Hnilčík

Hnilčík je obec na Slovensku v okrese Spišská Nová Ves, v Košickom kraji.

Polohopis 
Obec sa nachádza v severnej časti Slovenského rudohoria v údolí Železného potoka.

Susedné obce 
Hnilec, Nálepkovo, Spišská Nová Ves, Teplička, Závadka

Časti obce 
Dolný Hnilčík (Jerohuta), Chotár,  Roztoky, Gezwäng, Zimná dolina, Furmanec, Cechy, Štolvek, Bindt.

Vodné toky 
 Železný potok (historicky Eisenbach, tiež Malý Hnilec alebo Malá Gelnica)
 Ráztoka
 Zimný potok (historicky Kalt Bach)

Symboly obce 
Heraldická komisia Ministerstva vnútra Slovenskej republiky po prerokovaní odporučila prípisom č.j. HR 154/H – 75/97 dňa 26. mája 1997 schváliť obecnému zastupiteľstvu obce Hnilčík erb. Zároveň bol erb zaevidovaný do Heraldického registra SR v tejto podobe: „V zelenom štíte geometricky štylizovaná Panna Mária, vľavo v náručí s Ježiškom, postavy sú strieborné, zlato korunované, zlato nimbované, odeté v striebornom, zlato lemovanom šate, sprevádzané vpravo čiernymi kladivkami so zlatými skríženými poriskami“.

Okrem toho bola zadefinovaná obecná vlajka takto:
„Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, bielej, žltej a čiernej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.“

Obecná pečať má takúto oficiálnu podobu:
„Je kruhová, bez heraldického šrafovania. V strede pečatného poľa je zvolený obecný symbol, ktorý môže byť zobrazený aj bez štítu. Kruhopis pečate znie: OBEC HNILČÍK“.

Uznaniu obecných symbolov predchádza archívny výskum historických reálií a ich spracovanie do návrhu obecného erbu, pečate a vlajky (Žifčák, 1997).
Hnilčík mal už na konci 18. storočia takú vyvinutú administratívu, že dokumenty overoval vlastnou pečaťou. Jej otlačok sa našiel na písomnosti z roku 1801. Pečať má priemery  a  a má vo svojom poli umiestnenú štylizovanú Madonu s dieťaťom, vpravo so skráteným názvom osady „HNIL“ a vľavo s dvoma skríženými baníckymi kladivkami. Predpokladá sa, že pečatidlo si dali vyrobiť už v osemdesiatych rokoch 18. storočia.

História 
V dnešnej podobe vznikol Hnilčík až v roku 1961 (vytvorením katastra spojením Horného Hnilčíka – osady Hnilčík – dovtedy miestnej časti Spišskej Novej Vsi a Dolného Hnilčíka – obce Hnilčík, ako aj Bindtu a Roztok). Táto skutočnosť je odrazom historického vývoja osídlenia dvoch častí, patriacich do sféry mesta Nová Ves (Iglov) a markušovských pánov rodu Máriássy.

 1290 – prvá pisomná zmienka, listina grófa Batiza a jeho bratov o šoltýskom osídlení územia Malého Hnilca (Parva Gnylnycz) – uvedené v listine z roku 1315
 1328 – písomnú zmienku o dolnom Hnilčíku nachádzame v listine spišského grófa magistra Willermusa („Magister Willermus, Comes de Scepus..“), dnes uloženej v Maďarskom štátnom archíve v Budapešti. V tejto listine z roku 1328 sa uvádzajú osady patriace grófom Jánovi a Michalovi synom Markovým a Štefanovi synovi Marka, ktoré sa nazývajú Svätý Michal Pán, Lieskovany, Železný potok, Vondrišel a Teplička (…“possessiones Comitis Ioannis et Michaelis filiorum Marcus, Stephani, filii Markus, Szent Mihaly Úr, Liskuan, Eisenbach, Vagendrusz et Toplicza vocatam…“)
 1383 – v súpise novoveského richtára Jána Kuncha opis viacerých majerov patriacich mestu, lokalizovateľných na územie dnešného Hnilčíka
 1412 – pri reambulancii spornej hranice medzi mestom Iglov a vlastníctvom Máriášiovcov opis hnilčíckych lokalít a zmienka o opustených baniach a hutách v doline Železného potoka (chotárna listina mesta)
 1437 – listina o násilných konfliktoch o bane na hnilčíckom Stangenbergu a Altenbergu
 koniec 16. stor. – oživenie baníctva medi na Hnilčíku
 1599 – novoveský mešťan Jaroschek postavil hutu na spracovanie starobylých troskových háld obsahujúcich meď (Jero huta)
 1639 – Szontágh Gáspar (najväčší dobový novoveský banský podnikateľ a veľkoobchodník) ťažil na Grajnári, Kráľovej hore, Knole, Grétli, Žigmund Reiser a Ludevit Walsdorf na Knole (Šmelko, 2000), Gaspar Mum na Bindte, Rosenberg na Roztokách, Bastel Weisz v údolí Železného potoka meď, Bastel Schellbach na Grétli, Jarošek v údolí Železného potoka železnú rudu, Münnich otvára novú baňu na Glänzene.
 1669 – Gaspar Sontagh ťaží na Grétli, Grajnári a iných hnilčíckych lokalitách, podobne iní ťažiari
 17491764 – bane Veľkého Bindtu zamenili 5 273 viedenských centov medi (280 t) obsahujúcej Ag.
 17531765 – Ťažiari z Hnilčíka zamenili 9 271 viedenských centov (cca 570 t) medi (hlavne z Gezwäng žily).
 1765 – Záznam o novoveskej bani Greinen Stollweg (Štolvek), preslávenej produkciou najjemnejšej medi
 1766 – Novoveskí ťažiari požiadali o vstup do Združenia hornouhorských ťažiarov – v listine súpis medených baní, o. i. Gretel, Rinnergang, Greinen Stohl Stollweg a Malá Knola.
 1772 – Dekonjuktúra baníctva v Spišskej Novej Vsi. Fungovalo iba 16 baní, v hnilčíckom priestore baňa Glänzen na meď (ťažiari Jony, Szulyowszky, Grünblatt, Pongrácz, Glatzinger, Ujházy, Berzeviczy), Rinnergang na meď (ťažiari Grünblatt, Glatzinger, Ujházy, Meerwaldt, Zittkowszky), Grétla na meď (Schneider, Jóny, Elstermann, Grünblatt, Szulyowszky, Meerwaldt, Zittkovich, Szontagh, Pongrácz, Berzeviczy a Izdenczy), na Štolveku štôlňa Svätého Michala na meď (Grünblatt, Korabinszky), na Borovniaku (v Roztokách) baňa na meď (Rheihländer, Szontágh, Majerčík resp. Mariantsik).
 1776 – Otvorenie nových baní na Grétli a Malej Knole – ťažiar Benigny
 1779 – V novoveskom chotári funguje 16 medenorudných baní: v hnilčíckom priestore Štolvek (Stohlweg) ako zisková (hlavný ťažiar gróf Csáky), Česká baňa (ťažiar Greisinger), Schönhengst (Schienhenst) baňa  (Benigny), Gezwäng – zisková (Martin Grünblatt), Putnok – zisková baňa – hlavný účastinár Bodó, Rinnergang (Szontágh), Glänzen – Víztárna (Gál), Stangenberg (Eötvös), na Suchom vrchu a na Muráni (Dürre Wies – ťažiar Pavol Jóny). Nanovo otvárajú železné bane: na Grételskom kopci Máriássy, Szentmiklóssy a Ján Demian, na Stangenbergu Szentmiklóssy, V Roztokách a v údolí Železného potoka Máriássy.
 1780 – Hnilčík (ako Hnilcsik) zaznamenaný na administratívnej mape Spišskej župy (autor: Andrej Marko); na najstaršej mape Spiša (Pavol Kray – rok 1723) Hnilčík nie je uvedený.
 1780 – Prípis prvého spišského biskupa Karola de Salbeka – vysiela dvoch pátrov ako misionárov do spišských dedín bez vlastnej farnosti, m. i. do „obidvoch Hnilcov“, je medzi nimi prvý hnilčícky kňaz Žigmund Mankach (páter – minorita).
 Najstaršie zápisy farského úradu v Hnilčíku, v nich náznakovitá zmienka o tom, že obec (filiálka Malého Hnilca) bola pomenovaná po istom pražiarovi, ktorý sa menoval Jore (Hadri). Farnosť (s časťami Hnilčík – osada, Hajgrund s novoveskými Roztokami, Joreho huta, Kvasnica, Roztoky-obec, Binith, so Sontangrundom) má 777 obyvateľov, z toho 710 katolíkov, 67 nekatolíkov.
 1783 – V mape Samuela Köhlera je na Železnom potoku uvedená Gezwänghuta ležiaca povyše hámru Českej huty (Czechenhutta hamor), pravdepodobne Jarošekovej huty.
 1784 – Sťažnosť baníkov z Hnilčíka (ŠA Levoča)
 1785 – Revízia sporu baníkov z Hnilčíka s Mariášiovcami kvôli útlaku (ŠA Levoča)
 Zriadenie fary v Hnilčíku a Hnilci (ŠA Levoča)
 Urbársky spor obyvateľov Hnilčíka (ŠA Levoča)
 1786 – Sťažnosť baníkov z Hnilčíka na panstvo panovníkovi (ŠA Levoča)
 1787 – Sťažnosti poddaných Hnilčíka na panstvo (Mariašiovcov)
 17921793 – V Hnilčíku bol postavený drevený kostol (Povýšenia sv. Kríža) so  zvonom prevezeným z Markušoviec (s erbom rodu Mariášiovcov) z roku 1767. Iniciátorom bol farár Honorius Veselský; postavené z nariadenia cisára Františka I. (17921835).
 1848 – vymanenie sa spodného Hnilčíka spod feudálnej závislosti na markušovských zemepánoch.
 1849 – Cholerová epidémia v Hnilčíku
 1856 – Arciknieža Albrecht nadobúda právo dobývať železnú rudu v Bindte a financuje rozvoj banského závodu.
 1858 – Oprava kostolov v Hnilčíku (ŠA Levoča)
 70. roky 19. st. – Právo dobývať železnú rudu v Roztokách odkúpila Rakúsko – Uhorská účastinárska vysokopecná spoločnosť (Oesterreichische – ungarische Hochofengesellschaft Wien); v rokoch 18721873 vystavala úzkokoľajku Roztoky – Markušovce.
 1870 – v Bindte postavená prvá pražiareň železnej rudy.
 1871 – Začala sa výstavba školy v Bindte (vyučovanie začalo 1. 1. 1874).
 1873 – Cholerová epidémia v Hnilčíku (14 obetí)
 18721873 – Vybudovanie úzkokoľajnej železnice Bindt – Markušovce dĺžky  (fungovala do 23. marca 1939).
 18781880 – Bindt – postavené drevené domčeky pre robotníkov a úradníkov, prevádzkové budovy (dielne, úpravňa) a ľudová škola pre zamestnancov závodu
 1879 – Zatvorenie kostola a zlý stav fary v Hnilčíku (ŠA Levoča)
 1880 – Záznamy učiteľa J. Kovalčika: spodný Hnilčík má 74 domov a 573 obyvateľov (z toho 10 Nemcov, zvyšok Slováci)
 1882 – Banský majetok na Grétli nadobudla Hornosliezska účastinárska spoločnosť. Ruda sa vozila do huty Pokój (Lazar, 1973).
 1882 – Postavená kaplnka v Jerohute (Krestian), obnovená v roku 1930 za 42 644 korún
 Začiatok výstavby nového kostola v Hnilčíku. Ministerstvo financií v Budapešti rozhodlo o financovaní nového kostola už 14. augusta 1879, dva roky trvalo vyhotovenie plánu, na stavbu bolo vyčlenených 9 500 zlatých. Na výstavbu bol vypísaný súbeh, vyhrala firma Andrej Roth zo Spišskej Novej Vsi (Hadri), slávnostný výkop stavby – 9. júla 1882, ukončenie – 30. júna 1885. Farský kostol v osade bol nakoniec sfinancovaný rakúsko-uhorským štátom za 24 000 zlatiek.(Krestian, Obecná kronika). Kostol bol zasvätený svätému Krížu a budovaný podľa projektu Ing. J. Kepplera v neorománskom slohu.
 1891 – Majiteľom baní v Bindte sa stáva banská spoločnosť arcikniežaťa  Fridricha (Hadri)
 1892 – Závod Roztoky kúpila Hornosliezska želez. úč.spoločnosť od Vítkovického banského a hutného ťažiarstva.
 1894 – Majitelia Bindtu postavili na Železnom potoku vodnú turbínu o výkone 30 HP, slúžiacu na pohon dynama typu Thomson-Houston; hydroelektráreň pre závod Bindt pre pohon elektrických vŕtačiek Marvin, neskôr Siemens-Halsch, po roku 1904 aj pre celozávodné účely (osvetlenie povrchových prevádzok), v čase vzniku prvá výkonnejšia výrobňa elektrického prúdu.
 Bindt – zavedenie mechanického vŕtania, v bani zavedené vrtné stroje typu Marvin (elektrické solenoidové vŕtačky)
 1895 – Zriadené zdravotné banské stredisko na Bindte pre Bindt a Roztoky (Obecná kronika). Bol tam jeden lekár a lekáreň. Na Bindte a v Roztokách boli zriadené samostatné nemocnice so štyrmi, resp. 5 lôžkami. Lekárske ošetrenie sa poskytovalo bezplatne členom nemocenskej pokladne (ľudovo krankenkasy) a ich rodinným príslušníkom. Mimo nemocenského na baniach bolo aj penzijné poistenie – dôchodok dostali zostarnutí, invalidní baníci a ich vdovy a siroty.
 1896 – Roztoky – biskupom Párfym založená Banská rímskokatolícka ľudová škola, financovaná Hornosliezskou účastinárskou spoločnosťou. Neskôr bola odkúpená markušovským závodom Bansko-drevárskej spoločnosti v Bratislave a financovaná do roku 1926. Od roku 1930 časť detí prechádza do školy, zriadenej v bývalej hydroelektrárni.
 Použitie vrtných strojov s elektromotorickým pohonom typu Siemens-Halske
 1901 – Elektrifikácia železnice Bindt – Markušovce
 Bindt – postavená prvá parná lokomobila na výrobu elektrickej energie pre elektrifikovanú úzkokoľajku a na iné prevádzkové účely.
 1902 – Bindt – druhá pražiareň postavená firmou Oberschlesiche Eisenindustrie A.G., od roku 1910 v súvislosti s ťažbou v Nálepkove rozšírená o 6 pecí
 Bindt – vyhĺbenie šachty Štefani – elektrický ťažný vrátok s 2 bubnami a príslušenstvom pre jazdu mužstva na lane, pohon elektromotorom 37,7 kW. V roku 1908 dosiahla hĺbku . (Schifter).
 Vybudovaná stanica banskej železnice Štación – zásobníky na rudu a triediareň (ľudovo rajty).
 Šafárka: vybudovaná triedička rudy. Ruda sa z vagónov vyklápala pomocou kruhového výklopníka. Vozík sa do výklopníka vsunul a po uvoľnení vyklopil zmenou ťažiska. Po vysypaní sa zase zmenila poloha ťažiska (podvozok vozíka ťažší ako korba) a vozík sa preklopil do pôvodnej polohy. Výklopníky používali aj na Bindte a v Roztokách.
 Osvetlenie povrchových prevádzok elektrinou v Roztokách. Elektricky boli osvetlené aj všetky banícke rodinné domy robotníkov a technikov v Bindte (do roku 1939) a v Roztokách (do roku 1935). Pri likvidácii bane Bindt Banská a Hutná spoločnosť so sídlom v Máriahute ponúkla elektráreň na Hnilčíku obci na predaj, vtedajší predstavitelia neprejavili záujem.
 1903 – Bindt – hĺbenie šachty Štefan
 1904 – Roztoky – po vyhĺbení šachty Martin, na nej namontovaný parný ťažný vrátok.
 Zaviedli sa vrtné pneumatické stroje typu Fröhlich a Klüpfel s umelým výplachom vstrekovaním vody do vrtu pomocou čerpadla Worhington s pneumatickým pohonom (Roztoky, Grétla)
 Roztoky – razenie dedičnej štôlne Martini a budovanie ťažnej veže.
 Roztoky – postavená kotolňa na výrobu pary pre šachtový ťažný stroj šachty Martin.
 1905 – Postavenie úpravne – triediarne rudy
 Bindt – Rakúska banská a hutná spoločnosť zamestnáva 564 robotníkov,  – Hornosliezský železiarsky priemysel, uč. spol. 407 robotníkov, v Roztokách – Hornosliezska železiarska uč. spoločnosť – 564 robotníkov.
 1906 – Závod v Bindte kúpila Banská a hutná spoločnosť Viedeň.
 1907 – Bindt – vybudovanie mechanickej úpravne (mokrá gravitačná úpravňa). Kusová ruda podrvená na  sa preberala na preberacích stoloch a frakcia 35 –  na otočných stoloch. Drobná frakcia sa rozdružovala na piestových sádzačkách typu Humboldt. Frakcia pod  bola dodávaná železiarňam v surovom stave, frakciu nad  vsádzali do pražiarne.
 V baniach (Bindt, Roztoky) použité prvé agregáty typu Ingersoll Temple Drill americkej firmy Ingersoll Rand Co. – elektropneumatické vrtné stroje s nergetickým agregátom (ektromotorom a kompresorom).
 19071909 – Zavedenie karbidových lámp typu Freimann a Wolf, (karbid vápnika objavený v r. 1894)
 1910 – Bindt: vybudovanie lanovky Bindt – Nálepkovo, dĺžka 
 Pražiareň firmy Gleiwitz z roku 1902 rozšírená na 12 pecí a spojená lanovkou typu Pohlig na parný pohon dĺžky  a s prevýšením  s Nálepkovom (po zrušení tamojšej pražiarne).
 Mokrá úpravňa Banskej a hutnej spoločnosti v Bindte doplnená o nové zariadenie – pojazdné sito, pomocou ktorého sa kusová ruda zavážala podľa potreby do zásobníkov preberacích stolov.
 Bindt – inštalovaný elektrický vrátok na úpadnici v banskom poli Robert, na povrchu používaná konská doprava.
 Grétla – konskú trakciu na trati medzi štôlňou Anton a Šafárkou vystriedali benzínové a benzolové lokomotívy s rôznymi výkonmi. Na povrchu používaná aj konská doprava, sčasti benzínové lokomotívy fy Ruhrthaler Maschinen fabrik, rozchod koľaje . Benzolové lokomotívy boli odstavené v rokoch 19471948.
 1913 – Hĺbenie šachty Róbert (Roberti) – Bindt
 Roztoky – vybudovaná brzdová zvažnica.
 1914 – Koncom júla narukovali všetci hnilčícki zbraneschopní muži vo veku 2140 rokov, neskôr aj starší do veku 60 rokov a mladší od 17 rokov. Od roku 1915 bolo možné požiadať o prepustenie baníkov z vojenskej služby na prácu do bane (Krestian).
 19141916 – Roztoky – používanie kvapalného vzduchu na trhacie práce (svetový unikát v baníctve). Vybudované zariadenie na výrobu kvapalného vzduchu typu Heylandt pri ústí štôlne Jozef. Nálož sa odpaľovala elektricky. Spôsob sa skúšal aj pri razení Novej štôlne. Skvapalnený vzduch sa prenášal na pracovisko vo voľnej nádobe. Náložky boli z papiera a naplnené drevenými pilinami. Náložky sa ponorili do tekutého vzduchu a dobre nasiaknuté sa vkladali do vývrtov. Naložené vývrty sa upchali hlinou a odpálili z bezpečného miesta. Pri skúške na Novej štôlni došlo k úrazu (nahromadeniu výparov a predčasnému výbuchu s troma zranenými).
 1915 – Bindt – zavedené príklepové pneumatické kladivo typu Flottmann
 1919 – Bindt – 130 povrchových zamestnancov, 227 baníkov pod zemou; výroba 290 125 q surovej železnej rudy (z toho vyrobili 128 918 t praženca).
 1922 – Banský závod Bindt stratil samostatnosť, bol včlenený do závodu v Máriahute.
 1924 – Zmena Hornosliezskej účastinárskej spoločnosti na Drevársky a banský priemysel, účastinárska spoločnosť; prevzala závod Markušovce (Grétla + Roztoky), začiatok razenia Novej štôlne z Hrabkovej doliny (Hagelsgrundu).
 1924 – Zápisnica z banskopolicajnej prehliadky: v Bindte je 114 baníkov (z toho 27 mladistvých v bani), 68 na povrchu (18 mladistvých a 10 žien), spolu 182 robotníkov. Dobývajú sa žily Róbert, Nová a Hrubá, pracuje sa na II., III. a IV. hlbinnom horizonte, spolu na 26 poruboch. Pracuje sa na tri zmeny, denná ťažba je 6001000 q rudy.
 1928 – Vybudovaná lanovka Nová štôlňa – Šafárka (zrušená v roku 1963, zbúraná v rokoch 19651966). Postavený výklopník s unikátnym riešením: bol pojazdný, pojal 2 vozíky. Pohyboval sa pomocou elektrického motora po koľajniciach po celej dĺžke zásobníka a obsluhujúci pracovník mohol vysypať rudu tam, kde bol zásobník prázdny. Zariadenie bolo funkčné až do roku 1962.
 1931 – Zastavené dobývanie železnej rudy v Roztokách, likvidačné práce do roku 1937. Potom bol závod presťahovaný do Markušoviec (resp. na Grétlu).
 1931 – Otvorenie školy v dome č. 30 (ľudovo „Do turbíny“ – bývalá hydroelektráreň).
 193131. mája – návšteva biskupa Jána Vojtaššáka pri príležitosti birmovky
 1931 – Koncom roka sa zastavila práca v Roztokách a na Grétli (Banský a drevársky priemysel Markušovce)
 1932 – Na začiatku roku pre deti v osade Hnilčík a v Roztokách zriadili vývarovňu.
 1932 – Od 31. marca bola baňa v Bindte zastavená – udržiavali ju 10. robotníci až do roku 1937.
 1932 – Kameňolom na Zlatníku, založený stavebnou firmou Bartha a Holý (stavitelia úseku trate Červená skala – Margecany), na výrobu kameniva pre budovanie železnice
 1933 – Založený dobrovoľný hasičský zbor v obci Hnilčík (Obecná kronika)
 1933 – Vystúpenie Andreja Hlinku pri hostinci Servátku,
 1935 – V dome č. 25 na Gezwängu zriadili ambulanciu (dvakrát do týždňa ordinoval lekár z Nálepkova).
 1936 – Drevársky a banský priemysel, účastinárska spoločnosť prešla do sféry Banskej a Hutnej spoločnosti (potomok Coburgových banských a hutných závodov) – prevzala závod Markušovce a obnovila ťažbu na Grétli.
 193615. augusta položili základný kameň novej školy v hornom Hnilčíku.
 1937 – Ukončená novostavba obecnej ľudovej školy. Prvý učiteľ Ján Frlička.	
 Od 1. septembra začal premávať štátny autobus Spišská Nová Ves – Vondrišel.
 19371939 – Obnovenie bane v  Bindte (v roku 1937 je 122 baníkov, 153 na povrchu, 5 dozorcov, v roku 1939 je 118 baníkov, 133 na povrchu, 6 dozorcov.
 1938 – Grétla – inštalovaný ťažný stroj na elektrický pohon, výrobok strojární vo Vyhniach, inštalované tiež elektrické odstredivé čerpadlo na I. a II. obzore
 1938 – Dňa 22. 9. navštívil faru a tunajšiu školu biskup Ján Vojtaššák.
 1939 – Banská a hutná spoločnosť v Bindte upozorňuje na vyčerpané vhodné zásoby železnej rudy a to, že ani geologický prieskum rudných žíl smerujúcich na Vondrišel nepriniesol očakávaný efekt. Preto obmedzila a potom zastavila banskú činnosť. Dňa 23. marca 1939 bolo posledné vyfáranie baníkov, prepustených bolo 256 robotníkov.
 194422. augusta boj povstaleckých jednotiek, obsadenie obce, 21.október 194421. január 1945 – vojnové udalosti.
 1943 – Prichádza František Hadri – Drevenický na miestnu faru. Spočítava ľudí: spolu 1528, z toho 463 v osade Hnilčík, 578 v obci Hnilčík, 222 v „obecných a mestských Roztokách“, 82 v Domkoch, 183 v Bindte.
 1949 – Sčítanie ľudu: obec Hnilčík 464 ľudí a 89 domov, Bindt 135 osôb a 43 domov
 19501956 – Likvidácia úzkokoľajnej trate Grétla – Šafárka
 1951 – Preložená škola v Bindte zo starej závodnej školy do budovy č. 116 – starej ambulancie závodného lekára (Obecná kronika)
 1955 – Založená Telovýchovná jednota Baník. Vytvorili hokejové mužstvo – pri slobodárni vystavali hokejové ihrisko s osvetlením. Oddiel nehral v súťaži, ale len priateľské stretnutia. Založil sa zároveň lyžiarsky oddiel (na tradícii z rokov 19491953, keď sa organizovali preteky).
 1959 – Územná reorganizácia: k obci Hnilčík boli pričlenené osady Hnilčík (dosiaľ osada Spišskej Novej Vsi) a Roztoky, odčlenená osada Delava (pričlenená k obci Hnilec).
 Na svahu Mráznice vybudované základy lyžiarskeho vleku (použitý banský vrátok zo zrušenej zvážnej na Šafárke).
 1960 – Elektrifikácia Bindtu (22.26. novembra postavený transformátor)
 19611965 – Rekonštrukcia „prašnej“ štátnej cesty cez obec Hnilčík (od Kiry do Nálepkova), asfaltovanie
 1961 – Obec nadobudla súčasnú administratívno-správnu podobu (kataster).

Staré a cudzie názvy obce 
 1315 silva parua Guylnitz
 1828 Hnilczek
 1920 Hnilčík

Nemecký názov: Eisenbach 
Maďarský názov: Hnilczek, Kishnyilec

Politika

Starostovia obce 
V Hnilčíku sú známi nasledujúci predstavitelia samosprávy:
 Matúš Ištok – richtár (?, známy z roku 1785),
 Michal Renner – richtár (?, zápisnica z roku 1886),
 Zajac Jozef – richtár (19001913),
 Novák Ján – richtár (19131918),
 Oravec Štefan – richtár (19181924),
 Herich Karol – richtár (19241931),
 Paciga Jozef – richtár (19311936),
 Matuš Ján – richtár (19361938),
 Dugas Vincent – richtár (19381939),
 Krestian Ján, vládny komisár (19391943), (v rokoch 194145 bol v obci aj notársky úrad)
 Matuš Michal, vládny komisár (19431944),
 Kačír Ladislav, starosta (19441945),
 Bočkay Jozef, starosta, 29. 1. 194511. 2. 1945 – odvolaný,
 Kačír Ján, predseda miestneho národného výboru (19451946),
 Fabiny Adolf, predseda miestneho národného výboru (19461948),
 Dugas Ladislav, predseda dočasnej národnej rady (19481951),
 Varecha Gustáv (predseda MNV 19511958),
 Oravec Ľudovít, predseda MNV (19581963),
 Fabiny Stanislav, predseda MNV (19631972),
 Ondrejčík Ján, predseda MNV (19721984),
 Novotta Blažej, predseda MNV (19841985),
 Fabian František, predseda MNV (19851990),
 Seman Štefan, starosta (19901992),
 Fabian Vladimír, starosta (19922008)

Obecné zastupiteľstvo 
19901994 – 11 poslancov
19941998 – 11 poslancov (9 HZDS, 1 KDH, 1 SDĽ)
19982002 – 11 poslancov (9 HZDS, 2 KDH)
20022006 – 5 poslancov (3 HZDS, 1 KDH, 1 NEKA)

Obyvateľstvo 
Vývoj obyvateľstva od roku 1869: 

Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):

Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (2001):

Kultúra a zaujímavosti

Stavby

Pamiatky 
Katolícky kostol sv. Kríža

Bol postavený v rokoch 1882 až 1885 v pseudorománskom slohu podľa projektu inž. J. Kepplera zo SNV. Jednolodie s polygonálnym uzáverom a predstavanou dvojpodlažnou vežou. Presbytérium je zaklenuté konchou, loď pruskou klenbou. Fasády sú celkom hladké. Hlavný oltár je pseudorománskeho slohu a pochádza z roku 1926. Bočné oltáre (Lurdskej P. Márie, sv. Klimenta pápeža, patróna baníkov), kazateľnica, krstiteľnica a organ sú v pseudorománskom a pseudogotickom slohu z konca 19.stor. voľný obraz Kalvárie z bývalého hlavného oltára od A. Springera z roku 1885. Zvon z roku 1767 (prenesený z Markušoviec).

Kaplnka sv. Jána Nepomuckého

Bola postavená v klasicistickom slohu v 19.stor.. je obdĺžnikového pôdorysu, zaklenutá valenou klenbou. Na murovanej menze stojí menšia socha svätca.

Pomníky 
Pomník obetiam vojenského nešťastia, kedy sa zrazili dve stíhačky Mig-29 na sedle Grajnár. Jeden z pilotov zahynul.

Šport 
V obci Hnilčík je športom číslo 1 futbal.

Hospodárstvo a infraštruktúra

Farský úrad 
Rímskokatolícky úrad 
Duchovný správca –

Školstvo 
Materská škola – Hnilčík 39

Osobnosti 
 Pavol Rozlozsnik (24. 12. 188028. 8. 1940)
významný geológ
 František Hadri-Drevenický (13. 6. 190511. 11. 1961)
kňaz, básnik, regionálny historik, etnograf
 Ján Kovalčík (22. 5. 18344. 1. 1902)
učiteľ, publicista a básnik, národný buditeľ
 Doc. PhDr. František Matúš (13. 10. 1936) 
vysokoškolský pedagóg, významný muzikológ a historik hudby
 PhDr. Marián Servátka, CSc. (7. 11. 1951)
publicista, vysokoškolský pedagóg, diplomat, veľvyslanec SR v Poľsku a vo Vatikáne
 Ing. Marián Jančura, CSc. (19. 6. 1952)
geológ, publicista, miestny historik
 Miloš Greisel,
horolezec, cestovateľ, fotograf

Referencie

Externé odkazy 
 Hnilčík
 oficiálne stránky obce
 Bindt

 
Obce okresu Spišská Nová Ves