joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kornel Chmelo

MUDr. Kornel Chmelo (* 10. február 1917, Svätý Kríž nad Hronom – 1. august 1996, Piešťany) bol významný slovenský detský lekár. Pôsobil postupne v Bratislave, Liptovskom Mikuláši, Bojniciach a v Piešťanoch. Uskutočnil prvú exsangvináciu (výmenu krvi) u novorodenca.

Životopis 
Chmelo sa narodil v roku 1917 vo Svätom Kríži nad Hronom (dnešný Žiar nad Hronom). Strednú školu ukončil maturitou v Bratislave v roku 1935. Následne študoval na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského, ktorú skončil v roku 1941.

Medzi jeho primáty patrí uskutočnenie prvej kompletnej výmeny krvi u novorodenca (exsangvinácie), v Bratislave v roku 1947. Kvôli svojmu náboženskému presvedčeniu bol často prekladaný z miesta na miesto a musel sa vzdať svojej akademickej kariéry. Stal prvým primárom Detského oddelenia Nemocnice s poliklinikou v Liptovskom Mikuláši, kde založil terénnu starostlivosť o dieťa v okrese Liptovský Mikuláš. V roku 1958 musel z politických dôvodov z Liptovského Mikuláša odísť. V rokoch 19581969 pôsobil v Bojniciach, v roku 1968 nastúpil ako primár detského oddelenia Nemocnice s poliklinikou v Piešťanoch. Primárom bol v rokoch 1968 1977, kedy ho nahradil MUDr. Andrej Šajmovič. Po dosiahnutí dôchodkového veku pracoval ako obvodný detský lekár až do 75. roku svojho života.

Chmelo bol veľmi uznávaný najmä ako nesmierne obetavý detský lekár, výborný pedagóg, odovzdávajúci svoje vedomosti a klinické skúsenosti mladším kolegom. Bol vzorom pre vtedajšieho začínajúceho lekára, neskôr profesora Detskej kliniky v Olomouci, Vladimíra Mihála. Zomrel v roku 1996 v Piešťanoch.

Ocenenia 
 1999 – Čestný občan mesta Piešťany in memoriam Mestské zastupiteľstvo mesta Piešťany mu titul udelil za "jeho ľudský prístup, celoživotnú starostlivosť o deti, najmä novorodencov."
 2011 – Cena biskupa Mons. Pavla Jantauscha In memoriam za rok 2011. Ocenenie mu udelil za celoživotný prínos v oblasti vedy trnavský arcibiskup Mons. Róbert Bezák.

Publikácie 
 Mihál, V., Rovenský, J., Chmelo, K., Hašková, V. a Kaslik, J.: Cirkulujúce imunokomplexy u detí s bronchiálnou astmou a s opakujúcimi sa ochoreniami dýchacich ciest. In: Československá pediatrie. 1979, Roč. 34, č. 4, S. 196-197. ISSN: 0069-2328; 1805-4501 (elektronická verzia).

Referencie 

Osobnosti zo Žiaru nad Hronom
Slovenskí pediatri
Absolventi Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
101955 Bennu

101955 Bennu je uhlíkatý typ asteroidu zo skupiny planétok Apollo. Objavený bol 11. septembra 1999 pomocou projektu LINEAR.

Je to potencionálne nebezpečná blízkozemská planétka, ktorá je uvedená na zozname Sentry s druhým najvyšším kumulatívnym hodnotením na Palermskej stupnici. Má kumulatívnu pravdepodobnosť zasiahnutia Zeme  medzi rokmi 2175 a 2199. Je pomenovaná po Bennuovi, staroegyptskom mytologickom vtákovi spájaným so Slnkom, stvorením a znovuzrodením.

101955 Bennu má stredný priemer 490 m a bol pozorovaný vo veľkej miere pomocou planetárneho radaru observatória Arecibo a pomocou Goldstone Deep Space Communications Complex.

Bennu je cieľom misie OSIRIS-REx, ktorá sa má v roku 2023 vrátiť so vzorkami z povrchu späť na Zem. 3. decembra 2018 dorazila OSIRIS-REx k Bennu po dvojročnej ceste. Obiehala okolo asteroidu, podrobne mapovala jeho povrch a hľadala potenciálne miesta na odber vzoriek. Analýza obežných dráh umožnila výpočet Bennuovej hmotnosti a jej rozloženia.

18. júna 2019 NASA oznámila, že kozmickej lodi OSIRIS-REx sa podarilo dostať ešte bližšie a zachytiť obraz vo vzdialenosti 600 metrov od povrchu.

Dňa 20. októbra 2020 OSIRIS-REx úspešne dosiahol povrch a pomocou vysúvacieho ramena odobral vzorky.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Blízkozemské planétky
Potenciálne nebezpečné planétky
Planétky typu B
Skupina Apollo
Astronomické objekty objavené v roku 1999
Johnny the Fox

Johnny the Fox je siedmy štúdiový album írskej hard rockovej skupiny Thin Lizzy, ktorý vyšiel v roku 1976. Bol napísaný a nahraný v dobe, kedy sa basgitarista a spevák skupiny Phil Lynott zotavoval z hepatitídy, ktorá spôsobila, že turné k albumu Jailbreak muselo byť v polovici prerušené. Skladba „Don't Believe a Word“ sa stala britským singlovým hitom a „Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed“ je uvedená vo výbere Ultimate Breaks And Beats.

Obal albumu vytvoril Jim Fitzpatrick.

Zoznam skladieb

Strana 1
 „Johnny“ – 4:18
 „Rocky“ – 3:43
 „Borderline“ – 4:37
 „Don't Believe a Word“ – 2:18
 „Fools Gold“ – 3:53

Strana 2
 „Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed“ – 3:36
 „Old Flame“ – 3:05
 „Massacre“ – 3:01
 „Sweet Marie“ – 3:58
 „Boogie Woogie Dance“ – 3:06

Remastrovaná edícia 
Dňa 24. januára 2011 vyšiel dvoj-CD set s prvým diskom obsahujúcim originálny album a druhým s bonusovými materiálmi.

Disk 2 
 „Don't Believe a Word“ (remixed version) – 2:21
 „Johnny“ (remixed version) – 4:30
 „Don't Believe a Word“ (BBC sessions 11 October 1976) – 2:45
 „Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed“ (BBC sessions 11 October 1976) – 3:42
 „Fools Gold“ (BBC sessions 11 October 1976) – 3:54
 „Johnny“ (BBC sessions 11 October 1976) – 4:16
 „Fools Gold“ (instrumental run-through) – 3:26
 „Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed“ (instrumental run-through – extended version) – 5:32
 „Rocky“ (instrumental run-through) – 3:47
 „Massacre“ (instrumental take) – 2:01
 „Scott's Tune“ (instrumental) – 1:59

Obsadenie 
Thin Lizzy
Phil Lynott – basgitara, spev, acustická guitar
Scott Gorham – sólová a rytmická gitara
Brian Robertson – sólová a rytmická gitara
Brian Downey – bicie, perkusie

 Prídavní umelci
Fiachra Trench – mosadzné a strunové aranžmá
Phil Collins – perkusie
Kim Beacon – sprievodný spev

 Produkcia
John Alcock - producent
Will Reid Dick - inžinier
Neil Hornby - asistent inžiniera
Denis Blackham - mastering v Master Room v Londýne

Zdroj 

Albumy skupiny Thin Lizzy
Hudobné albumy z 1976
Albumy Vertigo Records
Petržalka-Západ

Petržalka-Západ je miestna časť mestskej časti Petržalka v Bratislave. 

Delí sa na lokality Zadné lúky, Kapitulský dvor, Kapitulské pole, Kopčany, Vojenský dvor a Nové pole.

Časti

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Miestne časti Petržalky
Petržalka-Juh

Petržalka-Juh je miestna časť mestskej časti Petržalka v Bratislave. 

Delí sa na lokality Južné mesto-Zóna A, Južné mesto-Zóna B, Južné mesto-Zóna C a Janíkovské pole.

Časti

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Miestne časti Petržalky
Petržalka-Východ

Petržalka-Východ je miestna časť mestskej časti Petržalka v Bratislave. 

Delí sa na lokality Petržalka-Východ 1, Petržalka-Východ 2, Petržalka-Východ 3 a Petržalka-Východ 4.

Časti

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Miestne časti Petržalky
Brian Downey

Brian Michael Downey (* 27. január 1951, Dublin, Írsko) je írsky bubeník, skladateľ a bývalý člen hard rockovej skupiny Thin Lizzy.

Kariéra 
Pred Thin Lizzy bol Downey v mnohých skupinách, napríklad v The Liffey Beats, The Black Eagles (s Philom Lynottom), Sugar Shack a Orphanage (tiež s Lynottom). Na prelome rokov 1969 a 1970 v Dubline, po stretnutí s gitaristom Ericom Bellom a klávesistom Ericom Wrixonom, štvorica založila skupinu Thin Lizzy. Brian v skupine pôsobil ako bubeník. Prvý veľký hit skupiny bola skladba „Whiskey in the Jar“, pôvodne keltská ľudová pieseň. Medzinárodný úspech mali skladby „The Boys Are Back In Town“, „Jaibreak“ a „Emerald“. Počas nasledujúcich štrnástich rokov bol Downey stálym bubeníkom skupiny, nahral bicie aj na Lynottovom sólovom albume.

Po Lynottovej smrti Downey hral v tributnej verzii skupiny Thin Lizzy s Johnom Sykesom, Scottom Gorhamom, Darrenom Whartonom a Marcom Mendozom. Odišiel v roku 1999 a bol nahradený Tommym Aldridgom.

Objavil se tiež na albume Garyho Moora, Close as You Get, z roku 2007 a začiatkom roka 2017 založil projekt Brian Downey's Alive and Dangerous.

Patrí medzi najlepších rockových bubeníkov na svete.

Diskografia

Thin Lizzy
Thin Lizzy (1971)
Shades of a Blue Orphanage (1972)
Vagabonds of the Western World (1973)
Nightlife (1974)
Fighting (1975)
Jailbreak (1976)
Johnny the Fox (1976)
Bad Reputation (1977)
Live and Dangerous (koncertný album, 1978)
Black Rose: A Rock Legend (1979)
Chinatown (1980)
Renegade (1981)
Thunder and Lightning (1983)
Life (koncertný album, 1983)

Ďalšie albumy
Funky Junction – A Tribute to Deep Purple (1973)
Gary Moore – Back on the Streets (1978)
Phil Lynott – Solo in Soho (1980)
Phil Lynott – The Philip Lynott Album (1982)
John Sykes – Please Don't Leave Me (1982)
Various Artists – Straight to Hell (1987)
The Baby Snakes – Sweet Hunger (1988)
Don Baker – Almost Illegal (1989)
Gary Moore – After the War (1989)
Gary Moore – Still Got the Blues (1990)
Spirit Nation – Spirit Nation (1992)
Blues Up Front – All the Way from Dublin (1999)
Gary Moore – Close as You Get (2007)

Zdroj 

Írski bubeníci
Írski rockoví bubeníci
Členovia skupiny Thin Lizzy
Interpreti Mercury Records
Osobnosti z Dublinu
John Gibson

John Gibson (* 14. júl 1993 Pittsburgh, Spojené štáty) je americký hokejový brankár, ktorý aktuálne pôsobí v tíme Anaheim Ducks. Tento tím ho v 2011 draftoval v druhom kole. V rokoch 2012-2014 hral prevažne vo farmárskych kluboch Norfolk Admirals a San Diego Gulls, od sezóny 2015-2016 je stabilným členom kádra Anaheim Ducks.

Bol členom tímu národného tímu USA do 20 rokov na majstrovstvách sveta v ruskej Ufe, kde družstvo USA získalo zlatú medailu. John Gibson bol vyhlásený za najlepšieho brankára turnaja.

Referencie

Iné projekty 

Hokejoví brankári USA
Hokejisti draftovaní klubom Anaheim Ducks
Hráči Anaheim Ducks
Hráči Norfolk Admirals
Osobnosti z Pittsburghu
Brankári Anaheim Ducks
Extraliga hádzanárov 2019/20

Extraliga hádzanárov v sezóne 2019/20 mal byť 27. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku. Na základe rozhodnutia výkonného výboru Slovenského zväzu hádzanej boli dňom 30. marca 2020 z dôvodu pandémie ochorenia COVID-19 zrušené všetky nadchádzajúce ligové zápasy a súťažný ročník bol anulovaný bez určenia víťaza.

Referencie

Zdroje 
 Extraliga hádzanárov na stránke Slovenského zväzu hádzanej

Hádzaná v 2019
Hádzaná v 2020
Extraliga hádzanárov
Stará Petržalka

Stará Petržalka je lokalita v miestnej časti Dvory v časti Petržalka v Bratislave. Obsahuje pôvodné ulice pred asanáciou Petržalky.

Ulice 
Dubnická ulica, Handlovská ulica, Harmanecká ulica, Jaroslavova ulica, Kežmarské námestie, Kopčianska ulica, Kremnická ulica, Krupinská ulica, Levočská ulica, Ľubietovská ulica, Novobanská ulica, Očovská ulica, Prokopova ulica, Röntgenova ulica, Rusovská cesta, Údernícka ulica, Viedenská cesta, Vilová ulica, Vranovská ulica.

Pozri aj 
 Zoznam zaniknutých ulíc starej Petržalky

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Lúky 9

Lúky 9 (staršie: Lúky IX) sú lokalita v miestnej časti Lúky v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Ležia na východ od Dolnozemskej cesty, súčasťou lokality je Čistiaca stanica odpadových vôd Petržalka a Vozovňa Petržalka. Obytná zástavba sa tu nenachádza.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Matador (lokalita)

Matador je lokalita v miestnej časti Dvory v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Zaberá priestor medzi ulicami Údernícka, Kaukazská, Kopčianska a Bratská.

Nachádza sa tu niekoľko ulíc, ktoré tvorili pôvodnú zástavbu Petržalky, a to Kubínska, Goralská, Dargovská, Nábrežná a Hrobárska.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Stredné lúky

Stredné lúky sú lokalita v miestnej časti Lúky v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Nachádzajú sa medzi Kopčianskou ulicou a Budatínskou ulicou.

Nie je tu obytná zástavba, no nachádza sa tu nákupná zóna Lúky s obchodnými domami Galéria Petržalka a Obchodné centrum Danubia.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Háje 1

Háje 1 sú lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to územie západne od Námestia hraničiarov a Starohájskej ulice.

Ulice 
Ambroseho ulica, Bradáčova ulica, Dudova ulica, Gessayova ulica, Hrobákova ulica, Jantárová cesta, Kutlíkova ulica, Námestie hraničiarov, Osuského ulica, Romanova ulica, Rovniankova ulica, Starohájska ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Háje 2

Háje 2 sú lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to územie severovýchodne od Námestia hraničiarov, severne od Haanovej ulice a Gettingovej ulice a západne od Dolnozemskej cesty.

Ulice 
Blagoevova ulica, Bosákova ulica, Bulíkova ulica, Dolnozemská cesta, Furdekova ulica, Gettingova ulica, Haanova ulica, Jantárová cesta, Lachova ulica, Lužná ulica, Mamateyova ulica, Mlynarovičova ulica, Námestie hraničiarov, Pankúchova ulica, Polereckého ulica, Sosnová ulica, Šustekova ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Háje 3

Háje 3 sú lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to územie východne od Starohájskej ulice, severne od Kutlíkovej ulice, južne od Haanovej ulice a Gettingovej ulice a západne od Dolnozemskej cesty.

Ulice 
Dolnozemská cesta, Gettingova ulica, Haanova ulica, Jankolova ulica, Kutlíkova ulica, Mamateyova ulica, Ulica Medveďovej, Ovsištské námestie, Polereckého ulica, Starohájska ulica, Ulica Alžbety Gwerkovej, Ulica Marie Curie Sklodowskej.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Ekonomická univerzita (lokalita)

Ekonomická univerzita (starší názov: Háje IV alebo Háje 4) je lokalita v miestnej časti Háje v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to areál samotnej Ekonomickej univerzity v Bratislave plus okolie (benzínová pumpa atď.) 

Spočiatku (t.j. v 70. rokoch) sa dnešná Ekonomická univerzita v širšom zmysle nepovažovala za súčasť Hájov, ale patrila k lokalite, ktorá sa v súčasnosti nazýva Petržalka-Sever (vtedajší názov: Centrum).

Referencie

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Veterný mlyn (Holíč)

Veterný mlyn v Holíči je historická technická pamiatka pochádzajúca z 80. rokov 19. storočia. Nachádza sa juhovýchodne od mesta na zalesnenom kopci Hrebeň. Je jediným zachovaným veterným mlynom na Slovensku.

História 
Pôvodný drevený mlyn je zobrazený na rytine z roku 1801. Patril k najstarším dreveným mlynom nemeckého typu na území Slovenska a Česka. Drevený mlyn bol nahradený kamenným trojpodlažným mlynom holandského typu. O jeho výstavbu sa zaslúžil tesársky majster František Sláma. Pôvodnú drevenú kupolu nahradila po roku 1927 kupola tehlová. Mlyn následne chátral až do roku 1970, keď ho opravilo miestne poľovnícke združenie.

V roku 1972 bol mlyn zapísaný na zoznam Národných kultúrnych pamiatok SR.

Poloha 
Mlyn sa nachádza na juhovýchodnom okraji mesta Holíč na kopci Hrebeň obkolesený lesom. K mlynu sa je možné dostať po spevnenej ceste z ulice Pod sýpkou od západu. Ďalšími možnosťami je prístup po poľných cestách z centra mesta zo severu, od obce Trnovec z východu alebo od záhradkárskej osady z juhu. Okolo mlyna vedú žltá turistická trasa a 2 cykloturistické trasy – Skalická vinárska cesta a Strážnické a skalické vinohrady. Od mlyna je výhľad severovýchodným smerom na obec Vrádište a mesto Skalica.

Súčasnosť 
V súčasnosti sa v okolí mlyna konajú kultúrne a spoločenské podujatia. Mlyn je verejnosti prístupný po dohode.

V roku 2013 vydala Slovenská pošta poštovú známku s vyobrazením mlyna.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Veterný mlyn na stránkach mesta Holíč

Holíč
Holíč
Stavby v okrese Skalica
Holíč
Petržalka-Sever 1

Petržalka-Sever 1 je lokalita v miestnej časti Petržalka-Sever v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to územie severne od miestnej časti Dvory.

Ulice 
Nachádzajú sa tu ulice Viedenská cesta a Krasovského ulica. Južnou častou lokality prechádza Einsteinova ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Petržalka-Sever 2

Petržalka-Sever 2, ľudovo Lido alebo Elýzium, je lokalita v miestnej časti Petržalka-Sever v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Je to územie severne od miestnej časti Háje.

Ulice 
Nachádzajú sa tu ulice Klokočova ulica, Kočánkova ulica, Pri seči a Pobrežná ulica. Južnou častou lokality prechádza Einsteinova ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Južné mesto-Zóna A

Južné mesto-Zóna A je lokalita v miestnej časti Petržalka-Juh v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Nachádza sa južne od lokality Lúky 5.

Ulice 
Nachádza sa tu Labutia ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Južné mesto-Zóna B

Južné mesto-Zóna B je lokalita v miestnej časti Petržalka-Juh v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Nachádza sa južne od lokalít Lúky 7 a Lúky 8.

Ulice 
Nachádza sa tu Ulica Zuzany Chalupovej a Ulica Jána Lajčiaka.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Južné mesto-Zóna C

Južné mesto-Zóna C je lokalita v miestnej časti Petržalka-Juh v mestskej časti Petržalka v Bratislave.

Nachádza sa južne od lokality Lúky 9.

Ulice 
Nachádzajú sa tu ulice Azúrová ulica, Fialová ulica, Béžová ulica a Žltá ulica.

Zdroje 
 Návrh stanoviska mestskej časti Bratislava-Petržalka k návrhu Všeobecne záväzného nariadenia hlavného mesta SR Bratislavy o dočasnom parkovaní motorových vozidiel
 Geografický informačný systém mestskej časti Bratislava-Petržalka

Petržalka
Evanjelický kostol Svätej Trojice (Poprad)

Kostol Svätej Trojice je evanjelický kostol v Poprade. Nachádza sa na Námestí svätého Egídia.

Evanjelický cirkevný zbor v Poprade vznikol okolo roku 1545, ale drevený kostol si mohli postaviť až v roku 1760. V roku 1828 padlo rozhodnutie postaviť murovaný kostol. 3. júna 1829 bol položený jeho základný kameň, jeho stavba bola ukončená v roku 1834 a kostol bol vysvätený 24. júna 1835 na sviatok Svätej Trojice.

Projektantom kostola v klasicistickom slohu bol Ján Fabrici. Portálový oltár pochádza z roku 1840.

V kostole sa nachádza náhrobná doska kňaza, náboženského spisovateľa a šľachtica Ondreja Fabriciho z roku 1830, ktorý v Poprade pôsobil 41 rokov. Kostol je možné navštíviť aj v rámci sprevádzanej prehliadky. Okrem toho sú v kostole viacjazyčné písomné materiáli o histórii kostola a cirkevného zboru.

Referencie

Zdroje 
Kostol Svätej Trojice, Poprad – Severovýchod Slovenska

Kostoly v Poprade
Klasicistické kostoly na Slovensku
Poprad
Kostoly zasvätené Svätej Trojici
Ostrý vrch (255,5 m n. m.)

Ostrý vrch je vrchom v Chvojnickej pahorkatine. Nachádza sa južne od mesta Gbely.

Prístup 
Na vrch vedie spevnená cesta z cesty 3. triedy a nespevnená cesta smerom od mesta Gbely.

Okolie 
Z vrchu je výhľad na najvyšší vrch Chvojnickej pahorkatiny - Zámčisko, Malé Karpaty a Pavlovské vrchy.

V roku 2019 začalo na vrchu miestne občianske združenie s výstavbou rozhľadne. Rozhľadňa v tvare bašty bude pripomínať pôsobenie Cyrila a Metoda na Veľkej Morave.

Referencie 

Vrchy v Chvojnickej pahorkatine
Vrchy v okrese Skalica
Utrechtská únia starokatolíckych cirkví

Utrechtská únia starokatolíckych cirkví je spoločenstvo združujúce niekoľko starokatolíckych cirkví. Je v plnom sviatostnom spoločenstve s Anglikánskym zväzom cirkví, Nezávislou filipínskou cirkvou a Švédskou cirkvou. Utrechtská únia v súčasnosti združuje okolo 70 tisíc veriacich.

Dejiny 
Po tom čo sa po niekoľkých historických etapách v rôznych obdobiach z rôznych reformných katolíckych prúdov sformovalo starokatolícke hnutie, v roku 1889 vznikla tzv. Utrechtská únia. Išlo o spoločenstvo v ktorom boli združené nemecká, švajčiarska aj holandská starokatolícka cirkev.

Dnes Utrechtská únia združuje starokatolícke cirkvi v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Holandsku, Česku a Poľsku a inde.

Členské cirkvi 

 Starokatolícka cirkev v Nemecku
 Starokatolícka cirkev v Rakúsku
 Starokatolícka cirkev v Holandsku
 Starokatolícka cirkev v Českej republike
 Poľskokatolícka cirkev v Poľsku
 Kresťanskokatolícka cirkev vo Švajčiarsku
Starokatolícka delegatúra Utrechtskej únie na Slovensku
Starokatolícka misia vo Francúzsku
Starokatolícka cirkev v Chorvátsku a Bosne a Hercegovine
Starokatolícka cirkev v Dánsku a Švédsku
Starokatolícka cirkev mariavitov v Poľsku

Utrechtská únia na Slovensku 
V roku 2004 Starokatolícka cirkev na Slovensku opustila Utrechtskú úniu. Podľa vlastných slov pre nesúhlas s kňazským svätením žien a litirgickým požehnávaním párov rovnakého pohlavia, ku ktorým pristúpili starokatolícke cirkvi v nemecky hovoriacich krajinách a v Holandsku. Podľa slov Utrechtskej únie bola vylúčená, kedže jej vtedajší biskup Augustín Bačinský prijal biskupskú vysviacku od Antónia José da Costa Raposa, biskupa Apoštolskej episkopálnej cirkvi v Portugalsku (dnes zvanej Starokatolícka cirkev v Portugalsku), ktorého Utrechtská únia považuje za tzv. vakantného biskupa (biskupa vysväteného neregulárnym spôsobom).

Od roku 2004 na Slovensku nepôsobila žiadna cirkev s členstvom v Utrechtskej únii. V roku 2016 na Slovensku začala misíjne pôsobiť česká starokatolícka cirkev pod názvom Starokatolíci v Bratislave. V roku 2020 bolo spoločenstvo Starokatolíci v Bratislave premenované na Starokatolícku delegatúru Utrechtskej únie na Slovensku. Toto spoločenstvo vedie kňaz Martin Kováč, nie je štátom registrovanou cirkvou a netvorí jeden celok so Starokatolíckou cirkvou na Slovensku.

Pozri aj 
Starokatolícka cirkev
Starokatolícka cirkev na Slovensku
Starokatolícka delegatúra Utrechtskej únie na Slovensku

Externé odkazy

Zdroj 
 starokatolici.eu

Starokatolícka cirkev
Organizácie založené v 1889
Utrecht (mesto)
AZEN – Aliancia za Európu národov

AZEN – Aliancia za Európu národov bola politická strana pôsobiaca na Slovensku. Strana AZEN bola zaregistrovaná na ministerstve vnútra dňa 27. októbra 2009. Jej predsedom sa hneď po jej založení stal vtedajší poslanec NR SR a podpredseda strany ĽS-HZDS Milan Urbáni. Podpredsedami strany sa stali vtedajšia poslankyňa NR SR Zdenka Kramplová a Ivan Valentovič bývalý minister zdravotníctva SR.

Pred voľbami 2010 
Predvolebný program strany AZEN sa zameriaval hlavne na financie, hospodárstvo a malých a stredných podnikateľov. Ďalej to bolo zdravotníctvo, sociálna politika a zahraničné veci. AZEN v predvolebnom období kritizoval hlavne strany ĽS-HZDS a SMER-SD. Stranu SMER-SD kritizoval hlavne za kradnutie tém, ktorým sa strana AZEN venovala. Politickú stranu ĽS-HZDS preto, že v nej podľa Urbániho nebola rovnocennosť medzi členmi. Taktiež za klamanie voličov svojou predvolebnou kampaňou. A tiež kritizoval stranu ĽS-HZDS preto lebo ho neprávom v decembri 2009 vylúčili zo strany. Vraj sa ešte ako člen ĽS-HZDS spolupodieľal na rozbehu Európskej demokratickej strany. Túto informáciu ale hneď po jej uverejnení Urbáni označil za nepravdivú. Strana AZEN sa vo februári 2010 rozhodla o volebnej spolupráci zo stranou RIS (Rómska iniciatíva Slovenska)..

Volebné výsledky strany

Preferencie 
Preferencie strany sú také nízke, že ich štatistický úrad nezaznamenáva.

Po voľbách 2010 
Politická strana AZEN sa po volebnom neúspechu, keď stranu vo voľbách do NR SR 2010 podporilo iba 3325 voličov, začala rozpadávať. Ako prvý ju opustil jej podpredseda Ivan Valentovič. Za ním nasledoval samotný predseda strany Milan Urbáni a s ním aj podpredsedníčka strany Zdenka Kramplová. Ako dôvod na opustenie strany uviedli všetci traja: Odchádzame pre nekorektné správanie sa kancelára strany Mariána Ostatníka. Nie sme s ním ochotní ďalej spolupracovať, preto opúšťame stranu AZEN. Kancelár strany Marián Ostatník sa hneď deň na to vyjadril ku celej veci takto: Urbáni už nie je predsedom strany a už nie je ani členom už je to iba obyčajný dôchodca. Dokonca Ostatník podal na Urbániho aj trestné oznámenie za falšovanie úradných listín. Oni robili aj intrigy poza môj chrbát. Ostatník tvrdil že ho ešte pred voľbami chceli zbaviť možnosti kandidovať na poslanca na údajnom sneme ktorý sa mal konať 9.marca 2010. Strana AZEN bola rozpustená v októbri  2010. Zároveň po jej rozpustení z AZENU vznikla nová strana a to Strana zelených. Vtedy už bývali predseda AZENu prestúpil do STRANY MODERNÉHO SLOVENSKA a od roku 2012 až doteraz je jej predsedom.

Predstavitelia strany AZEN

Predsedovia 
Milan Urbáni (20092010)
Marián Ostatník (20102010)

Podpredsedovia 
Zdenka Kramplová (20092010)
Ivan Valentovič (2009-2010)

Zaniknuté politické strany na Slovensku
Organizácie založené v 2009
SPKK – Spoločnosť priateľov krásnych kníh

SPKK – Spoločnosť priateľov krásnych kníh, bola edíciou vydavateľstva Slovenský spisovateľ. V edícii vychádzali svetové diela beletrie i kriminálneho žánru. Okrem klasikov ako Ernest Hemingway a Honoré de Balzac v nej nájdete autorov ako Ed McBain alebo Georges Simenon.

Zoznam vydaných kníh

Knihy vydané pred rokom 1989

Knihy vydané od roku 1989

Externé odkazy 
 Databazeknih.cz, edice SPKK - Spoločnosť priateľov krásnych kníh

Knižné edície
Slovenský spisovateľ
Nórska cirkev

Nórska cirkev alebo cirkev Nórska (po nórsky: Den norske kyrkja) je luteránska cirkev, ktorá podľa ústavy slúži ako ľudová cirkev Nórska. Je to najväčšia cirkev v Nórsku a do 19. storočia bolo členstvo v nej povinné pre každého občana.

Do 16. storočia bolo Nórsko katolíckou krajinou. Reformácia v rokoch 1536-1537 prerušila vzťahy s Rímom, čo vyústilo do vzniku samostatnej cirkvi celkom podriadenej panovníkovi. Až do modernej doby nebola cirkev len náboženskou organizáciou, ale aj jedným z najmocnejších prostriedkov kráľovskej autority a dôležitou súčasťou administratívy. Nórska cirkev bola štátom považovaná za jedinú priamu nástupkyňu predchádzajúcej nórskej katolíckej cirkvi.

Nórska cirkev sa hlási k Biblii, Apoštolskému, Nicejsko-carihradskému, Athanaziánskemu a Augsburskému vyznaniu a k Malému Lutherovmu katechizmu ako aj ostatným teologickým textom luteranizmu. Nórska cirkev zachováva ornáty, biskupské insígnie, hierarchické usporiadanie, kadidlo a iné. 

Nórska cirkev ordinuje aj ženy do duchovnej služby a sobáši aj páry rovnakého pohlavia. Taktiež je členom Spoločenstva Porvoo a Svetového luteránskeho zväzu. 

Nórska cirkev má episkopálno-synodálne zriadenie. Cirkev má 1284 farností, 106 dekanátov a 11 diecéz. V roku 2016 mala cirkev 3 758 070 pokrstených členov. V roku 2016 Nórska cirkev zaviedla online registráciu veriacich na svojich internetových stránkach. Nový systém bol zavedený po kritike neporiadku v evidencii členov.  V prvom týždni po spustení systému cirkev opustilo 15 053 ľudí (čo bolo takmer ako za celý rok 2015).

Bohoslužba 
Nórska cirkev nedeľné bohoslužby slúži zvyčajne o 11:00. Bohoslužba sa skladá z týchto častí:

 Preludium

 Začiatočný hymnus

 Pozdravenie a oslovenie

 Vyznanie hriechov

 Kyrie

 Gloria

 Modlitba dňa (kolekta) 

 Prvé čítanie

 Chválospev

 Druhé čítanie

 Apoštolské vyznanie

 Hymnus pred kázňou

 Kázeň

 Hymnus po kázni

 Modlitby cirkvi

(Ak sa neslávi Eucharistia tak nasleduje Otčenáš, ofera, požehanie a tichá modlitba).

 Hymnus pred príjmaním

 Prefácia

 Sanctus

 Modlitba pred Večerou Pánovou

 Otčenáš

 Slová ustanovenia (konsekrácia)

 Agnus Dei

 Príjmanie Večere Pánovej

 Modlitba vďaky po príjmaní

 Požehnanie

 Tichá modlitba

 Postludium

Reformácia v Nórsku 
Kráľ Kristián III. sa ako osemnásť ročný stretol vo Wittenbergu s učením Martina Luthera a stal sa presvedčeným luteránom. Vo svojej krajine vyhlásil luteranizmus za jedinú oficiálnu vieru. Mníšske rády boli rozpustené a katolíkom bol pobyt v krajine zakázaný pod trestom smrti. Výnimku mali len zahraniční diplomati a ich služobníctvo. Katolícki biskupi boli uväznený a na ich miesta nastúpilo osem superintendentov. Medzi významné osobnosti dánsko-nórskej reformácie patria napr. Hans Tausen alebo Johannes Bugenhagen.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 "The Scandinavian Reformers"
 Norway, the Lutheran Church of in the Lutheran Cyclopedia

Zdroj 

Protestantské cirkvi
Náboženstvo v Nórsku
Švédska cirkev

Švédska cirkev ( je luteránska cirkev a najväčšia cirkev na území Švédska. Do roku 2000 bola štátnou cirkvou. Formálne sa ku nej hlási 5,6 milióna osôb, čo predstavuje 53,9 % obyvateľov Švédska. Švédska cirkev má 13 diecéz.

Švédska cirkev sa hlási k Biblii, Apoštolskému, Nicejsko-carihradskému, Athanaziánskemu a Augsburskému vyznaniu a k Malému Lutherovmu katechizmu ako aj ostatným teologickým textom luteranizmu. Švédska cirkev zachováva ornáty, biskupské insígnie, hierarchické usporiadanie, kadidlo a iné.

Švédska cirkev ordinuje aj ženy do duchovnej služby a sobáši aj páry rovnakého pohlavia. Je členom Spoločenstva Porvoo, Svetového luteránskeho zväzu, Konferencie európskych cirkví a Svetovej rady cirkví. Cirkev je v plnom sviatostnom spoločenstve s Utrechtskou úniou starokatolíckych cirkví. Uppsalskou arcibiskupkou je v súčasnosti Antjé Jeckelenová.

Reformácia vo Švédsku 
Reformačné myšlienky priniesli do Švédska bratia Olaus a Laurentius Petriovci. Obaja študovali na univerzite vo Wittenbergu kde boli ovplyvnení Martinom Lutherom a Philippom Melanchthonom. Olaus dokončil magisterské štúdia v roku 1519 a s bratom sa vrátili do Švédska. Keď Gustáv I. v roku 1523 prevzal moc, obrátil sa na rímskeho pápeža so žiadosťou, aby sa arcibiskupom stal Johannes Magnus namiesto Gustáva Trolla. Kráľ sľúbil, že ostane verný cirkvi ak mu pápež vyhovie. Pápež však chcel, aby bol arcibiskupom Gustáv Troll. Kráľ proti tomu protestoval propagovaním reformátorov bratov Petriovcov a Laurentia Andreae a podporou reformačnej tlače. Bratia Petriovci pomohli pri preklade Biblie do švédčiny. Švédsko sa ako prvá krajina vyhlásila luteránskou.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Protestantské cirkvi
Náboženstvo vo Švédsku
Islandská cirkev

Islandská cirkev (islandsky: Hin evangelíska lúterska kirkja) je luteránska národná cirkev na Islande. Je členom Spoločenstva Porvoo, Svetového luteránskeho zväzu a Svetovej rady cirkví. V roku 2022 mala 229 146 členov, t.j. asi 60 % všetkých Islanďanov. Vznikla oddelením sa od Dánskej cirkvi v roku 1540.

Islandská cirkev sa hlási k Biblii, Apoštolskému, Nicejsko-carihradskému, Athanaziánskemu a Augsburskému vyznaniu a k Malému Lutherovmu katechizmu ako aj ostatným teologickým textom luteranizmu. Islandská cirkev zachováva ornáty, biskupské insígnie, hierarchické usporiadanie, kadidlo a iné.  

Je členom Svetového luteránskeho zväzu a Spoločenstva Porvoo. Do duchovnej služby ordinuje aj ženy a sobáši aj páry rovnakého pohlavia.

Reformácia na Islande 
Keď kráľ Kristián III. v roku 1537 vyhlásil luteranizmus za oficiálne náboženstvo Dánsko-Nórska, zastihlo to aj Island, kedže v tej dobe spadal pod spomínanú krajinu. Reformácia na Islande sa skončila nezákonnou popravou biskupa Jóna Arasona a jeho dvoch synov. Po tomto akte bol Island oficiálne luteránsky.

Referencie

Externé odkazy

Zdroj 

Kresťanstvo na Islande
Protestantské cirkvi
Hans Tausen

Hans Tausen (* 1494, Birkende, ostrov Fyn† 11. november 1561, Ribe) bol dánsky luteránsky teológ, duchovný a reformátor. Bol biskupom v Ribe a autorom prekladu Pentateuchu v dánčine. Pre svoje zásluhy o reformáciu v Dánsku býva nazývaný aj ako dánsky Luther.

Životopis 
O jeho mladosti sa vie veľmi málo. Pôvodne bol katolíkom a istý čas bol mníchom v ráde špitálnikov v Antvorskove. Najprv študoval a vyučoval v Rostocku (15161521), neskôr v Kodani (15211522). Na univerzite v Leuvene sa stretol s flámskym humanizmom a začal sa zaujímať o klasické jazyky. Vynikal v latinčine, gréčtine a hebrejčine. Neskôr odišiel študovať na univerzitu do Wittenbergu, kde sa oboznámil s teológiou Martina Luthera a osvojil si jeho učenie. Po návrate do Dánska v roku 1525 bol pre jeho zmýšľanie na krátko uväznený svojím rádom. Po prepustení začal vo Viborgu šíriť myšlienky reformácie. Vydal viaceré príručky pre bohoslužby, ktoré mali veľký význam pri vytváraní reformovanej liturgie v Dánsku. Po opustení rádu ho kráľ Frederik I. v roku 1526 ustanovil za kaplána. Tausen a jeho spoločníci následne vytvorili Dánske vyznanie viery v 43 článkoch.

Po smrti Frederika I. v roku 1533 ho biskup Joachim Rønnow obvinil z rúhania a vyhostil z diecéz Sjaelland a Skåne. Obyvatelia proti biskupovi povstali a len na Tausenov zásah nedošlo k jeho poprave. Rønnow zrušil odsúdenie a povolil Tausenovi kázať v diecéze pod podmienkou, že zmierni svoj tón. O rok neskôr prijali dánski luteráni zmierlivejšie Augsburské vyznanie viery, ktoré sa salo základom dánskej reformácie. Po konečnom triumfe reformácie v Dánsku v roku 1536 sa z Tausena stal lektor hebrejčiny na univerzite v Kodani a v roku 1542 sa stal luteránskym biskupom v Ribe. Medzi jeho literárne diela patria kázne, hymny a preklad Pentateuchu z hebrejčiny do dánčiny (1535). Tausen mal veľký vplyv na prijatie reformácie v Dánsku. Zomrel 11. novembra 1561 v Ribe.

Referencie

Iné projekty 

Dánski teológovia
Dánski prekladatelia
Protestantskí teológovia
Dánski luteránski biskupi
Eurovea Tower

Eurovea Tower je v súčasnosti prebiehajúca stavba v Bratislave. Má ísť o prvý mrakodrap v tomto meste a zároveň na Slovensku.

Projekt bude tvoriť obytný komplex s výškou 168 metrov a so 45 poschodiami. Výstavba začala v roku 2019 a dokončenie sa očakáva na konci roka 2022. Celá veža bude obsahovať 389 rezidencií a 1400 parkovacích miest. Developerom je J&T Real Estate a architektom GFI.

Eurovea Tower je súčasťou projektu Eurovea 2 a nachádza sa na Pribinovej ulici v Bratislave, kde je vo výstavbe alebo v pláne viacero výškových budov (napr. East Tower & Congress). V budúcnosti by pred ňou mala viesť aj električková trať, ktorá bude spájať Ružinov a Petržalku.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam najvyšších budov v Bratislave
 Eurovea

Externé odkazy 
 Stránky projektu
 Eurovea na yimba.sk

Výškové budovy v Bratislave
Styčná kancelária SR pre výskum a vývoj v Bruseli

Styčná kancelária SR pre výskum a vývoj v Bruseli () bola vytvorená Ministerstvom školstva, vedy, výskumu a športu SR a Centrom vedecko-technických informácií SR od januára 2014. Účel kancelárie je zlepšiť komunikáciu s európskymi a svetovými inštitúciami v oblasti výskumu a vývoja, s medzinárodnou výskumnou a inovačnou komunitou, zlepšiť informačné toky medzi európskymi inštitúciami a slovenskými výskumníkmi atď.

Služby 
Styčná kancelária poskytuje služby:

Informovanie
Podpora pri príprave výskumných a inovačných projektov
 Propagácia slovenského výskumu a vývoja

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálny web

Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Veda a technika na Slovensku
Mária Pietrová

Mária Pietrová, rodená Ivanková, (* 4. január 1879, Martin† 24. júl 1956, Martin) bola slovenská ochotnícka herečka, režisérka a organizátorka kultúrneho života v Martine. V rokoch 19431948 bola tiež poslednou predsedníčkou spolku Živena.

Biografia 
Narodila sa ako Mária Ivanková 4. januára 1879 v Martine v rodine, ktorá patrila do staršieho turčianskeho zemianskeho rodu. V rokoch 1894 až 1937 bola významnou členkou Slovenského spevokolu v Martine, kde pôsobila nielen ako herečka, ale aj ako podpredsedníčka (v rokoch 19341942). Stvárnila okolo 80 postáv a aktívne sa podieľala na dramaturgickej činnosti súboru. Spočiatku v hrách stvárňovala vedľajšie postavy vo veselohrách (napr. „Ženský zákon“), ale neskôr vynikla aj ako herecká predstaviteľka výrazných ženských postáv, často tragických hrdiniek, v slovenských a českých dielach realistickej drámy (napr. v hre „Hájnikova žena“).

Po roku 1914 pracovala ako pisárka, neskôr majiteľka trafiky a redaktorka periodika Národný hlásnik. Venovala sa aj prekladateľstvu, prekladala divadelné hry a krátke skeče zo srbčiny, češtiny, nemčiny, maďarčiny a ruštiny. Písala tiež literárne črty a spomienkové články o slovenských národných dejateľoch, ktoré boli uverejňované najmä v Národných novinách a v Dennici. Jej spomienky na divadelné pôsobenie vychádzali na pokračovanie v rokoch 19251926 v časopise Ochotník.

Od roku 1921 pôsobila ako členka komisie pre posudzovanie hereckých adeptov do ansámblu Slovenského národného divadla. Pôsobila tiež ako prvá podpredsedníčka Slovenského spevokolu (v rokoch 19201930 a 19341942). Od roku 1934 bola jeho čestnou členkou.

Ako režisérka pripravila prvú inscenáciu hry J. Gregora Tajovského „Sokolská rodina“ (1937), úrady ju však zakázali.

Mária Pietrová bola aj členkou slovenského ženského spolku Živeny, v rokoch 19451948 bola poslednou predsedníčkou spolku. V tomto postavení organizovala verejné prednášky, často vzdelávacieho charakteru, divadelné predstavenia a tiež augustové matičné slávnosti.

V matkiných hereckých šľapajach pokračovala jej dcéra Naďa Hejná.

Zomrela 24. júla 1956 v rodnom Martine a bola pochovaná na Národnom cintoríne v Martine.

Ocenenia 
V roku 1943 bola ako vôbec prvá herečka v dejinách ochotníckeho divadla Družstvom SND (predchodca Slovenského národného divadla) vyznamenaná „Dramatickou cenou Jána Cablka“.

Referencie

Literatúra 
 PIETROVÁ, Mária. In: 

Slovenské divadelné herečky
Slovenské divadelné režisérky
Slovenskí ochotníci
Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine
Osobnosti z Martina
Margita Pauliny-Tóthová

Margita Pauliny-Tóthová (* 6. júl 1873, Ružomberok† 22. október 1948, Martin) bola slovenská prekladateľka a prozaička.

Životopis 
Jej rodičmi boli Ján Milec a Oľga Makovická. Študovala súkromne na ženských školách v Nemecku, kde si osvojila znalosť viacerých cudzích jazykov (nemčiny, angličtiny, francúzštiny). Navštevovala aj školu mníšok rádu vincentiek v Žiline, kde však výuka prebiehala po maďarsky. Neskôr absolvovala niekoľko prázdninových pobytov v Anglicku a Škótsku v rodinách svojich spolužiačok.

Od roku 1906 pracovala ako úradníčka Tatra banky v Martine, po roku 1918 ako úradníčka štátnej správy. Bola úradnou prekladateľkou a tlmočníčkou. Priekopníčka ženského hnutia venovala veľkú časť svojho života vzdelávaniu slovenských žien.

Literárnej tvorbe sa začala venovať na podnet Jozefa Škultétyho. Písala hlavne črty a poviedky zo života detí a žien v manželstve (Pastierča a iné poviedky, 1911 [publikované pod pseudonymom Anna Jánovská]). Prekladala hlavne z anglickej literatúry (R. Kipling - Z indických chrastí [neskôr pod názvom Kniha džungle], A. Conan Doyle, F. Montgomery a i.), preložila tiež poviedku Bjørnstjerne Bjørnsona Rybárča (1908). Jej preklady vychádzali na pokračovanie v Slovenských pohľadoch a v Živene. Jej preklady sa vyznačovali kultivovaným štýlom a pestrosťou jazykových výrazov.

Ako publicistka pravidelne prispievala spravodajskými správami zo Slovenska a krátkymi poviedkami, najmä do slovensko-amerických novín. V 30. rokoch uverejňovala v Živene, Slovenských pohľadoch a v Národných novinách spomienkové črty na významné osobnosti slovenského kultúrneho života, ako boli E. M. Šoltésová, P. V. Rovnianek, J. Škultéty, A. Z. Pietrová či O. Šoltésová.

Jej manželom bol národohospodár a politik Žigmund Pauliny-Tóth.

Referencie

Literatúra 
 PAULINY-TÓTHOVÁ. Margita. In: 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prekladatelia
Osobnosti z Ružomberka
Viera Szathmáryová-Vlčková

Viera Szathmáryová-Vlčková (* 9. jún 1900 Praha, Rakúsko-Uhorsko — † 12. august 1966 Bratislava, Česko-Slovensko) bola slovenská spisovateľka a prekladateľka.

Životopis 
Jej otcom bol Jaroslav Vlček. V rokoch 1911 – 1919 študovala na gymnáziu a následne v rokoch 1919 – 1923 literárnu históriu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V rokoch 1923 – 1925 a 1928 – 1931 žila v Prahe, v rokoch 1925 – 1928 s manželom-diplomatom Ladislavom Szatmárym v Paríži, v rokoch 1931 – 1933 v Belehrade, v rokoch 1934 – 1936 vo Viedni, v rokoch 1936 – 1939 v Berlíne, od marca do septembra 1939 vo Varšave, v rokoch 1939 – 1940 v Paríži. V čase druhej svetovej vojny, konkrétne v rokoch 1940 – 1945 bola účasťou s československej politickej emigrácie v Londýne. Od mája do decembra 1945 žila v nórskom Oslo, v rokoch 1945 – 1948 opäť v Prahe, kde bola zamestnaná vo vydavateľstve Melantrich. Od roku 1948 do roku 1966 žila v Bratislave.

Literárna činnosť 
Od polovice 20-tych rokov sa venovala literárnej tvorbe, najmä básnickej. V roku 1930 vydala básnickú zbierku Ulice života. Básne intímno-reflexívneho charakteru, ako aj krátke prozaické útvary uverejňovala v Slovenských pohľadoch, Živene, Eláne a v ďalších. Poéziu publikovala v slovenčine i češtine. Výber z jej poézie vyšiel pod názvom Verše (1960). Vytvorila tiež spomienkovú knihu Putování za svobodou (1946).

Prekladala literárne a filozofické štúdie z francúzštiny do češtiny, neskôr beletriu z francúzskej a americkej literatúry. Po smrti otca pripravila druhé, rozšírene vydanie jeho syntézy Dějin české literatury (1931) a zostavila výber z jeho článkov pod názvom Malá rukoväť literárno-historická (1932). V rukopise zanechala spomienkovú prácu o otcovi Jaroslav Vlčkovi a vlastnej rodine. Do slovenčiny z angličtiny preložila diela H. Fasta, Th. Dreisera, S. Lewisa, J. Londona, D. Defoea, J. Swifta, Ch. Dickensa, W. Scotta a ďalších. Prekladala aj z francúzštiny (diela R. Descartesa, A. Mauroisa, P. H. D. Holbacha a ďalších). V Bratislave pôsobila ako lektorka anglickej literatúry vo vydavateľstvách Pravda a Tatran.

Referencie

Literatúra 
 BOKNÍKOVÁ, Andrea (zost.): Potopené duše : Z tvorby slovenský poetiek v 1. polovici 20. storočia (Čítanka). Bratislava : ASPEKT, 2017, s. 402 - 405. ISBN 978-80-8151-048-9
 SZATHMÁRYOVÁ-VLČKOVÁ, Viera. In: 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prekladatelia
Televisa

Grupo Televisa S.A.B. je mexická mediálna spoločnosť a zároveň najväčšia mediálna spoločnosť v hispánskej Amerike a španielsky hovoriacom svete. Založená bola v roku 1973. Jedná sa o významný medzinárodný zábavný podnik s veľkým množstvom programov, ktoré vysiela v USA televízna stanica Univision. Spoločnosť má ústredie v Mexiku.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Televisa

Mediálne podniky
Masmédiá v Mexiku
Podniky založené v 1973
Perecký dom

Perecký dom (hovorovo Peregský dom) bolo ucelené vinohradnícke hospo­dárstvo pri súčasnom Vinohradníckom naučnom chodníku v katastrálnom území mesta Pezinok. Zo severu je ohraničený vinohradníckym honom Pitroky, zo západu honom Nígle a z východu honom Horné Holoperegy. V minulosti bol sídlom úradu bergmajstra (ľudovo perega), ktorý bol volený správca vinohradov. Perecký úrad sa nazýval perectvo. Pereg mal vo vinohradoch podobné kompetencie ako richtár v obci.

Okrem obydlia a vinohradov bolo na terasách tvorené studničkou, hospodárskym zázemím a pravdepodobne aj malou zeleninovou záhradkou. Väčšina tradičných vinohradníckych architektúr padla za obeť terasovaniu vinohradov v 60. rokoch 20. storočia. Popri vinohradoch bol hlavným dejiskom práce vinohradníka dom, ktorý si vyžadoval osobitné priestory na spracovanie hrozna a výrobu vína. Pezinský vinohradnícky dom sa rozkladal na úzkej dlhej parcele a pozostával z obytnej časti, lisovne, pivnice a z ostatných hospodárskych priestorov.

V súčasnosti sa na mieste Pereckého domu nachádzajú už len ruiny poškodené vandalmi a sú obklopené stromami.

Referencie 

Stavby v Pezinku
Zaniknuté stavby na Slovensku
Timea Sujová

Mgr. Timea Sujová (rod. Szijjártová, * 26. február 1984, Bratislava) je slovenská basketbalistka hrajúca na pozícii rozohrávačky a štátna úradníčka v oblasti životného prostredia. V sezóne 2020/21 hrá za ŠBK Šamorín v slovenskej extralige a za slovenskú reprezentáciu. Od augusta 2020 pôsobí ako riaditeľka Environmentálneho fondu Slovenskej republiky.

Životopis 
Sujová vyštudovala odbor matematika - fyzika na Univerzite Komenského v Bratislave. Pracuje na Environmentálnom fonde SR. Do augusta 2020 pôsobila ako riaditeľka odboru implementácie projektov a finančného riadenia. V auguste 2020 ju minister životného prostredia SR Ján Budaj menoval za novú riaditeľku fondu.

Športová kariéra 
Sujová začala v extralige pôsobiť už ako sedemnásťročná v domovskom tíme ŠBK Šamorín. Následne pôsobila v klube Lokomotíva Slávia UK Bratislava (Istrobanka).
 V rokoch 20042006 pôsobila v tíme ŽBK Whirlpool Poprad. V lete 2006 prestúpila do tímu BK Inpek Nitra, avšak ešte v prípravnom zápase pred sezónou v septembri 2006 utrpela vážne zranenie menisku, ktoré ju vyradilo z celej sezóny. V sezóne 2007/2008 sa po roku vrátila do tímu ŽBK Poprad. V sezóne 2008/09 pôsobila v tíme Casssovia Košice, v rámci ktorého bola treťou najvyťaženejšou hráčkou ligy (priemer 32,9 minút na zápas) a tiež dosiahla tretí najvyšší počet bodov (240 bodov).

V ŠBK Šamorín pôsobí okrem postu hráčky aj ako asistentka trénera Alberta Diósiho.

Reprezentácia SR 
Sujová bola súčasťou slovenskej reprezentácie počas Majstrovstiev Európy v basketbale žien v roku 2013 s priemerom 20 minút a 5,7 bodu na zápas.

Ocenenia 
 3x najlepšia strelkyňa Slovenskej extraligy (2011/12 - 406 bodov, 2012/13 - 541 bodov, 2018/19 - 429 bodov)

Osobný život 
Sujová je vydatá, jej manželom je bývalý basketbalista a v súčasnosti basketbalový reprezentačný tréner Juraj Suja. Sujovci sa spoznali počas Szijjártovej pôsobenia v Poprade, keď Suja hral ako krídelník tímu BK Chemosvit Svit. Svadbu mali 6. septembra 2008. V roku 2015 sa im narodila dcéra Léda.

Referencie 

Slovenské basketbalistky
Osobnosti z Bratislavy
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave