joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mira Nábělková

Mira Nábělková (* 30. marec 1956, Martin) je slovenská jazykovedkyňa.

V rokoch 19751980 študovala slovakistiku a rusistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, od roku 1980 pracovala v Jazykovednom ústave Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied v Bratislave. V roku 1989 obhájila dizertačnú prácu na tému Vzťahové adjektíva v slovenčine. Funkčno-sémantická analýza desubstantívnych derivátov (knižné vydanie Bratislava, Veda 1993). V rokoch 19891996 bola členkou výboru a vedeckou tajomníčkou Slovenskej jazykovednej spoločnosti pri SAV. V rokoch 19912000 organizovala každoročné medzinárodné Kolokvium mladých jazykovedcov pod garanciou Slovenskej jazykovednej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied a JÚĽŠ SAV a bola editorkou periodika VARIA – zborníka príspevkov z jednotlivých ročníkov tohto podujatia. V rokoch 19911999 pôsobila ako členka vedeckej rady JÚĽŠ SAV.

Od roku 1999 prednáša na Katedre stredoeurópskych štúdií (predtým v Kabinete slovakistiky Ústavu slavistických a východoevropských studií) Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe, kde sa v roku 2010 habilitovala. V rokoch 19992004 externe prednášala na Ústave slavistiky Filozofickej fakulty Masarykovej univerizty v Brne (slovakistika v rámci Ústavu slavistiky FF MU). V roku 2004 dostala striebornú medailu Masarykovej univerzity za prínos k rozvoju českej slovakistiky. 

Odborne sa zaujíma o lexikálnu sémantiku a slovotvorbu, lexikografiu, syntax a sociolingvistku (problematika jazykových vzťahov slovenčiny a češtiny).

Knižné publikácie 
 Jazyková poradňa odpovedá. Zostavila Mária Pisárčiková. Bratislava, Slovenské pedagogické nakladateľstvo 1988. 288 s. [spoluautorka]
 Horecký, Ján - Buzássyová, Klára - Bosák, Ján a kolektív: Dynamika slovnej zásoby súčasnej slovenčiny. Bratislava, Veda 1989, 429 s., ISBN 80-224-0047-5
[autorka kapitol: Potencie a smery pohybov v adjektívnej lexike (s. 169 – 179), Konkurencia adjektíva a pádu substantíva v prívlastkovej pozícii (s. 179 – 187), Možnosti a spôsoby prekonávania obmedzení adjektívnej derivácie (s. 187 – 195), Konkurencia adjektív s domácimi a internacionálnymi formantmi (s. 287 – 293). 

 Vzťahové adjektíva v slovenčine (Funkčno-sémantická analýza desubstantívnych derivátov). Bratislava, Veda 1993. 204 s.,  	 ISBN 80-224-0352-0

Slovenčina a čeština v kontakte. Pokračovanie príbehu. Bratislava - Praha, Veda - Filozofická fakulta Univerzity Karlovy 2008. 364 s., ISBN 978-80-224-1060-1

Rodina 
 prastarý otec František Nábělek
 starí rodičia Ludvík Nábělek (18961982) a Elena Nábělková (rod. Veselová, 18961986)
 manžel Karol Ježík (19531998)
 dcéra Júlia Ježíková (19772003)

Externé odkazy 
 Bibliografia na stránkach Jazykovedného ústavu Ľ. Štúra (1981 – 2000): 1 2 3
 Bibliografia na stránkach Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe (2005+): 4
 Rozhovor v internetovom časopise Člověk 

Osobnosti z Martina
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Slovenskí jazykovedci
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí autori náučnej literatúry
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity
Vyučujúci na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne
Bratríci

Bratríci boli vojenské oddiely zložené z bývalých husitských bojovníkov, pôsobiaci na území Slovenska, Moravy, severného Rakúska a južného Poľska, kam v rokoch 1445 – 1467 priniesli nielen idey husitstva, ale aj plienenie kláštorov, mnohých feudálnych osídlení. Prepadávali mešťanov, obchodníkov, duchovných a neraz aj poddaných sedliakov, takže mali  povesť skôr zbojníkov, než šíriteľov vznešených husitských ideí, ako sa im to neskôr pripisovalo.

Charakteristika 

Jadro bratríckeho vojska tvorili českí bojovníci, ktorí odišli z krajiny po porážke husitského hnutia v bitke pri Lipanoch. Bratrícke vojská najskôr vstúpili do služieb šľachticov či kapitánov ako bol napr. Fridrich z Ostrogu alebo Ján Jiskra z Brandýsa. V roku 1453 z jeho vojska dezertovalo a osamostatnilo sa množstvo bratríkov pod vedením Petra Aksamita, ktorý si zriadil svoje sídlo na hrade Plaveč. Obsadili alebo získali viaceré hrady, napr. Richnava, a vybudovali niekoľko poľných táborov napr. v Haligovciach, Chmeľove, Zelenej hore pri Hrabušiciach, Spišskej Teplici, Gajaroch a Vyšehrade v Turci, dobudovali tiež predhradie Spišského hradu, čím z neho vytvorili jeden z najväčších hradov v Strednej Európe. 

Idey husitstva sa preniesli i do života v táboroch. Panovala v nich priam biblická atmosféra, z najudatnejších bojovníkov boli vyberaní velitelia, korisť sa delila rovnakým dielom pre všetkých. Do roku 1458 patrilo bratríkom tridsaťšesť táborov a hradných pevností a ich vojská mali 15 – 20 tisíc ozbrojených bojovníkov. Vojensky ovládali celé východné a sčasti i stredné Slovensko a predstavovali vážnu politickú a bojovú silu v dynasticko-magnátskych zápasoch v Uhorsku v druhej polovici 15. storočia. Z obavy z ich narastajúcej sily sa už od r. 1453 na kráľovskom dvore organizovali proti nim bojové výpravy. Prvá výprava, ktorú proti nim viedol v r. 1454 mladší syn Jána Huňadyho Ladislav sa skončila prímerím. 

Úpadok bratríckeho hnutia nastal po nástupe Mateja Korvína na uhorský trón. V bitke pri Blatnom Potoku v roku 1458, v ktorej utrpeli bratrícke oddiely prvú vážnu porážku (zahynul v nej i Peter Aksamit) sa naštrbila jednota ich hnutia. Súčasne s ďalšími porážkami (v Poľsku – pri vrchu Žebrák a v Rakúsku – pri Marcheggu) od nich odpadli mnohí uhorskí feudáli. V dôsledku týchto okolností boli bratríci nútení neustále meniť svoju dislokáciu. Najväčšia časť z nich sa uchýlila na západnom Slovensku, kde po neúspešnom pokuse o dobytie Trnavy dal veliteľ rakúskych bratríkov Henrich Šmikovský zo Žďáru (syn husitského hajtmana Jána Šmikovského zo Žďáru, zomr. po 1442) okolo roku 1461 postaviť dobre opevnený tábor vo Veľkých Kostoľanoch pri Piešťanoch. Tu bola v roku 1467 zvedená rozhodujúca bitka, znamenajúca definitívny zánik bratríctva na Slovensku. Henrich Šmikovský zo Žďáru bol zabitý v roku 1465 v Rakúsku.

Referencie

Ďalšia literatúra 
 

Dejiny Slovenska
Husitstvo
Jastrabie

Jastrabie môže označovať:

 prítok Štiavnika na Hornom Považí, pozri Jastrabie (prítok Štiavnika)
 prítok Tople v Hornom Zemplíne, pozri Jastrabie (prítok Tople)
 osadu obce Štiavnik v okrese Bytča, pozri Jastrabie (Štiavnik)

 skrátený názov slovenských obcí:
 Jastrabie nad Topľou v okrese Vranov nad Topľou
 Jastrabie pri Michalovciach v okrese Michalovce
 Šarišské Jastrabie v okrese Stará Ľubovňa
 Trenčianske Jastrabie v okrese Trenčín
 Zemplínske Jastrabie v okrese Trebišov
Diana Rossová

Diana Rossová (rodená Diane Ernestine Earle Rossová; * 26. marec 1944, Detroit, Michigan, USA) je americká speváčka a herečka, ktorej hudobný repertoár zahŕňa R&B, soul, disko a pop. Prvýkrát sa dostala do povedomia ako líderka úspešnej dievčenskej skupiny The Supremes ešte predtým, ako sa dala na sólovú kariéru v roku 1970. Počas 70. a 80. rokov 20. storočia sa stala jednou z najúspešnejších speváčok rockovej éry, pričom prenikla aj do filmu, televízie a na Broadway. Získala ocenenie Tony Award za hudbu v An Evening with Diana Ross (1977), 7 ocenení American Music Awards a zvláštne ocenenie Golden Globe za jej vedúcu úlohu v životopisnom filme o Billie Holliday, Lady Sings the Blues. Okrem toho bola nominovaná na dvanásť ocenení Grammy Awards a Academy Award.

V roku 1976 ju časopis Billboard označil za umelkyňu storočia. V Guinessovej knihe rekordov sa nachádza Diana Ross ako najúspešnejšia speváčka 20. storočia s dokopy sedemdesiatimi hitmi v rebríčkoch v Spojenom kráľovstve v roku 1993 a neskôr ju prekonala Madonna. Ako sólo umelkyňa sa stala prvou umelkyňou, ktorá dosiahla šesť hitov číslo jeden. Patrí aj medzi niekoľko umelcov, ktorí majú dve hviezdičky v Hollywoodskej sieni slávy, ako sólo umelkyňa a tiež ako členka skupiny The Supremes.

Sólová diskografia

Top Ten single 
 1970: "Ain't No Mountain High Enough" (US #1, UK #6) 
 1970: "Remember Me" (UK #7)
 1971: "I'm Still Waiting" (UK #1)
 1971: "Surrender" (UK #10)
 1973: "Touch Me in the Morning" (US #1, UK #9) 
 1973: "All Of My Life" (UK #9)
 1974: "You Are Everything" (with Marvin Gaye) (UK #5)
 1975: "Theme From Mahogany (Do You Know Where You're Going To)" (US #1, UK #5)
 1976: "Love Hangover" (US #1, UK #10) 
 1980: "Upside Down" (US #1, UK #2) 
 1980: "I'm Coming Out" (US #5) 
 1980: "My Old Piano" (UK #5)
 1980: "It's My Turn" (US #9)
 1981: "Endless Love" (with Lionel Richie) (US #1, UK #7)
 1981: "Why Do Fools Fall in Love" (US #7, UK #4)
 1982: "Mirror, Mirror" (US #8)
 1982: "Work That Body" (UK #7)
 1982: "Muscles" (US #10)
 1984: "Missing You" (US #10)
 1986: "Chain Reaction" (UK #1)
 1991: "When You Tell Me That You Love Me" (UK #2)
 1992: "One Shining Moment" (UK #10)
 1999: "Not Over You Yet" (UK #9)
 2005: "When You Tell Me That You Love Me" (with Westlife) (UK #2)

Top Ten albumy 
 1970: Diana Ross (US #14) 
 1971: I'm Still Waiting (a/k/a Surrender) (UK #10)
 1972: Lady Sings the Blues (US #1)
 1973: Touch Me in the Morning (US #5; UK #7)
 1973: Diana & Marvin (with Marvin Gaye) (US #26; UK #6)
 1976: Diana Ross (US #5; UK #4)
 1976: Diana Ross' Greatest Hits (UK #2)
 1979: 20 Golden Greats (UK #2)
 1980: diana (US #2)
 1993: One Woman: The Ultimate Collection (UK #1)
 1995: Take Me Higher (UK #10)

Speváčky USA
Držitelia ceny Tony
Držitelia Čestného Césara
Osobnosti z Detroitu
Kopa

Kopa môže byť:
 hromada
 veľké množstvo
 vrch na Slovensku:
 v Chočských vrchoch, pozri Kopa (vrch v Chočských vrchoch)
 v Levočských vrchoch, pozri Kopa (vrch v Levočských vrchoch)
 v Malej Fatre, pozri Kopa (vrch v Malej Fatre)
 v Nízkych Tatrách, pozri Kopa (vrch v Nízkych Tatrách)
 vo Veľkej Fatre, pozri Kopa (vrch vo Veľkej Fatre)
 v Slovenskom raji, pozri Kopa (vrch v Slovenskom raji)
 v Poľane, pozri Kopa (Poľana)
 vrch v Poľsku:
 v pohorí Krkonoše, pozri Kopa (Krkonoše)
 v pohorí Beskidy Zachodnie, pozri Kopa (Beskidy Zachodnie)
 dedina v Estónsku, pozri Kopa (Estónsko)
 jazero v Kazachstane, pozri Kopa (Kazachstan)
 stará miera (60 kusov), pozri kopa (miera)
 v astronómii veľké zoskupenie galaxii: Kopa galaxií
 kopcovitý útvar, do ktorého sa dáva seno alebo ďatelina
 v geológii: vyvrelinou utvorený kužeľovitý útvar na povrchu, pozri kopa (geológia)
 v meteorológii: kumulus
 chránené územie, pozri Kopa (prírodná rezervácia)
 priezvisko, pozri Kopa (priezvisko)
 Daniel Kopa (1838 – 1920), slovenský pedagóg a redaktor, otec Jozefa
 Jerzy Kopa (* 1943), poľský futbalista a tréner
 Jozef Kopa (1876 – 1961), slovenský osvetový pracovník a pedagóg
 Matt Kopa (* 1987), hráč amerického futbalu
 Raymond Kopa (1931 – 2017), francúzsky futbalista

Pozri aj
 Koppa
 Stará kopa
 Tajovská kopa
Advanced Configuration and Power Interface

Advanced Configuration and Power Interface (ACPI) je špecifikácia a otvorený priemyselný štandard, ktorý bol prvýkrát uvedený v decembri 1996 a vyvinuli ho spoločnosti HP, Intel, Microsoft, Phoenix a Toshiba, ktorý definuje spoločné rozhrania na rozpoznávanie hardvéru, konfiguráciu základnej dosky a zariadení a správu napájania. Podľa špecifikácie je to kľúčový prvok v konfigurácii a správe napájania riadenej operačným systémom (OSPM).

Posledná verzia špecifikácie ACPI je 4.0, bola vydaná 16. júna 2009 a je možné ju stiahnuť z acpi.info.

Externé odkazy 
 Advanced Configuration and Power Interface Specification
 Stránka ACPI
 Stránka o ACPI u firmy Intel
 Intel's ACPI Component Architecture

BIOS
Rozhrania
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1910

Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1910 boli historicky prvými majstrovstvami Európy v ľadovom hokeji. Uskutočnili sa v dňoch 10. až 12. januára 1910 v Les Avants vo Švajčiarsku. Išlo o prvé majstrovstvá Európy usporiadané pre národné hokejové mužstvá, ktoré už vtedy boli členmi Medzinárodnej hokejovej federácie. Turnaja sa zúčastnili štyri mužstvá, ktoré odohrali vzájomné zápasy. Titul získala bez prehry Veľká Británia.

Výsledky

Konečné poradie 

Legenda
 Por. – poradie
 Z – počet odohraných zápasov
 V – počet výhier
 R – počet remíz
 P – počet prehier

Externé odkazy
 (cz) avlh.sweb.cz/

Ľadový hokej v 1910
Ľadový hokej vo Švajčiarsku
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji
Kúr (potok)

Kúr je potok na Hornom Považí, vo východnej časti okresu Žilina. Je to ľavostranný prítok Varínky, meria  a je tokom IV. rádu.

Pramení v Malej Fatre, v podcelku Krivánska Fatra, v časti Krivánske Veterné hole, pod sedlom Priehyb (), na severnom svahu Stratenca v nadmorskej výške približne  V pramennej oblasti tečie severozápadným smerom cez Kukurišovu dolinu v rámci územia národnej prírodnej rezervácie Suchý, zľava priberá tri krátke prítoky zo severných svahov Stratenca, sprava dva prítoky z juhovýchodných svahov vrchu Príslopok () a na krátkom úseku tečie na západ. Opúšťa územie NPR, v blízkosti Kukurišovej jaskyne priberá zľava krátky prítok, esovito sa stáča a z ľavej strany priberá významný prítok z Haviarskej doliny (). Následne priberá sprava prítok z juhojuhovýchodného svahu Prostej (), z tej istej strany prítok z lokality Ondrejová a potok pokračuje severozápadným smerom rovnomennou dolinou. Ďalej priberá štyri ľavostranné prítoky; zo severovýchodného svahu Kopy (), prítok () spod sedla Brestov (), ďalší zo severovýchodného svahu Jedľoviny () a tiež prítok zo severného úpätia Jedľoviny. Ďalej opúšťa územie národného parku Malá Fatra, vstupuje do Žilinskej kotliny, do podcelku Varínske podolie, kde sa rozvetvuje na dve ramená. Pravé rameno tečie severoseverozápadným smerom západne od obce Dolná Tižina a v blízkosti obce Stráža sa v nadmorskej výške cca  vlieva do vedľajšieho ramena Varínky. Ľavé rameno (cca ) tečie sprvu súbežne s pravým ramenom na severozápad, následne sa stáča na západ a juhovýchodne od obce Krasňany sa v nadmorskej výške cca  vlieva do Jedľoviny.

Potoky na Slovensku
Povodie Váhu
Vodné toky v Krivánskej Fatre
Vodné toky v okrese Žilina
Velický potok (prítok Popradu)

Velický potok je tatranský potok bystrinného charakteru, preteká územím okresu Poprad. Je to významný ľavostranný prítok Popradu, meria 22 km, je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40%.

Prameň 
Velický potok vzniká vo Vysokých Tatrách na južnom svahu Velického štítu (2 319 m n. m.), v ľadovcovom kotle pod Poľským hrebeňom (2 200 m n. m.), kde vyteká z Horných Velických pliesok v nadmorskej výške približne 2 120 m n. m.

Opis toku 
V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom prudkým spádom cez Velickú dolinu, najprv preteká Dlhé pleso (1939,0 m n. m.), odtiaľ tečie juhovýchodným smerom k pliesku Kvetnica, pričom zľava priberá prvý stály prítok spod Bradavice (2 476,0 m n. m.). Následne sa stáča severojužným smerom, tečie cez Velické pleso (1 665,5 m n. m.), opäť sa stáča juhovýchodným smerom a vstupuje do Tatranského podhoria. Pod Veľkým Krížnym kopcom (1 323,5 m n. m.) mení smer toku, tečie severojužným smerom, sprava priberá Hromadnú vodu, zľava sa oddeľuje Nová voda a koryto výrazne meandruje. Následne vstupuje do Popradskej kotliny, kde severne od Batizoviec priberá sprava rameno Batizovského potoka, stáča sa juhovýchodným smerom a severovýchodne od Svitu priberá aj hlavné koryto Batizovského potoka (704,8 m n. m.). Ďalej už tečie výlučne východným smerom, z ľavej strany priberá vody Gerlachovského potoka a tečie mestom Poprad, kde aj ústi.

Geomorfologické celky 
Tatry, geomorfologický podcelok Východné Tatry, geomorfologická časť Vysoké Tatry
Podtatranská kotlina, geomorfologické podcelky:
Tatranské podhorie
Popradská kotlina, geomorfologické časti Lomnická pahorkatina, Popradská rovina

Prítoky 
pravostranné: Hromadná voda, prítok z lokality Diery, rameno Batizovského potoka, Batizovský potok
ľavostranné: prítok z juhozápadného svahu Bradavice, rameno Novej vody, prítok z oblasti Velického lesa, Gerlachovský potok

Ústie 
Do Popradu sa vlieva na území mesta Poprad (južne od Spišskej Soboty, v blízkosti Aquacity Poprad) v nadmorskej výške cca 665 m n. m.

Obce 
mesto Vysoké Tatry (netečie intravilánom, len v blízkosti osady Tatranská Polianka)
obec Batizovce (nepreteká intravilánom, iba severovýchodnou časťou katastrálneho územia)
mesto Poprad, mestské časti Veľká a Spišská Sobota

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky vo Vysokých Tatrách
Vodné toky v Tatranskom podhorí
Vodné toky v Popradskej kotline
Vodné toky v okrese Poprad
Kostol Navštívenia Panny Márie (Nitra)

Kostol Navštívenia Panny Márie je kostol nachádzajúci sa v Nitre. Kostol dal postaviť biskup Imrich Palugyai a stavba v novorománskom slohu bola dokončená v roku 1854. Rekonštruovaná bola v rokoch 1911, potom v 40. rokoch a v 70. rokoch. Donátora pripomína pamätná tabuľa umiestnená v kostole. Posviacku chrámu a kláštora vykonal jeho nástupca biskup Augustín Roškoványi.

Chrám je trojloďový, s priestrannými emporami z troch strán chrámu. Dĺžka hlavnej lode je 21 m, šírka 14,7 m a vnútorná výška hlavnej lode je 14,5 m. Celej stavbe dominuje neogotická veža vysoká 53,5 m, ktorá je zároveň najvyššou kostolnou vežou v Nitre a okolí. Pôvodne bola vyššia a zdobená neogotickými prvkami, no počas bombardovania Nitry za 2 svetovej vojny bola poškodená a o dva roky neskôr následkom silnej víchrice v roku 1947 sa celá vrchná časť veže zrútila spolu so stropom. Aj preto nie je chrám vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.

Výzdoba 

Hlavnou ozdobou kostola je vysoký drevený oltár s tromi oltárnymi obrazmi, ktoré vytvoril viedenský maliar Schiler. Sú to obrazy Panny Márie u sv. Alžbety, sv. Imricha a sv. Vicenta de Paul. Pod obrazmi je 12 sôch apoštolov. Kazateľnica je bohato rezbársky zdobená a pozlátená. V západnej empore je umiestnený zdobený dvojmanuálový romantický organ od firmy Rieger. Pod kostolom je priestranná krypta s oltárom, kde boli pochovávané rehoľné sestry.

Dňa 30. júna 1995 na prvé výročie návštevy pápeža Jána Pavla II. v Nitre darovali mestá Nitra a Považská Bystrica pápežovi dar, ktorý je umiestnený práve v tomto kostole. Je to 9 m vysoká socha Ukrižovaného Krista. Socha je vytesaná z jedného stromu a bola pôvodne na mieste stretnutia sv. Otca s mládežou v Janíkovciach.

Kláštorná časť 
Rehoľné sestry rádu sv. Vincenta de Paul sa do tohto objektu nasťahovali v roku 1861 s poslaním vyučovať mladé dievčatá. Okrem kláštorných budov využívali aj školskú budovu, nemocnicu s 12 lôžkami a internát, ktoré tu boli pôvodne umiestnené. Malá nemocnica slúžila ako lazaret pre ranených vojakov počas 1. svetovej vojny.

Externé odkazy 

Nitra
Nitra
Navštívenia Panny Márie
Architektúra z 1854
San José (sopka)

San José je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej časti Argentíny na hraniciach s Čile, v provincii Mendoza, asi 130 km juhovýzápadne od hlavného mesta provincie. Vrchol sopky je tvorený viacerými prekrývajúcimi sa krátermi, troskovými kužeľmi a blokmi lávových prúdov. v 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko slabších freatomagmatických erupcií, posledná v roku 1960.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán San José na Global Volcanism Program 

Sopky Argentíny
Sopky Čile
Stratovulkány
Vrchy v Argentíne
Vrchy v Čile
Vrchy v Andách
Kostol Najsvätejšej Trojice (Prievidza)

Kostol Najsvätejšej Trojice známy aj ako Piaristický kostol je jeden z troch historických kostolov v Prievidzi. S výstavbou sa začalo v roku 1666. Dokončený bol pod vedením rehoľného staviteľa P. Hangheho v roku 17401753.

Architektúra 
Je to jednoloďový pozdĺžny kostol s polygonálnym presbytériom, zaklenutý kupolou, s bočnými kaplnkami na spôsob kostola II Gesú v Ríme. Loď má valenú klenbu s lunetami, ktorá dosadá na silne vystupujúcu rímsu vtiahnutých pilierov. V celom interiéri je štuková rokajová ornamentika. V presbytériu iluzívna nástenná maľba od J. A. Schmidta (17501765), v lodi od viedenského maliara J. Š. Bopovského (1783). Hlavná fasáda členená pilastrami je zakončená štítom, do ktorého je vstavaná veža.

Výzdoba 
Celý kostol sa nesie v barokovom štýle. Dominantou kostola je hlavný oltár s mramorovou stĺpovou architektúrou a s ústredným obrazom Nanebovzatia Panny Márie, ktorého dej pokračuje v plastickej kompozícii vznášajúcej sa v priestore. Obrazy na všetkých piatich bočných oltároch sú podobného štýlu. Ich autorom je rovnako Š. Bopovský.

Referencie

Pozri aj 
 Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Prievidzi

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kostol Najsvätejšej Trojice a Nanebovzatia Panny Márie

Prievidza
Stavby v Prievidzi
Prievidza
Prievidza
Caldera del Atuel

Caldera del Atuel je masívna, 30 × 45 km široká kaldera, nachádzajúca sa v centrálnej časti Argentíny v provincii Mendoza. Jej západný okraj tvorí hranicu s Čile. Dno kaldery je pokryté asi 15-timi dacitovými dómami a približne 25-timi bazaltovo-andezitovými, až andezitovými stratovulkánmi. Niektoré stratovulkány (Volcán Guanaqueros na severovýchodnom a Volcán Overo na juhovýchodnom okraji sú pomerne mladé - holocénne.

Zoznam vulkanických foriem kaldery del Atuel 
 Stratovulkány
 Volcán Overo (5 050 m)
 volcán Sosneado (5 189 m)
 Troskové kužele
 Las Lagrimas
 Volcán Guanaqueros (4 811 m)

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - Caldera del Atuel na Global Volcanism Program 

Sopky Argentíny
Sopky Čile
Kaldery
Vrchy v Argentíne
Vrchy v Čile
Vrchy v Andách
Tinguiririca (sopka)

Tinguiririca je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, neďaleko argentínskej hranice. Sopka leží na staršom, značne erodovanom pleistocénnom stratovulkáne. Vznikla v troch hlavných erupčných fázach. Jediná doložená erupcia bola zaznamenaná v roku 1917, v súčasnosti sú na západnom úbočí aktívne fumaroly a horúce pramene.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – stratovulkán Tinguiririca na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Sopky Argentíny
Stratovulkány
Vrchy v Andách
Vrchy v Čile
Štvortisícovky v Čile
Planchón-Peteroa

Planchón-Peteroa je stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Argentíny, v čilskom regióne del Maule. Stavba sopky je tvorená viacerými prekrývajúcimi sa kalderami a stratovulkánmi.

Geologický vývoj 
Aktivita v oblasti začala v pleistocéne vybudovaním andezitovo dacitového stratovulkánu Volcán Azufre, po tejto fáze sa vytvoril bazaltovo andezitový stratovulkán Planchón. Približne pred 11 500 rokmi Volcán Azufre a čiastočne aj Planchón skolaboval a vytvoril masívnu 95 km dlhú kamennú lavínu. V neskorších fázach bol stratovulkán Planchón obnovený a ako posledný sa vytvoril stratovulkán Peteroa, ležiaci v medzi Volcánom Azufre a Planchónom. Peteroa je aj jediný aktívny stratovulkán komplexu s prevažne explozívnymi sopečnými erupciami.

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Planchón-Peteroa na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Sopky Argentíny
Stratovulkány
Aktívne sopky
Kaldery
Vrchy v Argentíne
Vrchy v Čile
Vrchy v Andách
Štvortisícovky v Čile
Štvortisícovky v Argentíne
Calabozos

Calabozos je sopečná kaldera s rozmermi 26 × 14 km, nachádzajúca sa v centrálnej časti Čile, jej východné okraje sa nachádzajú blízko argentínskych hraníc. Sopečná činnosť kaldery je pôvodcom viacerých masívnych tufovch formácií a lávových prúdov. Najstaršia je neskoropleistocénna, ryolitovo-dacitová formácia Loma Seca s objemom uložených tufov 200 až 500 km3. Začiatkom holocénu bol vytvorený dacitovo andezitový komplex Cerro del Medio na južnom okraji kaldery a posledná veľká fáza vyprodukovala dacitové lávové prúdy na západnej strane. Pozdĺž centrálneho výzdvihového pásma kaldery sa v súčasnosti vyskytujú horúce pramene.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Calabozos na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Sopky Argentíny
Kaldery
Vrchy v Argentíne
Vrchy v Čile
Vrchy v Andách
Trojtisícovky v Čile
Čierny potok (prítok Brezianskeho potoka)

Čierny potok je potok na Hornej Nitre, vo východnej časti okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Brezianskeho potoka, meria 2,4 km a je tokom V. rádu.

Prameň 
Pramení na západnom okraji pohoria Žiar, v podcelku Horeňovo, na juhozápadnom svahu Oranova (541,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 440 m n. m.

Opis toku 
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhojuhozápad, vzápätí sa stáča najprv na západ, potom na juhozápad a vstupuje do Hornonitrianskej kotliny. Tu z pravej strany priberá prítok zo západojuhozápadného úpätia Oranova a ďalej sa stáča západným smerom. Napokon sa esovito stáča na juhozápad a severovýchodne od Brezian, v lokalite Čierne, ústi v nadmorskej výške cca 306 m n. m. do Brezianskeho potoka.

Potoky na Slovensku
Povodie Nitry
Vodné toky v Žiari
Vodné toky v Hornonitrianskej kotline
Vodné toky v okrese Prievidza
Čierny potok (prítok Čierneho Hrona)

Čierny potok je potok na Horehroní, v južnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Čierneho Hrona, meria 4,2 km a je tokom IV. rádu.

Prameň
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, na severnom svahu Klenovského Vepra (1 338,2 m n. m.), v lokalite Záruby, v nadmorskej výške cca 955 m n. m.

Opis toku
V pramennej oblasti tečie sprvu severozápadným smerom, následne sa esovito stáča a ďalej už pokračuje výlučne západným smerom. Preteká cez Čiernu dolinu, v ktorej postupne priberá viaceré prítoky. Z pravej strany najprv priberá krátky prítok prameniaci juhojuhozápadne od kóty 1 025,1 m, potom významný ľavostranný prítok (1,7 km) zo severného svahu Klenovského Vepra, sprava krátky prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 1 020 m n. m., zľava prítok (1,5 km; 759,7 m n. m.) zo západného svahu Klenovského Vepra, opäť sprava prítok vznikajúci juhozápadne od kóty 1 020 m n. m. Nasledujú dva ľavostranné prítoky spod Molčanovho grúňa, pravostranný prítok z juhovýchodného svahu Karašova (935,6 m n. m.), ďalší ľavostranný prítok spod Molčanovho grúňa a napokon krátky prítok z južného svahu Karašova sprava. Napokon sa v oblasti Chmeľúsovho poľa, južne od Dobroča, vlieva v nadmorskej výške približne 627 m n. m. do Čierneho Hrona.

Potoky na Slovensku
Povodie Hrona
Vodné toky vo Veporských vrchoch
Vodné toky v okrese Brezno
Pesticíd

Pesticídy sú chemické látky, ktoré sa v poľnohospodárstve a v lesníctve používajú proti chorobám, škodcom a burine. Boli vytvorené, aby usmrcovali alebo iným spôsobom poškodzovali živé organizmy a sú - ako napísala americká Národná výskumná rada (U.S. National Research Council) - „možno jediným druhom toxických chemikálií, ktorý je zámerne aplikovaný v životnom prostredí" (National Research Council, 1993). Množstvo problémov spôsobených polstoročným intenzívnym používaním syntetických pesticídov je šokujúce. 

Rozdeľujú sa podľa cieľového organizmu, na ktoré pôsobí:
 insekticídy - Insekticídy sú prostriedky proti hmyzu a roztočom. Rozoznávame ich podľa spôsobu prenikania organizmu na kontaktné, požieravé, vdychové alebo dotykové. s
 herbicídy - Herbicíd je chemická látka, ktorá sa používa na ničenie buriny. Patrí medzi pesticídy (látky ničiace organizmy). Väčšinou sa vstrebáva cez listy a rozvádza sa do stopiek a koreňov. Zasiahnuté buriny zastavujú svoj rast a vývin.
 fungicídy - Fungicíd je chemická látka, ktorá sa používa na ničenie húb a plesní. Patria sem aj moridlá, ktoré sa používajú na ochranu osiva. Fungicídy sú prostriedky proti hubovým ochoreniam alebo plesniam. Patria k nim rôzne zlúčeniny medi, ortuti, zinku a iných ťažkých kovov. Fungicídy sa používajú napríklad na ochranu dreva alebo textilu proti plesniam. 
 nematocídy - Nematocídy tvoria skupinu pesticídov, ktoré sa používajú v boji proti voľne žijúcim a cystotvorným háďatkám v pôde. Patria k nim látky na báze N-metyl-ditiokarbamátov, 1,2-dibrómchlórpropánu.
 rodenticídy - Chemické zlúčeniny určené na ničenie hlodavcov v poľnohospodárstve alebo domácnostiach. Sú založené na báze fosforovodíka, fosfidov alebo warfarínu. Tieto pesticídy sú jedovaté aj pre človeka. 
 akaricídy - Chemické zlúčeniny určené na ničenie roztočov. Sú založené na báze malatiónu al. meoinphosu. Akarcídy sú prípravky, ktoré ničia pavúkovitých škodcov rastlín. Do tejto skupiny prípravkov patrí väčšina organofosfátových insekticídov, všetky sírnaté fungicídy a špeciálne akarcídy. 
 algicídy -
 molluskocídy - Chemické zlúčeniny určené na ničenie mäkkýšov.
 piscicídy - Chemické zlúčeniny určené na ničenie rýb.  
 termiticídy - Chemické zlúčeniny určené na ničenie termitov.  

Podľa chemickej povahy sa rozdeľujú napr. na:
 organofosfáty
 karbamáty
 chlororganické zlúčeniny
 syntetické pyretroídy
 fenoly
 morfolíny
 azoly
 anilíny

Referencie
Čierny potok (prítok Kamenistého potoka)

Čierny potok je potok na Horehroní, v južnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Kamenistého potoka, meria 6,4 km a je tokom V. rádu.

Pramení na Poľane, v podcelku Vysoká Poľana, na severovýchodnom svahu Kopcov (1 334,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 125 m n. m. Na hornom toku tečie severovýchodným smerom, pričom nepriberá prítoky, následne sa esovito stáča, pričom najprv vytvára oblúk prehnutý na sever. Potom tečie na krátkom úseku na východ, vstupuje do Veporských vrchov, do podcelku Sihlianska planina, sprava priberá prítok z oblasti Kľuky, stáča sa a ďalej už pokračuje smerom na sever. Následne vytvára oblúk ohnutý na východ, priberá pravostranný prítok z oblasti Koliesky a dva ľavostranné prítoky, najprv dlhší prítok (1,8 km) pretekajúci dolinou Veľká ráztoka, potom prítok vznikajúci juhozápadne od kóty 850,6 m. Napokon sa pri osade Čierny Potok vlieva v nadmorskej výške cca 708 m n. m. do Kamenistého potok.

Potoky na Slovensku
Povodie Hrona
Vodné toky v okrese Brezno
Wall Street

Wall Street je úzka ulica v Dolnom Manhattane v meste New York, rozkladajúca sa východne od Broadway dolu po South Street na rieke East River. Považuje sa za historické jadro finančného obvodu a bola prvým trvalým sídlom burzy New York Stock Exchange.

Pozri aj
 The Wall Street Journal
 40 Wall Street

Literatúra 
 Atwood, Albert W. and Erickson, Erling A. "Morgan, John Pierpont, (Apr. 17, 1837 - Mar. 31, 1913)," in Dictionary of American Biography, Volume 7 (1934)
 Carosso, Vincent P. The Morgans: Private International Bankers, 1854-1913. Harvard U. Press, 1987. 888 pp. ISBN 978-0-674-58729-8
 Carosso, Vincent P. Investment Banking in America: A History Harvard University Press (1970)
 Chernow, Ron. The House of Morgan: An American Banking Dynasty and the Rise of Modern Finance, (2001) ISBN 0-8021-3829-2
 Fraser, Steve. Every Man a Speculator: A History of Wall Street in American Life HarperCollins (2005)
 Geisst; Charles R. Wall Street: A History from Its Beginnings to the Fall of Enron. Oxford University Press. 2004. online edícia
 John Moody; The Masters of Capital: A Chronicle of Wall Street Yale University Press, (1921) online edícia
 Morris, Charles R. The Tycoons: How Andrew Carnegie, John D. Rockefeller, Jay Gould, and J. P. Morgan Invented the American Supereconomy (2005) ISBN 978-0-8050-8134-3
 Perkins, Edwin J. Wall Street to Main Street: Charles Merrill and Middle-class Investors (1999)
 Robert Sobel The Big Board: A History of the New York Stock Market (1962)
 Robert Sobel The Great Bull Market: Wall Street in the 1920's (1968)
 Robert Sobel Inside Wall Street: Continuity & Change in the Financial District (1977)
 Strouse, Jean. Morgan: American Financier. Random House, 1999. 796 pp. ISBN 978-0-679-46275-0

Externé odkazy 
 Profile of Manhattan Community Board 1
 Merriam-Webster Online
 [The History of New York State, Kniha II, Kapitola II, Část IV.] Editor, Dr. James Sullivan, Online edice Holice, Deb & Pam 
 White New Yorkers in Slave Times Historická společnost New Yorku 
 Timeline: A selected Wall Street chronology PBS Online, 21. října 2004 
 Today in History: January 4 - The New York Stock Exchange Knihovna Kongresu
 DOW JONES HISTORY - THE LATE 1800s 2006 Dow Jones & Company, Inc.
 The Wall Street Journal redesigns itself Robert Fulford. 20. dubna 2002
 "Rage Against The Machine Shoots New Video With Michael Moore" David Bahsam. 28. ledna 2000. MTV News
 "NYSE special closings since 1885"
 IMDb entry for Wall Street 

Ulice v New Yorku
Lower Manhattan
Descabezado Grande

Descabezado Grande je menšie vulkanické pole (20 × 30 km), tvorené viacerými stratovulkánmi a troskovými kužeľmi, nachádzajúce sa v centrálnej časti Čile, asi 30 km západne od argentínskych hraníc. Vznik poľa sa odhaduje na neskorý pleistocén a petrograficky je tvorené andezitmi, dacitmi a ryolitmi. Samotný stratovulkán Descabezado Grande sa nachádza približne v strede poľa, jeho vrchol je tvorený 1,4 km širokom kráterom, v súčasnosti zaľadneným.

Zoznam vulkanických foriem poľa Descabezado Grande 
 Stratovulkány
 Descabezado Grande – 3 953 m
 Manatial Pelado – 2 850 m
 Volcán Palizada – 2 640 m
 Volcán Rajaderas – 3 000 m
 Troskové kužele
 Volcán Chivato – 2 080 m
 Lávové dómy
 Lengua de Vulcano – 2 048 m
 Krátery
 Alto de las Mulas – 2 550 m

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Descabezado Grande na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Stratovulkány
Laguna del Maule

Laguna del Maule je jazero (rozmery 15 × ), nachádzajúce sa v regióne del Maule v centrálnej časti Čile, len  západne argentínskch hraníc. Pôvod jazera je vulkanický, je to vlastne kaldera zaliata vodou. Brehy kaldery sú obkolesené viacerými stratovulkánmi a troskovými kužeľmi.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - kaldera Laguna del Maule na Global Volcanism Program 

Jazerá v Čile
Sopky Čile
Kaldery
Čierny potok (prítok Kamienky)

Čierny potok je potok na hornom Spiši, v západnej časti okresu Stará Ľubovňa. Je to pravostranný prítok Kamienky, má dĺžku 6 km a je tokom V. rádu.

Pramení vo východnej časti Spišskej Magury, v podcelku Veterný vrch, v oblasti Olenca, juhozápadne od kóty 897,0 m v nadmorskej výške približne 850 m n. m. Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok prameniaci severovýchodne od kóty 897,0 m a vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubovnianska kotlina. Tu sa najprv stáča severojužným smerom, sprava priberá najprv prítok z lokality Lazy, potom krátky prítok prameniaci východne od kóty 730,3 m a na krátkom úseku tečie na juhovýchod. Následne priberá pravostranný prítok z lokality Škôlka a ďalej už pokračuje viac-menej východným smerom. Zároveň postupne priberá niekoľko prítokov; zľava krátky prítok z lokality Šivarná, sprava prítok prameniaci západne od kóty 681,3 m, opäť zľava ďalší prítok z oblasti Šivarnej a tiež Šivarniansky potok. Potom sa na krátkom úseku vetví na dve ramená, vytvára oblúk prehnutý na sever a zľava ešte priberá prítok (564,2 m n. m.) z oblasti Sosníka. Napokon sa stáča k ústiu na juhovýchod a juhovýchodne od obce Kamienka sa v nadmorskej výške cca 549 m n. m. vlieva do Kamienky.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Genetický algoritmus

Genetický algoritmus je nedeterministická metóda riešenia problému, vychádzajúca z princípov Darwinovej evolučnej teórie.

Každé riešenie úlohy (aj "zlé") sa nazýva chromozóm a je tvorené binárnym reťazcom o danej dĺžke, ktorá je rovnaká pre všetky chromozómy danej populácie. Populácia je konečná množina chromozómov. Základná populácia resp. nultá generácia populácie je začiatočný stav riešenia. Vývoj k optimálnemu riešeniu prebieha prirodzeným vývojom populácií. Nultá generácia je vygenerovaná náhodne, vygenerované chromozómy, musia byť 
riešením problému.

Proces reprodukcie:
 Výber chromozómov na kríženie či mutáciu (pseudonáhodný výber podľa pravdepodobnosti úmernej jeho fitnes)
 Kríženie chromozómov (výmena podreťazcov, kde môže prebiehať kríženie jednobodovo, či viacbodovo)
 Mutácia, náhodne zmutujú niektoré gény, mutuje sa s malou pravdepodobnosťou, aby zostala zachovaná genetická informácia

Náhodnosť sa zaisťuje pomocou generovania pseudonáhodných čísel.

Každá populácia sa pomocou reprodukcie zdokonaľuje a to na základe ohodnotenia chromozómov pomocou funkcie f(x) nazývanej fitness. V procese riešenia pomocou genetických algoritmov ide o hľadanie globálneho maxima funkcie fitness, teda ide o to nájsť najlepšie ohodnotené riešenie problému v stavovom priestore.

Pre každú novú generáciu platí:
 počet chromozómov je rovnaký
 krížením a mutáciou vznikajú nové chromozómy
 chromozómy s nízkym fitness ohodnotením sú nahradené chromozómami s vyšším ohodnotením

Niekedy sa najlepšie chromozómy z predchádzajúcej generácie zachovávajú.

Riešenie sa zastaví buď po dosiahnutí nejakej cieľovej hodnoty, alebo po dopredu stanovenom počte generácií.

Pozri aj 
 Genetické programovanie

Externé odkazy 
 Petr Luner: Jemný úvod do genetických algoritmů
 RNDr. Jaroslav Teda, Ph.D.: Genetické algoritmy a jejich aplikace v praxi
 Jiří Šíma, Roman Neruda: Teoretické otázky neuronových sítí (oddiely 14.3 a 14.4 sa zaoberajú genetickými algoritmami)
 Marek Obitko: Introduction to Genetic Algorithms, s interaktívnými Java appletmi (anglicky)
 Poli, R., Langdon, W. B., McPhee, N. F. (2008), A Field Guide to Genetic Programming (anglicky)
 Weise, T., Global Optimization Algorithms - Theory and Application (anglicky)

Umelá inteligencia
Algoritmy

sv:Genetisk programmering#Genetisk algoritm
Čierny potok (prítok Radiše)

Čierny potok je potok na Hornej Nitre, v severovýchodnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to ľavostranný prítok Radiše, meria 3,1 km a je tokom VI. rádu.

Prameň 
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Nitrické vrchy, v časti Suchý, na južnom svahu Čierneho vrchu (996,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 785 m n. m.

Opis toku 
V pramennej oblasti tečie na západ, následne sa stáča a pokračuje severozápadným smerom. Ďalej pokračuje na krátkom úseku opäť na západ, pričom sprava priberá krátky prítok z lokality Šustrov laz. Vzápätí sa stáča na juhozápad, oblúkom ďalej na západ a vstupuje do Kšinianskej kotliny. Pri osade Stavenie, severovýchodne od obce Kšinná, ústi v nadmorskej výške cca 375 m n. m. do Radiše.

Potoky na Slovensku
Povodie Bebravy
Vodné toky v Strážovských vrchoch
Vodné toky v okrese Bánovce nad Bebravou
Čierny potok (prítok Štítnika)

Čierny potok je krátky potok v hornom Gemeri, v západnej časti okresu Rožňava. Je to pravostranný prítok Štítnika, meria 1,8 km a je tokom V. rádu.

Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica, na severnom svahu Ostrého vrchu (870,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 680 m n. m. Od prameňa tečie najprv na sever, z ľavej strany priberá prítok z východného svahu Bielej skaly (882,3 m n. m.) a následne z tej istej strany aj prítok z východoseverovýchodného svahu Bielej skaly. Potom sa stáča smerom na severoseverovýchod, vstupuje do Štítnického podolia, kde sa oblúkom stáča k ústiu na severovýchod a na južnom okraji intravilánu obce Čierna Lehota sa v nadmorskej výške cca 498 m n. m. vlieva do Štítnika.

Potoky na Slovensku
Povodie Slanej
Vodné toky v okrese Rožňava
Mikulov

Mikulov (nemecky Nikolsburg) je mesto v okrese Břeclav v Česku. K 1. januáru 2013 tu žilo 7 410 obyvateľov. 

Dominantou mesta je zámok, ktorý sa vypína na skale v centre mesta. Východne sa nachádza Svätý kopeček u Mikulova, zo severu vrch Turold, ktorý je výbežkom Pálavy. Západným smerom sa otvára rovina a južným smerom sa dvíha Šibeniční vrch.

Dejiny Mikulova 
Vznik Mikulova sa zväčša datuje na začiatok 12. storočia, kedy tu bola založená trhová osada, v roku 1279 povýšená na mestečko a v roku 1410 na mesto. Na mieste románskeho a gotického hradu vznikol v 17. storočí zámok.

Mikulov bol od konca 13. do konca 16. storočia vo vlastníctve rodu Lichtenštajnovcov, potom patril až do 19. storočia Ditrichštajnovcom, ktorí vlastnili zámok a veľkostatok až do roku 1945, kedy zároveň zámok vyhorel. 

V tunajšom zámku boli po bitke pri Slavkove dohodnuté (2. decembra 1805) predbežné podmienky mieru medzi Francúzskom a Rakúskom. O 61 rokov neskôr, 26. júla 1866 tu bolo po porážke rakúskych vojsk v bitke pri Hradci Králové podpísané prímerie medzi Rakúskom a Pruskom, tzv. Mikulovské prímerie.

Od polovice 19. storočia začalo mesto stagnovať a strácať vplyv v prospech mesta Břeclav, ktoré profitovalo z polohy na železničnej trati "Ferdinandka".

Partnerské mestá 
  Bardejov, Slovensko
  Galanta, Slovensko
  Kacrin, Izrael
  Šumperk, Česko
  Tuchów, Poľsko

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest v Česku
 Zoznam obcí v Česku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta

 
Mestá v Česku
Mestské pamiatkové rezervácie v Česku
Mestá na Morave
Francis Gary Powers

Francis Gary Powers  (* 17. august 1929, Jenkins, Kentucky, USA – † 1. august 1977, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol pilot amerického letectva, neskôr CIA, ktorého počas studenej vojny zostrelili pri prieskumnom lete nad Sovietskym zväzom. Okolnosti tohto zostrelu sú známe ako aféra U-2.

Život 

Narodil sa v mestečku Jenkins, študoval na Milligan College v Tennessee. V roku 1950 vstúpil do letectva a slúžil ako pilot stíhačky F-84 Thunderjet na základni v Georgii a v Kórei. Vzhľadom na svoje výkony na jednomotorovom prúdovom lietadle ho oslovila americká spravodajská služba CIA na spoluprácu. Ponuku prijal, a v roku 1956 sa stal pilotom lietadla Lockheed U-2.

Powers pracoval pre CIA štyri roky. 1. mája 1960 jeho prieskumné lietadlo Lockheed U-2 zostrelila salva niekoľkých protilietadlových rakiet nad územím Sovietskeho zväzu blízko Sverdlovska. Táto udalosť a dianie, ktoré nasledovalo, sú známe ako aféra U-2. Powersa v Sovietskom zväze odsúdil najvyšší vojenský súd na desať rokov pobytu v pracovných táboroch za špionáž, napokon po dvoch rokoch ho na moste špiónov vymenili za sovietskeho špióna Rudolfa Abela, ktorého chytili Američania.
 
Po svojom návrate do Spojených štátov ho vypočúvala CIA a objavil sa pred vyšetrovacou komisiou Senátu. Hoci ho kritizovali za to, že neaktivoval deštrukčný mechanizmus prieskumných zariadení, prípadne, že nepožil kyanidovú kapsulu, vyšetrovatelia zo CIA aj zo senátneho výboru zistili, že Powers za daných okolností nemohol konať inak.

O svojich zážitkoch napísal Powers knihu Operation Overflight: A Memoir of the U-2 Incident.

Konštruktér lietadla U-2, Clarence L. Johnson ho neskôr zamestnal ako testovacieho pilota v spoločnosti Lockheed. Powers zahynul 1. augusta 1977 v Los Angeles pri havárii vrtuľníka televíznej stanice KNBC, ktorý pilotoval. Vrtuľníku pri návrate na heliport došlo palivo – na vine bol pravdepodobne ukazovateľ paliva.

Francis Gary Powers je pochovaný na Arlington National Cemetery, kde je napríklad pochovaný aj John Fitzgerald Kennedy. Za svoje činy obdržal in memoriam niekoľko vyznamenaní.

Iné projekty 

Letci USA
Špionáž
Osobnosti z Kentucky
Osobnosti USA studenej vojny
30 Seconds to Mars

30 Seconds to Mars (často ako Thirty Seconds to Mars) je americká rocková skupina z Los Angeles, založená v roku 1998. Od roku 2007 sú členmi skupiny Jared Leto (frontman, rytmická gitara, basgitara, klávesy, textár), Shannon Leto (bicie, perkusie) a Tomo Miličević (sólová gitara, basgitara, klávesy, strunové nástroje).

Dodnes, skupina 30 Seconds to Mars vydala skupina štyri štúdiové albumy - 30 Seconds to Mars (2002), A Beautiful Lie (2005), This Is War (2009), Love, Lust, Faith and Dreams (2013) a tri EP – AOL Sessions Undercover (2007), To the Edge of the Earth (2008) a MTV Unplugged: 30 Seconds to Mars (2011). Do mája 2013 predala skupina viac ako 10 miliónov albumov po celom svete.

Hudba skupiny 30 Seconds to Mars je označovaná väčšinou ako new prog, progresívna metalová a alternatívna rocková, ale obsahuje tiež prvky žánrov ako emo, screamo, space rock a synthrock. Skupina je prirovnávaná skupinám Pink Floyd a Tool, hlavne kvôli používaniu filozofických a spirituálnych textov, koncepčných albumov a experimentálnej hudbe.

Hudobný štýl, žáner a vplyvy 
Hudobní kritici popisujú zameranie skupiny 30 Seconds to Mars na žánre alternatívny rock, alternatívny metal, neoprogresívny rock, progresívny metal, hard rock, post-grunge, nu metal, emo, screamo, space rock a synthrock. Skupina bola ovplyvnená viacerými skupinami a interpretmi ako Depeche Mode, Pink Floyd, The Cure, Björk, Alice in Chains, David Bowie, Jane's Addiction, Led Zeppelin, Nine Inch Nails, Nirvana a U2.

Členovia 

Súčasní členovia
 Jared Leto – hlavné vokály, gitary, syntetizátor, basová gitara, klávesy (1998–súčasnosť)
 Shannon Leto – bicie, perkusie (1998–súčasnosť)
 Tomo Miličević – gitary, husle, klávesy, basová gitara (2003–súčasnosť)

Súčasní koncertní členovia
 Stephen "Stevie" Aiello (predtým v Monty Are I) – basová gitara, klávesy (2013–súčasnosť) 

Bývalí členovia
 Solon Bixler – gitara, sprievodný spev (2001–2003)
 Matt Wachter – basová gitara, syntetizátor, klávesy, sprievodný spev (2001–2007)

Bývalí koncertní členovia
 Kevin Drake – rytmická gitara (2001–2002)
 Tim Kelleher  – basová gitara (2007–2010; 2011)
 Matt McJunkins – basová gitara, sprievodný spev (2011)
 Braxton Olita – klávesy, gitary, sprievodný spev (2009–2011)

Časová os

Diskografia

Štúdiové albumy
 30 Seconds to Mars (2002)
 A Beautiful Lie (2005)
 This Is War (2009)
 Love, Lust, Faith and Dreams (2013)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka
 A Beautiful Lie webstránka

Zdroj

 
Rockové hudobné skupiny USA
Post-grunge hudobné skupiny USA
Alternatívnorockové hudobné skupiny USA
Hardrockové hudobné skupiny USA
Alternatívnometalové hudobné skupiny USA
Progresívnorockové hudobné skupiny USA
Progresívnometalové hudobné skupiny USA
Hudobné skupiny z 1998
Trojice v hudbe
Hudobné skupiny z Los Angeles
Interpreti Universal Music Group
Lomas Blancas

Lomas Blancas je menší, neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, asi 15 km juhovýchodne od stratovulkánu Nevado de Longaví. Vznik sopky je datovaný na koniec pleistocénu. Dominantná forma Lomas Blancas je 2,3 km široká kaldera, ktorá vznikla pravdepodobne kolapsom vulkanickej stavby počas vývoja. Okraje kaldery sú na juhovýchodnej strane otvorené bazaltovo-andezitovým lávovým prúdom s dĺžkou 7 km. Väčšia časť vulkanickej stavby je pokrytá vrstvou pemzy, pochádzajúcej pravdepodobne z erupcií blízkeho stratovulkánu Nevado de Longaví.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Lomas Blancas na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Stratovulkány
Resago

Resago je neaktívny troskový kužeľ, ktorého vrchol je ukončený dvoma krátermi, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, neďaleko hraníc s Argentínou. Jediné známky aktivity v holocéne sú dva bazaltovo-andezitové lávové prúdy s dĺžkou , nachádzajúce sa severozápadnej strane sopky.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – troskový kužeľ Resago na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Sopky Argentíny
Troskové kužele
Vrchy v Andách
Vrchy v Čile
Tisícovky
Onkocytóm

Onkocytóm je najčastejší nezhubný nádor obličky. Vyrastá z epiteliálnych buniek proximálnych tubulov. Tvorí približne 3-7% zo všetkých nádorov obličiek, vyskytuje sa najčastejšie v šiestom decéniu a väčšina sa nájde náhodne pri zobrazovacom vyšetrení brucha z iných dôvodov. Hoci je nezhubný a dobre diferencovateľný, je nutné ho chirurgicky odstrániť, pretože sa iným spôsobom nedá odlíšiť od karcinómu obličky. Po jeho odstránení je prognóza pacienta vynikajúca a možno ho považovať za vyliečeného.

Zobrazovacia diagnostika

USG

V sonografickom obraze je onkocytóm dobre ohraničený, homogénny, hypo- až izoechogénny. Centrálna jazva, ktorá je pre tento nádor typická, sa väčšinou nezobrazí. Dopplerovské zobrazenie ciev znázorní ich typické radiálne usporiadanie.

CT

V natívnom CT obraze je v porovnaní s parenchýmom obličky onkocytóm izo- až mierne hyperdenzný. CT po podaní kontrastná látkakontrastnej látky v nefrografickej fáze zobrazí nádor relatívne hypodenzný. Klasický obraz je dobre ohraničená expanzia hladkých kontúr a homogénneho vzhľadu, veľkosti 3 až 10 cm. Centrálna jazva sa zobrazí asi v 30% prípadov.

MR

Pri zobrazení magnetickou rezonanciou sa v T1 vážení onkocytóm javí ako dobe definovaná, izo- až mierne hypointenzná homogénna masa. V T2 vážení je nádor rovnako izo- až mierne hypointenzný. Centrálna jazva sa zobrazí ako hviezdicovitá štruktúra v strede nádoru, v oboch váženiach hypointenzná (nekróza, typická pre zhubný nádor, je v T2 vážení hyperintenzná). Po podaní kontrastnej látky onkocytóm homogénne zvyšuje svoju signálovú intenzitu, jazva zostáva naďalej hypointenzná.

Zdroje 

Weissleder, Rieumont, Wittenberg, Primer of Diagnostic Imaging, Mosby, 2003.
 www.auntminnie.com

Nádory obličky
Zoznam miest v USA podľa počtu obyvateľov

Tento zoznam obsahuje 100 najväčších miest v USA podľa počtu obyvateľov.

 

hnoj

Demografia USA
 
USA