencie

Zdroj 
 Oficiálna stránka klubu

Slovenské vodnopólové kluby
Šport v Košiciach
Organizácie založené v 2016
Elvira Öbergová

Elvira Öbergová (* 26. február 1999, Kiruna, Švédsko) je švédska biatlonistka, pretekárka v biatlonovom klube Piteå. Po úspechu v JVM 2018 bola Elvira Öbergová preradená do biatlonového reprezentačného tímu v sezóne 2018/2019.  Elvira Öbergová je mladšia sestra olympijskej víťazky, biatlonistky Hanny Öbergovej.

Medaily

Individuálne 

 Zlato6 km šprint (MS juniorov 2018) 
 Zlato10 km vytrvalostné preteky (MS juniorov 2018)
 Bronz10 km vytrvalostné preteky(MS juniorov 2017)

Štafety 

 Zlato3×6 km štafeta (MS juniorov 2018)

Pozri aj 

 Hanna Öbergová

Zdroj 

Švédski biatlonisti
Osobnosti z Kiruny
Súrodenci v biatlone
Narodenia 26. februára
Narodenia v 1999
Dorothea Wiererová

Dorothea Wiererová Corradiniová (, ; * 3. apríl 1990, Bruneck, Taliansko) je talianska biatlonistka, bronzová medailistka zo zmiešaných štafiet na Zimných olympijských hrách 2014 v Soči a ZOH 2018 v Pchjongčchangu. Ako prvá talianka vyhrala celkové hodnotenie Svetového poháru v biatlone. Bolo to v sezóne 2018/2019, k tomu pridala ďalší veľký pohár za sezónu 2019/2020. Taktiež po 18 rokoch ako prvá, od čias Magdaleny Forsbergovej, dokázala obhájiť celkové víťazstvo vo Svetovom pohári žien. Získala aj 4 malé glóbusy, v sezónach 2015/16 a 2020/21 za individuálne preteky, v sezóne 2018/19 v stíhacích pretekoch a v sezóne 2019/20 v pretekoch s hromadným štartom.

Na konte má 17 víťazstiev (12 individuálnych) a celkovo 62 pódiových umiestnení (z toho 40 individuálnych.) Svoje prvé víťazstvo v kariére zaznamenala na začiatku sezóny 2015/2016, stalo sa tak vo švédskom Östersunde. Vo februári 2019 patrila medzi troch biatlonistov, ktorí vyhrali preteky v každej disciplíne. (spolu s Martinom Fourcadom a Marie Dorinovou Habertovou)

Výsledky

Olympijske hry a majstrovstvá sveta 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie (IBU) a oficiálnej stránky Olympijských hier

Svetový pohár

Individuálne pódiové umiestnenia 

Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie (IBU)

Posledná aktualizácia: 4.2. 2022

Iné projekty

Zdroj 

Narodenia 3. apríla
Narodenia v 1990
Taliani
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2014
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2018
Biatlonisti podľa štátu
KVP Kúpele Piešťany

KVP Kúpele Piešťany (celý názov: Klub vodného póla Kúpele Piešťany) je slovenský vodnopólový klub sídliaci v Piešťanoch. Klub vznikol v roku 1934 pod názvom PPK Piešťany (Piešťanský plavecký klub). Jeho mužský seniorský tím je účastníkom extraligy mužov a ženský seniorský tím žien účastníkom 1. ligy žien. Družstvo žien je majstrom Slovenska z roku 2016 a víťazom Slovenského pohára v roku 2015. Družstvo mužov bolo úspešnejšie počas česko-slovenskej éry, keď sa stalo niekoľkonásobným medailistom najvyššej česko-slovenskej súťaže. Klub hrá svoje zápasy na kúpalisku EVA, ktoré bolo otvorené v roku 1934.

Okrem seniorských tímov figurujú v klube aj tímy juniorov a junioriek, dorastencov a dorasteniek, žiakov a žiačok, prípraviek a veteránov.

Predchádzajúce názvy 
 PPK Piešťany (od 1934)
 ŠK Piešťany
 Sokol kúpele Piešťany (od 1943)
 Slovan kúpele Piešťany (od 1957)
 TJ Kúpele Piešťany (od 1969)

Úspechy 
Muži
Česko-slovenská liga
 1 x 1965
 9 x 1957, 1962, 1963, 1964, 1966, 1970, 1971, 1972, 1974
 5 x 1961, 1967, 1969, 1973, 1989

Ženy
1. liga:
 1 x 2015/16
 7 x 1992, 1993, 1995, 1999/00, 2003/04, 2004/05, 2017/18
 8 x 1994, 1996/97, 1997/98, 2002/03, 2005/06, 2006/07, 2007/08, 2016/17

Slovenský pohár:
 1 x 2015

Sezóny 
Ženy
Ženský tím sa vytvoril v roku 1991. V nasledujúcom roku sa zapojil do majstrovskej súťaže.

Muži
V roku 1956 postúpili Piešťany z oblastnej ligy do česko-slovenskej. Vydržali v nej až do roku 1976, kedy z nej vypadli. Návrat sa podaril v roku 1979. V roku 1982 opäť zostúpili do Slovenskej národnej ligy, aby postúpili späť do česko-slovenskej ligy v roku 1988. Zotrvali v nej až do rozdelenia súťaží v roku 1992.

Európske súťaže 
Muži
Európsky pohár majstrov
 1965: kvalifikačné kolo4. miesto

Pohár LEN
 1993: kvalifikačné kolo

Referencie

Zdroje 
 Oficiálna stránka klubu
 Profil klubu na stránke Slovenskej plaveckej federácie

Slovenské vodnopólové kluby
Šport v Piešťanoch
Organizácie založené v 1934
Pokáč

Ing. Jan Pokorný alias Pokáč (* 25. júl 1990, Praha) je český pesničkár a textár hrajúci na gitaru a ukulele. Patrí medzi prvých českých interpretov propagujúcich svoju tvorbu na portáli YouTube. V jeho piesňach sa často vyskytuje sarkazmus, irónia a nadsádzka. Vo svojich textoch často spracúva témy bežného života.

Hudobná kariéra 
Pokáč sa dostal do povedomia verejnosti ako textár speváka Voxela. V tomto autorskom duu (Voxelhudba, Pokáčtext) spolu napísali dva Voxelove albumy (AllBoom, Motýlí efekt). Pokáč sa tiež podieľal na niekoľkých textoch piesní skupiny Mirai (okrem iného napr. Chci tančit, Anděl či 365). Je autorom textov niekoľkých piesní Jakuba Děkana, s ktorým naspieval duet Co bejvávalo, už není. Z Pokáčovho pera pochádza aj text skladby Nejsem další! z tretieho ročníka hudobného projektu AquaBabes 2016. Podieľal sa na piesni Cizí zeď v projekte 1/10 od OneManShow FOUNDATION. V roku 2018 začal písať piesne pre futbalový klub AC Sparta Praha, ktorého je dlhoročným fanúšikom.

V máji roku 2017 vydal debutové album Vlasy, ktoré dostalo ocenenie Zlatá deska.

Medzi jeho najznámejšie skladby patria tieto diela: Vymlácený entry, Co z tebe bude, Mám doma kočku, V lese, či Rád chodím na poštu.

Diskografia

Albumy

Demo albumy 

 Pekáč (2009)
 Pokák (2011)

Oficiálne vydané 

 Vlasy (2017)
 Úplně levej (2019)

Piesne

Vzdelanie 
Po absolvovaní Gymnázia Václava Beneše Třebízského v Slaném vyštudoval odbor Otvorená informatika na Fakulte elektrotechnickej Českého vysokého učenia technického v Prahe.

Referencie

Externé odkazy 

 Oficiálna webová stránka autora
Pokáč na Youtube

Zdroj 

Českí hudobní skladatelia
Českí textári piesní
Českí speváci
Českí gitaristi
Emma Smetana

Emma Smetana, M.A. (úradne aj Emma Smetanová; * 11. február 1988, Praha, Česko-Slovensko) je česká herečka, muzikantka a novinárka. Má dvojité občianstvo, tak české ako aj francúzske. V českých dokladoch má uvedené priezvisko: „Smetanová“, vo francúzskych neprechýlenú verziu: „Smetana“. V Česku žije od roku 2011, preto s výnimkou úradného styku používa neprechýlenú verziu svojho mena, na ktorú si počas svojho života v Francúzsku, Nemecku a Belgicku zvykla.

Novinárčina 
V súčasnosti (2019) robí rozhovory pre internetovú televíziu DVTV. 

V minulosti pracovala v spravodajstve Televízii Nova, z ktorej odšila po tom čo jej bolo niekoľkokrát zasahované do jej redaktorskej práce (napr. jej boli poškrtané otázky na premiéra Sobotku a iné).

Hudba 
Od šiestich rokov hrá na klavír. V roku 2012 založila kapelu nesúcu jej meno, v ktorej spieva a hrá na klavír a gitaru. V marci 2016 vydala debutový hudobný album What I’ve Done, z ktorého pochádza aj pieseň „No Fire“.

Herectvo

Filmy 

 Europe je t’aime (2008), amatérský film
 Rytmus v patách (2009) – Lizetka
 Muži v naději (2011) – Bára
 Donšajni (2013) – Barborka, vnučka Markéty
 Colette (2013) – Hannah

TV seriály 

 Základka (2012)
 Bez hranic (2013) – Aide
 Hořící keř (2013) – Hana Čížková
 Až po uši (2014)
 Na vodě (2016) – Sandra

Divadlo 

 Lucie, větší než malé množství lásky (2013) – Lucie

Tracky 
Robin Zoot - Lady & Trap feat. Emma Smetana

Referencie

Zdroj 

 

Českí novinári
České herečky
Českí hudobníci
Českí klaviristi
Českí gitaristi
Osobnosti z Prahy
Zoznam zahraničných ciest prezidentky Zuzany Čaputovej

Toto je zoznam zahraničných ciest prezidentky Zuzany Čaputovej, ktoré boli alebo budú uskutočnené od začiatku jej prezidentskej služby dňa 15. júna 2019. Prezidentka Čaputová v prvom polroku výkonu svojej prezidentskej funkcie navštívila 13 krajín a stretla sa s najvýznamnejšími európskymi politikmi, prezidentom Francúzska či nemeckou kancelárkou.

Zhrnutie 
Od júna 2019 prezidentka Zuzana Čaputová navštívila tieto krajiny:
 1 návšteva: Dánsko, Francúzsko, Izrael, Japonsko, Lotyšsko, Slovinsko, Spojené štáty (štáty New York a New Jersey), Vatikán, Spojené arabské emiráty, Moldavsko, Taliansko
 2 návštevy: Maďarsko, Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko, Ukrajina
 3 návštevy: Rakúsko, Belgicko
 4 návštevy: Poľsko, Nemecko
 8 návštev: Česko

Zoznam

2019

2020

2021

2022

Referencie 

Zuzana Čaputová
Medzinárodné vzťahy Slovenska
Valaškovce (Humenné)

Valaškovce sú mestská časť mesta Humenné. Žije tu približne 400 obyvateľov. Mestská časť vznikla v priebehu 2. svetovej vojny vysťahovaním z pôvodnej obce Valaškovce, ktoré sú teraz vojenský obvod.

Z mestskej časti sa dá dostať do mesta Snina, do obce Jasenov a aj na Sídlisko Pod Sokolejom a Podskalku. Mestská časť sa nachádza na juhu mesta Humenné.

Ulice 
Nachádza sa tu 7 ulíc:

 Jasenovská
 Valaškovská
 Čulenova
 Sninská
 Čapajevova
 Pod Krámovou
 Na Podskalku

Referencie

Pozri aj 
 Valaškovce (vojenský obvod)

Humenné
Pod tvoju ochranu

Pod tvoju ochranu (, ) je jedna z tradičných mariánskych kresťanských modlitieb. Doložená je už na grécky písanom egypstkom papyruse z polovice tretieho stroročia ako súčasť vianočnej liturgie cirkvi koptskej. Ide o najstaršiu dochovanú modlitbu k Panne Márii ako k Bohorodičke. Používa sa v už spomínanej koptskej, v byzantskej, v ambrozianskej aj v rímskej liturgii.

Slovenský text 
 Pod tvoju ochranu sa utiekame, svätá Božia Rodička,
 neodvracaj zrak od našich prosieb,
 pomôž nám v núdzi a z každého nebezpečenstva nás vysloboď,
 ty Panna slávna a požehnaná.
 Amen.

Latinský text 

 Sub tuum præsidium confugimus,
 sancta Dei Genitrix.
 Nostras deprecationes ne despicias
 in necessitatibus,
 sed a periculis cunctis
 libera nos semper,
 Virgo gloriosa et benedicta.

 (Domina nostra, mediatrix nostra, advocata nostra,
 tuo filio nos reconcilia,
 tuo filio nos commenda,
 tuo filio nos repræsenta.)

Referencie

Zdroj 

Kresťanské modlitby
Panna Mária
Peter Babiar

Generálmajor Ing. Peter Babiar  je slovenský generál.

Životopis 
Od októbra 2018 bol náčelník Štábu strategického plánovania Generálneho štábu, od 1. mája 2022 pôsobí ako zástupca náčelníka Generálneho štábu OS SR - náčelník štábu. O zmene ministerstvo informovalo 28. apríla 2022, kedy sa uskutočnilo slávnostné prebratie funkcie.

28. mája 2019 ho prezident Andrej Kiska vymenoval do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál. Do hodnosti generálmajor ho povýšila prezidentka Zuzana Čaputová 4. mája 2022.

Referencie 

Slovenskí generáli
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Róbert Kleštinec

Brigádny generál Ing. Róbert Kleštinec  je slovenský generál. Od 16. septembra 2020 je riaditeľom Vojenského spravodajstva.

Životopis 
V roku 1988 ukončil Gymnázium Nitra, v rokoch 1988 až 1992 študoval na Vysokej vojenskej leteckej škole Košice. V roku 1992 sa stal kapitánom vrtuľníka Miešaného dopravného leteckého zboru v Mošnove. Neskôr v ten rok pilotoval vrtuľník Mi-24 v 4. vrtuľníkovom pluku Prešov. V roku 1992 sa tam stal starším pilotom, v roku 1994 kapitánom vrtuľníka. Od roku 1995 bol veliteľom roja vrtuľníkovej letky, 4. vrtuľníkového krídla 4. leteckej základne. Od roku 2000 bol zástupcom veliteľa vrtuľníkovej letky. Od roku 2003 zástupcom veliteľa vrtuľníkového krídla 3. leteckej základne Prešov. V roku 2004 prevzal funkciu Vedúci starší dôstojník – špecialista oddelenia leteckého výcviku Vzdušných síl vo Zvolene. Od roku 2008 bol veliteľom leteckého krídla Leteckej základne Prešov a od roku 2009 velil letke Vrtuľníkového krídla v Prešove. Od roku 2010 bol zástupca veliteľa Vrtuľníkového krídla generálplukovníka Jána Ambruša Prešov. Od roku 2012 vykonával funkciu Vojenský poradca – predstaviteľ pre LaPVO a spoluprácu s NATO, Úrad vojenského predstaviteľa pri Vojenskom výbore NATO v Bruseli. Od roku 2015 bol zástupcom náčelníka štábu Veliteľstva Vzdušných síl vo Zvolene.

Od 15. novembra 2018 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl. V tejto funkcii ho 28. mája 2019 prezident Andrej Kiska povýšil do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál.

Minister obrany Jaroslav Naď 16. septembra 2020 oznámil, že Kleštinec sa stane riaditeľom Vojenského spravodajstva. Kleštinec prešiel prísnou previerkou do stupňa „prísne tajné“.

Referencie 

Slovenskí generáli
Slovenskí letci
Absolventi Vysokej vojenskej leteckej školy Košice
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Riaditelia Vojenského spravodajstva
Veľký kaštieľ (Cífer)

Veľký kaštieľ je neskorobarokový kaštieľ s priľahlým parkom v obci Cífer na Potočnej ulici číslo 1. Nachádza sa v areáli hydinární. Bol postavený na konci 18. storočia.

História 
Na začiatku 19. storočia bol rozšírený. Ďalšie prestavby sa uskutočnili v rokoch 1932, 1939 a 1940. Po 2. svetovej vojne bol prispôsobený na hydinárske potreby.

Architektúra 
Kaštieľ má dve nadzemné poschodia a je trojkrídlovo disponovaný. Na hlavnej fasáde dominuje stredový rizalit s balkónom. Pôvodné členenie bolo narušené. Miestnosti objektu majú zaklenuté valené klenby so segmentovými lunetami. Kaplnka, ktorá patrila ku kaštieľu, bola pristavaná v 19. storočí.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 Cífer veľký kaštieľ v Atlase kaštieľov

Cífer
Cífer
Ústredný archív Slovenskej akadémie vied

Archív SAV (predtým Ústredný archív SAV) je archív, špecializované pracovisko Slovenskej akadémie vied. V rámci celoštátnej siete archívov sa zaraďuje medzi špecializované archívy na Slovensku.

Vznik a história archívu 
O potrebe a založení archívu pre potreby Slovenskej akadémie vied sa začalo uvažovať približne v roku 1961 na pôde Historického ústavu SAV. Iniciátorom tejto myšlienky bol vtedajší riaditeľ Historického ústavu SAV Ľudovít Holotík, ktorý sa s návrhom obrátil na Predsedníctvo SAV. Archív napokon vznikol uznesením Predsedníctva SAV číslo 139 k 1. januáru 1963 z potreby narastajúcej písomnej agendy a jej uloženia a spracúvania, ktorá vznikla z činnosti vedenia akadémie a tiež jednotlivých vedeckých inštitúcií pôsobiacich pod SAV. Jeho pôvodný názov bol „Archív SAV“, a od 1. februára 1972 bol uznesením Predsedníctva SAV číslo 287 premenovaný na „Ústredný archív SAV“. V období od 1. januára 1985 až do 1. júla 1987 bol archív súčasťou Informačného centra SAV. Archív sa stal opäť samostatným pracoviskom. Od 1. mája 2018 sa archív včlenil do novovzniknutého Centra spoločných činností SAV a stal sa jeho organizačnou zložkou. Od 11. novembra 2019 sa inštitúcia vrátila k pôvodnému názvu, avšak ako súčasť spomínaného Centra v znení ,,Centrum spoločných činností Slovenskej akadémie vied - Archív Slovenskej akadémie vied" (skrátene: CSČ SAV - A SAV).

Vedenie a pracovníci archívu 
Po svojom vzniku mal Archív SAV niekoľko rokov na plný úväzok iba jedného pracovníka, ktorý zastával zároveň aj pozíciu vedúceho archívu, bol ním Dušan Dúbrava. Na sklonku roku 1968 bol za externého riaditeľa vymenovaný významný slovenský historik a archivár Richard Marsina. V tomto období začali v archíve pôsobiť ďalší odborní pracovníci. Boli to predovšetkým Alexandra Marčeková, Jozef Klačka a Lýdia Kamencová (manželka historika Ivana Kamenca), ktorí svojou odbornou činnosťou zanechali výraznú stopu v histórii archívu, keďže v ňom pracovali vyše 40 rokov. Dr. Jozef Klačka bol vo funkcii riaditeľa archívu v rokoch 1978 - 1999.

Služby archívu 
Archív poskytuje prioritne služby organizáciám SAV (poskytovanie informácií, metodické usmernenia, predarchívna starostlivosť), ale umožňuje i štúdium archívnych dokumentov širokej odbornej verejnosti. Pracovníci archívu sa okrem administratívnej činnosti venujú i vedeckej odbornej činnosti, zúčastňujú sa aktívne na konferenciách zamerané na dejiny, archívnictvo.

Archívne fondy 

 Fondy právnych predchodcov SAV
 Fondy orgánov SAV
 Fondy organizácií SAV
 Fondy spolkov vedeckých spoločností 
 Osobné fondy

Archívne zbierky 

 Zbierka fotodokumentov
Zbierka medailí a plakiet

Referencie

Externé odkazy 
 Webstránka archívu

Slovenská akadémia vied
Archívy na Slovensku
Akademik TU Košice (vodné pólo)

Akademik TU Košice alebo ATU Košice (celý názov: Akademik Technická univerzita Košice) bol slovenský vodnopólový klub z Košíc. Vznikol ešte v 50. rokoch ako odiel miestnych vysokoškolákov. Klub prešiel mnohými názvami, aby nakoniec od roku 2001 prešiel pod multišportové združenie Akademik TU Košice, po ktorom dostal následne aj pomenovanie. Dovtedy niesol názov Slávia UVL Košice. Najväčší úspech dosiahol v rokoch 1987 a 1995, keď získal v kategórii mužov bronzové medaily v najvyššej česko-slovenskej, resp. slovenskej súťaži. Do roku 2005 hral najvyššiu domácu súťažExtraligu mužov. Okrem družstva mužov pôsobilo v klube aj družstvo žien, ktoré ale absolvovalo iba jedinú sezónu v slovenskej vodnopólovej súťaži.

Oddiel mužov bol dlhé roky súčasťou najvyššej česko-slovenskej a neskôr aj slovenskej najvyššej súťaže. V roku 2005 z nej ale kvôli ekonomickým problémom vystúpil. Vtedajším riaditeľom oddielu bol niekdajší slávny vodnopólový reprezentant a neskôr aj reprezentačný tréner Ladislav Bottlik. Nástupcom klubu, ktorý prebral aj jeho meno a ktorý vznikol v roku 2008, bol KPŠ Akademik Košice-Staré Mesto.

Predchádzajúce názvy klubu 
 Slávia VF Košice
 Slávia VŠV Košice
 Slávia UVL Košice (od 1990)
 Slávia ATU Košice (od 2001)
 ATU Košice

Úspechy 
Slovenská najvyššia súťaž:
 1 x 1995

Česko-slovenská najvyššia súťaž:
 1 x 1987

Sezóny 
Muži

Česko-slovenská liga

Vybrané sezóny česko-slovenskej ligy, v ktorej klub účinkoval.

Slovenské súťaže

Ženy

Pozri aj 
 KPŠ Akademik Košice-Staré Mesto

Referencie

Zdroje 
 Oficiálna stránka združenia Akademik TU Košice
 História vodného póla na Slovensku

Slovenské vodnopólové kluby
Šport v Košiciach
Technická univerzita v Košiciach
Pesto

Pesto alebo pesto alla genovese je zelená omáčka, ktorej hlavnou zložkou je bazalka.

Pôvod pesta sa umiestňuje do oblasti Ligurie v severnom Taliansku, prídomok genovese má podľa severotalianskeho mesta Janov (Genova).

Názov je odvodený z talianskeho slova pestare = tlcť, mlátiť.
Tradičná príprava klasického pesta spočíva v rozdrtení a trení bazalkových listov v mramorovom mažiari drevenou paličkou. Do nich sa ďalej pridáva soľ a česnak, parmezán a/alebo iný nadrobno strúhaný ovčí syr a piniové oriešky, nakoniec olivový olej. Iný druh, pesto alla siciliana, obsahuje na slnku sušené paradajky.

Podľa klasického receptu z okolia Bologne sa špagety varia a podávajú s niekoľkými nakrájanými zemiakmi.

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.labuznik.com/recipe.php?ID=32444
 http://it.wikibooks.org/wiki/Libro_di_cucina/Ricette/Pesto

Zdroj 
 

Talianska kuchyňa
Omáčky
Myenty Abena

Myenty Abena (* 12. december 1994, Paramaribo) je holandský futbalista so surinamskými koreňmi hrajúci za slovenský klub ŠK Slovan Bratislava.

Klubová kariéra 
Prvý profesionálny zápas odohral Abena 26. augusta 2016 v zápase druhej najvyššej holandskej futbalovej súťaže medzi Jong FC Utrecht a Jong PSV.

Spartak Trnava 
V januári 2019 prišiel Abena do tímu úradujúceho slovenského majstra, Spartaka Trnava. 1. mája 2019 vyhral s klubom slovenský pohár, keď Trnava porazila Žilinu po penaltovom rozstrele, keďže zápas aj predĺženie sa skončili 3–3.

Slovan Bratislava 
V júni 2019 Abena podpísal 4-ročný kontrakt so Slovanom Bratislava. 20. júla 2019 debutoval Abena za Slovan v zápase prvého kola Fortuna ligy proti FK Pohronie. Slovan vonku vyhral 3–1. O týžden neskôr vstrelil Abena svoj prvý gól za Slovan pri domácom víťazstve 3–0 nad Michalovcami.

Úspechy 

 Slovenský pohár: 2018/19

Externé odkazy 

 Myenty Abena na oficiálnej stránke ŠK Slovan Bratislava
 Myenty Abena na oficiálnej stránke Fortuna ligy
 Myenty Abena na stránke Transfermarkt
 Myenty Abena na stránke Soccerway
 Profil hráča na National Football Teams.com

Zdroj 

Holandskí futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči FC Utrecht
Hráči FC Spartak Trnava
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Osobnosti z Paramariba
Slovenský pohár vo vodnom póle mužov

Slovenský pohár vo vodnom póle mužov je vodnopólová pohárová súťaž mužov na Slovensku. Organizoval ju Slovenský zväz vodného póla (SZVP), od roku 2017 prebrala kompetencie Slovenská plavecká federácia (SPF). Samostatná súťaž sa organizuje od roku 1993 a zúčastňujú sa jej kluby slovenských ligových súťaží. Najúspešnejším klubom súťaže je KVP Nováky, ktorý v nej zvíťazil 17-krát.

Štruktúra 
Súťaž sa hrá formou turnajov. Najprv sa v skupinách odohrajú zápasy každého s každým a podľa umiestnenia sa potom odohrajú zápasy o konečné umiestnenie. Od sezóny 1997/98 sa Slovenský pohár hrá v jesenných mesiacoch roka. Do sezóny 2002/03 mal jej víťaz právo reprezentovať Slovensko v Pohári víťazov pohárov LEN, kedy táto európska súťaž zanikla.

Sezóny a finalisti 

Pozn.: V odvetných finálových zápasoch je v prvej kolónke uvedený prvý konaný zápas, v druhej odvetný zápas.

Historické štatistiky 

Pozn.: V tabuľke sú uvedené kalendárne roky, v období ktorých sa pohár odohral.

Slovenský pohár pred rokom 1993 
Počas česko-slovenskej éry sa tiež organizoval Slovenský pohár. Slúžil ako predturnaj Česko-slovenského pohára, do ktorého boli nasadené po 2 najlepšie celky z oboch národných pohárov.

Pozri aj 
 Slovenský pohár vo vodnom póle žien
 Česko-slovenský pohár vo vodnom póle mužov
 Vodnopólová extraliga mužov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenskej plaveckej federácie

Zdroje 
 História vodného póla na Slovensku
 Zápisy Športovo-technickej komisie Slovenského zväzu vodného póla
  

Slovenské vodnopólové súťaže
Slovenský pohár vo vodnom póle žien

Slovenský pohár vo vodnom póle žien je vodnopólová pohárová súťaž žien na Slovensku. Organizoval ju Slovenský zväz vodného póla (SZVP), od roku 2017 prebrala kompetencie Slovenská plavecká federácia (SPF). Súťaž sa organizuje od roku 1997 s dvoma prestávkami a zúčastňujú sa jej všetky slovenské kluby, ktoré sa do nej prihlásia. Najúspešnejším klubom súťaže je PVK Vrútky, ktorý v nej zvíťazil 8-krát.

Štruktúra 
Súťaž sa hrá formou turnajov. Na turnaji odohrajú družstvá zápasy každého s každým a umiestnenie v konečnej tabuľke určuje víťaza. Od sezóny 2002/03 sa Slovenský pohár hrá v jesenných mesiacoch roka.

Sezóny a finalisti

Historické štatistiky 

Pozn.: V tabuľke sú uvedené kalendárne roky, v období ktorých sa pohár odohral.

Pozri aj 
 Slovenský pohár vo vodnom póle mužov
 1. vodnopólová liga žien

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenskej plaveckej federácie

Zdroje 
 História vodného póla na Slovensku
 Zápisy Športovo-technickej komisie Slovenského zväzu vodného póla

Slovenské vodnopólové súťaže
Ženské vodnopólové súťaže
Roblox

Roblox je online hracia platforma, umožňujúca hráčom vytvárať vlastné hry s otvoreným svetom, zdieľať ich s ostatnými a hrať ich. Hra je dostupná pre Android, iOS, MacOS, Windows, Xbox One a Fire OS. Jej vývoj započala Roblox Corporation v roku 2004 pod pôvodným názvom DynaBlocks, v septembri 2006 bol Roblox oficiálne vydaný.

Pri inštalácii hry Roblox sa stiahne tiež Roblox štúdio, v ktorom je možné vytvárať vlastné hry, za ktoré možno získavať hernú menu, tzv. Robux (predtým boli aj "Tickets"), a pri veľkej popularite hry sa dajú získať aj reálne peniaze.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy. 
 Oficiálna stránka

Počítačové hry z 2006
Hry pre Windows
Hry pre Android
Hry pre iOS
Hry pre Mac OS X
Hry pre Xbox One
MMORPG
Herné enginy
Online hry
Naruhito

Naruhito (徳仁 * 23. február 1960, Tokio, Japonsko) je 126. japonský cisár.

Jeho otec Akihito je prvým japonským cisárom (1989 - 2019), ktorý nie je považovaný za božského. 
Na trón nastúpil 1. mája 2019 a jeho éra sa nazýva Reiwa ().

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Their Majesties the Emperor and Empress 
 Press Conference by His Imperial Highness The Crown Prince on the Occasion of His Birthday (2017)

Japonskí cisári
Osobnosti z Tokia
Turecký dom (Pezinok)

Turecký dom je rohový renesančný meštiansky dom v historickom centre mesta Pezinok. Nachádza sa na Radničnom námestí číslo 1, na rohu Radničného námestia a Kollárovej ulice. Bol postavený v druhej polovici 17. storočia. 

O pôvode názvu budovy sú známe dve teórie. Podľa prvej teórie pochádza názov z toho, že v pivniciach domu boli väznení tureckí bojovníci, ktorí zajatí počas bojov v roku 1663. Podľa druhej teórie, že do tohto domu chodievali tureckí obchodníci tajne kupovať víno. Tajne preto, lebo islam zakazuje pitie tohto nápoja, ktorý bol však obľúbený aj medzi tureckými hodnostármi.

Popis budovy 
Bola postavená príslušníkmi rodu Reichetzerov v roku 1643. Dom má dve obytné krídla, uzatvárajúce pravidelný dvor. Do dvora sa vstupovalo priamo z námestia širokým priechodom. Okná sú zdôraznené kamennými ušnicovými obrubami. Trojpodlažnú fasádu horizontálne členia rady okien a kordónové rímsy. Okná na druhom poschodí sú slepé a skrývajú pultovú strechu zvažujúcu sa do dvora. Budova je ukončená oblúčkovou atikou. Je to jediná zachovaná atika v meste. Na nároží vo výške prvého poschodia je valcový arkier. Budova je svedkom rozšírenia tzv. poľskej renesancie na Slovensku. Dnes sa tu nachádzajú obchody, kaviareň, vínotéka, vináreň a kancelárske priestory.

Rekonštrukcia 
V auguste 2005 bola dokončená rok trvajúca rekonštrukcia Tureckého domu.

Referencie

Externé odkazy 
 Turecký dom na prikladnaobnova.sk

Stavby v Pezinku
Ladislav Varsányi

Ladislav Varsányi (; * 17. august 1921, Paňa† 17. január 1985, Tomášov) bol slovenský pedagóg, organizátor kultúry zemianskeho pôvodu.

Život
Rodičia Béla (Vojtech) Csiffáry a Kornélia Varsányi. Manželka Borbála (Barbora) Kováts učiteľka.

Študoval na benediktínskom gymnáziu v Komárne. Vysokoškolské štúdium začal v Bratislave na Štátnej pedagogickej škole v rokoch 19361938, a dovŕšil v Ostrihome na Arcibiskupskom pedagogickom ústave, kde získal v roku 1941 učiteľský a kantorský diplom. V roku 1965 dokončil externé štúdium geografia-chémia na pedagogickej katedre na Vysokej škole pedagogiky v Nitre.

Najprv vyučoval v Tomášove a potom narukoval. Po druhej svetovej vojne od roku 1946 bol obecným notárom a kantorom, neskôr v rokoch 19501982 vyučoval. Do roku 1978 bol riaditeľom základnej školy, vtedy sa im podarilo rozšíriť školu v Tomášove na 8 ročníkov.

Bol členom viacerých odborných komisií a autorom množstva učebníc a metodických pomôcok, ako aj spoluautorom publikácii na poli vyučovania písania a hudobnej výchovy. V rokoch 19541978 bol členom redakcie časopisu Szocialista Nevelés.

Vyznamenania
2016 Cena obce Tomášov (spolu s manželkou za celoživotné dielo)

Dielo

1956A magyar nyelvtanítás módszertana. Pozsony. (spoluautor)
1958Ábécéskönyv. Pozsony. (spoluautor)
1959Énekgyűjtemény. Pozsony. (spoluautor Kántor István)
1962A magyar nyelv tanításának módszertana. Pozsony. (spoluautor)
1964/1976Gyermekünk elsős lesz. Segédkönyv szülőknek. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc)
1964/1971Zenei nevelés - Tankönyv az alapiskolák 3. o. sz. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc)
1965/1971Zenei nevelés - Tankönyv az alapiskolák 5. o. sz. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc) 
1967/1973Kirakó az ABC olvasókönyvhöz az alapiskák l. o. sz. Pozsony (spoluautor Moskó Ilona).
1971Írási- és számolási munkalapok. Pozsony.
1976Munkalapok a kiseg. isk. l. o. sz. (preklad)
1976Munkalapok az alapiskolák l. o. sz. Pozsony. (spoluautor)
1977/1984Énekeljünk. A zenei nev. tankv. az alapiskolák 2. o. sz. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc)
1979Énekeljünk. A zenei nev. tankv. az alapiskolák 4. o. sz. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc)
1979Zenei nev. Módszertani segédkv. az alapisk. 4. o. sz. Pozsony. (spoluautor Mózsi Ferenc)
1980/1985Írni tanulok. Pozsony.
1980Módszertani segédkönyv az anyanyelv tanításához az alapiskolák l. o. sz. Pozsony. (spoluautor Foglszinger Ida, Leffler Katalin)
1982Feladatlapok az íráshoz a kiseg. isk. 3. o. számára. Pozsony.
1982Valóban „túlterheltség"? Vasárnapi Új Szó 1982/7, 11.
1985Írni tanulok - írási munkafüzet az alap-iskolák 1. osztálya számára 3.

Zdroje
1993 Ki Kicsoda Kassától-Prágáig. Budapest, 323.
adatbank.sk - A (cseh)szlovákiai magyarok lexikona 1918-tól, Személyiségek

Osobnosti z Pane
Slovenskí pedagógovia
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Príslušníci zemianskeho stavu
Slovenskí šľachtici
Uhorskí šľachtici
Čertovka

Čertovka je umelé vedľajšie rameno na rieke Vltava, oddeľujúce ostrov Kampa od zvyšku Malej Strany, nachádzajúce sa v historickom centre mesta Praha v miestnej časti Malá Strana v Česku.

Názov 
Pre Čertovku sa v minulosti používalo väčšie množstvo názvov. Po vybudovaní sa kanálu hovorilo Strouha a neskôr sa názov zvykol meniť podľa majiteľov takže sa dochovali názvy ako napríklad Venclíkovská strouha, alebo Rožmberská strouha.
Názov Čertovka je prvýkrát zaznamenaný na konci 19. storočia v roku 1892 a presný pôvod názvu je nejasný. Hovorí sa však, že je odvodený od hašterivej ženy, ktorá chodila na brehy Vltavy prať bielizeň a jedného dňa bola skupinou ľudí nazvaná prezývkou "čertovská baba". Títo ľudia na jej dom následne namaľovali podobizne siedmich čertov (podľa ktorých a tak dom začal volať) a miestu, kam žena chodila prať sa začalo hovoriť Čertovka, čo sa nakoniec rozšírilo na celý kanál. Existujú samozrejme aj iné teórie. Podľa jednej z nich sa kanál volá priamo podľa Domu u siedmich čertov, pričom názov domu nemá nič spoločné so spomínanou legendou. Podľa ďalších má nazov súvislosť s pomerne rýchlym prúdom vody v kanále v porovnaní s Vltavou,  prípadne s "čertovským" zápachom kanála z dôvodu vyústenia splaškov.
Časti, kde Čertovka preteká medzi skupinou historických budov sa hovorí Pražské Benátky.

Charakteristika a dejiny 
Čertovka je umelý vodný kanál vybudovaný už v 12. storočí za účelom nahánania vody k pôvodne deviatim vodným mlynom, z ktorých sa do 21. storočia čiastočně zachovali tri. Vybudovaním kanálu tak vznikol umelý ostrov Kampa, ktorý Čertovka odděľuje od zvyšných častí pražskej Malej Strany. 

Celková dĺžka kanálu je 740 metrov. Kanál Čertovka sa oddeľuje od Vltavy v prostredí Malostranského nábrežia za Mostom Légií a naspäť do Vltavy sa vlieva za Karlovým mostom. Kanál bol vybudovaný rádom Maltézskych rytierov.

Z troch do dnešných dní zachovaných mlynov je najzachovalejší a najznámejší tzv. Velkopřevorský mlýn u ktorého sa zachovalo aj drevené mlynské koleso. Mlynské koleso bolo u tohto mlynu v prevádzke až do roku 1936 a funkčné je aj dnes. Samotná stavba mlynu je renesančná budova zo 16. storočia.

Ďalšie dva mlyny, ktoré sa zachovali do dnešných čias sú Mlýn Huť, u ktorého za tiež zachovalo mlynské koleso a v súčasnej dobe funguje ako kaviareň a tzv. Zlomkovský mlýn známy aj pod názvom Wedlingerovský mlýn.

Na presun ponad kanál existovala nad Čertovkou skupina mostíkov a lávok. V súčasnosti je Čertovka premostená Karlovým mostom a okrem neho piatimi menšími mostíkmi a jednou lávkou.

Ďalšie zaujímavosti 
 Prostredie Čertovky inšpirovalo mnohých filmových tvorcov. Natáčali sa tu napríklad scény z filmov Mission: Impossible, z Formanovho filmu Amadeus, alebo dva rodinné filmy z produkcie československej televízie Chobotnice z II. patra a Veselé Vánoce přejí chobotnice.
 V minulosti sa niekoľkokrát uvažovalo o zasypaní Čertovky, ale tieto zámery našťastie neboli nikdy zrealizované.

Galéria

Referencie 

Prieplavy v Česku
Vltava
Technické pamiatky v Prahe
Malá Strana
Július Agárdy

Július Agárdy (; * 1. august 1895, Paňa† 23. máj 1944, Budapešť) bol uhorský učiteľ, karikaturista a kňaz zemianskeho pôvodu.

Život

Otec Ladislav (18721949) učiteľ v Pani, matka Mária Csiffáry (18691954). Vstúpil do piaristického rádu 27. augusta 1913 vo Váci. Učil sa v rokoch 19151916 v Kluži, 19171918 na Budapeštianskej univerzite teológiu a matematiku-fyziku. Zložil slávnostnú prísahu 18. septembra 1917 a vysvätili ho 30. januára 1918. Počas Republiky rád ho v roku 1919 vysťahovali. V roku 1920 získal učiteľskú kvalifikáciu.

V rokoch 19191924 vyučoval vo Váci, v rokoch 19251926 v Tate, 19271929 v Szegede, v rokoch 19301931 vo Veszpréme, v rokoch 19321940 na gymnáziu v Budapešti. V rokoch 19411943 bol riaditeľom gymnázia v Mosonmagyaróvári, v roku 1944 sa stal riaditeľom gymnázia vo Váci.

Od februáru 1944 trpel ťažkou chorobou a zomrel na klinike v Budapešti.

Diela
Redigoval ročníky piaristického gymnázia v Mosonmagyaróvári v rokoch 19411942, a zborník piaristického gymnázia vo Váci v roku 1944.

Jeho karikatúry boli vystavené na výstave piaristického rádu v roku 2017.

Referencie

Pramene
Léh István - Koltai András 1998: Catalogus Religiosorum Provinciae Hungariae Ordinis Scholarum Piarum 1666-1997. Budapest, 34.
Kegyeletes életrajzok (Suffragia impressa) 40, 33.
Petőfi Irodalmi Múzeum
Horváth M. Ferenc - Pintér Tamás 1996: Késő maradékainknak tétessen jegyzésben! Írásos emlékek Vác város múltjából 1074 -1990. Vác, 575, 599.
piarista.hu

Osobnosti z Pane
Uhorskí pedagógovia
Maďarskí pedagógovia
Maďarskí rímskokatolícki kňazi
Piaristi
Karikaturisti
Uhorskí šľachtici
Slovenskí šľachtici
Príslušníci zemianskeho stavu
Štefan Zsittnyan

Štefan Zsittnyan (; * 4. december 1916, Nové Zámky† 1. november 1997) bol slovenský učiteľ, organizátor kultúry.

Život
Narodil sa v remeselníckej rodine, otec Štefan bol čižmárom. Jeho matka sa volala Mária Finta. Školy absolvoval v Leviciach a v Pápe, kde zmaturoval. V roku 1940 na Štátnom učiteľskom ústave v Pápe získal učiteľský a kantorský diplom. V rokoch 19531955 dokončil a v roku 1957 získal učiteľský diplom maďarčiny-slovenčiny na Vysokej škole pedagogiky v Bratislave.

Učiteľskú kariéru začal počas druhej svetovej vojny zastupovaním od 9. decembra 1940 v Tvrdošovciach, neskôr sa dostal na Paňu, kde bol od 1. júla pomocným, od 1. januára 1942 náhradným učiteľom a riaditeľom, od 9. decembra 1942 riadnym učiteľom. V roku 1942 ho odviedli, ale nenarukoval. 25. júla 1942 absolvoval krajský hasičský kurz, čím mohol zastupovať aj dôstojnícke funkcie u hasičov. V lete 1943 sa oženil. Stal sa tajomníkom a vedúcim paňanskej miestnej organizácie SzeMKE. Počas druhej svetovej vojny podporoval komárňanské benediktínske gymnázium. V júli 1944 absolvoval kurz prednášateľov ľudovej výchovy.

Po oslobodení ešte v júli 1945 ho prepustili zo zamestnania kvôli jeho maďarskej národnosti. Našiel si prácu v Poprade, pracoval v papierni ako závozník vozňov. Jeho rodina zostala naďalej v Pani a bývali v služobnom byte bývalej školy. V roku 1948 dostal osvedčenie od obce, že je spoľahlivý, po čom dostal slovenskú učiteľskú prácu v Zborove.

Od roku 1949 sa stal učiteľom na základnej škole v Martovciach, neskôr sa stal jej riaditeľom. V roku 1950 bol organizátorom a kultúrnym referentom miestnej organizácie Csemadoku. Viedol ochotnícku skupinu aj spevokol, bol vedúcim miestnej skupiny ľudového tanca, ktoré získali viac ocenení. V roku 1973 externe absolvoval trojročný kurz amatérskych režisérov Osvety v Bratislave. Bol jedným z organizátorov domu ľudových tradícií, ktoré otvorili v roku 1975. Vyučoval v Martovciach až do odchodu do dôchodku v roku 1977, neskôr ešte zastupoval.

Bol kronikárom obce Martovce, členom MNV a vedúcim kultúrneho domu. Od roku 1950 bol vedúcim členom a členom Ústredného výboru Csemadoku. Od roku 1952 bol členom vedenia miestneho JRD.

Manželkou bola učiteľka Edit Varsányi, vychovali 2 deti.

Vyznamenania a pamiatka

1960 Vyznamenanie ONV Komárno
1962 Chváliace vyznamenanie oddelenia kultúry a školstva ONV Komárno
1976 Čestná medaila Slovenského predsedníctva JRD
1977 Čestná medaila ONV Komárno
1979 Medaila Zaslúžilý pracovník kultúry
1986 Zlatý stupeň Pamätnej medaily Csemadoku
1990 „Zlatý diplom pedagóga“ medaila (Győr)
2007 Cena pre obec Martovce
V roku 2012 pomenovali po ňom Kultúrny dom v Martovciach

Dielo
1977 Fáklya hordozói. A Hét.
1988 Martos múltja és jelene
1998 Martos - Nevezetességek. Komárom (spoluautor Kiss János).

Zdroje
 A nemespanni magyar iskolakrónika
Szőke, J. - Viczián, J. 1993 (szerk.): Ki kicsoda Kassától-Prágáig. Szekszárd, 337 No. 1223.
1943 Bars és Hont K.E.E. vármegyék évkönyve. Budapest, 136.

Slovenskí pedagógovia
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti z Nových Zámkov
Tomáš z Celana

Tomáš z Celana (iné mená: Tomáš Celanský, , Thomas de Celano, ; * okolo 1190, Celano, Taliansko† podľa tradície 4. október 1260, Val de' Varri, Abruzzo) bol taliansky františkánsky mních, básnik. Žiak svätého Františka z Assisi, autor troch legiend o Františkovi a možno aj legendy o svätej Kláre. Býva považovaný za autora významného kresťanského hymnu Dies irae. 

V Celane a Tagliacozzo existuje jeho miestny kult. Jeho spomienka pripadá na 2. augusta.

Život 
O Tomášovej mladosti a pôvode sa veľa nevie. Pochádzal zrejme z bohatšieho prostredia, hypotetická príslušnosť ku grófom z Celana však dostatočne potvrdená nebola. Z jazykovej vyspelosti jeho diel je zrejmé, že získal dobré vzdelanie. Okolo roku 1215 sa stal žiakom Františka z Assissi a vstúpil do rádu františkánov. V roku 1222 sa zúčastnil misie v Nemecku, kam chcel rád rozšíriť svoje pôsobenie. Po odchode provinciála Cesaria da Spira z Nemecka späť do Talianska bol v roku 1223 bol ustanovený správcom (custos unicus) františkánskej provincie Porýnie-Falcko, ktorá zahrňovala Kolín nad Rýnom, Mainz, Worms a Speyer.

Svoj literárny talent prejavil naplno po tom, v roku 1226 zomrel František z Assisi. Pápežom Gregorom IX. bol poverený spísaním Františkovej hagiografie. Nevedno, kedy sa skončilo Tomášovo pôsobenie v Nemecku. S istotou sa však zúčastnil Františkovho svätorečenia. Záver svojho života strávil v Taliansku. Svojou hagiografickou činnosťou výrazne prispel k rozšíreniu Františkovho kultu.

Zomrel okolo roku 1260. Pôvodne bol pochovaný v kostole San Giovanni Val de' Varri, no dnes sú jeho ostatky uložené v kostole Svätého Františka v Tagliacozzo, kam boli prenesené v roku 1516.

Proces blahorečenia 
Proces blahorečenia bol iniciovaný Kláštorom v Tagliacozzo. Kongregácia pre kauzy svätých proces prijala a 27. novembra 1991 povolila otvorenie tzv. rímskej fázy. Tomášovi z Celana preto patrí titul Služobník Boží. Je tiež uctievaný ako blahoslavený vox populi.

Diela 

 Legenda ad usum chori (asi 1230)
 S. Francisci Assisensis vita et miracula
Vita prima S. Francisci (1228/1229)
 Vita secunda S. Francisci (1246/1247)
 Tractatus de miraculis S. Francisci (medzi rokmi 1247 a 1257)
 Legenda S. Clarae Virginis (1255)
 Dies Irae (?)
 ďalšie (?; piesne Fregit victor virtualis, Sanctitatis nova signa)

Referencie 

Narodenia v 12. storočí
Úmrtia v 1260
Rehoľníci
Františkáni
Stredovekí básnici
Talianski básnici
Talianski spisovatelia
Služobníci Boží
Talianski katolícki blahoslavení
Doktori (americký seriál)

Doktori () je americký dramatický seriál z lekárskeho prostredia, ktorý mal premiéru v USA 21. januára 2018 na stanici FOX. Jeho tvorcami sú Amy Holden Jones, Hayley Schore a Roshan Sethi. Pilotný diel bol objednaný 10. mája 2017.

7. mája 2018 bol seriál obnovený pre druhú sériu, ktorá mala premiéru 24. septembra 2018. 10. mája 2019 stanica FOX predĺžila seriál o tretiu sériu, ktorá mala premiéru 24. septembra 2019. 19. mája 2020 seriál získal štvrtú sériu.

Seriál mal na Slovensku premiéru 25. júla 2019 na WAU.

Obsadenie

Hlavné postavy

Vedľajšie postavy

Série a časti 

 Pozri aj Zoznam častí amerického seriálu Doktori

Ocenenia a nominácie

Referencie

Externé odkazy 

  na FOX
 
 
 Doktori na SerialZone
 
 Doktori na TV.com
 Doktori v recenznom agregátore Rotten Tomatoes
 Doktori v recenznom agregátore Metacritic

Televízne seriály USA
Dramatické televízne seriály
Lekárske televízne seriály
Televízne seriály FOX
Televízne seriály z roku 2018
Metod Olympský

Metod Olympský alebo Metod z Olympu (* asi 260 – † asi 311) bol z grécky učenec, biskup v lýkijskom Olympe a neskôr podľa sv. Hieronyma v Týre (čo je však málo pravdepodobné, pretože Eusebius tu v daných časoch hovorí o iných biskupoch). Zomrel pravdepodobne mučeníckou smrťou počas prenasledovania kresťanov cisárom Maximinom Daiom v roku 311.

Prvé správy o Metodovi podáva sv. Hieronym vo svojom diele De viris illustribus. Staroveký kresťanský kronikár Eusebios z Kaisareie Metoda nespomína, pravdepodobne pre Metodovu silnú kritiku niektorých Órigenových náuk, najmä Órigenovej teórii totožnosti pozemského a vzkrieseného tela. Na druhú stranu, Metod bol podobne ako Órigenes silno ovplyvnený platonizmom a používal silne alegorickú exegézu.

Katolícka cirkev si ho pripomína 18. septembra, pravoslávne cirkvi 3. júla podľa gregoriánskeho kalendára a 20. júna podľa juliánskeho kalendára.

Dielo 
Z diel svätého Metoda z Olympie sa v úplnej podobe zachovala Hostina desiatich panien (lat. Convivium decem virginum, gr. Symposion he peri hagneias), rozhovor desiatich panien o hlavných témach kresťanskej viery. Dej je situovaný do záhrady Cnosti (Areté), dcéry Filozofie, kde desať panien v priebehu hostiny hovorí o ideálnom spôsobe života, ktorý si zvolili. Každá panna vysloví jednu úvahu. Patristický text bol výrazne ovplyvnený Bibliou. V deviatom rozhovore sa pri hájení viery vo vzkriesenie tela Metod prejavuje ako zástanca milenarizmu.

Z väčšej časti zachované sú aj Metodove spisy O slobodnej vôli (Peri tou autexousiou) a O vzkriesení (Aglaophon he peri tes anastaseos), ktoré boli napísané vo forme dialógu. V spise O slobodnej vôli útočí na gnostické učenie o pôvode zla a slobodnej vôli. Dielo je písané formou dialógu. V traktáte O vzkriesení sa Metod stavia proti Origenovej náuke o vzkriesení tela a jeho identite s pozemským telom.

Z ďalších dialektických diel sa zachovali staroslovienske zlomky O živote (lat. De vita), kde sa Metod zaoberá otázkou života a rozumného správania sa, O jedlách (lat. De cibis), kde popisuje rozlišovanie jedál u Židov, O malomocenstve (lat. De lepra) a O pijaviciach (lat. De sanguisuga).

Z nezachovaných diel sa vie o existencii traktátu proti novoplatonikovi Porfyriovi z Tyru, o spise Pythonissa proti Órigenovi, o komentároch na Genesis a Pieseň piesní, o spise O mučeníkoch a o dialógu Xenón.

Zdroje 

Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 311
Cirkevní otcovia
Antickí filozofi
Katolícki svätci
Biskupi
Antickí spisovatelia
Mučeníci
Kresťanskí teológovia
David Maria Sassoli

David Maria Sassoli (* 30. máj 1956, Florencia, Taliansko† 11. január 2022, Aviano) bol taliansky politik, medzi rokmi 2019 až 2022 predseda Európskeho parlamentu a bývalý novinár, ktorý začal svoju kariéru v menších talianskych novinách. Spolupracoval taktiež s vydavateľským tímom novín Il Giorno. 

V 70. rokoch vyštudoval politológiu na Florentskej univerzite (Università degli Studi di Firenze). Na začiatku novinárskej kariéry pracoval pre lokálne noviny, potom prestúpil do Il Giorno. V registri profesionálnych novinárov bol zapísaný od roku 1986.

Kariéra 
V roku 1992 začal pracovať v talianskej verejnoprávnej stanici RAI, stal sa zástupcom riaditeľa a predstaviteľom vlajkovej lode verejnoprávneho vysielania, ktorou bol program TG1 na kanáli RAI Uno.   

V roku 2009 vo veku 52 rokov zanechal novinársku prácu a vstúpil do Demokratickej strany, čo je stredoľavo orientovaná strana založená v roku 2007. Niekdajšia najvyššia predstaviteľka zahraničných vecí EÚ Federica Mogheriniová je tiež členkou tejto strany.

V roku 2009 sa Sassoli stal predsedom delegácie Demokratickej strany v Európskom parlamente.

V roku 2013 sa vo voľbách uchádzal o post primátora Ríma. Skončil na druhom mieste za Ignaziom Marinom, ktorý vykonával mandát v rokoch 2013 - 2015. 

25. mája 2014 bol zvolený za poslanca EP v rámci 8. legislatúry. Bol tiež zvolený za člena Výboru pre dopravu a turizmus. 

Na začiatku svojho mandátu 3. júla 2019 Sassoli uviedol, že EÚ potrebuje "znížiť vzdialenosť" medzi inštitúciami a európskymi občanmi. Vo svojom prvom prejave hovoril o európskom projekte ako o mierovom a demokratickom. Uviedol, že občania EÚ chcú zostať v Únii a sú pyšní na to, že EÚ je taká rôznorodá.  

Opakoval aj aforizmus Emmanuela Macrona o klimatickej zmene, hovoriac, že „toto nie je planéta ´B´". 

Sassoli sa stal predsedom EP potom, ako predtým pracoval ako viceprezident zodpovedný za stredomorský rozpočet a politiku.

Bol členom Progresívnej aliancie socialistov a demokratov v Európskom parlamente.

Osobný život
Bol ženatý s Alessandrou Vittoriniovou, mali dve deti, Giulia a Liviu. Bol fanúšikom futbalového tímu ACF Fiorentina.

Bol aktívnym členom talianskeho združenia novinárov, spisovateľov a ďalších osobností Articolo 21, liberi di…, ktoré podporuje slobodu prejavu. 

Zomrel počas trvania jeho mandátu predsedu Európskeho parlamentu, 11. januára 2022, v talianskom meste Aviano, "po vážnych komplikáciách s imunitným systémom". Ťažký zápal pľúc mu spôsobila baktéria legionela.

Referencie

Iné projekty

Zdroje
 
 euronews.com

Talianski novinári
Predsedovia Európskeho parlamentu
Poslanci Európskeho parlamentu (2014 – 2019)
Poslanci Európskeho parlamentu z Talianska