joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bill Mollison

Bill Mollison (* 4. máj 1928, Stanley, Tasmánia, Austrália  – † 24. september 2016, Sisters Beach, Tasmánia, Austrália) bol austrálsky výskumník, učiteľ, prírodovedec a autor niekoľkých kníh, „otec permakultúry“, integrovaného systému dizajnu, ktorý vyvinul spolu s David Holmgrenom a ktorý zahŕňa nielen poľnohospodárstvo, záhradníctvo, architektúru a ekológiu, ale aj ekonomické systémy pre obchod a komunity.

V roku 1981 získal spolu s Patrickom van Rensburgom Right Livelihood Award.

Dielo 
 Permaculture: A Designers' Manual. Tagari Publications, 1988, ISBN 0-908228-01-5 (angl.)
 Permaculture One: A Perennial Agricultural System for Human Settlements, zus. mit David Holmgren. Eco-Logic Books / Worldly Goods, 1990, ISBN 0-908228-03-1 (angl.)
 Permaculture: A Practical Guide for a Sustainable Future. Island Press, 1990, ISBN 1-559630-48-5 
 Introduction to Permaculture, Tagari Publications, 1994, ISBN 0-908228-08-2 
 Permakultur II. Praktische Anwendungen. pala-verlag, 1994, ISBN 3-923176-05-8
 Permakultur konkret. pala-Verlag, 2005, ISBN 3-923176-60-0
 ''The Permaculture Book of Ferment and Human Nutrition (1993, Revised 2011) ISBN 978-0-908228-06-5

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Institut pre permakultúru 
 Rural Legends „Bill-Mollison“ 
 Bill Mollison

Zdroj 

Permakultúra
Austrálski biológovia
EasyJet

EasyJet plc, vystupuje pod značkou easyJet, je britský nízkonákladový letecký dopravca, ktorý má svoju hlavnú základňu na letisku Londýn Luton. Bol založený 18. októbra 1995 britským podnikateľom Steliosom Haji-Ioannouom a po svojom raketovom raste sa stal najvýznamnejším konkurentom pre aktuálne najväčšiu nízkonákladovú leteckú spoločnosť Ryanair. 

Tento dopravca lieta na trasách medzi letiskami hlavne v Európe, ale aj v Turecku a severnej Afrike, celkovo v 27 krajinách. EasyJet za rok 2009 prepravil bezmála 46 miliónov pasažierov.

Destinácie 
EasyJet lieta do 118 destinácií. Jeho hlavná základňa je na letisku Londýn-Luton, ale jeho najväčšia základňa je na letisku Londýn Gatwick, kde ponúka 78 destinácií. EasyJet má aj základne v celej Európe: Bazilej, Belfast, Berlín-Schönefeld, Bristol, Doncaster Sheffield, Edinburgh, Ženeva, Glasgow, Liverpool, Londýn-Stansted, Lyon, Madrid, Manchester, Miláno-Malpensa, Newcastle, Paríž-Charles de Gaulle, Paríž-Orly a Rím-Fiumicino.

Dňa 17. decembra 2007, EasyJet oznámil, že by významne rozšíril svoje pôsobenie v severozápadnom Anglicku, o otvorení základne na letisku v Manchestri. EasyJet začal lety z Milána-Malpensa do Olbia dňa 21. októbra 2007, a tiež na Sardíniu do hlavného mesta Cagliari dňa 29. októbra 2007. 

Základňa v Dortmunde bola uzatvorená dňa 26. októbra 2008 z dôvodu neefektívnosti a zlou úrovňou príjmov. Aktivity na letisko Rím-Fiumicino majú byť rozšírené v novembri 2009 s otvorením ďalšej európskej základne. 

V decembri 2009 Easyjet preruší lety na letisko East Midlands. Po vyhlásení generálneho riaditeľa spoločnosti Andyho Harrisona, ktorý povedal, že: "Letecká spoločnosť nemôže vidieť rast na letisku v dlhodobej budúcnosti, a preto sa bude zameriavať na vyššiu prioritu v trhoch."

Do októbra 2006 lietal EasyJet aj na Slovensko, do Bratislavy.

Flotila 
Flotilu spoločnosti easyJet tvoria nasledujúce lietadlá (stav z mája 2010):

Priemerný vek flotily je 3,4 rokov.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Domovská stránka EasyJetu
 Historické zaujímavosti o EasyJetu
 Letiská, kam EasyJet lieta

Letecké spoločnosti Spojeného kráľovstva
Nízkonákladové letecké spoločnosti
Podniky založené v 1995
Ryanair

Ryanair DAC je írska nízkonákladová letecká spoločnosť s hlavným sídlom na letisku v Dubline. Ide o najväčšiu leteckú spoločnosť v Európe a takisto najväčšiu na svete v počte prepravených medzinárodných cestujúcich. Za rok 2009 prepravila 65,3 milióna pasažierov, čo je 13% nárast oproti roku 2008, a plán na rok 2010 je až 73 miliónov pasažierov.

Flotilu spoločnosti tvorí takmer 300 lietadiel typu Boeing 737-800, ktoré lietajú na približne tisíc linkách po Európe a zo 49 základní. Spoločnosť je známa svojou rapídnou expanziou, ktorú dosiahla vďaka deregularizácii leteckého priemyslu v Eúrope v roku 1992, a tiež svojim nízkonákladovým (low-cost) modelom predaja leteniek. 

Najväčším letiskom, kde Ryanair operuje, je londýnske letisko Stansted.

Filozofia 
Ryanair ponúka nízkonákladový (low-cost) model predaja leteniek. Na podobnom obchodnom modeli fungujú aj iné spoločnosti, ako napríklad EasyJet, Wizz Air alebo už skrachované SkyEurope Airlines. Prvá z menovaných spoločností je pre Ryanair najväčším konkurentom. V cene leteniek však ide Ryanair oproti svojim ostatným nízkonákladovým konkurentom ešte ďalej. Každý deň ponúka akciové letenky v cenách od 0,01€ do približne 12€, kde cena letenky je konečná, vrátane všetkých základných povinných poplatkov. Podľa štatistík tvoria tieto akciové letenky až približne polovicu všetkých predaných leteniek. Napriek tomu zisk Ryanairu v roku 2009 narástol oproti rovnakému obdobiu roku 2008 až o viac ako 500%. Za celý účtovný rok (1. apríl 2009 – 31. marec 2010) predstavoval čistý zisk Ryanairu až 319 miliónov eur.

Pôsobenie na Slovensku 

Ryanair takisto lieta aj na najväčšie slovenské letisko M. R. Štefánika v Bratislave, odkiaľ aktuálne prevádzkuje 17 pravidelných liniek (a jednu ďalšiu, ktorá bude v prevádzke od októbra 2015) a je tu dominantný dopravca s najväčším počtom prepravených pasažierov. V roku 2009 začal z Bratislavy prevádzkovať celkovo osem nových liniek a v roku 2010 ich bolo ohlásených zatiaľ šesť.

V Bratislave má spoločnosť bázu, operovanú jedným lietadlom Boeing 737-800.

Flotila

Súčasná flotila 
Flotilu Ryanairu tvoria tieto lietadlá (stav z mája 2022):

Lietadlá používané v minulosti

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Letecké spoločnosti Írska
Nízkonákladové letecké spoločnosti
Podniky založené v 1985
Kvetná nedeľa

Kvetná nedeľa alebo Palmová nedeľa () je pohyblivý kresťanský sviatok, ktorý pripadá na nedeľu pred Veľkou nocou a pripomína slávnostný príchod Ježiša do Jeruzalema. Túto udalosť zaznamenávajú všetky štyri evanjeliá (Mt 21, 1 – 11; Mk 11, 1 – 11; Lk 19, 28 – 40; Jn 12, 12 – 19). Názov sviatku je odvodený od kvetov, ktorými bývajú ozdobené chrámy, resp. od kvitnúcich ratolestí, ktoré sa rozdávajú veriacim počas bohoslužieb a majú pripomínať palmové vetvy, ktorými ľud vítal Ježiša. V gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi patrí do kategórie Pánových sviatkov a tvorí „dvojsviatok“ s Lazárovou sobotou. Je jedným z dvanástich veľkých sviatkov. Nie je súčasťou Veľkého týždňa. Na utierni sa posviacajú ratolesti, ktoré sa potom rozdávajú veriacim. V bohoslužobných textoch sviatku výrazne rezonuje aj udalosť vzkriesenia Lazára. Zároveň je predzvesťou sviatku sviatkov – Paschy (Veľkej noci).

Rímskokatolícka cirkev 
Od vydania slovenského prekladu 3. typického vydania Rímskeho misála sa nazýva Palmová nedeľa. V rímskokatolíckej cirkvi sa volá aj Nedeľa utrpenia Pána (Dominica de Passione Domini). Omša sa začína slávnostnou procesiou alebo slávnostným vstupom, v úvode sa posvätia ratolesti (v našich krajoch bahniatka) a nasleduje sprievod na čele s kňazom. Po čítaniach sa spievajú pašie namiesto evanjelia. Palmovou nedeľou sa v liturgii rímskokatolíckej cirkvi začína Svätý týždeň.

Poznámky

Referencie

Iné projekty 

Liturgický rok
Svätý týždeň
Kresťanské sviatky
Nedeľa
Biela sobota

Biela sobota alebo Veľká sobota alebo Svätá a veľká sobota alebo Svätá sobota () je v kresťanskom kalendári deň pred Veľkonočnou nedeľou. Večer alebo v noci sa slávi Zmŕtvychvstanie Ježiša Krista (Veľkonočná vigília). Názov Biela sobota deň získal zrejme od bieleho rúcha neofytov, ktorí sú krstení pri veľkonočnej vigílii, ktorá však k Bielej sobote nepatrí, alebo môže pochádzať aj z ľudových zvykov veľkého upratovania a bielenia, konaných tento deň pred nedeľou Zmŕtvychvstania. V Rímskokatolíckej cirkvi sa nazýva Svätá sobota .

V rímskokatolíckej cirkvi 

V rímskokatolíckej cirkvi je Svätá sobota súčasť Svätého týždňa a veľkonočného tridua. Počas dňa sa nekonajú žiadne veľké obrady ani svätá omša. Výnimkou je okrem liturgie hodín obrad Efeta, ktorým sú katechumeni pripravení na samotný krst. Liturgia hodín sa často koná aj verejne, po nej sa vyloží, resp. odloží Eucharistia v Božom hrobe. V západnej cirkvi je zvykom počas Svätej soboty konať tzv. bdenie pri Božom hrobe. Svätá sobota sa liturgicky končí okamihom začatia obradov nočnej bohoslužby nazvanej Veľkonočná vigília, ktorou sa už začínajú oslavy nedele Zmŕtvychvstania Pána. Táto vigília je niekedy nesprávne nazývala liturgia Bielej soboty.

Dňom Svätej soboty sa končí pôst (pôstné obdobie ako také však končí omšou svätenia olejov na Štvrtok Svätého týždňa). 

Svätá sobota je tak posledný deň veľkonočného tridua, ktoré sa začína na Štvrtok Svätého týždňa večer, pokračuje Piatkom utrpenia Pána a Svätou sobotou a vrcholí Veľkonočnou vigíliou ústiacou do Nedele Pánovho zmŕtvychvstania.

V gréckokatolíckej cirkvi 

V gréckokatolíckej cirkvi je Veľká sobota posledným dňom Veľkého týždňa. V tento deň sa pripomína Ježišov pohreb, balzamovanie a najmä zostúpenie do podsvetia (hádesu - "ríše mŕtvych"). Ráno sa slávi tzv. Jeruzalemská (nadhrobná) utiereň. Jej štruktúra pripomína pohreb, nosnými prvkami sú velebenia k 176 veršom najdlhšieho žalmu (žalm 118 podľa Septuaginty) a kánon. Tieto texty sú rozjímaním nad Kristovou smrťou a jej významom pre ľudstvo.

Podvečer sa slávi večiereň s liturgiou sv. Bazila Veľkého. Hlavnou myšlienkou tejto bohoslužby je krst; počas nej je zvykom udeľovať dospelým katechumenom krst, myropomazanie (birmovanie) a eucharistiu. Obsahuje 15 starozákonných čítaní s predobrazmi utrpenia a vzkriesenia Ježiša Krista a tiež s predobrazmi krstu (pôvodne sa krstilo počas týchto čítaní). Texty tejto bohoslužby poukazujú aj na spojenie krstu a Paschy. Medzi čítaním apoštola a evanjelia sa všetky chrámové prikrývky aj rúcha kňazov vymenia - namiesto tmavých (čiernych alebo bordových) sa dávajú svetlé. Pôvodne bola táto bohoslužba súčasťou celonočného bdenia pred Paschou. Niekde sa po jej skončení prečítajú celé Skutky svätých apoštolov.

Je to jediná sobota v roku, keď je predpísaný pôst.

Referencie 

 Andrej Škoviera: Veľký týždeň a Pascha. Komentár k bohoslužbám, čítaniam a sviatku.
 Jeruzalemská utiereň
 Miroslav Iľko: Veľká sobota.

Pozri aj 
 Zmŕtvychvstanie Pána

Liturgický rok
Svätý týždeň
Veľká noc
Sobota
Otto Berger

Doc. Ing. Otto Berger CSc. (* 14. júl 1938, Bošany) je generálny riaditeľ stávkovej kancelárie Niké, spol. s r.o. a univerzitný pedagogicko-výskumný pracovník. Pôvodným povolaním je elektrotechnik. Venoval sa najmä svetelno-technickým projektom a svetelným plastikám, za realizáciu ktorých získal množstvo ocenení.

Referencie 

Ľudia zo stávkových spoločností na Slovensku
Osobnosti z Bošian
Absolventi Elektrotechnickej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Ernst Kaltenbrunner

Ernst Kaltenbrunner (* 4. október 1903 Ried im Innkreis, Rakúsko-Uhorsko – † 16. október 1946 Norimberg, Nemecko) bol prominentný nacista, člen SS v hodnosti Obergruppenführer a policajný generál, odsúdený na Norimberskom procese na trest smrti za vojnové zločiny a zločiny proti ľudskosti. Spolu s Hitlerom, Himmlerom, Heydrichom a ďalšími mal rozhodujúci podiel na vyvražďovaní židovského obyvateľstva, Slovanov a iných národností a rás v koncentračných táboroch a na okupovaných územiach.

Životopis 
Narodil sa v mestečku Ried im Innkreis v Rakúsku. Bol synom právnika, študoval na štátnom reálnom gymnáziu v Linzi a neskôr právo na univerzite v Gratzi, kde v roku 1926 získal diplom. Po skončení školy pracoval ako právnik v Linzi a Salzburgu. Bol vysoký okolo 201 cm. Výrazné jazvy na tvári mal pravdepodobne zo študentských rokov, keď sa zúčastňoval súbojov, iná verzia hovorí o následkoch dopravnej nehody, ktorú spôsobil pod vplyvom alkoholu.

V roku 1932 sa stal členom Nacionálne socialistickej strany a člen rakúskych oddielov SS. V roku 1934 sa dostal do väzenia za aktívnu účasť na sprisahaní proti Dollfussovej vláde a v roku 1935 mu ako jednému z vedúcich činiteľov rakúskej SS odobrali právo vykonávať právnickú prax. 13. marca 1938 bol na Hitlerov osobný pokyn vymenovaný za štátneho tajomníka pre otázky bezpečnosti Seyss-Inquartovej nacionálno socialistickej vlády v Rakúsku. V praxi to znamenalo, že sa stal šéfom jednotiek SS v Rakúsku.

Od januára 1943 do konca vojny bol náčelníkom Hlavného úradu ríšskej bezpečnosti Reichssicherheitshauptamt (RSHA), jemu bolo priamo podriadené gestapo, bezpečnostná služba Sicherheitsdienst (SD), kriminálna polícia (Kriminalpolizei) a zahraničná spravodajská služba. Hitler ho do tejto funkcie menoval osobne po tom, čo v Protektoráte Čechy a Morava spáchali československí výsadkári Slovák Jozef Gabčík a Čech Jan Kubiš atentát na jeho predchodcu v tejto funkcii a zároveň zastupujúceho ríšskeho protektora pre Čechy a Moravu – Reinharda Heydricha. Táto funkcia zároveň znamenala, že Ernst Kaltenbrunner sa stal zástupcom Heinricha Himmlera.

V roku 1945 bol zajatý americkými jednotkami v Alpách a v Norimbergu postavený pred medzinárodný súd pre vojnových zločincov. Dňa 1. októbra 1946 bol odsúdený na trest smrti obesením. Rozsudok bol vykonaný 16. októbra 1946 o druhej hodine po polnoci.

Iné projekty 

Vojnoví zločinci
Nemecké osobnosti druhej svetovej vojny
Dôstojníci SS
Norimberský proces
Nacisti
Popravení obesením
Reichssicherheitshauptamt
Stanislav Piętak

Mgr. Stanislav Piętak, PhD. (* 18. marec 1946, Smilovice) je český evanjelický teológ, farár, univerzitný pedagóg a emeritný biskup Sliezskej cirkvi evanjelickej augsburského vyznania.

Život 
V rokoch 1967 až 1971 študoval na Evanjelickej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a na Kresťanskej teologickej akadémii vo Varšave. Od roku 1971 pôsobil v duchovenskej službe Sliezskej cirkvi evanjelickej a. v., v zboroch:

 Havířov-Bludovice (1971-1979)
 Albrechtice (1979-1992)
 Havířov-Suchá (1990-1992)
 Třínec (1992-2006)
 Nebory (2001-2006)

Počas komunistického režimu bol perzekvovaný. 

Bol činný tiež na Pedagogickej fakulte Ostravskej univerzity, kde stál na čele Katedry kresťanskej výchovy od roku 1993 až do začlenenia uvedenej katedry do Katedry spoločenských vied v roku 2003. V roku 2000 získal na Evanjelickej bohosloveckej fakulte v Bratislave doktorát na základe obhájenia dizertačnej práce na tému Duchovná zrelosť ako výzva na konfirmačnú prípravu. Od roku 2005 zastával funkciu predsedu Rady Cirkevnej základnej školy v Třinci, ktorá nadväzuje na činnosť kresťanských tried na Fakultnej ZŠ v Třinci (1994 – 2003). Bol tiež členom Rady Evanjelikálneho teologického seminára v Prahe.

V novembri 2006 bol synodou SCEAV zvolený za biskupa. V roku 2007 odoprel podpísať dokument Charta Oecumenica, pretože sa domnieval, že signatárov zaväzuje k smerovaniu, ktoré sa rozchádza v základných otázkach s augsburským vyznaním. V roku 2009 sa v otvorenom liste vyjadril proti uznaniu homosexuálneho partnerstva v Evanjelickej luteránskej cirkvi v Amerike. Jeho funkčné obdobie v úrade biskupa uplynulo 18. marca 2011. 

Potom, čo opustil úrad biskupa, začal v roku 2011 pracovať v zbore v Bystrici nad Olšou. 

Biskup Piętak je ženatý; z manželstva s Annou  má dcéru Magdalenu a synov Martina, Tomáša a Pavla. Jeho zaťom je Jiří Chodura.

Bibliografia 
 Duchovní zralost jako výzva pro konfirmační přípravu  (dizertácia, 1999; vyšla tiskom v roku 2000 pod názvom Vybrané základní otázky náboženské výchovy)
 Duchovná zrelosť ako výzva pre konfirmačnú prípravu. IN: Zborník prác a štúdií študentov Evanjelickej bohosloveckej fakulty. Zväzok 3. Žilina, Žilinská univerzita - EDIS, 2001, s. 7-36.
 The Gospel in Post-Marxist Societies. IN: Missio Apostolica, Vol. 9, No. 2 (Issue No. 18) 11/2001, s. 84-87. 
 Helmut Thielicke. Život a dílo. IN: Významní evanjelikálni teológovia druhej polovice 20. Storočia. Banská Bystrica, Združenie evanjelikálnych cirkví, 2004, s. 6-12.

Zdroje 

Narodenia v 1946
Českí evanjelickí biskupi
Optické rozoznávanie znakov

Optické rozoznávanie znakov alebo OCR (z angl. Optical Character Recognition) je metóda umožňujúca preklad obrazu (grafiky) tlačených alebo písaných znakov do textovej, editovateľnej formy napr. do ASCII znakov abecedy. Typickým príkladom je zoskenovaný text (čo je vlastne len obrázok znázorňujúci text) a jeho preklad do strojovej formy použiteľnej a editovateľnej v textovom editore. V minulosti sa využívali rôzne metódy rozoznávania znakov napr. optické, dnes sa na tento účel používa výhradne výpočtová technika.

OCR technológie sa nepoužívajú len na rozoznávanie textu, ale napr. aj na rozoznávanie notového zápisu, špeciálnych znakov (napr. na bankovkách pre zvýšenie bezpečnosti), rozoznávanie správnosti podpisu a pod.

OCR softvér 
OCR softvér je program umožňujúci rozoznanie jednotlivých znakov v texte. Zahŕňa v sebe prvky umelej inteligencie a strojového videnia, ako aj lingvistické prvky kontrolujúce správnosť preložených slov a viet. Od zložitosti softvéru záleží aj presnosť výstupu. Samostatnou kapitolou sú softvéry schopné rozoznávať rukou písaný text, obvykle vybavené schopnosťou naučiť sa formu a štýl rukopisu, s prispôsobením na meniacemu sa sklonu a rôznej veľkosti písma.

U OCR softvéru je obvykle potrebné nastaviť jazyk v ktorom je text napísaný, napr. slovenčina, angličtina ..., aby správne vyhodnotil diakritické znaky, a aby pre výstupný text použil správny jazykový slovník. Jednoduché OCR softvéry sú bežnou súčasťou softvérového vybavenia skenerov, alebo sa predávajú ako samostatné produkty.

Známe OCR softvéry:
 ABBYY FineReader OCR
 OmniPage
 Readiris
 CVision Technologies
 Top Image Systems
 Zonal OCR
 Computhink
 ViewWise
 CuneiForm
 GOCR
 Microsoft Office Document Imaging
 Microsoft OneNote
 Nicomsoft OCR
a iné.

Externé odkazy 
 http://web.archive.org/web/20060103170611/http://linux.ku.sk/Computer/0005.pdf str. 17 Naučte svoj počítač čitať autor Furat Rahman, časopis Computer 5/00.

 
Počítačová grafika
Kostol svätej Alžbety (Veľké Bielice)

Kostol sv. Alžbety Uhorskej leží vo Veľkých Bieliciach (časť mesta Partizánske). 

Jeho výstavba začala v roku 1723 za Pavla Leopolda Medňanského a z väčšej časti bol dokončený v roku 1759 za prispenia barónky Anny Márie Medňanskej. Nosné oblúky mala iba svätyňa, chrámová loď zostala otvorená do roku 1777. Spočiatku boli dva zvony umiestnené v drevenej zvonici vedľa kostola. Počas prvej svetovej vojny boli zvony zhabané pre účely armády. V roku 1799 a v roku 1902 bol kostol rekonštruovaný. Steny sa spevnili a zvýšili o 2,5 m. Na pamiatku rekonštrukcie je vo vchode umiestnená mramorová tabuľa.

Vedľa kostola sa nachádza cintorín a neďaleko je aj fara. Pôvodná budova bola postavená na močaristom teréne, kňazi tu mali neustále problémy s vlhkosťou. V roku 1763 bola vybudovaná nová fara z nepálenej tehly, na ktorú prispeli veriaci. Tá však bola aj napriek mnohým opravám zdemolovaná a na jej základoch vyrástla v roku 1897 terajšia budova.

Kostol je zasvätený sv. Alžbete Uhorskej, dcére uhorského kráľa Ondreja II. z rodu Arpádovcov. 

Stavby v Partizánskom
Veľké Bielice
Veľké Bielice
Moldoveanu

Moldoveanu alebo  je najvyšší vrch Rumunska. Jeho vrchol je v nadmorskej výške 2 544 m n. m. a je tak 16. najvyšší vrch Karpát. Moldoveanu leží zhruba uprostred horského pásma, ktoré tvorí pohorie Fagaraš ().

Prístup 
Najčastejšie využívaná cesta na vrchol Moldoveanu vedie cez vrch Vistea Mare (2 527 m n. m.), po ceste vedúcej z Podragu, Sambata, alebo údolím Vistea.

Iné projekty

Externé odkazy 
 salvamontvictoria.com/ , 

Vrchy Južných Karpát
Vrchy v Rumunsku
Dvojtisícovky v Rumunsku
Najvyššie vrchy štátov
Neoklasicizmus

Slovo neoklasicizmus je aj zriedkavé označenie neoklasickej ekonómie, pozri neoklasická ekonómia.

Neoklasicizmus alebo novoklasicizmus je umelecký smer v hudbe, literatúre, divadle a architektúre. Vychádza z obdobia romantizmu (hlavne z konca obdobia), ktorý kladie dôraz na intelekt, na prísne vyváženú formu a na svojrázny tvar umeleckého diela. Podporoval ho popredný kritik F. X. Šalda, ktorý v tej dobe smeroval od individualizmu k poriadku, k nadosobnému poslaniu umenia.

Literatúra 
Autori v literatúre sa svojimi témami obyčajne vracali do minulosti, neusilovali sa ale zachytiť dobový kolorit, išlo o spodobenie nadčasových, základných rysov osudu človeka vo svete. Ich cieľom neboli osobné dojmy, ani psychologická analýza, ale neosobné rozprávanie.

Typické rysy: tvarová kázeň, štylová jednota, presnosť a precíznosť vyjadrenia, kompozičná vyváženosť; nevyzdvihujú cit, ale intelekt, nadčasové javy.

Typické žánre pre novoklasicizmus boli poviedka a novela.

Hudba

Iné projekty

Externé odkazy 
 Neoclassicism in the "History of Art"
 Neoclassicism Style Guide, British Galleries

Zdroj
Michael Lloyd Coats

Michael Lloyd Coats (* 16. január 1946, Sacramento, Kalifornia, USA) je riaditeľ Johnsonovho vesmírneho strediska a bývalý americký kozmonaut z letov raketoplánmi, 144. kozmonaut Zeme.

Život

Mladosť a výcvik 
Po základnej a strednej škole (Ramona High School, Riverside) pokračoval v štúdiách na univerzite vo Washingtone (George Washington University) a v roku 1977 tam získal doktorát. V štúdiách potom pokračoval na námornej postgraduálnej škole (U.S. Naval Postgraduate School) v Monterey, Kalifornia, ktorú ukončil roku 1979. V čase výberu (rok 1978) do tímu kozmonautov bol ženatý a s manželkou Diane Eileen, rodenou Carsonovou, mali jedno dieťa.

Lety do vesmíru 
Prvý vstup do vesmíru bol pre Michaela spojený so štartom raketoplánu Discovery pri misii STS-41-D ku koncu leta roku 1984. Posádku tvorili Henry Hartsfield (veliteľ), Michael Coats (druhý pilot), ďalej Judith Resniková, Steven Hawley, Richard Mullane a nakoniec „prvý cestujúci“ v raketopláne, Charles Walker, inžinier od firmy McDonnell Douglas. Vypustili družice SBS 4, Leasat 2 a Telstar 3. Návrat bol na základňu Edwards Air Force Base v Kalifornii.

Po druhýkrát sa dostal na palubu Discovery po päťročnej pauze. Štvordenný let STS-29 odštartoval na Floride. Na palube boli: Michael Coats (veliteľ), John Blaha (pilot), James Buchli, Robert Springer a James Bagian. Počas letu vypustili družicu TDRS, uskutočnili množstvo experimentov a v poriadku pristáli za asistencie 450 000 divákov na základni Edwards v Kalifornii.

Po tretíkrát a naposledy letel na jar roku 1991, opäť v raketopláne Discovery. V posádke boli: Donald McMonagle, Gregory Harbaugh, Guion Bluford, Lloyd Hammond, Charles Veach, Richard Hieb. Veliteľom Discovery bol Michael Coats. Počas osemdenného letu vypustili množstvo prevažne špionážnych družíc vrátane nemeckej SPAS.

Počas svojich 3 letov strávil vo vesmíru 19 dní.

 STS-41-D Discovery (30. august 1984 – 5. september 1984)
 STS-29 Discovery  (13. marec 1989 – 18. marec 1989)        
 STS-39 Discovery (28. apríl 1991 – 6. máj 1991)

Po letoch 
Po svojom treťom lete z NASA odišiel. Ďalších 13 rokov bol zamestnaný vo viacerých firmách (Loral, Lockheed), v roku 2005 sa do Houstonu vrátil a stal sa riaditeľom Johnsonovho vesmírneho strediska.

Referencie

Literatúra

Externé odkazy 
  Coats, M.L. v Malej encyklopédii kozmonautiky
  Michael Coats v encyklopédii SPACE-40

Kozmonauti USA
Absolventi George Washington University
Osobnosti zo Sacramenta (Kalifornia)
Subsystém základňových staníc

Subsystém základňových staníc GSM () je subsystém GSM zahŕňajúci nasledujúce tri prvky: základňová stanica GSM (BTS - Base Transciever Station), základňová riadiaca jednotka GSM (BSC - Base Station Controller) a transkóder GSM (TC - Trans Coder). Je to teda časť siete GSM, ktorá prenáša a prijíma rádiové signály z mobilných telefónov. 

Subsystém základňových staníc prekódováva prenosové kanály, prideľuje rádiové kanály mobilným telefónom a prenáša dáta do GSM centra. Niekoľko základňových staníc je ovládaných základnou riadiacou jednotkou BSC. BTS základňové stanice spolu s BSC riadiacimi jednotkami môžu vytvárať hviezdicovú, stromovú alebo inú typológiu.

Externé odkazy 
 

Telekomunikačná infraštruktúra
Štandard GSM
Mesto tieňov

Mesto tieňov je pôvodný slovenský kriminálny seriál, ktorý vysielala TV Markíza od 11. apríla 2008 do 24. januára 2012. Vyrábala ho produkčná spoločnosť DNA Production. Jednotlivé epizódy boli inšpirované skutočnými príbehmi, ktoré sa odohrali na Slovensku. Seriál získal cenenie Televízna udalosť roka od filmových kritikov.

Série

Hlavné postavy

Epizódne postavy 
 Martin Rausch
 Szidi Tobias
 Vladimír Černý
 Vladimír Jedľovský
 Petra Polnišová
 Juraj Ďurdiak
 Zuzana Šebová

Knižné vydanie 
 2008 - Marek Zákopčan - Mesto tieňov 1, Ikar ISBN 8055116962
 2008 - Marek Zákopčan - Mesto tieňov 2, Ikar ISBN 8055117845

Ocenenia 
 2008: Kinema Film roka 2008
 2009: OTO 2008 - Cena časopisu Život

Referencie

Externé odkazy 
 správa na medialne.sk
 správa na markiza.sk
 správa na medialne.sk

Slovenské kriminálne televízne seriály
Televízne seriály z roku 2008
Air Force One

Air Force One je v Spojených štátoch amerických volacie meno lietadla, v ktorom sa nachádza súčasný prezident Spojených štátov.

História Air Force One 

V roku 1944 prezident Franklin Delano Roosevelt požiadal o vytvorenie prezidentskej leteckej kancelárie, ktorá by poskytovala leteckú prepravu pre prezidenta USA, a tiež pre jeho personál. 

Ďalších 20 rokov sa pre cestovanie prezidentov používali rôzne štvormotorové vrtuľové lietadlá.

V roku 1962 sa pre Air Force One zakúpilo prvé prúdové lietadlo Boeing 707.

V súčasnosti má prezidentská letecká flotila dve špeciálne upravené lietadlá Boeing 747-200B. Označenie lietadiel je 28000 29000 s Air Force označením VC-25A. Ak je na palube lietadla prezident USA, rádiový volací znak tohto lietadla je „Air Force One“. Výnimkou sú vrtuľníky prevádzkované Námornou pechotou Spojených štátov, ktoré pri preprave prezidenta používajú volací znak Marine One.

Air Force One dnes 
Na palube lietadla má prezident a jeho personál plný prístup k všetkým službám vrátane komunikačných systémov, zabezpečeným a nezabezpečeným telefónnym linkám, faxov a dátovej komunikácii, spoločne s fotokopírkami, tlačiarňami a počítačmi.

Tieto lietadlá sú udržované a obsluhované na prezidentskej leteckej základni časti Vzdušného vojenského velenia 89. vzdušnej letky (), umiestnené na Andrewsovej leteckej základni () v Suitlende, štát Maryland.

Lietadlo VC-25A je schopné uletieť 12 600 km, čo je dĺžka obvodu jednej tretiny zemegule bez doplnenia paliva (na stránkach Bieleho domu je však uvedené, že lietadlo dokáže uletieť až jednu polovicu dĺžky obvodu zemegule). Lietadlo môže pojať viac než 70 pasažierov. Každé z týchto lietadiel stálo 325 mil. USD

Air Force One vo filme 
V roku 1997 nakrútil režisér Wolfgang Petersen akčný film v hlavnej úlohe s Harrisonom Fordom a Gary Oldmanom.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky Bieleho domu o Air Force One

Dopravné lietadlá USA
Boeing
Mazda RX-7

Mazda RX-7 je športový automobil, ktorý v rokoch 1978 až 2002 vyrábala japonská automobilka Mazda. Pôvodná Mazda RX-7 bola vybavená dvojrotorovým Wankelovým motorom s objemom 1146 cm³ a športovým usporiadaním s motorom za prednou nápravou a zadným náhonom. RX-7 bola priamym nástupcom modelu RX-3 (obe boli v Japonsku predávané ako Savanna) a následne nahradila všetky ostatné Mazdy s rotačným motorom okrem modelu Cosmo.

RX-7 sa päťkrát dostala do zoznamu 10Best časopisu Car and Driver. Celkovo sa vyrobilo 811 634 kusov.



Prvá generácia (SA/FB)

Series 1 (1978-1980) je zvyčajne označovaná ako "SA22C" z prvých abecedno-číslicového kódu VIN. Táto séria RX-7 mala nelakované oceľové nárazníky. V roku 1980 Mazda vyrobila 2500 špeciálnych severoamerických modelov, známych ako LS (Leather Sport).

Series 2 (1981-1983) mala integrované plastom pokryté nárazníky, široké čierne gumené lišty na bokoch karosérie a upravené motorové komponenty. Výbava GSL poskytovala voliteľné kotúčové brzdy na všetkých kolesách, pričom s prednými ventilovanými kotúčmi a zadný samosvorný diferenciál (LSD).

Series 3 (1984-1985) mala upravenú prednú spodnú čelnú plochu. GSL-SE mala motor 13B RE-EGI so vstrekovaním paliva, ktorý vyvíjal výkon 101 kW/137 koní a krútiaci moment 183 Nm. Podľa Mazda, jej rotačný motor dovoľoval RX-7 GLS zrýchliť z 0 na 80 km/h za 6,3 sekundy.

Možnosti a modely boli rôzne v každej krajine. Rozmer sporiadania a interiérovej úpravy v Series 3 bol zmenený len v severoamerických verziách. Dodatočne, Severná Amerika bol jediný trh, ktorý ponúkal prvú generáciu RX-7 s motorom 13B s vstrekovaním paliva, a to model GSL-SE. Prepĺňaný motor 12A (bez medzichladiča) bol dostupný v najposlednejších modeloch Series 3 v Janonsku.

Predajnosť bola dobrá, s celkovým počtom 474 565 vyrobených modelov prvej generácie; samotných 377 878 sa predalo v USA. V roku 2001 časopis Sports Car International zaradil prvú generáciu RX-7 na 7. miesto vo svojom zozname Top Sports Car of the 1970s.

Druhá generácia (FC)

Series 4 (1986-1988) bola dostupná s atmosférickým motorom 13B-VDEI so vstrekovaním paliva a výkonom 108 kW/147 koní. Voliteľný prepĺňaný model (1987-1988), známy ako Turbo II na americkom trhu poskytoval výkon 135 kW/183 koní. Series 5 (1989-1992) mala upravený dizajn a lepší motorový manažment, rovnako ako ľahšie rotory a vyšší kompresný pomer, 9,7:1 pre atmosférický motor a 9,0:1 pre prepĺňaný motor. Atmosférický model Series 5 FC poskytoval výkon 119 kW/162 koní, kým Series 5 Turbo mal výkon 147 kW/200 koní.

Tretia generácia (FD)

Tretia generácia RX-7, FD (s FD3S pre JDM a JM1FD pre USA VIN) mala upravený dizajn karosérie. 13B-REW bol prvým, masovo vyrábaným sekvenčným twin-turbo systémom, ktorý sa exportoval mimo Japonska, ktorý navyšoval výkon na hodnotu 188 kW/255 koní v roku 1993 a 206 kW/280 koní počas ukončenia výroby v roku 2002.

FD RX-7 sa v roku 1993 stala Import Car of the Year časopisu Motor Trend

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 Mazda RX-7 na Open Directory Project

Zdroj

RX-7
Športové automobily
Kupé
Automobily so zadným náhonom
Automobily s riadením všetkých štyroch kolies
Rely automobily
Automobily skupiny B
Káblové pripojenie

Káblové pripojenie je širokopásmový prístup na internet cez rozvody káblovej televízie s využitím káblového modemu.  Nachádza sa väčšinou vo veľkých mestách (Bratislava, Trnava, Žilina, Košice, Nitra), a dosahuje vysoké rýchlosti pripojenia. 

K pripojeniu pomocou káblovej televízie sú potrebné sieťová karta a káblový modem (poskytovatelia za poplatok prenajímajú špeciálny modem). Káblový modem použitím koaxiálneho TV kábla je pomocou rozbočovača zapojený na káblovú TV zásuvku a následne prepojený so sieťovou kartou počítača. Pripojenie je zdieľané (spolu s TV signálom) na jednom kábli, takže nie je možné garantovať rýchlosť.

Rýchlosť prijímania dát () je typicky od 2 Mbit/s do 50 Mbit/s a viac. Rýchlosť odosielania dát () je zvyčajne od 384 kbit/s do 20 Mbit/s a viac. 

Sú dva potenciálne problémy v internete cez TV rozvody:
 Keďže všetci účastníci sú pripojení cez jeden kábel a tento má fixnú kapacitu, ktorá je zdieľaná medzi všetkých účastníkov, vzniká kapacitný problém, ak viacero účastníkov zaťaží sieť naraz. 
 Internet je závislý od káblového TV rozvodu. Obvykle provideri zväzujú účastníkom ruky a priamo, alebo nepriamo (cenovou politikou) ich nútia používať aj TV službu.

Prístup k internetu prostredníctvom káblového modemu používalo na konci roku 2006 približne 37 000 zákazníkov (10,4 % zákazníkov širokopásmového internetu)

Technické parametre štandardného káblového rozvodu  
k rozhraniu je možné pripájať koncové telekomunikačné zariadenia vyhovujúce norme STN EN 500 83 - Káblové siete pre televízne signály, zvukové signály a interaktívne služby. 

rozhranie siete R 3A - 862 MHz
koncové zariadenie sa do siete pripája pomocou koaxiálneho kábla 75 Ohm. Pre pripojenie dátovej služby sa používa káblový modem s rozhraním euroDOCSIS.
pracovné pásmo: downstream: 87 až 862 MHz, upstream: 5 až 65 MHz
kapacita siete:
pásmo 87 až 108 MHz 30 analógových rozhlasových kanálov
pásmo 111 až 125 MHz 6 digitálnych rozhlasových kanálov
pásmo 5 až 65 MHz 7 analógových alebo 7 dátových kanálov
pásmo 125 až 862 MHz 95 analógových TV kanálov, 1 alebo viac dátových kanálov (na úkor počtu analógových TV signálov).
TV norma: CCIR - B,G,D,K, SECAM, PAL
R norma: VKV II (87.5 až 108 MHz)
Dáta: euroDOCSIS 2.0
Parametre signálov
TV: 57 – 80 (77) dBμV
R: 50 - 70 dBμV
64 QAM: 47 – 67 dBμV
Rozdiel úrovní medzi susednými 64 QAM a AM - TV kanálmi: max. - 13dB
rozdiel úrovní medzi susednými 64 QAM kanálmi: max. 3 dB

Poskytovatelia 
 Chello, T-com, NeoNet

Referencie 

Internet
Pripojenia na internet
TEDOM C12 G

TEDOM C12 G je mestský nízkopodlažný autobus vyrábaný firmou TEDOM sídliacou v Třebíči. Je poháňaný na stlačený zemný plyn. Koncepčne vychádza z autobusu Tedom Kronos 123, ktorý má pôvod v talianskej firme Mauri. Od typu Kronos sa autobus odlišuje množstvom konštrukčných úprav (napr. úpravou predného čela).

Prevádzka na Slovensku 
V Košiciach je v prevádzke 19 autobusov tohto typu. Dodávky týchto vozidiel boli realizované v rokoch 2007 až 2008. Dostali evidenčné čísla 5601 – 5619. Ďalších 30 autobusov bolo sprevádzkovaných v Bratislave, dodávky prebehli v rokoch 2009 až 2010. Dopravný podnik ich obstaral formou prenájmu na 8 rokov s možnosťou odkúpiť si vozidlá po uplynutí nájomnej lehoty, ktorú využil. Vozidlá boli dodané v celočervenom nátere, postupne obdržali nálepky s motívom mesta Bratislava. V súčasnosti je v prevádzke ešte 29 vozidiel, jeden autobus zhorel do tla 22. novembra 2016 a následne bol vyradený.

Pozri aj 
 Oficiálna stránka

Referencie 

Autobusy TEDOM
Belturbet

Belturbet (ír. Béal Tairbirt) je mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. 
V roku 2011 tu žilo 1 378 obyvateľov.

Mesto leží na rieke Erne,  od hranice so Severným Írskom, na ceste I. triedy N3. Najbližšími mestami sú Ballyconnell ( na ZSZ), Killeshandra ( na JJZ), Clones ( na severovýchod); do Cavanu je to  JJV smerom a do Enniskillen v Severnom Írsku  (SSZ smerom).

Mesto vzniklo pri jednom z brodov cez rieku Erne. Začiatkom 13. storočia tu stála malá pevnosť, v 17. storočí sa Belturbet stal významným obchodným strediskom. 28. decembra 1972 tu pri bombovom atentáte zahynuli dvaja mladí ľudia (Geraldine O'Reilly a Patrick Stanley). 

V súčasnosti je hlavným zdrojom príjmov mesta cestovný ruch (rybolov, plavby po rieke, turistika). Každoročne posledný júlový týždeň sa tu koná festival Belturbet Festival of The Erne. Severne od mesta je pri rieke vybudovaná lodenica.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Location in Ireland
 A map Of Belturbet Town
 Belturbet Town 1613-1840

Mestá v grófstve Cavan
Ján Greguš (hudobník)

Ján Greguš (* 1951, Handlová) je slovenský spevák, skladateľ a textár. Jeho dcérou je speváčka Yvette Gregušová.

Zo života 
V 80. rokoch vystupoval s hudobnou skupinou Metrum.
S piesňou "Daniela" niekoľkokrát vystupoval v televíznej relácii Repete.

Medzi známe piesne, ku ktorým napísal text patrí "Veľmi Ťa ľúbim, mama", na ktorej hudobne spolupracoval s Pavlom Zajáčkom. Pieseň naspievala ako 8-ročná jeho dcéra Yvette Gregušová a v určitých slovenských rozhlasových staniciach sa hrá na želanie pre jubilantov.

Väčšina jeho piesni má náboženský charakter. Redakcia náboženského vysielania Slovenského rozhlasu v 90. rokoch pripravila reláciu o jeho živote.

Tvorba

Diskografia 
 1981: Daniela / Stará láska nehrdzavie - Opus 9143 0534, SP 
 1982: Klaudia / Tajná láska - Opus 9143 0583, SP 
 1985: Absolútne krásna žena / Zradíš ma : Metrum - Opus 9143 0632, SP
 1986:  Kto je lepší / Žijem : Metrum - Supraphon, SP 
 1988: Hej, Maťo / Pár sĺz : Ján Greguš so skupinou Metrum - Opus, SP 
 1998: Láska z neba - RB-Radio Bratislava, MC, CD
 1999: Láska, nádej, spása - Relax ag.
 2001: Ján Greguš a Yvette - RB-Radio Bratislava
 2009: Metrum, Ján Greguš - 1980 - , CD
 2013: Zlatý výber - M-orth, CD
 2013: Večná láska - ,CD

Kompilácie 
 1982: Dvanásť do tucta - Diskotéka Opusu 9 - Opus 9113 1250, LP, A1.Stará láska nehrdzavie - spieva: Ján Greguš, hrá skupina: Zajace
 1982: Opus '82 - Najúspešnejšie melódie roka - Opus 9113 1310, LP, A3. „V júli“
 1983: Dvanásť do tucta - Diskotéka Opusu 10 - Opus 9113 1414, LP, A1. Sylvia, A6. Smútok Ahoj, B2. Slnečné hodiny, B6. Jedináčik
 1985: Opus '85 - Najúspešnejšie melódie roka - Opus 9113 1690, LP, B11. „Absolútne krásna žena“ - Ján Greguš, Metrum.
 1995: Repete 6 - Ena Records -13. „Daniela“
 1998: Pesničky pre šťastie - RB - Radio Bratislava, MC, CD
 1997: Repete Gala 3 - Ena Records
 2015: Najkrajšie piesne Petra Hanzelyho - Opus, edícia: Autorské piesne, 13. „Ave Maria“ - Ján Greguš a Iveta Gregušová, 18. „Keď srdce plače“ - Ján Greguš

Piesňová tvorba

Literatúra 
 1980 Greguš nie je Gott, časopis Populár, č. 8, Roč. 12 .
 1982 Ján Greguš na ceste daždivým ránom, časopis Rytmus, 33. ročník , 3. číslo, 
 1986 Metrum hľadá svoje miesto, časopis Rytmus, 37. ročník , 2. číslo,.
 1987 Metrum žije melódiou, časopis Rytmus, 38. ročník , 1. číslo,.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Hudba musí liečiť - Rozhovor, zenskyweb.sk
 Ján Greguš - Spevák s vierou v srdci

 
Narodenia v 1951
Slovenskí popoví speváci
Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí skladatelia modernej hudby
Kresťanskí speváci
Kresťanskí hudobní skladatelia
Slovenskí textári piesní
Osobnosti z Handlovej
Ján Greguš a Yvette

Ján Greguš a Yvette je album Jána Greguša a Yvette Gregušovej, ktorý vyšiel na CD v roku 2001.

Zoznam skladieb 
 „Láskou dýcha zem“ (h:Pavel Šindler / t:Ján Greguš) – 3:44 
 „L´amore é Dio“ (h:Ján Greguš / t:Gustáv Hupka) – 3:48 
 „Nádherné dieťa Vianoc“ (h:Migliacci Fontana / t:Ján Greguš) – 3:06 
 „Otváram víno“ (h:Borivoj Medelský / t:Ján Greguš) – 3:25 
 „Slovensko plné krás“ (h:Peter Hanzely / t:Ján Greguš) – 3:19 
 „Slnko z tvojich očí“ (h:Ján Greguš / t:Ján Greguš) – 3:20 
 „Koľko je ciest“ (h:Ján Greguš / t:Pavel Gábriš) – 3:28 
 „Zvoňte zvony“ (h:Ján Greguš / t:Gustáv Hupka) – 3:34 
 „Ocko môj“ (h:Ján Greguš a Borivoj Medelský / t:Ján Greguš) – 2:50 
 „Super nápad“ (h:Ján Greguš / t:Ján Greguš) – 2:26 
 „Srdce ako dar“ (h:Ali Brezovský / t: Vlasta Brezovská) – 3:22 
 „Daj Boh šťastia tejto zemi“ (slov. ľudová / Viliam Ján Gruska – 3:22 
 „Nový život nádejí“ (h:Ján Greguš / t:Ján Greguš) – 3:45 
 „Cesta daždivým ránom“ (h:Garry Cowton / t:Alojz Čobej) – 3:45 
 „Priateľ“ (h:Ali Brezovský / t:Ľuboš Zeman) – 3:06 
 „Tak plač“ (h:Ali Brezovský / t:Ľuboš Zeman) – 3:33 
 „90 zápaliek“ (h:Ivan Horváth / t:Ľuboš Zeman) – 2:54

Výroba albumu 
 spev: Ján Greguš (1 – 8,10 – 17)
 Yvette Gregušová (8,9)
 Ľudovít Nosko (15)
 Aranžmán: Pavel Šindler – klávesy, programovanie (1,4,13)
 Tomáš Rédey – klávesy, programovanie (2,7,8,17),-gitary (2,7,8,11,15,16,17),-vokál (11)
 Pavel Zajáček – klávesy, programovanie (3,5,6,9,10,14)
 Marián Zajáček – bicie (3,5,6,9,10,14)
 Jiří Vana – gitary (3,14), skupina ABS (11,15,16)
 OĽUN pod vedením Miroslava Dudíka (12), skupina Trend (3,14)
 Pavel Gábriš -recitatív (7), Gustáv Hupka-recitatív (8)
 Vydal: RB, Rádio Bratislava 2001.

Albumy Jána Greguša
Albumy Yvette Gregušovej
Hudobné albumy z 2001
Hudobné albumy kresťanskej hudby
Kongregácia pre náuku viery

Kongregácia pre náuku viery () je centrálna inštitúcia rímskokatolíckej cirkvi na ochranu cirkvi pred kacírstvom, teda odlišným vierovyznaním, založená pápežom Pavlom III. nariadením „Licet ab initio“ z 21. júla 1542 ako Congregatio Romanae et universalis Inquisitionis ().

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Kongregácie Rímskej kúrie
D2 (album)

D2 je album speváčky Dary Rolins, ktorý vydalo 10. marca 2008 hudobné vydavateľstvo Sony BMG. Jeho názov je pokračovaním názvu predchádzajúceho albumu D1 inšpirovaný označením diaľnice, ktorou sú spojené jej dva domovy, Bratislava s Prahou. Voľné pokračovanie cesty D1 vedie naprieč žánrami: od hip-hopu cez r´n´b, dance, garage, 2step, house... pričom každý z autorov mal možnosť výberu (úplne podľa vlastného uváženia či vkusu) z posledných dvoch albumov Dary. Súčasťou albumu sú aj tri novinky.
Krst albumu prebehol štýlovo - Sunarom (mliekom určeným na výživu dojčiat), nakoľko Dara bola tri týždne pred pôrodom dcéry Laury (27.marca 2008).

Zoznam skladieb 
 „Na teba sa dívam vs. Túžim“ Jan Kleník
 „Give Me Back“ DJ Moskito
 „Rush“ Gerionty
 „2much 4love“ DJ Mad Skill
 „Túžim 2007“ PSH
 „Hold On 2me“ DJ Mad Skill feat. Lil Deezy
 „Tell Me Love“ DJ Neo
 „Disco Love 05“ DJ Boss
 „Owner of a lonely heart“ Robert Burian
 „2much 4love“ DJ Braun
 „Túžim“ Veneer
 „Slowly“ MJ Cole
 „If“ Jan Kleník
 „Znamenie“ DJ Neo
 „Feel Like I’m Dancing“  DJ Wich
 „Nádych, výdych“ Jan Kleník
 „Let’s Go“ Big Fish feat. Nironic
 „Party DJ“ Viktor Hazard feat. Rytmus
 „Volný pád“ DJ Trafik feat. Orion
 „Rush“ Naughty by Nature & DJ Mad Skill

Hudobné albumy z 2008
Albumy Dary Rolins
What’s my name

What´s my name   je album speváčky Dary Rolins, ktorý vydalo 18. marca 2001 hudobné vydavateľstvo Sony BMG.  Na albume sa producentsky podieľal Jan Kleník z Ohm Square a jednou skladbou prispel aj frontman skupiny Monkey Business - Roman Holý.

Zoznam skladieb 
 „Na teba sa dívam“ - 3:53
 „Rush“ - 5:08
 „Ležím na tráve“ - 4:08
 „Give Me Back“ - 4:29
 „Feeling Free“ - 5:04
 „Solid“ - 4:37
 „Jako motýli“ - 5:26
 „2much 4love“ - 4:08
 „Working All Day“ - 3:24
 „What`s My Name“ - 5:00
 „Tossing And Turning“ - 5:18
 „Hold On 2me“ - 4:08
 „Tell Me“ - 4:53

Hudobné albumy z 2001
Albumy Dary Rolins
Miloslav Vlk

PhDr. Miloslav kardinál Vlk (* 17. máj 1932, Sepekov† 18. marec 2017, Praha) bol český katolícky duchovný a teológ, ktorý v rokoch 1991 a 2010 pôsobil ako 35. arcibiskup pražský a prímas český, v rokoch 19901991 bol krátko 10. biskupom českobudějovickým.

Životopis
Po maturite v roku 1952 pracoval krátko ako robotník, následne nastúpil na vojenskú službu. V rokoch 19551960 študoval na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity odbor archívnictvo. Potom nejaký čas pracoval ako archivár, v roku 1964 odišiel študovať na CMBF do Litoměřic. 25. júla 1968 bol vysvätený za kňaza a vymenovaný za sekretára českobudějovického biskupa Josefa Hloucha. V roku 1971 však musel toto miesto z rozhodnutia komunistického úradu opustiť a odísť spravovať malé farnosti (Lažiště u Prachatic, Rožmitál pod Třemšínem).

V roku 1978 mu odobrali štátny súhlas. V rokoch 19781988 pracoval ako umývač okien a archivár v Prahe, kde zároveň tajne vykonával svoje kňazské povolanie. V roku 1989 získal späť štátny súhlas.

Biskup, arcibiskup, kardinál
14. februára 1990 – bol menovaný za českobudějovického biskupa. Vysvätený bol 31. marca 1990.
17. marca 1991 – bol menovaný za pražského arcibiskupa a českého prímasa.
26. novembra 1994 – bol vymenovaný za kardinála.
2005 – ako jediný Čech sa zúčastnil na voľbách pápeža, pri ktorých bol zvolený Benedikt XVI.

V roku 2007 podal pri príležitostí svojich 75. narodenín rezignáciu na arcibiskupský úrad, pápež Benedikt XVI. ju však neprijal a požiadal ho aby vo svojej funkcii zotrval ešte dva roky.

Aktívne hovoril po nemecky a taliansky pasívne ovládal ruštinu a francúzštinu, latinčinu a esperanto. Bol nositeľom celej rady čestných teologických doktorátov v Illinois, Minnesote (USA), Passau (Nemecko), Krakove, Opole (Poľsko) a čestným občanom rôznych miest v zahraničí.

Roku 2002 mu bol prepožičaný Rad T. G. Masaryka II. triedy.

Referencie

Externé odkazy 
 osobná stránka Miloslava kardinála Vlka

Českí teológovia
Českí kardináli
Arcibiskupi Pražskej arcidiecézy
Biskupi Českobudějovickej diecézy
Predsedovia Českej biskupskej konferencie
Osobnosti z okresu Písek
Pyrrhovo víťazstvo

Pyrrhovo víťazstvo je slovné spojenie, ktoré vyjadruje formálne víťazstvo alebo úspech, ktoré v skutočnosti vo svojich dôsledkoch žiadnym víťazstvom alebo úspechom nie je. Pôvodne vzišlo z vojenstva, ale rýchlo sa stalo všeobecne používanou frázou vo všetkých oblastiach, v ktorých sa súťaží alebo nejako hodnotí úspech. Všeobecne označuje predovšetkým víťazstvo, ktoré je príliš tesné a príliš draho zaplatené. Rovnako ako víťazstvo, ku ktorému došlo omylom, alebo bol ľahko získaný cieľ buď bezcenný, alebo priniesol víťazovi namiesto zisku hlavne straty.

Pôvod frázy a jej pomenovanie odkazuje na Pyrrha, kráľa z Epiru, vynikajúceho starovekého bojovníka a jedného z veľkých nepriateľov Rímskej republiky. Fráza naráža na poznámku, ktorou údajne odbil dôstojníkov, ktorí mu po bitke pri Ascule (279 pred Kr.) zablahoželali k víťazstvu: „Ešte jedno takéto víťazstvo a vrátim sa do Epiru bez vojakov.“ Išlo o triezve zhodnotenie celej situácie - nepriateľa síce donútil k ústupu a spôsobil mu ťažké straty, ale jeho armádu nezničil a jeho vlastné elitné jednotky a dôstojnícky zbor vyšli z bitky výrazne zdecimované. Keďže Rimania mali väčšie možnosti doplniť svoje rady, jeho pozícia sa vlastne zhoršila.

Poznámky 

Vojenská terminológia
Frederick Drew Gregory

Frederick Drew Gregory (* 7. január 1941, Washington, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánmi, neskôr člen vedenia NASA.

Život

Mladosť a výcvik 
Po základnej a strednej škole v roku 1964 absolvoval vojenskú leteckú akadémiu. V roku 1977 ukončil štúdium na Univerzite George Washingtona, odbor informačné sústavy. Potom pokračoval v štúdiách v armádnej škole leteckého personálu v Norfolku vo Virgínii. Oženil sa a má dve deti. Do tímu kozmonautov NASA vstúpil 16. januára 1978.

Lety do vesmíru 
Po prvýkrát vzlietol na obežnú dráhu okolo Zeme na jar roku 1985. Bol v posádke siedmeho letu raketoplánu Challenger, misie STS-51-B. Hlavnou a splnenou úlohou bola aktivácia európskeho laboratória Spacelab 3. Posádku Challengeru tvorili veliteľ plk.Robert Overmyer, ďalej plk. Frederick Gregory, dr. William Thornton , dr. Norman Thagard, dr. Don Lind, dr. Lodewijk van den Berg a dr. Taylor Wang. Na palube mali so sebou tiež niekoľko zvierat.

Na svoj druhý let čakal štyri roky. Tentokrát letel už ako veliteľ misie STS-33 v raketopláne Discovery, bol to prísne tajný let platený a pripravený armádou. Posádka: plk. Frederick Gregory, pilot plk. John Blaha, kpt. Manley Carter, dr. Franklin Musgrave, Kathryn Thorntonová. Počas letu vypustili špionážnu družicu typu Magnum.

Tretí let v roku 1991 bol rovnako vojenský. Veliteľom na palube Atlantisu bol plk. Frederick Gregory, posádka plk.Terrence Henricks, plk.James Voss, kpt.Mario Runco Jr., dr. Story Musgrave a Thomas Hennen. Počas letu vypustili špionážnu družicu DSP Block 14, prezývanú "Liberty".

Všetky tri lety mali štart na Floride, mys Canaveral, pristátie na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii. Počas troch svojich letov strávil vo vesmíre 18 dní. Je zapísaný ako 165 kozmonaut Zeme.

 STS-51-B Challenger (29. apríl 1985 – 6. máj 1985)
 STS-33 Discovery (23. november 1989 – 28. november 1989)
 STS-44-A Atlantis (24. november 1991 – 1. december 1991)

Po letoch 
V tíme kozmonautov zostal do roku 2005, bol členom vedenia NASA, napr. v roku 2004 vystupoval ako námestník riaditeľa pri návšteve v Bajkonure , potom prešiel do Johnsonovho strediska v Houstone.

Zdroje 
 
 Gregory, F.D. v Malej encyklopédii kozmonautiky
 Frederick Gregory encyklopédii SPACE-40
 

Kozmonauti USA
Osobnosti z Washingtonu D.C.
Dominant (budova)

Dominant je výšková budova v bratislavskej mestskej časti Petržalka na Námestí hraničiarov. Je to polyfunkčný objekt, ktorý pozostáva z navzájom prepojených štyroch častí. Najvyššia budova má 20 poschodí, ostatné majú 5, 6 a 7 poschodí. 

Objekt má dve podzemné podlažia, kde sa nachádza podzemné parkovisko, garáže a serverhousing. V priestoroch podzemného parkoviska sa nachádza moderné dátové centrum SHC III, ďalej v prvom a druhom podlaží sú kancelárske a obchodné priestory, vo vyšších podlažiach byty.

Externé odkazy 
 Domovská stránka

Výškové budovy v Bratislave
Architektúra z 2008
Universo

Universo je polyfunkčný objekt v bratislavskej mestskej časti Starý Ružinov. Výšková budova má 22 nadzemných podlaží a 3 podzemné podlažia. Nachádza sa v Ružovej doline číslo 8 medzi približne rovnako vysokými výškovými budovami Glória a Rozadol. Dokončený bol v roku 2008. V dome sa tak isto nachádzajú aj dve podlažia kancelárskych priestorov, 2 mezonetové byty a reštaurácia Ruža. V dome sa nachádza 144 bytov.

Externé odkazy 
 Universo

Výškové budovy v Bratislave
Architektúra z 2008
Calvados (nápoj)

Calvados je destilát pálený z jablkového vína pochádzajúci z francúzskeho regiónu Dolná Normandia. Názov destilátu z jabĺk „Calvados“ je pravidlami EÚ vyhradený pre francúzsky región Calvados a má predpísanú technológiu destilácie (dvojstupňová destilácia) a vyzrievania (vyzrievanie destilátov). Inde vyrobené pravé jablkové  destiláty, aj kvalitatívne porovnateľné, môžu v názve používať iba odvodeniny od slova „jablko“ - v slovenčine je to jablkovica.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kalvados – tekutý zázrak z Normandie - golfzona.sk

Alkoholické nápoje