joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ján Halaša

Ján Halaša (* 9. október 1893, Martin – † 12. október 1981, Trenčín) bol slovenský fotograf, organizátor turistiky a lekárnik.

Rodina 
 otec Andrej Halaša
 matka Anna rod. Mudroňová

Životopis 
Študoval na lýceu v Banskej Bystrici, Šoprone a do 1911 v Bratislave, 1911-1913 praktikoval v bratislavskej lekárni Salvator, farmáciu študoval v Budapešti, neskôr na Karlovej univerzite v Prahe, 1919 PhMr. Od roku 1922 spolumajiteľ lekárne K Sv. Duchu,  po 1945 pracovník lekární, do 1972 fotograf Trenčianskeho múzea v Trenčíne. V prvom období (do 1934) tvorila jadro jeho tvorby krajina, od 1934 aj človek. Tak vytvoril dokumenty zo života ľudu najmä v okolí Trenčína, v Turci, na Orave, v  Liptove. V krajinárskej tvorbe prešiel k svojskej syntéze monumentálnosti, citového náboja motívu i výrazu a národnému obsahu. Priekopník slovenskej turistiky a vysokohorského športu. Turistiku spájal s fotografiou, postupne zostavil obrázkový zemepis horských partií Liptova, Oravy a Turca. Autor a spoluautor turistických a vlastivedných publikácií, obrazových a vlastivedných publikácií, obrazových a textových príspevkov v časopise Krásy Slovenska. Jeho fotografie sú v zbierkach  SNG v Bratislave, oblastnej galérie M. A. Bazovského v Trenčíne, Moravskej galérii v Brne a i.

Dielo 
 Demänová, Liptovský Mikuláš roku 1950
 Hore Váhom dolu Váhom, Bratislava roku 1953
 Turisticky významé hrady Slovenska, Bratislava roku 1953
 Najkrajšie doliny Slovenska, Martin roku 1956
 Trenčianske Teplice, Bratislava roku 1975

Na jeho počesť je v Trenčíne pomenovaná ulica na sídlisku Juh.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 84 - evanjelická cirkev v Martine; pokrstený ako Ján Vladimír Halaša
 

Slovenskí fotografi
Karol Branislav Halenaj

Karol Branislav Halenaj (Halenay) (* 29. september 1823, Banská Bystrica - † 13. jún 1885, Závada) bol  evanjelický kňaz, publicista.

Rodina 
 otec Andrej Halenaj
 matka Anna rod. Blázyová

Životopis 
Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici, od 1847 teológiu v Jene. Od 1850 pisár Zvolenskej stolice, 1851-1884 evanjelický farár v Závade. Zakladajúci člen MS a podporovateľ slovenských gymnázií. Počas štúdia v Jene propagoval slov. ľudovú pieseň,  pokúsil sa o verše s predrevolučnými náladami. Prispieval do Slov. národných novín a Orla tatránskeho článkami o slov. národných a sociálnych pohyboch do Obzoru, Pešťbudínskych vedomostí a Nár. novín, kde analyzoval maď. politiku vo vzťahu  k uh. národnostiam, postavil sa za federatívne usporiadanie Uhorska a nastolenie nár. rovnosti v monarchii.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí evanjelickí kňazi
Štefan Havlík

Štefan Havlík (* 6. december 1914 (?) Slovensko) bol evanjelický kňaz.

Životopis 
Ev. kaplán, neskôr kňaz v Degeši, dnes Rastislavice a v Betliari. Príslušník Slovenskej armády na Ukrajine, pridelený k  pešiemu pluku 101 Zaisťovacej divízie v mestečku Jelsk, odtiaľ preložený s divíziou do Talianska, potom na Slovensko. Člen RONV  v Dobšinej. Počas SNP uvoľnený pre prácu v civilnom živote. V roku 1968 bol členom Miestneho odboru MS v Banskej Bystrici.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Havlík, Štefan
Pavol Herman

Pavol Herman (* 4. január 1862, Zvolen – † 13. september 1936, Zvolen) bol náboženský publicista a rímskokatolícky kňaz. Pseudonym: Pustohradský

Rodina 
 otec Pavol Herman
 matka Anna rod. Knoppová

Životopis 
Študoval na gymnáziu vo Zvolene a v Banskej Bystrici, kde absolvoval aj teológiu, 1885 vysvätený za kňaza. Rokuk. kaplán vo Veľkom Poli, v Šimovanoch, v Handlovej a i., 1889 v Brezne, 1890 v Banskej Bystrici, 1892 farár v Motyčkách, 19011926 duchovný slov. vysťahovalcov v USA, neskôr na Starých Horách, v Slovenskej Ľupči, v Detve a i., od 1929 duchovný v kláštore v Sládečkovciach, 1936 žil vo Zvolene. Ako farár na Motyčkách sa pod vplyvom A. Hlinku angažoval v slov.  klerikálnom hnutí. Prispieval do jeho tlače, v jeho duchu organizoval nár.-kult. podujatia, ľudovýchovu, družstvá. Pre nár.-kult. prácu bol prinútený emigrovať. V USA pracoval v krajanskom hnutí, podporoval boj za vytvorenie spoločného štátu Čechov a Slovákov. Po návrate z USA sa už verejne neangažoval. V publicistike sa zameral najmä na nábožensky motivované články, publicisticky pôsobil i v USA.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti zo Zvolena
Jozef Hlásnik

Jozef Hlásnik (* 9. marec 1927, Bzenica-Bukovina - † 22. október 1984, Banská Bystrica pochovaný: Dolný Kubín) bol funkcionár KSČ, politický pracovník.

Rodina 
 otec Jozef Hlásnik
 matka Anna rod. Janeková

Životopis 
V roku 1943-1945 študoval na Obchodnej škole vo Vrbovom, 1957-1960 na Vysokej polotickej škole ÚV KSČ v Prahe, 1981 RSDr. Politický pracovník na viacerých miestach Slovenska. V roku 1960-1961 politický pracovník a 1961-1962 vedúci odd. KV KSS  v Banskej Bystrici, 1981 podpredseda Stredosl. KNV v Banskej Bystrici, člen Kontrolnej a revíznej komisie KV KSS v Banskej Bystrici (1981).

Ocenenie 
 Roku 1970 Za zásluhy o výstavbu; 1977 Rad práce

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Politici KSČ
Samuel Hlivay

Samuel Hlivay (*   Slovensko) bol lekárnik.

Životopis 
Lekárnik a majiteľ lekárne "K orlovi" v Banskej Bystrici. Lekáreň a lekárnické právo kúpil od lekárnika → Teššáka (1813).

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

 Banská Bystrica

Externé odkazy 
 

Lekárnici
Milan Hnat

Milan Hnat (* 16. november 1959, Údol) je vizuálny umelec, vysokoškolský pedagóg. Venuje sa maľbe, digitálnej grafike, fotografii, kresbe, inštalácií, reštaurovaniu a pedagogickej činnosti. Jeho manželkou je akademická maliarka Eva Hnatová, rod. Šmeringaiová. Od roku 1990 žije a pracuje v Banskej Bystrici.

Životopis 
V roku 1982-1988 absolvoval štúdium na VŠVÚ v Bratislave. V rokoch 1988 a 1989 pôsobil ako slobodný umelec v Liptovskom Mikuláši a v Banskej Bystrici.

Od roku 1993 až do roku 2008 bol odborným asistentom na Katedre výtvarnej tvorby Fakulty humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. V roku 2001-2005 absolvoval doktorandské štúdium - Voľná výtvarná tvorba na VŠVÚ v Bratislave. Od roku 2009 vedie Prípravný ateliér na Katedre maľby Fakulty výtvarných umení Akadémii umení v Banskej Bystrici. 

Vystavoval na samostatných a kolektívnych výstavách doma i v zahraničí - Japonsko, USA, Kanada, Taiwan, Francúzsko, Nemecko, Izrael, Severné Macedónsko, Poľsko.

Reštauroval interiér karneru sv. Ondreja v Kremnici (člen kol., 1992-1994), portrét J. Kučeru od P. M. Bohúňa (1996) a iné.Jeho tvorba je zastúpená v zbierkach týchto galérií:
Štátna galéria, Banská Bystrica
Galéria P. M. Bohúňa, Liptovský Mikuláš
Museum of the Gallery of Drawings, Skopje, Severné Macedónsko
National Taiwan Museum of Fine Arts, Taichung, Taiwan​
Ino-cho Paper Museum, Kochi-Ken, Japonsko

Ocenenia 
 2002Cena rektora Univerzity Mateja Bela, Banská Bystrica za rok 2001 http://www.library.umb.sk/index.php?module=articles&id=375&language=1#2001
 2010Special Judge´s Awards na The 14-th International Biennial Print, National Taiwan Museum of Fine Arts, Taichung, Taiwan

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 http://archive.is/20130917103912/hnatmilan.wix.com/artx osobná webstránka Milana Hnata
 http://hnatmilan.wix.com/visart osobná webstránka Milana Hnata 
 

Osobnosti z Údola
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Slovenskí výtvarníci
Slovenskí reštaurátori
Ľudovít Hološka

Ľudovít Hološka (* 18. september 1943, Jablonica) je slovenský maliar a vysokoškolský pedagóg.

Životopis 
Jeho otec bol Štefan Hološka a matka Mária rod. Turanská. V rokoch 19581962 absolvoval Školu umeleckého priemyslu, 19621968 Vysokú školu výtvarných umení, odbor-maľba v Bratislave u prof. Jána Mudrocha, 1990 doc., 1995 prof. V rokoch 19681974 umelec v slobodnom povolaní, 19741986 odborný asistent na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského Trnava, od 1988 odborný asistent, doc., prof. na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, 19942001 externý doc., profesor na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského Trnava, od 2001 prof., prodekan na Fakulte výtvarných umení Akadémie umení v Banskej Bystrici.

Jeho maľby a kresby sú umiestnené vo viacerých galériách (aj v Štátnej galérii v Banskej Bystrici), ilustroval viac ako 80 knižných titulov, autor výberu z textov o výtvarnom umení Vrstvy tvaru (1986), monografie Alexander Ilečko (1998), článkov v periodikách Romboid, Výtvarný život, Profil a i. Člen Spolku výtvarníkov Slovenska.

Ocenenie 
 Roku 1986 Cena vydavateľstva Smena, Prémia Th. Mitrovského, viacero čestných uznaní za najkrajšiu knihu roka

Literatúra 
 Who is Who v Slovenskej republike

Externé odkazy 
 

Slovenskí maliari
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Prodekani vysokých škôl na Slovensku
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Vyučujúci na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Vyučujúci na Fakulte výtvarných umení Akadémie umení v Banskej Bystrici
Osobnosti z Jablonice
Ladislav Horský

Ladislav Horský CSc. (* 18. september 1927, Valaská - † 24. september 1983, Brno) bol slovenský vysokoškolský pedagóg, hokejista a tréner.

Rodina 
 otec Ján Horský
 matka Otília rod. Bačkorová

Životopis 
V roku 1939-1947 študoval na gymnáziu v Brezne, 1947-1952 telesnú výchovu a zemepis na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave, PhDr., 1964 CSc., 1966 doc. 

V roku 1954-1956 dôstojník ČSĽA, 1952 učiteľ Telovýchovného ústavu, 1956-1972 FTVŠ UK, od 1975 Vedúci Katedry telesnej výchovu a športu VŠE v Bratislave, 1972-1975 metodik TJ VSŽ v Košiciach. Hráč prvoligových mužstiev ľadového hokeja: ŠK (1948-1952), CHZJD (1956-1958), ÚDA (1952-1954), Tankista Praha (1954-1956). 
V roku 1958-1963 a 1976-1981 tréner hokejového mužstva CHZJD Bratislava, 1963-1964 konzultant a vedúci reprezentačného mužstva Rumunska, 1964-1966 a 1968-1969 mužstiev München Obersdorf a Düsseldorf v Nemecku, 1971-1975 VSŽ Košice, 1958-1960 tréner   reprezentačného mužstva ČSSR, 1961-1968 vybraného mužstva akademikov, 1971-1982 juniorských a B-mužstva ČSSR. Patril k najlepším hráčom ľadového hokeja v Česko-Slovensku, čs. reprezentant, člen mužstva, kt. 1955 získalo bronzovú medailu na  MS a strieborné a bronzové medailu na ME. Popredný predstaviteľ čs. školy ľadového hokeja, ním vedené reprezentačné mužstvo získalo 1959 bronzovú medailu na MS, 1960 4. miesto na ZOH v Squaw Valley, mužstvo Slovana CHZJD sa v sezóne 1978/79 stalo  majstrom ČSSR. Viacero úspechov dosiahol i s juniorským mužstvom ČSSR. Zúčastnil sa na výchove hráčov i reprezentantov, a najmä trénerov v Rumunsku, Nemecku, Fínsku, Švajčiarsku, Kanade, USA (o ľadovom hokeji prednášal na 17 univerzitách).  Jeho teoretické práce a učebnice bioli preložené do viacerých jazykov, prispieval do domácich i zahraničných odborných časopisov. 

V roku 2002 bol uvedený do Siene slávy slovenského hokeja a v roku 2004 do Siene slávy IIHF.

Ocenenie 
 R 1966 vzorný, 1967 zaslúžilý tréner, 1964 vyznamenaný Za zásluhy o rozvoj čs, telovýchovy II.st., 1982 I.st.

Referencie

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví tréneri
Členovia Siene slávy slovenského hokeja
Osobnosti z Valaskej
Nata Hosťovecká

Nata Hosťovecká (* 16. máj 1954, Bratislava) je poetka, publicistka.

Životopis 
V roku 1969-1973 študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1973-1974 žurnalistiku na Filozofickej fak. Univerzity Komenského v Bratislave, 1976-1981 odbor literárny pracovník, redaktor a prekladateľ v Literárnom inštitúte M. Gorkého v Moskve. V roku 1974-1975 pôsobila ako asistentka v Čs. televízii, 1981-1987 pracovníčka LHM v Banskej Bystrici, 1990-1998 redaktorka Slov. národných novín v Matici slov., od 1998 Slov. rozhlasu v Banskej Bystrici. Prvé básne uverejňovala od roku 1972 časopisecky a v zborníkoch, knižne debutovala zbierkou expresívne ladenej ľúbostnej a občianskej lyriky Strihanie vrkočov (1978). Subjektívnejší tón a reflexívnosť, zmysel ľudského života a spolupatričnosť s ústredným motívom postavenia ženy v súčasnom  svete je príznačný aj pre jej ďalšie zbierky. V oblasti prózy sa prezentovala novelou s tematikou života súčasnej ženy Niečo ako nádej (1990). Zostavila viacero zborníkov a antológií zo súčasnej poézie a prózy. Plodná  autorka rozhlasových  poviedok a psychologicky prepracovaných hier zo súčasnosti, autorka umelecko-dokumentárneho pásma Smrť je len krátka krivka cesty (1998). Rozhlasové hry prekladá z bulharčiny a ruštiny. Od roku 1972 sa venuje aj publicistike, najmä v Slovenských národných novinách.

Dielo 
 Hra na štvrtú ženu (1983)
 Na konci nekonečna (1987)
 Ostrovy (1996)
 Odnikiaľ nikam (1997)

Literatúra 
 Slovenský literárny kalendár

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1954
Slovenskí publicisti
Slovenskí básnici
Osobnosti z Bratislavy
Ján Hrk

Ján Hrk (* 8. júl 1923, Ľuboreč – † 4. jún 1991, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ, rozhlasový pracovník, televízny pracovník.

Životopis 
Študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1939-1943), hral na organe. Hudobný skladateľ, pracovník Čs. rozhlasu a Čs. televízie v Bratislave. Autor pochodových piesní, oratória a i., upravovateľ ľudových piesní pre zbory.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Slovenskí hudobní skladatelia
Slovenské rozhlasové osobnosti
Osobnosti z Ľuborča
Juraj Hromkovič

Prof. RNDr. Juraj Hromkovič, DrSc. (* 24. august 1958, Bratislava) je slovenský informatik a vysokoškolský pedagóg pôsobiaci momentálne ako profesor na ETH v Zürichu vo Švajčiarsku. Je autorom viacerých kníh a vedeckých publikácií najmä v oblasti algoritmiky, výpočtovej zložitosti, pravdepodobnostných algoritmov a didaktiky informatiky. Zaoberá sa tiež teóriou grafov.

Život 
Juraj Hromkovič sa narodil 24. augusta 1958 v Bratislave. Zmaturoval v roku 1977 na Gymnáziu Jura Hronca. V rokoch 1977–1982 absolvoval štúdium prírodovedeckej, neskôr matematicko-fyzikálnej časti na vtedajšej Matematicko-fyzikálnej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1982 získal titul RNDr., v roku 1986 CSc., v roku 1989 sa stal docentom. 

V roku 1990 získal titul DrSc. a v roku 1995 bol vymenovaný za profesora. Pôsobil na Katedre teoretickej kybernetiky MFF UK v Bratislave ako asistent a ako odborný asistent.

Pôsobenie v zahraničí 
V rokoch 1989–1994 pôsobil ako hosťujúci profesor informatiky na Univerzite v Paderborne v Nemecku, v rokoch 1994–1997 na Inštitúte informatiky Univerzity v Kiele, v rokoch 1997–2003 ako profesor na technickej univerzite RWTH v Aachene, kde od roku 1999 pôsobil aj ako prodekan pre výučbu informatiky. 

Od roku 2004 pôsobí ako profesor na ETH vo švajčiarskom Zürichu.

Ďalšie pôsobenie 
Je členom najmenej 15 programových výborov medzinárodných vedeckých  konferencií. V rokoch 1991–1994 bol členom rady EATCS, od roku 2001 je členom Slovenskej akademickej spoločnosti.

Od roku 2001 pôsobil aj ako neplatený profesor FPV Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. 

Učí základy informatiky na hodinách Open Class, otvorených pre všetkých a zameraných na deti v základoškolskom veku.

Monografie 
Juraj Hromkovič autorom a spoluautorom odborných monografií a vysokoškolských učebníc, publikoval vedecké a odborné práce v medzinárodných časopisoch a zborníkoch. 

 Communication Complexity and Parallel Computing, 1997, Springer
 Algorithmics for Hard Problems, 2004, Springer
 Design and Analysis of Randomized Algorithms, 2005, Springer
 Algorithmic Adventures. From Knowledge to Magic, 2009, Springer
 Theoretical Computer Science, 2011, Springer
 Sedem divov informatiky, 2012, Verbum

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 Osobná stránka na ETH Zürich
 Rozhovor o hodinách Open Class
 Stránka hodín Open Class
 

Slovenskí informatici
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Laureáti Pribinovho kríža I. triedy
Riadni členovia Učenej spoločnosti Slovenska
Helena Húsková

Helena Húsková (vyd. Grečnerová; * 6. február 1944, Brezno) je slovenská herečka.

Životopis 

Roku 1967 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1967-1968 a 1969-1983 členka DAB v Nitre, v rokoch 1968-1969 Činoherného súboru Divadelného štúdia, od roku 1983 PS NS v Bratislave. 
Obdobie pôsobenia v DAB bolo závažnosťou hereckých príležitostí a ich realizáciou umelecky najproduktívnejšie. Vytvorila tu rad postáv, ktorými presvedčila o svojom výraznom charakterizačnom talente. Zaujala predovšetkým ako interpretka výrazných typov a temperamentných, ostro kreslených  postáv. Jej doménou sa stali tragikomické hrdinky a postavy s komickým dôrazom - Duňaška (Ženba, 1969). Neskôr sa sústreďovala na dramatické hrdinky s akcentovanou tragickou líniou: Fima (Deti slnka 1972), Margita (Aristokrati 1972); Smrť (Jánošík alebo na Skle maľované 1973), Gina (Margaret zo zámku 1974) a i.

Filmografia 

 1972: Letokruhy (Homolová)
 1977: Advokátka (Horváthová)
 1981: Vták nociar (lekárka)
 1982: Soľ nad zlato (kráľovská krajčírka) 
 1997: Tábor padlých žien (dozorkyňa)

Literatúra 
 Encyklopédia dramatických umení Slovenska

Externé odkazy 
 

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Osobnosti z Brezna
Členovia Divadla Andreja Bagara
Matej Huťka

JUDr. Matej Huťka (* 16. júl 1904, Medzibrod – † 6. jún 1979, Medzibrod) bol slovenský politik a právnik.

Rodina 
 otec Matej Huťka
 matka Mária rod. Sokolová

Životopis 
Vychodil ľudovú školu v Medzibrode, 1915-1923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1923-1928 na Právnickej fak. UK v Bratislave. Súdny čakateľ, 1930-1939 advokát a 1939-1945 verejný notár v Michalovciach. V roku 1926-1945 člen HSĽS, ako poslanec krajinského zastupiteľstva za okr. Michalovce podporoval slov. autonomizmus, predstaviteľ radikálneho krídla HSĽS, spolupracoval s velením HG, člen protižidovskej deportačnej komisie v Michalovciach. Prispieval do Slováka a  Slov. pravdy, podporoval kult. podujatia, najmä kat. zamerania, ale aj založenie slov. divadla v Prešove, funkcionár MS ap., člen správnych rád slov. peňazných ústavov a podnikov.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí politici
Slovenskí právnici
Politici HSĽS
Poslanci Snemu Slovenskej republiky
Osobnosti z Medzibrodu
Ján Imro

Ján Imro (* 24. marec 1897, Kovačica - † 17. február 1990, Brezno) bol  generál, protifašistický bojovník.

Životopis 
Účastník protifašistického odboja počas 2. svet. vojny, dôstojník čs. légií v Taliansku. Povýšený do hodnosti brigádneho generála, hodnosti zbavený a preradený do výslužby, rehabilitovaný (1965). Veliteľ 2. školskej roty pre dôstojníkov  pechoty  v zálohe, pridelený k 26. pešiemu pluku v Banskej Bystrici (1936-1937). Po vzniku Slovenského štátu splnomocnenec vlády na veliteľstve VII. armádneho zboru v Banskej Bystrici; organizátor a veliteľ Vojenskej akadémie v Banskej  Bystrici (november 1939). Prednosta odd. Veliteľstva pozemného vojska v Banskej Bystrici (začiatkom 1944). Veliteľ 2. technickej divízie v júli 1944. Pracovník Múzea SNP v Banskej Bystrici (1965), kde písal svoje pamäti.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1897
Úmrtia v 1990
Koloman Ivanička

Koloman Ivanička (* 28. máj 1929, Tesárske Mlyňany – † 13. august 2014, Bratislava) bol slovenský geograf a vysokoškolský pedagóg a vedecký pracovník.

Životopis 
V rokoch 1949 – 1952 začal štúdium geografie na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. V rokoch 1952 – 1954 pokračoval v štúdiu ekonomickej geografie (antropogeografie) na univerzite vo Varšave, ktoré ukončil ako  magister. Po návrate do vlasti nastúpil na Katedru ekonomickej geografie (teraz Katedra humánnej geografie a demografie) Fakulty geologicko-geografických vied (fakulta pôsobila v rámci UK/SU po rozdelení prírodovedeckej fakulty v päťdesiatych rokoch). Do roku 1959 pokračoval externe vo vedeckej príprave u profesora Jaromíra Korčáka na Karlovej univerzite v Prahe, kde aj obhájil ašpirantúru a získal vedeckú hodnosť kandidáta vied CSc. V roku 1960 sa stal docentom a v roku 1964 bol vymenovaný za mimoriadneho univerzitného profesora na Univerzite Komenského v Bratislave. V roku 1972 obhájil hodnosť doktor vied (DrSc.) na Slovenskej akadémii vied v Bratislave. V roku 1975 sa stal riadnym profesorom. 

Absolvoval viaceré študijné a pracovné cesty skoro do všetkých európskych štátov, do Japonska, Číny, Indie, USA, Kanady a i. 

Na Univerzite Komenského v Bratislave pôsobil  ako asistent, docent a profesor, hosťoval na univerzitách v USA, na Ekonomicko-správnej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Od 31. decembra 1994 sa jeho hlavným pracoviskom stalo Centrum strategických štúdií SR a prednášal na Ekonomickej univerzite v Bratislave. V roku 1995 bol menovaný do funkcie podpredsedu Úradu pre stratégiu rozvoja spoločnosti, vedy a techniky SR. Aktívne podieľal na príprave založenia Fakulty politických vied a medzinárodných vzťahov Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. Po jej vzniku bol vymenovaný za vedúceho Katedry politickej geografie, synergetiky a prognostiky, pôsobil aj vo fakultných a univerzitných štruktúrach. Ako vysokoškolský pedagóg a neskôr profesor vychoval celú generáciu výskumných a vedeckých pracovníkov, vysokoškolských docentov a profesorov, riadiacich a  informačných pracovníkov. Bol členom mnohých zahraničných a domácich profesných spoločností a organizácií. Autor a  spoluautor odborných publikácií, televízneho scenára 9-dielneho seriálu Kozmos, planéta, človek, informácia. Je držiteľom mnohých medailí z univerzít, akadémií, Literárneho fondu a rôznych ďalších organizácií.

Literatúra 
 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 
 Zo životopisu a diela ekonomického a politického geografa Kolomana Ivaničku

Slovenskí univerzitní profesori
Slovenskí vedci
Slovenskí geografi
Osobnosti z Tesárskych Mlynian
Miloš Janoška

Miloš Janoška (pseudonym Radúz Magurin) (* 28. január 1884, Jasenová† 28. december 1963, Liptovský Mikuláš) bol slovenský pedagóg.

Životopis 
Narodil sa v Jasenovej v rodine evanjelického farára Juraja Janošku. Jeho matka Anna Daxnerová bola dcérou Štefana Marka Daxnera.

Miloš Janoška už ako 14-ročný s priateľmi založil vzdelávací krúžok Zora. Študoval na Učiteľskom ústave, krátky čas účinkoval v Pivnici na Dolnej zemi, potom pôsobil v rokoch 1905-1915 ako učiteľ v Štrbe. Veľa času venoval horám a turistike. Práve tu začal písať svojho prvého Sprievodcu po Tatrách, ktorý vydal v roku 1911 v Liptovskom Mikuláši. Živo opísal tatranskú prírodu a nevynechal ani výlety po Vysokých Tatrách, vychádzky do liptovských dolín, na Choč, na Oravský hrad a na poľskú stranu Tatier.

V roku 1919 bol vymenovaný za školského inšpektora v Liptovskom Mikuláši. Stál pri zrode a bol členom výboru prvej slovenskej turistickej organizácie Tatranského spolku turistického založeného 19. januára 1919, ktorý sa roku 1920 zlúčil s väčším Klubom československých turistov. Pripravoval doplnené vydanie tentoraz Sprievodcu po Vysokých Tatrách, ktoré vyšlo v roku 1923 v Liptovskom Mikuláši a potom v ďalších vydaniach.

V novej Česko-slovenskej republike sa zakrátko vytvorili dobré podmienky na vydávanie novín a časopisov. Veľmi túžil po vydávaní časopisu, ktorý by turistickú verejnosť informoval o prírodných krásach Slovenska. S pomocou jasenovského rodáka Mateja Sopka a finančnej zbierky medzi krajanmi v USA už v roku 1921 vydal prvé číslo nového časopisu Krásy Slovenska v náklade 1200 kusov, ktorý vychádza dodnes. Prvých päť ročníkov bolo vydaných v jeho náklade. Bol jeho redaktorom i vydavateľom. Väčšinu príspevkov venoval Vysokým Tatrám a problémom, s ktorými sa v nich ľudia stretávali. Časopis redigoval celých 11 rokov.

Neskôr bol predsedom Klubu československých turistov Podtatranskej župy a čestným predsedom Klubu slovenských turistov a lyžiarov. V roku 1937 ho valné zhromaždenie spolku slovenských horolezcov JAMES zvolilo za svojho prvého čestného člena. Miloš Janoška v roku 1947 vydal Krásy Liptova, sprievodcu po liptovsko-oravských vrchoch, Západných Tatrách, čiastočne Vysokých Tatrách, Nízkych Tatrách a Veľkej Fatre. Spoločne so Zdenkom Hochmutom vydali Sprievodcu po Nízkych Tatrách.

Okrem iného sa podieľal na inštalovaní turistického značenia vo Vysokých Tatrách. Po 2. svetovej vojne bol predsedom okresného revolučného výboru v Liptovskom Mikuláši.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník
 KOLLÁR, Daniel: Miloš Janoška, život a Krásy Slovenska, DAJAMA Bratislava 2016, ISBN: 978-80-8136-058-9

Referencie

Externé odkazy 
 Aktivity Miloša Janošku
 Miloš Janoška a Tatry
 
 Záznam o narodení a krste v matrike - indexovaný záznam číslo 2; pokrstený ako Miloš Mikuláš Daxner

Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Jasenovej
Václav Ježek

Václav Ježek (* 1. október 1923, Zvolen – † 27. august 1995, Praha) bol česko-slovenský futbalista a tréner.

Životopis 
Futbalista ŠK Jaroměř a Spartak Hradec Králové, hráč Slávie Banská Bystrica. Tréner Sparty Praha, manažér Slávie Praha. Tréner československého reprezentačného mužstva, s ktorým získal roku 1976 titul majstrov Európy, šéftréner spoločného reprezentačného výberu ČR a SR. Dlho trénoval v zahraničí. Autor memoárovej knihy Trénoval jsem mistry.

Vyhral v ankete českých trénerov o najlepšieho českého futbalového trénera 20. storočia.

Je po ňom pomenovaný Memoriál Václava Ježka organizovaný od roku 1994 pre mládežnícke reprezentačné výbery.

Referencie

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Českí futbalisti
Slovenskí futbalisti
Česko-slovenskí futbalisti
Českí futbaloví tréneri
Slovenskí futbaloví tréneri
Česko-slovenskí futbaloví tréneri
Osobnosti zo Zvolena
Martin Ježo

Martin Ježo (* 6. máj 1880, Stará Turá  † 21. december 1946, Banská Bystrica) bol  organológ, kartograf a pedagóg.

Životopis 
Študoval na Učiteľskej akadémii v Soprone (18991903). Pôsobil ako učiteľ v Dúbravici, Častkove (19031910) a vo Východnej (19101920), a ako školský inšpektor v Komárne (19201932) a v Banskej Bystrici (19321946).

Bol autorom učebníc občianskej náuky, spoluautor maďarskej učebnice zemepisu a dejepisu pre ľudové školy, poslovenčoval učebnice dejepisu a počtov. Pracoval na učebných osnovách pre ľudové školy. 
Ako poradca pre stavbu organov zbieral cirkevné nápevy a pripravil rukopisné partitúry, ktoré obsahujú vyše 2000 piesní a variantov cirkevných chorálov. Bol veľký propagátor hudby J.S. Bacha. 
Venoval sa fotografovaniu a kartografii; kreslil školské mapy pre Kartografický ústav v Prahe.

Počas SNP člen RNV, pracoval na Povereníctve školstva a národnej osvety, po ústupe povstania do hôr väznený gestapom v Banskej Bystrici. V roku 19201922 zodpovedný redaktor dvojtýždenníka Slovenský učiteľ, neskôr dlhoročný predseda Spolku školských inšpektorov na Slovensku.

Ocenenie 
 1939 – Československý vojnový kríž
 1947 – Rad SNP I. triedy in memoriam

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1880
Úmrtia v 1946
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí kartografi
Slovenskí novinári
Osobnosti zo Starej Turej
Ružena Jilemnická

Ružena Jilemnická (rodená Hudcová, pseudonymy Vlasta, Roku Záskalská) (* 15. február 1897, Brno, Česko – † 19. august 1947 Svätom Jure) bola slovenská spisovateľka českého pôvodu a pedagogička, manželka spisovateľa Petra Jilemnického.

Životopis 
Do roku 1916 študovala na Učiteľskom ústave v Brne. Pôsobila ako učiteľka na viacerých miestach v Česku a na Slovensku, v rokoch 1923 – 1925 v Brezne. Bola predstaviteľkou ženského hnutia na Slovensku. Zomrela v roku 1947 v Svätom Jure, pochovaná bola v Letohrade.

Tvorba 
Svoje postrehy, črty, príbehy zo života a besednice v duchu socialistických ideí publikovala na stránkach periodík Proletárka, Spartakus a i. Je autorkou brožúrky o prírodných javoch, zemepisných zaujímavostiach a prírodovede (Znáš ten kraj, kde citrony kvitnú? 1936). Dokumentárnu aj umeleckú  hodnotu  má jej korešpondencia s manželom Petrom Jilemnickým, priateľmi a príbuznými (Plamienky šťastia 1979).

Dielo 
1936 – Znáš ten kraj, kde citrony kvitnú?
1979 – Plamienky šťastia

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Brna
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí prozaici
Ženy v slovenskej literatúre
Samuel Jurkovič

Samuel Jurkovič (* 9. február 1796, Brezová pod Bradlom  † 13. júl 1873, Brezová pod Bradlom) bol pedagóg, ľudovýchovný a kultúrny pracovník, organizátor družstevníctva.

Rodina 
 Otec: Štefan Jurkovič
 Matka: Alžbeta rodená Jurkovičová 
 manželka Katarína, rod. Fialová (1803-1832)
 dcéra Juliana (1822-1866)
 dcéra Anna Jurkovičová (1824-1905), slovenská ochotnícka herečka, manželka Jozefa Miloslava Hurbana, matka Svetozára Hurbana-Vajanského
 dcéra Emília (1830-1894), matka architekta Dušana Jurkoviča

Životopis 
Základné školy navštevoval v Brezovej pod Bradlom, v Győri a v Trnave, lýceum v Banskej Bystrici a 1815-1816 v Banskej Štiavnici. Pôsobil ako učiteľ v Novom Meste nad Váhom a v Sobotišti ( 1831-1848), neskôr ako notár v Brezovej pod Bradlom (1849-1859) a vo Vrbovom.

Bol popredný ľudovýchovný pracovník a mecén v obrodenskom, najmä v štúrovskom duchu: zakladateľ učiteľských a čitateľských spolkov, školských knižníc a nedeľných škôl, propagoval nové plodiny a modernizáciu poľnohospodárstva. V roku 1841 spoluzakladal Slovenské národné divadlo nitrianske, v roku 1845 zakladateľ Spolku gazdovského v Sobotišti, prvého úverového družstva na  európskom kontinente a základu slovenského družstevného hnutia. Podľa neho vznikli na Slovensku podobné spolky najmä v 2. pol. 19. storočia.

Samuel Jurkovič sa tiež zaoberal výchovou dospelých, písal učebnice pre slovenské vidiecke školy, rozpracoval metodiku vyučovania a zaslúžil sa o uplatňovanie didaktických zásad Komenského. 
Bol autorom príležitostných básní a článkov v časopisoch. Napísal historickú prácu Biographie Rectorum... (v kronike evanjelickej a. v. školy v Sobotišti) a plán organizácie škôl v nitrianskom  senioráte (1839). Je autorom kroniky prvého slovenského divadla.

Bol podporovateľ a propagátor Štúrových Slovenských národných novín, spolupracovník J.M. Hurbana, účastník zasadnutí Tatrína a prípravy slovenského povstania 1848-1849, člen Slovenskej národnej rady. Spoluzakladateľ Matice slovenskej.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník
 Fraňo Ruttkay: Samuel Jurkovič : Priekopník slovenského družstevníctva a jeho doba, Obzor, Bratislava, 1965

Iné projekty

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike evanjelického zboru v Brezovej pod Bradlom; záznam číslo 11
 
 Samuel Jurkovič - osobnosti.sk
 Samuel Jurkovič - sobotiste.info
 Samuel Jurkovič (1796-1888) - webslovensko.sk
 Družstevné múzeum Samuela Jurkoviča, Sobotište - muzeum.sk

Narodenia v 1796
Úmrtia v 1873
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti Matice slovenskej
Osobnosti z Brezovej pod Bradlom
Ján Adam Kaltz

Ján Adam Kaltz (Kalcz, Adam) (*  1715, Slovensko - †  1765) bol slovenský pedagóg, richtár a organista.

Životopis 
Pôsobil ako učiteľ slovenskej školy a organista v tzv. slovenskom kostole (1730-1744), námestník Mestskej rady (1752), mestský radca v Banskej Bystrici. Richtár Banskej Bystrice (1751- 1755, 1759-1760).

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1715
Úmrtia v 1765
Martin Kapiaš

Martin Kapiaš (* 25. júl 1932, Badín) je verejný činiteľ, kultúrno-osvetový pracovník.

Životopis 
Absolvoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave (1964). Pôvodne herec v Dedinskom divadle, neskôr inšpektor kultúry, pracovník KNV v Bratislave, riaditeľ Krajského osvetového strediska v Bratislave, pracovník Povereníctva resp. Ministerstva kultúry SSR (1967-1972), od roku 1972 vedúci oddelenia kultúry SÚV ZČSSP. Nositeľ vyznamenaní.

Literatúra 
 Pedagogická encyklopédia Slovenska

Externé odkazy 
 

Slovenskí kultúrni pracovníci
Ján Katzernhirn

Ján Katzernhirn (Katznhirn, Katzenhiren, Katzenhrn) (* ?, Kremnica - † 10. marec 1527, Slovensko) bol  remeselník, obuvník, vodca baníckeho povstania.

Bol prívržencom plebejskej reformácie, jeden z najaktívnejších činiteľov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (1525-1526). V marci roku 1527 ho chytili kremnickí drábi. Bol odsúdený na smrť a popravený.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osoby s neistým dátumom narodenia
Úmrtia 10. marca
Úmrtia v 1527
Popravené osobnosti
Osobnosti z Kremnice
Jozef Kliment

prof. Ing. Dr. h. c.  Jozef Kliment DrSc. (* 3. júl 1928, Čierny Balog – † 30. jún 2007) bol slovenský poľnohospodársky odborník.

Životopis 
Po absolvovaní štúdií (1952) na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesného inžinierstva v Košiciach, 19521955 vedúci odd. Povereníctva poľnohospodárstva v Bratislave. V rokoch 19551960 pracovník Správy štátnych plemenárskych staníc v Bratislave. Následne v rokoch 19601961 vedúci odboru živočíšnej výroby SNR. Od roku 1961 pedagóg na VŠP v Nitre (1976 prof.). Zaoberal sa hlavne plemenárstvom, selekciou a biológiou hospodárskych zvierat.

Dielo 
 Základy chovu hospodárskych zvierat roku 1962
 Špeciálna zootechnika I., roku 1963
 Chov hovädzieho dobytka, roku 1967

Literatúra 
 Československý biografický slovník

Externé odkazy 
 Jozef Kliment – polnohospodar.sk
 

Slovenskí agronómovia
Slovenskí univerzitní profesori
Osobnosti z Čierneho Balogu
Absolventi Lesníckej fakulty Technickej univerzity vo Zvolene
Vyučujúci na Slovenskej poľnohospodárskej univerzite v Nitre
Janka Klincková

Doc. PhDr. Janka Klincková PhD. (rod. Šúrová) (* 13. október 1949, Poltár) je slovenská jazykovedkyňa a vysokoškolská pedagogička. V rokoch 2005-2007 bola dekankou Filozofickej fakulty UMB v Banskej Bystrici.

Životopis 
V rokoch 1967-1973 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenský jazyk - nemecký jazyk, 1980 PhDr., 1988 CSc., 1996 doc. Pôsobila na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1973-1992) a na Fakulte humanitných a prírodných vied (1992-1995). Od roku 1995 je doc. na Katedre slovenského jazyka a literatúry FHV UMB v Banskej Bystrici. 

Od roku 2001 vykonáva funkciu podpredsedníčky Klubu dekanov v SR. Od roku 2000 je členkou Vedeckej rady Filozofickej fak.  PU v Prešove a členkou Vedeckej rady Filozofickej fak. OU v Ostrave. Je členkou Slovenskej jazykovednej spoločnosti SAV v Bratislave, Vedeckej rady ŠPÚ v Bratislave a i. Publikovala štúdie v odborných časopisoch a zborníkoch doma i v  zahraničí, recenzie a oponentské posudky, odborné články a pripravila rozhlasové relácie.

Ocenenie 
Veľká zlatá medaila UMB v Banskej Bystrici za rozvoj Univerzity Mateja Bela a Fakulty humanitných vied.
Pamätná medaila Sliezskej univerzity v Opave.

Dielo 
 Jazyk - komunikácia - spoločnosť, Banská Bystrica roku 1997 (spoluautorka)

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 Životopis na stránkach UMB
 

Slovenskí jazykovedci
Dekani Filozofickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Osobnosti z Poltára
Ondrej Kocko

Ondrej Kocko (Kotzko) (* Banská Bystrica - † 3. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.

Životopis 
Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov povstania baníkov za sociálne požiadavky v 1525-1526. Po neúspešnom pokuse o dobytie Banskej Bystrice v auguste 1526 bol chytený, odsúdený na smrť a popravený.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Úmrtia v 1526
Samuel Kokavinus

Samuel Kokavinus (Cocavinus) (* Brezno) bol náboženský spisovateľ.

Životopis 
V rokoch 1618-1620 študoval na gymnáziu V Gdaňsku, respondent pri nábožensko-logických dišputách.

Dielo 
 Aspirante benedicta et individua sacro, sancta trinitate illustrium problematum logicorum, Gdaňsk, 1619
 Disputationum logicarum... de syllogismo in genere, Gdaňsk, 1620

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Spisovatelia
Ondrej Kolár

Ondrej Kolár (* Banská Bystrica  † 3. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.

Životopis 
Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov baníckeho povstania (1525-1526). Pri pokuse zmocniť sa v auguste 1526 Banskej Bystrice bol pri ústupe chytený, odsúdený na smrť a popravený.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí revolucionári
Úmrtia v 1526
Jakub Koler

Jakub Koler (Köller, Köhler) (* Banská Bystrica - † 6. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.

Životopis 
Uhliar banskobystrického mediarskeho podniku na Španej Doline. Účastník a vodca baníckeho povstania v stredoslovenských banských mestách (1525-1526). Po jeho porážke odsúdený na smrť a popravený.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí revolucionári
Úmrtia v 1526
Artúr Komlóš

Artúr Komlóš (pôv. Kreisler) (* 14. apríl 1885, Moštenica – † 21. november 1954, Sereď) bol slovenský stavebný inžinier.

Rodina 
 otec: Armin Kreisler
 matka: Rozália rod. Mayerová
 synovia: Karol Komlóš , Pavol Komlóš
 manželka: Alžbeta rod. Krausová

Životopis 
V rokoch 18911895 navštevoval ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, študoval na gymnáziu v Kremnici (18951903) a na VŠ technickej v Budapešti (19031906). 
 19061914 – pracovník firmy Beton und Monierbau v Stuttgarte, záp. Európe, sev. Afrike, Turecku  a v Iráne 
 1919 – úradník v Budapešti a Szolnoku
 19201945 – prevádzkový inžinier na rozličných stavbách na Slovensku
 19451948 – podieľal sa na rekonštrukcii železničnej a cestnej siete na južnom Slovensku
 19481952 – hlavný stavbyvedúci Doprastavu
 19521954 – pracovník Povereníctva výživy v Bratislave
Zameral sa hlavne na dopravné stavby a priemyselné objekty. Prispieval do časopisov.

Ocenenie 
 1949 – Rad za hrdinstvo v práci I. st.
 rezortné vyznamenania

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí inžinieri
Osobnosti z Moštenice
Július Komora

Július Komora (* 9. január 1900, Motyčky – † 4. február 1982, Bratislava) bol slovenský pedagóg a včelár.

Životopis 
V roku 1911-15 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1915-19 na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach a v Spišskej Novej Vsi. 

Pôsobil ako učiteľ v Hornej Zubrici (19191921), Partizánskej Ľupči (19211931), riaditeľ ľudovej školy v Šenkviciach (19311938), v Bratislave-Kolibe (19381960). 

Od roku1929 prispieval do časopisov. Zostavoval výchovne zamerané scénky so včelárskou tematikou.

Ocenenie 
 1969 – Závodníková medaila
 1973 – Zlatá plaketa Slovenského zväzu včelárov

Dielo 
 Čítanka pre 4. ročník národných škôl, Bratislava, 1953 (spoluautor)
 Včelársky záujmový krúžok na škole, Bratislava, 1959 
 Mladý včelár, Bratislava, 1963 (spoluautor)

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí včelári
Osobnosti z Motyčiek
Mariana Komorová

Mariana Komorová (* 15. december 1950, Bzince pod Javorinou) je spisovateľka, redaktorka, publicistka.

Životopis 
Študovala na strednej škole v Novom meste nad Váhom, na Strednej ekonomickej škole v Trnave, publicistiku na Fakulte humanitných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrica (1997-2000). Referentka na Železničnej stanici ČSD v Bratislave,  pracovníčka Št. vedeckej knižnice (1987), Okresnej knižnice (1987-1990) v Banskej Bystrici, redaktorka Ľudových nov., Slov. denníka, od roku 1996 Slov. rozhlasu v Banskej Bystrici. Po časopiseckých začiatkoch (Slniečko, Slovenka a i.)   knižne debutovala zbierkou noviel o príbehoch chlapcov, dospievanie mladých ľudí priblížila aj vo svojich ďalších dielach. Spoločne so svojim otcom L. Vargom sa venuje tvorbe nábožensky motivovanej literatúry. Niektoré svoje prózy  zdramatizovala do podoby rozhlasových hier, píše aj rozhlasové pásma o slov. a inonárodných spisovateľoch.

Dielo 
 Najväčšie želanie, roku 1986
 Ty si moja pevná loď, roku 1988
 Milión krokov do bezpečia, roku 1994
 Medzi nami Indiánmi, roku 1997
 Sklenená ovečka, roku 1997
 Kľúč od raja, roku 1997
 Najmladší veľkňaz, roku 1999
 Modrá krv 2001
 Jej veličenstvo dospelosť 2001
 V hlbinách času 2003
 Mesiáš 2004
 Tajomstvo mušle 2006
 Hľadať a nájsť 2010

Literatúra 
 Kto bol kto v Banskej Bystrici v roku 2001

Externé odkazy 
 

Ženy v slovenskej literatúre
Peter Kompiš ml.

Peter Kompiš (* 21. máj 1886, Martin – † 12. júl 1945, Praha) bol slovenský básnik, prozaik, dramatik a publicista. Pseudonym: Čamburský, Jarabinský, Jarabúrsky, Ľubický, Malatínsky, Maurice Geléotti, Podolský Slovák, Smutnohájsky, Smutnohorský...

Rodina 
 otec Peter Slavomír Kompiš (18591929)
 matka Bohumila rod. Hodžová

Životopis 
V roku 19001905 študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, v Banskej Štiavnici (vylúčený za panslavizmus) a v Místku. Roku 19061907 pracovník nakladateteľstva J. Ottu v Prahe, 1907 kníhkupectva F. Volckmara v Lipsku, samostatný kníhkupec v Martine, úradník Úverovej banky v Ružomberku, redaktor Slov. týždenníka v Budapešti, slov. rubriky Venkov v Prahe. Publikovať začal v krajanských kalendároch v USA, básňami prispieval do Dennice a Živeny. V poézii sprvu vychádzal  z podnetov symbolizmu a parnasizmu, neskôr impresionizmu. V próze sa pokúsil o experimentovanie, zameral sa najmä na tematiku slov. malomesta s alúziami na starý Martin, kt. však podal opisnorealisticky. Presadil sa skôr ako autor  dobrodružnej spisby v románoch z juhoamer. a českého prostredia, zaoberal sa aj spoločensko-politickou tematikou, politickým, agrarizmom. V dráme spracúval pseudoorientálne a folklórne motívy. Slovenské ľudové rozprávky zdramatizoval  v hrách Popelvár (1923), Pamodaj šťastia, lavička (1936). V publicistike sa prezentoval viacerými brožúrami, ale väčší význam má iba dejepisecká práca Slovenské povstanie roku 18481849, z oblasti literatúry a kultúry štúdia Slovenská spisba  umelecká vo svetle ideí (1931).

Dielo 
 Zlaté lísťa, roku 1925
 Stroskotanec sférických letov, roku 1927
 Návšteva u priateľa, roku 1909
 Na slovenském bojišti, roku 1920
 Osloboditeľ, roku 1927
 Cesta do kriminálu, roku 1926
 Lovec jaguárov roku 1926
 Bludná púť veľkého čarodeja, roku 1929
 Zelený mlyn, roku 1934

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia

Externé odkazy 
  
 Plné texty diel P. Kompiša

Slovenskí básnici
Osobnosti z Martina
Michal Königsberger

Michal Königsberger (*druhá polovica 15. storočia Banská Bystrica) bol faktor, podnikateľ, mecén, richtár.

Životopis 
Zámožný majiteľ banskobystrických baní, ťažiar a thurzovský faktor. Richtár Banskej Bystrice (1489), člen Mestskej rady  v Banskej Bystrici (1495). Prvý majiteľ domu č. 1 (36) na Námestí v Banskej Bystrici (koncom 15. stor.), býval v ňom až do smrti. Založil v Banskej Bystrici pri farskom kostole, nový kostol (1492), ktorý neskôr volali Kostol sv. Kríža, tiež slovenský kostol. Farskému kostolu v Banskej Bystrici daroval reliefy obraz Getsemanská záhrada (15. stor.), Kaplnke  sv. Jána zlatý kalich a zlatom a striebrom vyšívané omšové rúcha.

Literatúra 
 Kto bol kto v histórii Banskej Bystrice 12552000
 Banská Bystrica - v znamení kalicha

Externé odkazy 
 

Narodenia v 15. storočí
Faktori
Ján Kovalik-Ústiansky

PhDr. Ján Kovalik-Ústiansky, vlastným menom Ján Kovalik (* 27. november 1861, Ústie nad Oravou – † 8. marec 1950, Žilina) bol básnik. Pseudonym: Bohuznámy, Ján K.Oravský, Peter Skala, Ústiansky.

Životopis 
Jeho otec bol Ján Kovalik a matka Mária rod. Habernalová. V roku 18721880 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 18801885 filozofiu na univerzitách vo Viedni a v Budapešti. V roku 18851890 pôsobil ako profesor gymnázia v Trstenej, 18901935 v Žiline. Politický exponent HSĽS. V januári 1920 po abdikácii Vladimíra Makovického bol povolaný za poslanca Revolučného národného zhromaždenia za slovenský klub. V revolučnom parlamente zasadal v sociálnom výbore. V parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za senátora za Česko - slovenskú stranu ľudovú. V roku 1921 jej slovenskí poslanci a senátori (vrátane J. Kovalika) zo spoločného klubu vystúpili a vytvorili si vlastný. Za senátora bol zvolený aj v parlamentných voľbách v roku 1925 i 1929. V rokoch 19301936 bol aj členom predsedníctva HSĽS. V krajinských voľbách v roku 1935 bol zvolený za člena Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny za HSĽS. V roku 1938 sa stal na ustanovujúcej schôdzi v Žiline prvým predsedom Zväzu slovenských drevopreimyselníkov, drevoobchodníkov a lesomajiteľov. 19421943 Štátnej rady Slovenskej republiky. Predstaviteľ romantizmu, ako epigón štúrovskej balady vstúpil roku 1879 do slovenskej literatúry občiansky a vlastenecky motivovanými veršami v časopise Orol, neskôr ho ovplyvnila aj poézia P.O. Hviezdoslava. Zväčša išlo o veršované epické skladby plné patetizmu, rétoriky a verbalizmu, ktoré ideovo kotvili vo vlasteneckej poézii neskorého štúrovstva a do slovenského literárneho vývinu nezasiahli. Autor filozofického spisu Adaptio és emancipatio (1885), venoval sa aj publicistike, zaoberal sa najmä pedagogickou problematikou.

V roku 1938 bol zvolený za prvého predsedu Zväzu slovenských drevopreimyselníkov, drevoobchodníkov a lesomajiteľov.

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia

Externé odkazy 
 
 Plné texty diel Ján Kovalika-Ústianskeho
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 88; pokrstený ako Joannes Kovalik

Slovenskí básnici
Slovenskí publicisti
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí politici
Politici HSĽS
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Osobnosti z Ústia nad Oravou
Michal Králka (komunistický funkcionár)

Michal Králka (* 28. november 1888, Podbrezová-Lopej - † 25. júl 1939, Podbrezová-Lopej) bol  verejný činiteľ, funkcionár KSČ, robotník.

Rodina 
 otec Michal Králka (?-1917)
 matka Mária rod. Magánová
 syn Michal Králka (1919-1975)

Životopis 
Vyučil sa za valciara v železiarňach v Podbrezovej, kde aj pracoval ako robotník. Ako vojak rakúsko-uhorskej armády padol do ruského zajatia. Skúsenosti zo sovietskeho Ruska uplatňoval po návrate na Slovensko v revolučnom hnutí, spoluzakladateľ straníckej organizácie v Lopeji, popredný predstaviteľ revolučného hnutia v podbrezovských železiarňach. Organizátor mzdových bojov , štrajkov, demonštrácií. Funkcionár miestnej a okresnej straníckej organizácie, člen obecného zastupiteľstva i podstarosta Lopeja. Za revolučnú činnosť perzekvovaný. V roku 1935-1938 senátor NZ na KSČ.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1888
Úmrtia v 1939
Alexander Križka

Alexander Križka (pseudonymy John Thompson, Ypsilon) (* 26. marec 1903, Ružomberok – † 9. december 1955, Košice) bol slovenský spisovateľ, pedagóg, režisér a dramaturg.

Životopis 
Narodil sa v rodine Mateja Križku a jeho manželky Adely, rodenej Neumannovej. Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v rokoch 1921 – 1925 na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, na parížskej Sorbonne a Vysokej škole sociálnych náuk taktiež v Paríži (1925 – 1926) a napokon na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1928 získal titul PhDr. a v roku 1938 JUDr. Po skončení štúdia pôsobil ako pedagóg na gymnáziu v Prešove a Košiciach, tiež ako redaktor v Prahe, štátny úradník v Banskej Bystrici (1938 – 1945), neskôr bol tiež redaktorom Vatry a Zpravodajskej agentúry v Banskej Bystrici. 

Okrem toho bol členom spolku Svojeť, spoluzakladateľom Voľného združenia študentov socialistov zo Slovenska (1922) a DAV-u (1924) a pôsobil v ochotníckych divadlách v Prešove a v Košiciach. Je tiež autorom spomienkovej knihy z obdobia parížskych štúdií, zbierky poviedok a viacerých článkov o divadle. Okrem literárnej tvorby sa venoval i prekladom dramatických diel z francúzskeho a talianskeho jazyka. V roku 1944 sa aktívne zúčastnil protifašistického odboja.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí ochotníci
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí divadelní režiséri
Slovenskí divadelní dramaturgovia
Slovenskí prekladatelia
Osobnosti SNP
Osobnosti z Ružomberka