Ludvík Aškenazy

Ludvík Aškenazy (* 24. február 1921, Český Těšín, Česko – † 18. marec 1986, Bolzano, Taliansko), bol český spisovateľ, scenárista, dramatik a autor rozhlasových hier.

Životopis 
Narodil sa v česko-židovskej rodine, ktoré ovplyvnilo jeho tvorbu. Po maturite na strednej škole v roku1939, študoval v Poľsku vo Ľvove slovanskú filológiu. Počas vojny od roku 1942 pôsobil v česko-slovenskej jednotke v ZSSR, bojoval s česko-slovenským armádnym zborom v bitke pri Sokolove. 

Po roku 1945 pôsobil do začiatku päťdesiatych rokov v Česko-slovenskom rozhlase ako reportér a zahranično-politický komentátor, koncom päťdesiatych rokov sa stal spisovateľom z povolania.

V roku 1968 emigroval do Nemecka, naďalej bol spisovateľom z povolania, po čase obišiel potrebný preklad z češtiny a začal písať po nemecky. Až do roku 1976 žil v Mníchove. Zomrel po dlhej chorobe roku 1986 v Taliansku v Bolzane, kde sa roku 1976 usadil aj so svojou ženou, Leoniou Mannovou-Aškenazy, dcérou nemeckého spisovateľa Heinricha Manna, s ktorou sa zoznámil v máji 1945 v Prahe. Ich syn Jindřich Mann je režisérom, striedavo žije v zahraničí a v Prahe.

Dielo 
Najprv písal reportáže, ktoré boli formované komunistickou ideológiou v jej dobovom stalinistickom razení. Od roku 1955, po úspechu svojej prvej prozaistickej knihy Dětské etudy, príbehoch malého chlapca a jeho otca, v ktorých je veľa poézie a minimum dobovej ideólgie, je spisovateľom z povolania a píše prózu, prevažne poviedky, neskôr divadelné hry. Autor má od začiatku vlastný, svojbytný, poetický, často melancholický duktus. Možno že rozprávka „Putování za švestkovou vůní“, sa dá považovať za jediný autorov pokus o román. Aj keď je určená pre deti, vyšla najprv pre dospelých a tešila sa svojho času značnej popularite. V päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 20 storočia bol Ludvík Aškenazy relatívne obľúbený a čítaný spisovateľ, ktorý sa trochu vymykal všetkým bežným zaradeniam a prípadným klišé v rámci vtedy vydávanej a režimom povolenej literatúry.

Jeho neskoršia literárna tvorba v emigrácii (najprv písaná ešte po česky, neskôr po nemecky) bola z veľkej časti literatúrou detskou. Za zbierku rozprávok  Wo die Fuechse Blockfloete spielen získal Nemeckú štátnu cenu za detskú literatúru. Ďalší úspech zaznamenali aj knihy Wo die goldene Schildkroete tanzt a  Du bist einmalig. Okrem množstva rozprávok písaných pre rozhlas (prevažne Bayerische Rundfunk), napísal v Nemecku mnoho rozhlasových hier, ktoré väčšinou aj sám inscenoval, a mnoho televíznych a filmových scenárov – prevažne pre ZDF, tiež pre BR. 

Detské knihy, ktoré napísal v emigrácii vyšli v mnohých prekladoch v ďalších jazykoch, rozhlasové hry sa dočkali uvedenia v Spojenom kráľovstve, Kanade a Škandinávii. 

Napriek tomu, že sa tieto jeho emigračné diela stali pomerne populárnymi, do nemeckej literatúry výrazne nezasiahol.

 Kde teče krev a nafta, 1948
 Ulice milá a jiné reportáže z Polska, 1950
 Německé jaro, 1950
 Z modrého zápisníku, 1951 reportáže
 Všude jsem potkal lidi, 1955
 Indiánské léto, 1956, Reportáže a cestopis z USA

Protagonistami jeho kníh sú často deti a hranica medzi knihami pre deti alebo o deťoch je u autora často zámerne trochu nezreteľná:
 Dětské etudy", 1955, svojho času bestseller, knižka o „človiečikovi “ založila autorovu popularitu
 Milenci z bedny, 1959, v istom zmysle pokračovanie Dětských etud
 Ukradený měsíc, novela, rozprávka, snáď aj pre dospelých, 1956, často zdramatizovaná, svojho času aj pre divadlo Semafor

Ďalšie poviedkové zbierky:
 Sto ohňů, 1952, dá sa definovať ako dielo poplatné stalinizmu
 Vysoká politika, dá sa definovať ako dielo poplatné stalinizmu
 Květnové hvězdy, 1955 neskôr aj pod názvom Májové hvězdy
 Psí život, 1959, poviedky o zvieratách a ľuďoch počas vojny a v protektoráte.
 Vajíčko, poviedky.

Je autorom knihy básni:
 Černá bedýnka, 1960, poézia ilustrovaná a inšpirovaná fotografiami

Diela pre deti 
 Putování za švestkovou vůní aneb Pitrýsek neboli strastiplné osudy pravého trpaslíka, 1959
 Osamělý létací talíř, 1963
 Praštěné pohádky, 1965
Pohádka na klíč, 1967
 Cestopis s jezevčíkem, 1969

Dráma 
 C.k. státní ženich, 1963,
 Andělka, 1968
 Pravdivý příběh Antonie Pařízkové, lehké holky s dobrým srdcem, napísal v šesťdesiatych rokoch. V roku 2000 nakrútila Česká televize podľa tohto námetu televízny film Noční host, ktorý režíroval autorov syn

Podľa jeho scenárov bolo natočených niekoľko filmov:Tam na konečné (Réžia:Kadár a Klos), Křik (Réžia: Jaromil Jireš), Můj přítel Fabián, Hry a sny, Májové hvězdy 

Napísal mnoho rozhlasových hier: Bylo to váš účet (prix di Italia 1963) Kiosk, Kůže, a mnoho ďalších.

Referencie

Literatúra 
 Osobnosti - Česko : Ottův slovník. Praha : Ottovo nakladatelství, 2008. 823 s. ISBN 978-80-7360-796-8. s. 21.   
 TOMEŠ, Josef, a kol. Český biografický slovník XX. století I. A-J. Praha ; Litomyšl : Paseka, 1999. 634 s. ISBN 80-7185-245-7. s. 31-32.   
 VOŠAHLÍKOVÁ, Pavla, a kol. Biografický slovník českých zemí : 1. sešit : A. Praha : Libri, 2004. 155 s. ISBN 80-7277-215-5. s. 132.

Externé odkazy 
 Ludvík Aškenazy na www.spisovatele.cz
 Ludvík Aškenazy v Kdo byl kdo v našich dějinách ve 20. století

Českí spisovatelia
Českí novinári
Spisovatelia židovského pôvodu
Novinári židovského pôvodu
České osobnosti židovského pôvodu