joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lunochod

Lunochod () bolo označenie sovietskych automatických vozidiel, ktoré na pokyny z pozemského riadiaceho strediska vykonávali prieskumnú činnosť mesačného povrchu. V rámci programu Luna na Mesiaci úspešne pristáli dve misie – Lunochod 1 a Lunochod 2. Išlo o prvé robotické vozidlá použité pri prieskume slnečnej sústavy. 

Vozidlá Lunochod boli zostrojené v konštrukčnej kancelárii NPO Lavočkina a ich hlavným vývojovým dizajnérom bol konštruktér Alexander Kemurdžian. Na Mesiac boli dopravované na univerzálnej pristávacej platforme typu E-8. Ich pohyb po mesačnom povrchu riadili v reálnom čase operátori z riadiaceho strediska v Jevpatorii na Kryme. 

Telo vozidiel Lunochod tvorí hermetizované kruhové puzdro o priemere 2,15 metra, v ktorom je umiestnená hlavne palubná riadiaca a komunikačná elektronika, zdroje elektrickej energie a systémy tepelnej regulácie. Hornú časť hermetizovaného puzdra, kde je umiestnený chladiaci radiátor termoregulačného systému, kryje kruhové pohyblivé veko zvnútra pokryté solárnymi článkami, ktoré sa môže odklápať a natáčať na Slnko. Počas mesačnej noci je veko priklopené a chráni vnútorné prístroje pred unikaním tepla cez chladiaci radiátor. Naopak počas mesačného dňa je veko odklopené a nasmerované na Slnko, aby mohli fotovoltaické články na jeho spodku vyrábať pre vozidlo elektrickú energiu. Celé hermetizované puzdro je osadené na podvozku o celkovej dĺžke 2,218 metra, ktorý tvorí 8 kolies, každé o priemere . Rozchod kolies podvozku je 1,6 metra. Na vozidlách bolo umiestnených viacero vedeckých prístrojov, vrátane systému televíznych kamier, spektrometrov pre chemickú analýzu pôdy a laserových odrážačov. Hmotnosť Lunochodov sa pohybovala od 760 do . 

Mimo rôznych testovacích prototypov boli vyrobené celkovo 4 kompletné exempláre vozidiel Lunochod so sériovými označeniami 201, 203, 204 a 205: 
 № 201 – mal byť prvým vozidlom na Mesiaci, bol však zničený pri neúspešnom štarte 19. februára 1969
 № 203 (Luna 17) – prvé vozidlo Lunochod 1 pracovalo od roku 1970, pričom do 4. októbra 1971 prekonalo vzdialenosť 10 540 metrov a prenieslo 20 000 snímok a 25 chemických rozborov.
 № 204 (Luna 21) – druhé vozidlo Lunochod pristálo 15. januára 1973, pracoval 4 a pol mesiaca, spravil okolo 80 000 snímok a prešiel .
 № 205 – nazývaný aj Lunochod 3, mal pristáť v roku 1977, no jeho misia bola nakoniec zrušená, v súčasnosti sa nachádza v múzeu NPO Lavočkina

Externé odkazy 
 25 лет Луноходу-1

Iné projekty 

Prieskum Mesiaca
Mesačné vozidlá
Roboty vo vesmíre
Mariológia

Mariológia, je odvetvie dogmatickej teológie, ktoré sa zaoberá otázkou postavenia a úlohy matky Ježiša Krista v novozákonnej dobe z pohľadu Katolíckej cirkvi, ktorá ju označuje aj titulmi: Panna Mária, či Matka Božia.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kto je Panna Mária? - zoe.sk
 Dogmatická teológia Mariológia.doc
 Teologicketexty.cz česky
  Mariologie - iencyklopedie.cz česky
 Mariologie - kaplnka.sk česky

 
Kresťanská teológia
Dogmatika
Panna Mária

no:Jomfru Maria#Mariadogmer
Sviatosť kňazstva

Sviatosť kňazstva, alebo Sviatosť posvätenia kňazstva, najnovšie Sviatosť posvätného stavu  je jedna zo siedmich sviatostí katolíckej cirkvi, pravoslávnej cirkvi, anglikánskej cirkvi, starokatolíckej cirkvi a Cirkvi československej husitskej. Na Štvrtok Svätého týždňa (Zelený štvrtok) sa v katolíckej cirkvi pripomína ustanovenie Oltárnej sviatosti a služobného kňazstva .

Názov 
Kedysi bola nazývaná v slovenčine „sviatosť kňazstva“, avšak slovenský preklad najnovšieho Katechizmu Katolíckej cirkvi uprednostnil názov sviatosti: Sviatosť posvätného stavu. Latinsky sa nazýva: sacramentum ordinis - teda sviatosť vysviacky.

Štruktúra sviatosti 
Vo sviatosti posvätného stavu rozlišujeme tri stupne:

 diakonát
 presbyterát (kňaz) - gr. presbyteros: starší, v latinčine sa pužíva aj termín sacerdos, t. j. "svätý, ktorého si povolal/pomazal Pán"
 episkopát (biskup) - gr. episkopos: dozorca

Diakon je ustanovený na službu, kňaz a biskup majú služobné kňazstvo. Ustanovení boli na službu podľa Sk 6, 1 - 7.

Referencie

Externé odkazy 
 Sviatosť kňazstva - zoe.sk
 Sviatosť kňazstva - Farnosť Strážske
 Kňazstvo - posvätný stav, Farnosť sv. Terézie z Lisieux
 Sviatosť posvetenie kňazstva - siatosť posvätného rádu, Farnosť Svinia Farnosť Božieho Milosrdenstva

Sviatosti
Kresťanská teológia
Dogmatika
Kňazi
Riboflavín

Riboflavín (iné názvy: vitamín B2, vitamín G, ovoflavín, laktoflavín) je žlté až oranžovo-žlté prírodné flavínové farbivo slabo rozpustné vo vode. V potravinárstve sa označuje E číslom E101. Jeho biologicky aktívnymi podobami sú flavínmononukleotid (FMN) a flavínadeníndinukleotid (FAD).

Charakteristika 
Riboflavín nie je citlivý na teplo, kyseliny ani oxidácie, ale neznesie svetlo, hlavne ultrafialové. Jeho spotreba stúpa v stresových situáciach. V spolupráci s enzýmami sa podieľa na metabolickej premene živín a získavaní energie pre bunku. Spolu s ďalšími vitamínmi (kyselina listová, pyridoxín, niacín) sa zúčastňuje produkcie hormónov v kôre nadobličiek. Vstrebáva sa veľmi dobre, viaže sa na proteíny plazmy. Malá časť sa ukladá v pečeni a v pľúcach.

Riboflavín sa považuje za úplne netoxický, nie je mutagénny, teratogénny ani karcinogénny ani pri veľkých dávkach.

Riboflavín sa z tela vylučuje prevažne močom (spôsobuje jeho žlté intenzívne zafarbenie), ale môže sa vylučovať aj potom.

Výskyt 
Vo voľnej forme a vo forme nukleotidov sa riboflavín vyskytuje vo všetkých rastlinných a živočíšnych organizmoch. Väčšina rastlín a plodov obsahuje riboflavín vo veľmi malom množstve. Podstatne bohatším zdrojom sú kvasnice, mlieko, mäso, ryby. Zistilo sa, že pasterizáciou mlieka sa stráca 20% riboflavínu a čím je mlieko trvanlivejšie, tým menej riboflavínu obsahuje.

Riboflavín obsahuje aj:
 droždie, pečeň, srdce, obličky, tvaroh, orechy

Vplyv na zdravie 
Riboflavín je dôležitý pre dobrý stav kože, očí, funkciu srdca a ďalších orgánov. Má výrazný vplyv na metabolizmus sacharidov, lipidov a aminokyselín, ovplyvňuje celkovú energetickú premenu v organizme. Ako súčasť enzýmov v dýchacom reťazci je nevyhnutný pre základný bunkový metabolizmus. Je dôležitý pre červené krvinky, reguláciu rastu človeka a reprodukciu.

Denná spotreba riboflavínu je 1 – 1,2 mg. Vyššia je v období rastu, pri infekciách, po operáciach a úrazoch, v tehotenstve a v období kojenia, tiež pri zvýšenej činnosti štítnej žľazy a pri potrave s vyšším podielom tukov. Deficit riboflavínu sa môže prejaviť aj pri chorobe žlčníka, chronickom zápale tenkého čreva, pri cukrovke, pri používaní perorálnej antikoncepcie a pri terapii antidepresívami s tricyklickou štruktúrou. Vyššiu spotrebu majú fajčiari a ľudia konzumujúci alkohol. Riboflavín sa odporúča aj osobám trpiacim zvýšenou hladinou homocysteínu.

Prejavy nedostatku riboflavínu 
 bolestivé, zapálené ústne kútiky
 poruchy ústnej sliznice
 dystrofia nechtov

Referencie

Vitamíny
A11HA - Iné vitamínové prípravky, samotné
0101 i
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Vrubová húževnatosť

Vrubová húževnatosť je schopnosť materiálu odolať náhlemu, rázovému zaťaženiu.  Vlastnosť je podobná s prierazuvzdornosťou a je závislá od teploty. Vrubová húževnatosť sa meria tak, že sa špeciálne pripravená vzorka s vytvoreným vrubom rozbije na skúšobnom zariadení. Označuje sa KUJ, alebo KVJ - podľa tvaru vrubu (U alebo V tvar) a udáva sa v jouloch (J) s uvedením teploty pri ktorej bola zistená.

Meranie 

Vrubová húževnatosť sa meria na špeciálnom zariadení - Charpyho kladive. Ide o kyvadlové kladivo s vytvorenou predpísanou hranou. Vzorka sa ukladá tak, aby vytvorený vrub ležal v rovine kyvu kladiva, v mieste dráhy s jeho najväčšou kinetickou energiou. Kladivo uvádza do pohybu gravitačná sila. Hrana kladiva naráža na vzorku z opačnej strany ako je vytvorený vrub. 

Energia spotrebovaná na prelomenie vzorky sa zistí výpočtom z rozdielu výšky, z ktorej sa kladivo spustilo a výšky do ktorej prekmitlo po prelomení vzorky s využitím zákona zachovania energie.

Skúšobné vzorky 

Skúšobné vzorky sú malé hranoly predpísaných rozmerov s vytvoreným vrubom.

Hodnotenie lomu 
Okrem samotnej veľkosti vrubovej húževnatosti je dôležitým výsledkom aj posúdenie vzhľadu lomovej plochy. Podľa pomeru lesklej a matnej plochy je možné posúdiť nakoľko je materiál ťažný, alebo krehký. 

Mechanické vlastnosti materiálov
Akrivastín

Akrivastín (acrivastin) je nesedatívne H1 antihistaminikum druhej generácie určené na perorálne podávanie. Je účinnou látkou v lieku SEMPREX™, bežne sa nevyužíva. Vydáva sa iba na lekársky predpis.

Antihistaminiká
Wikipédia:Chýbajúce referencie
Martin Šulík

Martin Šulík (* 20. október 1962, Žilina) je slovenský filmový režisér, scenárista a herec. Syn herca Antona Šulíka, brat divadelného režiséra Antona Šulíka ml. a režiséra a dokumentaristu Mareka Šulíka.

Životopis 
Vyštudoval filmovú a televíznu réžiu na VŠMU v Bratislave (1981 – 1986). 
V roku 1984 si zahral vo filme Uhol pohľadu postavu študenta dokumentaristiky Ivana Stoklasa, ktorý sa prostredníctvom nakrúcaného filmového portrétu dostane do sporu so svojou priateľkou aj s pedagógmi na škole. 

Ako režisér debutoval v roku 1991 filmom Neha. Scenár napísal s Ondrejom Šulajom, ktorý sa stal jeho dlhodobým spolupracovníkom. Film Záhrada získal päť Českých levov, Cenu slovenskej filmovej kritiky, niekoľko ocenení na MFF Karlove Vary, Cenu českých filmových kritikov aj slovenského Igrica. Uspel aj na festivale v Mannheime, Cottbuse, Bologni, Turíne, Saint Etienne a v Belforte. Vo filme Krajinka po prvý raz scenáristicky spolupracoval s Dušanom Dušekom. Krajinku zaslala Slovenská filmová a televízna akadémia do výberu na nominácie na Oscara. Nakrútil aj niekoľko úspešných dokumentov. Jedným z nich je Klíč k určovaní trpaslíků aneb Poslední cesta Lemuela Gullivera (2002) o živote českého režiséra Pavla Juráčka. Okrem toho spracoval materiál o nerealizovaných filmoch Juraja Jakubiska (2001).  
Pracuje ako vedúci katedry filmovej a televíznej réžie na VŠMU.

Filmografia  
 1983: Zrelá mladosť (herec: četník)
 1984: Uhol pohľadu (herec: Ivan Stoklas)
 1985: Kára plná bolesti (herec: žandár)
 1986: Zakázané uvoľnenie (herec: Frco)
 1991: Neha (réžia)
 1992: Všetko čo mám rád (réžia)
 1995: Záhrada (réžia)
 1997: Orbis Pictus (réžia)
 1999: Praha očima – pov. Obrázky z výletu (réžia), pov. Absolutní láska (herec: Petrov kamarát)
 2000: Krajinka (réžia)
 2002: Výlet (herec: farár)
 2005: Slnečný štát (réžia)
 2011: Cigán (scenár, produkcia, réžia)
 2014:	Slovensko 2.0
 2018: Tlmočník
 2020: Muž so zajačími ušami

Externé odkazy 
 
 

Slovenskí filmoví režiséri
Slovenskí filmoví scenáristi
Slovenskí filmoví herci
Držitelia Českého leva
Držitelia Slnka v sieti
Držitelia ceny Krištáľový glóbus
Riadni členovia SFTA
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti zo Žiliny
Vyučujúci na Vysokej škole múzických umení v Bratislave
Anton Šulík

Anton Šulík (* 27. marec 1931, Ružomberok-Černová – † 11. január 1999, Bratislava) bol slovenský herec. Otec režisérov Antona a Martina Šulíkových.

Po maturite na gymnáziu študoval na odbornej textilnej škole v Ružomberku (1948 - 1950). V rokoch 1951 - 1957 bol členom Armádneho divadla v Martine, 1957 - 1966 Divadla Petra Jilemnického v Žiline, 1966 - 1969 DSNP, scéna Žilina a od roku 1969 členom Divadla SNP v Martine. Počas štúdií hral v ochotníckom súbore Máj v Černovej a neskôr v súbore pri ZK ROH v Rybárpoli. Aktívne spolupracoval ako režisér a inštruktor s ochotníckymi súbormi. 
Počas Nežnej revolúcie v novembri 1989 moderoval v Žiline protikomunistické mítingy. 
Na sklonku kariéry hral v Bábkovom divadle v Žiline.

Filmografia 
 1971: Keby som mal pušku (Vladov strýko)
 1972: Letokruhy (richtár)
 1973: Dolina (veliteľ POHG)
 1975: Horúčka (revízor)
 1976: Jeden stříbrný (policajt)
 1976: Keby som mal dievča (partizán)
 1976: Koncert pre pozostalých (vojenský lekár)
 1977: Penelopa (Lovčan)
 1978: Zlaté časy (mäsiar)
 1979: Blízke diaľavy (robotník)
 1979: Postav dom, zasaď strom (Samo)
 1980: Nevěsta k zulíbání (Tónov otec)
 1980: Otec ma zderie tak či tak (Fiala)
 1980: Pomsta  mŕtvych rýb (riaditeľ školy)
 1981: Nevera po slovensky (Malíček)
 1981: Otec (rozhodca)
 1981: Vták nociar (horár)
 1982: Na konci diaľnice (Valovič)
 1982: Pavilón šeliem (predseda ROH)
 1982: Predčasné leto (otec)
 1982: Soľ nad zlato (kuchár)
 1982: Tušenie (riaditeľ Krátky)
 1984: V bludisku pamäti (mjr. Haluza)
 1985: Kára plná bolesti (Kupka)
 1986: Cena odvahy (Brezina)
 1989: Právo na minulosť (Gejza)
 1989: Rabaka (príslušník VB)
 1989: V meste plnom dáždnikov (Kubica)
 1990: Šípová Ruženka (starý vojak)
 1992: Všetko čo mám rád (Tomášov otec)
 1997: Orbis Pictus (páter)
 1998: Je třeba zabít Sekala (Včelný)

Externé odkazy 
 Cernova.sk - Anton Šulík
 ČSFD.cz - Anton Šulík (česky)
 IMDb.com - Anton Šulík (anglicky)

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Osobnosti z Černovej
Uncyclopedia

Necyklopédia () je satirická „encyklopédia“, založená na MediaWiki, parodujúca Wikipédiu. Necyklopédia je zbierkou absurdných hesiel, ktoré vymýšľajú ich autori. Heslá nemajú nič spoločné so skutočnosťou a Wikipédia je v nej humorne definovaná ako nebezpečná paródia Necyklopédie.

Od januára 2005 (začiatok projektu) do júna 2013 mala napr. anglická Uncyclopedia 30309 hesiel, česká Necyklopedie 2718 a slovenská Necyklopédia 1620 hesiel. Najväčšia na svete bola portugalská Desciclopédia, ktorá má 43 784 hesiel.

SK Necyklopédia začala fungovať 25. mája 2007.

Necyklopédia na Fandome už nefunguje, funguje však na stránke https://necyklopedia.org/.

Iné jazyky

Iné projekty

Externé odkazy 
 Uncyclopedia
 O Wikipédii na Uncyclopedii
 Nonsensopedia, poľská verzia 
 Uncyclopedia, článok o Jimbo Walesovi v angličtine

Uncyclopedia
Karl Millöcker

Karl Millöcker (Carl Joseph Millöcker) (* 29. august 1842, Viedeň, Rakúsko – † 31. december 1899, Baden]) bol rakúsky operetný skladateľ.

Životopis 
Narodil sa v rodine zlatníka, ale nemal žiadny vzťah k tomuto remeslu. Vyštudoval Konzervatórium vo Viedni. Jeho talent spozoroval Franz von Suppé, ktorý ho najprv prijal do svojho orchestra za flautistu a v roku 1864 mu vybavil zamestnanie v Landestheater v Grazi. Tam napísal svoje prvé dve operety, Der tote Gast a Die Lustigen Binder  (obe v jednom dejstve), ktoré mali spoločnú premiéru 21. decembra 1865, ale mali len malý úspech.

O dva roky neskôr, v roku 1866 ho Suppé odporučil za dirigenta do Theater an der Wien. Riaditeľovi divadla sa však nepáčila Millöckerova nedisciplinovanosť a keďže ho nepovažoval za príliš talentovaného, čoskoro ho vyhodil. Zatrpknutý Millöcker opustil Viedeň a zamestnal sa v Deutches Theater v Budapešti. V Budapešti uviedol svoju prvú väčšiu operetu  (v troch dejstvách), Die Fraueninsel (1868). Do Viedne sa opäť mohol vrátiť na miesto dirigenta až v roku 1869, keď sa riaditeľom v Theater an der Wien stal Maximilian Stein.

Svoj najväčší úspech dosiahol až 6. decembra 1882, keď mala premiéru jeho najslávnejšia opereta, Žobravý študent (nem. Der Bettelstudent). Preslávil sa aj operetami Die Dubarry (1879) a Gasparone (1884).

Zoznam operiet 
 1865 - Der tote Gast 
 1865 - Die lustigen Binder 
 1868 - Die Fraueninsel 
 1878 - Das weschwundene Schloss 
 1879 - Die Dubarry  1882 - Žobravý študent (Der Bettelstudent)
 1884 - Gasparone  1886 - Miestoadmirál (Der Vizeadmiral)
 1890 - Úbohý Jonatán (Der arme Jonathan)
 1892 - Sonntagskind  1894 - Probekuss 
 1896 - Nordlicht ''

Iné projekty 

Opereta
Operetní skladatelia
Rakúski hudobní skladatelia
Osobnosti na rakúskych poštových známkach
Osobnosti z Viedne
ESET

ESET, spol. s r. o. je slovenská softvérová firma. Hlavné sídlo má v Bratislave v Aupark Tower, pobočky má v Buenos Aires, San Diegu, São Paule, Montreale, Singapure, Prahe, Brne, Jablonci nad Nisou, Krakove, Košiciach, Jasy, Tokiu, Miláne a v Moskve. Je zastúpená vo viac ako 180 krajinách sveta. Vznikla v roku 1992 zlúčením dvoch spoločností, pričom jej počiatky sa datujú od roku 1987. Názov spoločnosti je odvodený od mena staroegyptskej bohyne Eset. Eset je bohyňa plodnosti, je známa ako liečiteľka chorých a ochrankyňa mŕtvych. V rokoch 2008, 2009 a 2010 sa ako prvá slovenská spoločnosť vôbec stala trikrát po sebe firmou roka. Svoje víťazstvá zopakovala aj v rokoch 2016, 2017 a 2018 a tak si z ankety TREND TOP Firma roka odniesla už šesť titulov.

Produkty 
Prvým produktom spoločnosti ESET bol antivírusový softvér NOD bežiaci pod operačným systémom MS-DOS. V 1998 bol vydaný NOD32 1.0 pre Microsoft Windows. V novembri 2007 uverejnili ESET Smart Security 3 kombinujúci ESET NOD32 antivírus  s funkciou firewallu a antispamu.

V roku 2010 ESET vydal antivírusové riešenie pre Mac OS X s názvom ESET Cybersecurity, o rok neskôr pre operačný systém Linux.

Pre mobilné zariadenia využívajúce Windows Mobile, Symbian či Android existuje antivírusový produkt ESET Mobile Security.

Vedenie 
K 1. januáru 2011 odstúpilo pôvodné vedenie zložené z majiteľov na čele s Miroslavom Trnkom a prenechalo pozície novému vedeniu, ktoré pozostáva z dlhoročných vrcholových zamestnancov spoločnosti ESET. Generálnym riaditeľom sa stal Richard Marko, ktorý zastával post technického riaditeľa. Pôvodní majitelia prenechaním riadiacich pozícií však neodišli úplne, naďalej sú vo firme aktívni.

Vedenie spoločnosti:
 generálny riaditeľ: Richard Marko
 prezident ESET Severná Amerika: Anton Zajac
 finančný riaditeľ: Martin Balušík
 obchodný riaditeľ: Ignacio Sbampato
 prevádzkový riaditeľ: Palo Luka
 riaditeľ pre technológie: Juraj Malcho
 riaditeľ pre IT: Vladimír Paulen
 marketingový riaditeľ: Miroslav Mikuš

Referencie

Pozri aj 
 NOD32
 Antivírusový softvér

Iné projekty

Zdroj 

Slovenské softwarové firmy
Podniky založené v 1992
Slnečný štát

Slnečný štát (známy tiež pod názvom Slnečný štát alebo hrdinovia robotníckej triedy) je slovensko-český film o štyroch kamarátoch v multietnickom ostravskom regióne.

Dej filmu 

Štyria robotníci z Ostravy sa jedného dňa ocitnú bez práce. Situáciu sa rozhodnú riešiť kúpou nákladného auta a rozbiehajú tvrdý biznis sťahovacej firmy. Keď to už-už vyzerá, že z najhoršieho sú preč, auto im ukradnú a podnikanie končí fiaskom. Kamaráti sú zadlžení kade-tade až po uši, ženatým sa rozpadávajú manželstvá, prípadne manželky. Slobodným aj ich pričinením troskotajú vzťahy. Niektorí a niektoré nemajú problém podviesť priateľa s jeho kamarátom… Napriek neustále pokračujúcej sérií neúspechov si vždy dokážu nájsť cestu späť.

Filmový štáb 
 Architekt: František Lipták
 Návrhy kostýmov: Katarína Hollá
 Strih: Jiří Brožek
 Premiéra na Slovensku: 21. apríl 2005

Ocenenia 
Film získal dve ceny Český lev v kategóriách najlepší strih (Jiří Brožek) a najlepšia hudba (Vladimír Godár).

Externé odkazy 
Slovenská filmová databáza: Slnečný štát

České filmové komédie
Slovenské filmové komédie
Filmy podľa názvu
Filmy z 2005
Filmy ocenené Slnkom v sieti
Zuzana Belohorcová

Zuzana Belohorcová (* 24. február 1976, Žilina) je  slovenská moderátorka.

Absolvovala bratislavské Konzervatórium v odbore operný spev a klavír. Opere sa však nevenovala, v dvadsiatich rokoch ju opustila a dva roky pôsobila v STV ako programová hlásateľka, moderátorka Počasia a moderátorka súťažnej hry KENO 10. Neskôr sa zamestnala v televízii Markíza, kde v začiatkoch uvádzala správy o počasí, potom tri roky uvádzala erotickú reláciu Láskanie. 

V lete 2003 sa stala moderátorkou erotickej relácie Peříčko televízie Nova. V rovnakom čase začala študovať Fakultu masmediálnej komunikácie a reklamy na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre. V roku 2005 uvádzala v televízii Markíza reality show Big Brother.

Vo filme Mira Šindelku Zostane to medzi nami stvárnila postavu dievčaťa na telefóne a v divadle Aréna účinkovala v predstavení Totálne mimo. Taktiež účinkovala v českom seriály Ošklivka Katka, kde stvárnila samu seba ako modelku pre firmu KM Štýl v Prahe. 

Dňa 3.2.2010 sa narodila Zuzane a jej priateľovi Vlastimilovi Hájekovi dcéra Salma.

Externé odkazy 
 oficiálna stránka

Narodenia v 1976
Žijúci ľudia
Osobnosti zo Žiliny
Slovenskí televízni moderátori
Olaf II. (Nórsko)

Olaf II. Tučný (Olav II Digre) alebo Olaf Svätý (Haraldsson)  alebo svätý Olaf (* 995, Ringerike – † 29. júl 1030, Bitka pri Stiklestade) bol nórsky kráľ z dynastie Hårfagre, vládnuci v rokoch 1015 – 1028. Do nórskych dejín vstúpil aj pod menom Olaf Svätý.

Oslobodil Nórsko spod nadvlády Dánska. Veľmi sa zaslúžil o pokresťančovanie Nórska a Islandu. Keď sa pokúšal zvýšiť kráľovskú moc, došlo v krajine k vzburám a Olaf musel utiecť do Ruska. Dánsko to využilo a krajinu opäť obsadilo.

Iné projekty

Externé odkazy 
 St. Olavs Orden 
 Olav den Hellige
 St. Olavsloppet
 A History of Norway and The Miracles of the Blessed Olafr
 Ny viten om Olav den hellige
 Saint Olave - King of Norway, Olav den Hellige 

Narodenia v 995
Úmrtia v 1030
Králi Nórska
Svätci
Osobnosti na fínskych poštových známkach
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (* 4. september 1809, Krzemieniec, Ukrajina - † 3. apríl 1849, Paríž, Francúzsko) bol poľský romantický básnik a dramatik.

Po prvých lyrickoepických básňach a intímnej lyrike sa stal básnikom revolučného hnutia za národné oslobodenie Poľska (dramatická báseň Kordian). Utrpeniu poľských emigrantov, ku ktorým sám patril, venoval biblicky ladenú básnickú prózu: Anhelli. Námety z poľských dejín a mytológie spracoval v drámach: Balladyna, Lilla Weneda a eposoch: Beniowski, Kráľ Duch.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Juliusz Słowacki, Poľská literárna virtuálna bibliotéka

Poľskí básnici
Básnici romantizmu
Dramatici romantizmu
Poľskí spisovatelia
Osobnosti na poľských bankovkách
Úmrtia na tuberkulózu
Oľga Borodáčová

Oľga Borodáčová, rod. Országhová (* 16. december 1899, Martin-Záturčie – † 13. september 1986, Bratislava) bola slovenská herečka, manželka režiséra Janka Borodáča.

Herectvo študovala v Prahe (1920 - 1921) a takmer celý život, s výnimkou dvoch rokov začiatkom 20. rokov a 8-ročného pobytu v Košiciach (1945 - 1953), bola až do dôchodku (1978) členkou činohry SND v Bratislave. Vytvorila veľké postavy slovenskej a ruskej klasickej tvorby: Maru v Tajovského Ženskom zákone, Máliku v Stodolovej Maríne Havranovej, Evu v Stodolovej Bačovej žene o kráľovnú Tamaru vo Hviezdoslavovej tragédii Herodes a Herodias. V rokoch 1928 - 1942 vyučovala na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Hrala v 7 dlhometrážnych filmoch.

V roku 1955 dostala titul zaslúžilá umelkyňa a v roku 1961 titul národná umelkyňa.

Filmografia 

 1935: Milan Rastislav Štefánik (Štefánikova matka)
 1938: Neporažená armáda (matka Milana Jurčíka)
 1949: Katka 
 1950: Kozie mlieko
 1950: Priehrada 
 1952: Nástup (Tietzová)
 1975: Život na úteku

Iné projekty 

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Česko-slovenskí zaslúžilí umelci
Česko-slovenskí národní umelci
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Martina
Členovia Činohry Slovenského národného divadla
Zaslúžilí umelci
Národní umelci
Lucia Šoralová

Lucia Šoralová (* 9. január 1977, Bratislava) je slovenská speváčka a herečka.

Zo života 
Lucia Šoralová od sedemnástich rokov spievala v Lúčnici. O tri roky neskôr úspešne absolvovala konkurz do českej verzie muzikálu Vlasy v Prahe v divadle Pyramída. Rok študovala na Vysokej škole pedagogickej – odbor špeciálna pedagogika a necelé tri roky študovala spev na Konzervatóriu J. Ježka v Prahe. Kvôli úlohe Lorraine v slovenskej verzii muzikálu Dracula sa presťahovala späť do Bratislavy. Tu si neskôr zahrala Rozi v Krysařovi a Oféliu v Hamletovi. V Prahe, kde momentálne speváčka žije, má na konte ďalšie muzikálové roly v Johanke z Arku a Miss Saigon. V súčasnosti stvárňuje Anežku v muzikálovej dráme Daniela Landu Tajemství.

Diskografia 
 2002: Zblízka - Milenium records EAN 8586008340093, CD
 „Iba“ 	3:44 - 	(Zbyňo Džadoň / Mária Džurdženíková)
 „Strach“  	3:53 - (Juraj Kupec / Lucia Šoralová)
 „Zblízka“  	4:46 - (Tereza Šoralová / Vlado Krausz)
 „Marissee“  	3:55  - (Jana Kozáková / Peter Dobrík)
 „Snívam“  	3:04  - (Juraj Kupec / Lucia Šoralová)
 „Z očí do očí“ 	3:49 - (Zbyňo Džadoň, Lucia Šoralová / Zbyňo Džadoň)
 „Prvý žúr“ 	4:07 - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová)
 „Dávno“  	4:30 - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová)
 „Dážď“  	2:47 - (Jana Kozáková, Peter Dobrík / Peter Dobrík)
 „Niekto vo mne“ 	3:56 - (Jana Kozáková, Peter Dobrík / Jana Kozáková, Peter Dobrík)
 „Mám čo mám“  	3:01 - (Lucia Šoralová / Zbyňo Džadoň)
 „So Am I“ 	2:58 - (Tereza Šoralová / Tereza Šoralová)
Bonus:
13. „Dievčatko“ 4:01 - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová)
14. „Alma mater“ 3:36 - (Jaro Filip / Zbyňo Džadoň)

 2005: Púšť - Warner Music
 „To mám za to“ - (Láďa Faktor / Vlado Krausz)
 „Púšť“ - (Tereza Šoralová / Vlado Krausz)
 „Čakám Ťa“ - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová )
 „Beštia“ - (Tereza Šoralová / Vlado Krausz)
 „Nezabudnuté“ - (Tereza Šorálová / Lucia Šoralová)
 „Každý deň sa rodíš čistý“ - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová)
 „Man O To“ (duet Lucia a Arash) - (Arash, Robert Uhlman,Lucia Šoralová)
 „Moja Hviezda“ - (Lucia Šoralová / Lucia Šoralová)
 „Canalla“ - (Ondřej Soukup / Juan Mari Montes, Gabriel Sopena)
 „Take It Easy“ - (Lucia Šoralová, Ondřej Soukup / Lucia Šoralová)
 „Beštia 02“ - (Tereza Šoralová / Vlado Krausz)
Bonus:
12. „Ještě Tě mám plnou náruč“ - (Ondřej Soukup / Zdeněk Borovec)
2012: Lucia Šoralová / Michal Horáček & La Alma – O lásce, cti a kuráži - On Air Music

Iné 
 1995 Vdýchni reggae - Robo Grigorov - vokály

Externé odkazy
 Oficiálna stránka - www.luciasoralova.sk
 Neoficiálna stránka - http://lucia-soralova.blog.cz
 Životopis - osobnosti.sk
 music.server.sk

Slovenské popové speváčky
Osobnosti z Bratislavy
Ivan Tásler

Ivan Tásler (* 16. júl 1979, Prešov) je slovenský skladateľ, gitarista, spevák a hudobný producent, známy najmä z pôsobenia v kapele IMT Smile. 

Ivan Tásler desať rokov navštevoval na ĽŠU hru na klavír. V rokoch 19931997 vyštudoval na Gymnáziu Jána Adama Raymana v Prešove. Po skončení gymnázia absolvoval dva semestre teológie na Pravoslávnej fakulte Prešovskej univerzity. Jeho otec, Miroslav Tásler st., je hudobníkom. Hrával v hudobných skupinách Beatmakers, Roams, Nálada a ďalších. Brat Miroslav Tásler je tiež hudobník. S ním založili hudobnú skupinu, ktorú nazvali IMT Smile. IMT Smile bolo voľným zoskupením ľudí okolo Ivana a jeho brata Mira, ktorých iniciálky tvoria názov skupiny. Začiatky Táslerovej tvorby siahajú k roku 1992, keď z formácie Ruka vznikla terajšia kapela. Vystriedali sa v nej známe mená ako Katka Knechtová, Oskar Rózsa, Marcel Buntaj alebo Martin Valihora. Vydali niekoľko hudobných albumov: Klik-klak (1997), Valec (1998), Nech sa páči (2000), IMT Smile (2003), Exotica (2004), či kompiláciu mapujúcu niektoré ich najväčšie hity Diamant (2005). Ivan Tásler nahral vlastný sólový album s jednoduchým názvom T (alebo aj Tásler). Z nahrávania albumu IMT Smile vznikol dokument s názvom „Letmý pohľad“.

V lete 2005 z kapely odišiel basgitarista Tomy Okres. V decembri ho nasledoval aj Viktor Špak. Tomi Okres a Viktor Špak si založili novú kapelu Cirkus. Ivan Tásler sa presťahoval z Prešova do Bratislavy. V roku 2006 vydal soundtrack k dokumentárnemu seriálu, ktorý natočil s Verou Wisterovou na potulkách v Austrálii a nazval ho Ivan Tásler uvádza Karavan šou. Tento seriál sa objavil následne aj na DVD pod názvom Karavan šou DVD. Nasledovali albumy Niečo s nami je (2006), Live (2007), Hlava má sedem otvorov (2008) + koncertné DVD. Ivan Tásler sa producentsky podieľal na vzniku albumu Pocta Jarovi Filipovi – Jarove pesničky, sú to pesničky z autorského pera Jara Filipa spievané viacerými známymi interpretmi (Ivan Tásler, Katka Knechtová, Peter Lipa, Mário Kuly Kollár, Zuzana Smatanová, Samo Tomeček, Adam Ďurica, Janko Kuric, Lasky, Robert Roth a ďalší). V roku 2009 vyšla skupine IMT Smile kompilácia Best Of, ktorá pozostáva z dvoch CD a jedného DVD.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka IMT Smile

Osobnosti z Prešova
Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí popoví speváci
Slovenskí rockoví gitaristi
Slovenskí popoví gitaristi
Slovenskí skladatelia modernej hudby
Slovenskí hudobní producenti
IMT Smile
Jozef Stražan

Jozef Stražan (* 11. máj 1943, Bratislava† 10. marec 2021, Prešov) bol slovenský herec. Manžel herečky Kvety Stražanovej.

Syn kočovného bábkára Jozefa Stražana st. (19121967) bol od roku 1960 člen činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove. Účinkoval aj v televíznych inscenáciách a rozhlasových humoristických reláciách.

Zomrel v marci 2021 po dlhom boji s rakovinou konečníka.

Divadlo (výber) 
 Revízor (Chlestakov)
 Oliver! - muzikál, Divadlo Janka Borodáča
 Čajka - Divadlo Jonáša Záborského 
 Lakomec 
 Quo Vadis - Divadlo Jonáša Záborského 	
 Smrtiaca pasca - Divadlo Jonáša Záborského 
 Romeo a Júlia … po 30-tich rokoch (Vavrinec) - Staromestské divadlo, Košice

Filmografia 
 1965: Obchod na korze
 1971: Hľadači svetla (Voloďa)
 1971: V tieni vlkov - seriál
 1975: Sebechlebskí hudci (Mustafa)
 1976: Krátky život (Janko)
 1981: Bocianie hniezdo 
 1989: O Dobrote (radca)
 1990: Dvor bez slnka 
 1994: Medveď 
1995: ...kone na betóne (predseda)
 1995: Medzivojnová kaviareň 
 1996: Nové poriadky 
 1998: Drahí príbuzní
 1998: Dom bez sluhu 
 2000: Nevestine šaty

Dabing 
 199? Železný Will - (postava: Ned Dodd, herec: August Schellenberg)
 200? Zelenáč - (postava: Carmine Sabatini, herec: Marlon Brando)
 2011 Svätý Jozef Cottolengo - (postava: Jozef Cottolengo, herec: Massimo Wertmuller)

Rozhlas (výber) 
 Alois Jirásek: Otec - rozhlasová hra, úprava: Viera Jančošková, réžia: Andrej Medvec
 Jón Druc: Katarína Veľká - rozhlasová hra, réžia Róbert Horňák

Referencie

Externé odkazy 
 Jozef Stražan: Som šťastný sedemdesiatnik
 Je úžasné byť spolu - časopis Slovenka
 Kveta Stražanová a Jozef Stražan - Prešovský samosprávny kraj 
 Divadlo Jonáša Záborského- djz.sk
https://www.noveslovo.sk/c/Jozo_Strazan_mal_na_to

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí rozhlasoví herci
Slovenskí humoristi
Členovia Divadla Jonáša Záborského
Osobnosti z Bratislavy
Zoznam zakázaných kníh

Zoznam zakázaných kníh (lat. Index Librorum Prohibitorum) bol vypracovaný a uverejnený katolíckou cirkvou v roku 1559. Obsahoval zoznam kníh, ktoré mohli katolíci čítať výhradne len s biskupovým súhlasom a čítanie ktorých mohlo viesť k exkomunikácii.

Posledné vydanie 
Posledný zoznam bol uverejnený v roku 1948. Na 510 stranách obsahoval 6 000 zakázaných titulov. Zo známych autorov sa na ňom nachádzali Laurence Sterne, Voltaire, Daniel Defoe, Johann Wolfgang Goethe, Honoré de Balzac, Stendhal, Émile Zola, André Gide, Jean-Paul Sartre a holandský sexuológ Theodor Hendrik van de Velde.

Zrušenie zoznamu 
V roku 1966 pápež Pavol VI. po Druhom vatikánskom koncile, uznal Index Librorum Prohibitorum za historický dokument.

Externé odkazy 
 Index Librorum Prohibitorum
 Zoznam slávnych autorov na indexe

Kresťanstvo
Knihy
Kriket

Kriket () je tímová loptová hra s malou loptou, ktorá sa hrá najmä v Spojenom kráľovstve a štátoch Commonwealthu. Patrí medzi najpopulárnejšie kolektívne športy na svete. Prvá zmienka o krikete pochádza zo 17. storočia, prvé známe pravidlá pochádzajú z roku 1744. Skutočná raná história nie je známa, avšak predpokladá sa, že hra je o stovky rokov staršia. Podľa prvých pravidiel sa kriket hral so zahnutou pálkou a dvoma kolíkmi. Jednotlivé pravidlá sa v histórii kriketu vyvíjali a menili.

Kriket sa na Slovensku momentálne (2011) hrá iba v jedinom klube, a to v Kriketom Klube Hájske. Klub vznikol v  roku 2000.

Medzinárodná organizácia, ktorá zastrešuje kriket vo svete, sa volá Medzinárodná kriketová rada.

Iné projekty 

 
Kolektívne športy
Loptové hry
Športy vzniknuté v Anglicku
Deana Horváthová

Deana Horváthová, vyd. Jakubisková (* 11. marec 1958, Banská Bystrica) je slovenská herečka a filmová producentka. Manželka režiséra Juraja Jakubiska.

Po vyštudovaní VŠMU v Bratislave (1981) získala angažmán v SND. Počas dvanástich sezón vytvorila viac ako 20 hlavných postáv, okrem toho hrala v desiatke televíznych filmov a seriálov. Po presťahovaní do Prahy v rokoch 1993-1994 hrala v Divadle bez zábradlí, od roku 1994 sa venuje predovšetkým producentskej činnosti.

S manželom žije v Prahe, majú syna Jorika.

Filmografia 
 1983: Zrelá mladosť (Švarcová)
 1986: Zakázané uvoľnenie (Jarka)
 1989: Sedím na konári a je mi dobre (Želmíra)
 1992: Lepšie byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý (Nona)
 1997: Nejasná zpráva o konci světa (Verona)
 2008: Bathory
 2022: Perinbaba 2 a dva svety

Iné projekty 

Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenské dabingové herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenskí filmoví producenti
Osobnosti z Banskej Bystrice
Riadni členovia SFTA
Metod Dominik Trčka

Blahoslavený Metod Dominik Trčka, CSsR (Metoděj) (* 6. júl 1886, Frýdlant nad Ostravicí – † 23. marec 1959, Leopoldov) bol český gréckokatolícky kňaz pôsobiaci na území dnešného Slovenska a hieromučeník.

Životopis

Mladosť 
Narodil sa 6. júla 1886 vo Frýdlante nad Ostravicí ako najmladší zo siedmich detí Františky Šterbovej a Tomáša Trčku. Dominik Trčka študoval na gymnáziu vo Frýdku-Místku a u redemptoristov v Červenke. Roku 1902 vstúpil do Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa, kde v auguste 1904 zložil rehoľné sľuby.

Kňaz 
17. júla 1910 bol v Prahe vysvätený za kňaza. Ako kňaz pôsobil v Prahe, na Svatej Hore a v Plzni. Počas I. svetovej vojny sa staral o utečencov z Chorvátska, Slovinska a Ruska. V roku 1919 ho superior pražskej provincie redemptoristov poveril pastoračnou prácou medzi veriacimi gréckokatolíckeho obradu v Ľvove na Ukrajine. V tamojšej komunite začal používať svoje druhé meno Metod, ktoré dostal ešte pri krste. V roku 1921 založil v Stropkove komunitu redemptoristov latinsko-byzantského obradu, ktorej predstaveným sa stal v roku 1924. V roku 1931 sa komunita presťahovala do rehoľného domu v Michalovciach, kde ako predstavený zotrval až do roku 1942. 21. decembra 1945 bola komunita redemtoristov východného obradu kanonicky menovaná za viceprovinciu so sídlom v Michalovciach a Metod Trčka bol ustanovený za jej prvého predstaveného.

Prenasledovanie totalitným režimom 
V roku 1949 bola michalovská provincia zrušená a počas noci z 13. apríla 1950 boli všetci rehoľníci prevezení do zhromažďovacích táborov. Počas procesu, ktorý sa konal 12. apríla 1952, bol Metod Trčka obvinený zo spolupráce s biskupom Gojdičom, z rozširovania pastoračných listov a zo zasielania informácii do Ríma. Bol odsúdený na 12 rokov väzenia za špionáž a za pokus o útek za hranice. Svoj trest vykonával vo väzniciach v Ilave, Mírove a Leopoldove, kde bol preložený v roku 1958. Zomrel 23. marca 1959 na následky tuberkulózy, ktorej podľahol pre zámerné neumožnenie liečby zo strany správy väznice. Pochovali ho na cintoríne leopoldovskej väznice. Po obnovení gréckokatolíckej cirkvi v roku 1969 boli jeho pozostatky prevezené do Michaloviec, kde je dodnes pochovaný v tamojšej Bazilike Zostúpenia Svätého Ducha.

Beatifikácia 
4. novembra 2001 pápež Ján Pavol II. vyhlásil Metoda Dominika Trčku za blahoslaveného.

Literatúra 
 "Dňa 25. augusta: Bl. Metod Dominik Trčka CSsR - svjaščennomučeník." In: Andrej Josafát Gregor Truch: Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka. Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 434-435. ISBN 80-7165-381-0

Iné projekty

Zdroje 
 Stránka venovaná Metodovi Dominikovi Trčkovi
 Životopis

Českí rímskokatolícki kňazi
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Českí katolícki blahoslavení
Slovenskí katolícki blahoslavení
Slovenskí politickí väzni
Obete komunistického režimu v Česko-Slovensku
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Blahorečení Jánom Pavlom II.
Peter Kočiš

Peter Kočiš (* 19. október 1965, Nitra) je slovenský herec a moderátor.

Prvýkrát sa na obrazovke objavil ako päťročný. Odvtedy účinkoval asi v 80 inscenáciách a 15 prevažne televíznych filmoch. V súčasnosti pracuje prevažne ako rozhlasový a televízny moderátor. Začiatky svojej moderátorskej kariéry si pamätajú poslucháči Fun Rádia a rádia Rock FM. Skĺbenie skúseností a imidžu predviedol v televíznych reláciách Snívajte s nami, Super kvíz, On a ona u vás doma, Bumerang, Páli vám to? (2004) ai. Je ženatý má dve dcéry Terezu a Sáru.

Filmografia 
 1979: Prerušená hra (Juraj Želibský)
 1983: Tisícročná včela (Samko)
 2009: Panelák
 2009: Ako som prežil - Obvinenie
 2009: Odsúdené
 2019: Delukse
 2022: Priznanie
 2022: Ultimátum

Referencie 

Detskí herci
Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí moderátori
Slovenskí rozhlasoví moderátori
Slovenskí televízni moderátori
Osobnosti z Nitry
Slovenskí divadelní herci
Členovia Divadla Andreja Bagara
Tecuja Komuro

Tecuja Komuro (小室哲哉, Komuro Tetsuya * 27. november 1958, Tokio, Japonsko) je japonský hudobník a hudobný producent. Je známy aj pod pseudonymom TK.

Kariéru začal ako hráč na klávesové nástroje v TM NETWORK v roku 1984. O rok neskôr vydal aj svoj prvý sólový album, soundtrack pre anime film Vampire Hunter D. Od 90-tych rokov skladá a produkuje hudbu aj pre iných hudobníkov a hudobné skupiny. 

V západnom svete je najviac známy pre jeho spoluprácu s francúzskym hudobníkom Jean-Michel Jarre. Spoločne zložili niekoľko skladieb, TK remixoval viaceré Jarreho skladby. V roku 2001 vystúpili spoločne na koncerte 2001 Rendez-vous in Space v Okinawe pod názvom The Vizitors.

Externé odkazy 
 Oficiálna web stránka.

Narodenia v 1958
Japonskí hudobníci
Skladatelia elektronickej hudby
William Thomson

William Thomson (* 26. jún 1824, Belfast – † 17. december 1907, Netherhall pri Largse (Škótsko)) , známy skôr pod svojim šľachtickým menom Lord Kelvin of Largs bol škótsko-írsky fyzik a vynálezca.

Do desiatich rokov bol vzdelávaný svojim otcom. S ním prešiel na univerzitu v Glasgowe. Ako pätnásťročný už písal rozpravy o vedení tepla. Neskôr študoval na univerzite v Cambridge a potom pracoval v Paríži u H. V. Regnaulta, kde sa venoval kalorimetrii. Po návrate bol menovaný za profesora fyziky, ktorým bol neuveriteľných 53 rokov (1846 – 1899).

Počas svojho života zostrojil celý rad vynálezov. Napríklad kvadrantový elektromer, prístroje na meranie elektriny v atmosfére, nový typ buzoly, a mnoho ďalších. 

Je po ňom pomenovaná jednotka teploty kelvin a takzvaný Jouleov-Thomsonov efekt.

Osobne sa tiež podieľal na kladení transatlantických káblov, za čo bol povýšený do šľachtického stavu a materiálne zaistený.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Heroes of the Telegraph 
 "Horses on Mars", from Lord Kelvin
 William Thomson: king of Victorian physics 
 Measuring the Absolute: William Thomson and Temperature

 The molecular tactics of a crystal (Internet Archive)
 Quotations. This collection includes sources for many quotes.

 The Kelvin Library
 Prof Thomson’s (Lord Kelvin) Mirror instrument in: Charles Bright: The story of the Atlantic cable.

Škótski vynálezcovia
Škótski fyzici
Osobnosti z Belfastu
Držitelia Radu Pour le Mérite
Osobnosti na britských bankovkách
Moby

Moby vlastným menom Richard Melville Hall (* 11. september 1965, Harlem, New York) je americký elektronický hudobník, hudobný skladateľ, spevák a DJ. Moby bol takisto textárom, producentom a remixérom hudby pre interpretov ako The Smashing Pumpkins, Michael Jackson, David Bowie, Brian Eno, Pet Shop Boys, Britney Spears, New Order, Public Enemy, Guns N’ Roses, Metallica a mnohých ďalších. Celosvetovo predal viac ako 20 miliónov albumov.

Diskografia 
 1992 – Moby
 1993 – Ambient
 1995 – Everything Is Wrong
 1996 – Animal Rights
 1999 – Play
 2002 – 18
 2005 – Hotel (+ bonusové CD Hotel: Ambient)
 2008 – Last Night
 2009 – Wait for Me
 2011 – Destroyed.
 2013 – Innocents
 2016 – Long Ambients 1: Calm. Sleep.
 2016 – These Systems Are Failing
 2017 – More Fast Songs About the Apocalypse
 2018 – Everything Was Beautiful, and Nothing Hurt
 2019 – Long Ambients 2
 2020 – All Visible Objects
 2020 – Live Ambients – Improvised Recordings Vol. 1
 2021 – Reprise

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Diskografia na Discogs
 Diskografia na MusicBrainz

 
Dance hudobníci USA
House hudobníci USA
Dance speváci USA
Speváci elektronickej hudby USA
Gitaristi elektronickej hudby USA
Basgitaristi elektronickej hudby USA
Bubeníci elektronickej hudby USA
Electronica hudobníci
Aktivisti USA
Vegetariáni USA
Osobnosti z Manhattanu
MusicBrainz

MusicBrainz je projekt, ktorého cieľom je vytvoriť hudobnú encyklopédiu s voľne použiteľným obsahom.

Podobne ako FreeDB, bolo MusicBrainz založené ako snaha o náhradu za komerčné CDDB. MusicBrainz pôvodne vzniklo ako projekt pod názvom CD Index. Nové meno a ciele projektu boli zvolené na stretnutí v roku 1999 v Amsterdame a MusicBrainz tak začalo smerovať ku kompletnej hudobnej encyklopédií. Po šiestich rokov v roku 2005 začína MusicBrainz dospievať, je zaregistrovaných vyše 100 000 užívateľov, v databáze sa nachádza vyše 300 000 albumov a skoro 4 000.000 skladieb.

Okrem samotnej databázy s informáciami o umelcov, albumoch a skladbách prevádzkuje MusicBrainz webové služby umožňujúce aplikáciam identifikovať CD, prípadne jednotlivé skladby a následné uloženie meta-informácií do tzv. tagov. Na identifikáciu kompaktných diskov sa používajú unikátne identifikátory (presnejšie ako identifikátory použité v CDDB a FreeDB) a na identifikáciu jednotlivých skladieb sa používa technológia tzv. audio odtlačkov nazvaná TRM a vyvinutá spoločnosťou Relatable.

Softvér 
 MB Tagger - program pre Windows na automatické rozpoznávanie audio súborov a ukladanie metadát do ID3 tagov.
 Picard - MusicBrainz tagger novej generácie, podporujúci Windows, Linux, Mac OS X a ďalšie.
 iEatBrainz - program využívajúci MusicBrainz pod Mac OS X spolupracujúci s prehrávačom iTunes.

Iné projekty

Externé odkazy 
 MusicBrainz

Encyklopédie
Online hudobné databázy
Tisícročná včela (film)

Tisícročná včela I-II (angl. The Millenial Bee) je slovenský film. 

Sága murárskeho rodu Pichandovcov odohrávajúca sa prevažne na malej slovenskej dedine v rokoch 1887 – 1917.

 Architekt: Miloš Kalina
 Návrhy kostýmov: Milan Čorba
 Strih: Patrik Pašš, Judita Fatulová
 Vedúci výroby: Viliam Čánky
 Exteriéry: Bratislava a okolie, Liptov, Orava, Spiš, Lednice, Banská Bystrica

Ocenenia 
  Festival českých a slovenských filmov Finále Plzeň 1990  • Hlavná cena Ledňáček
  Cena Československých Novinárov 1984
  XXXV. Filmový festival pracujúcich 1984  • Cena československé filmové kritiky za rok 1983 
  XL. MFF Benátky 1984  • Cena Zlatý Fénix za výtvarnú stránku a najlepšiu kameru  • Katolícka cena
  FEST Belehrad 1984  • Cena UNICEF 
  IV. MFF Sevilla 1984  • Hlavná cena Konfederácie španielskych filmových klubov  • najlepší film 
  XXII. FČSF Banská Bystrica 1984   • Cena ZČSDU

 Poznámka: Dvojdielná verzia štvordielneho televízneho filmu

Externé odkazy 
 Slovenská filmová databáza: Tisícročná včela

Česko-slovenské filmy
Slovenské filmy
Filmy režírované Jurajom Jakubiskom
Filmy podľa knihy
Filmy podľa názvu
Filmy z 1983
Peter Jaroš
Dóm svätého Martina

Dóm svätého Martina alebo Katedrála svätého Martina môže byť:
 Katedrála svätého Martina (Bratislava)
 Dóm svätého Martina (Mainz)
 Katedrála svätého Martina (Spišská Kapitula)
 Katedrála svätého Martina (Utrecht)
 Katedrála svätého Martina (Ypern)

Pozri aj 
 Kostol svätého Martina
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2003

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2003 sa konali v Helsinkách, Turku a Tampere vo Fínsku v dňoch 26. apríla - 11. mája 2003. Majstrom sveta sa stala Kanada, Slovensko získalo bronzové medaily, keď v zápase o tretie miesto zdolalo tím Česka 4:2.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Osemfinále

Skupina A

Skupina B

O udržanie

Play-off

Pavúk

Štvrťfinále

Semifinále

O 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Zostava Slovenska

Brankári 
Rastislav Staňa,    Ján Lašák  ,   Pavol Rybár

Obrancovia 
Richard Lintner, Róbert Švehla, Radoslav Suchý, Martin Štrbák, Dušan Milo, Ľubomír Višňovský, Ladislav Čierny, Ivan Majeský,((Zdeno Chára))

Útočníci 
Miroslav Šatan, Peter Bondra, Žigmund Pálffy, Richard Zedník, Pavol Demitra, Jozef Stümpel, Vladimír Országh, Miroslav Hlinka, Ladislav Nagy, Richard Kapuš, Zdeno Cíger, Peter Sejna, Ľubomír Vaic, Branko Radivojevič

Tréneri 
František Hossa, Ján Šterbák (asistent), Vladimír Šťastný 

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji
Ľadový hokej v 2003
Ľadový hokej
2003 vo Fínsku
Šport v Helsinkách
Šport v Turku
Šport v Tampere
Grófka Marica

Grófka Marica (nem. Gräfin Maritza) je opereta, ktorú skomponoval Emmerich Kálmán. Premiéra sa konala 28. februára 1924 v Theater an der Wien vo Viedni. Libreto v nemeckom jazyku napísali Julius Brammer a Alfred Grünwald. Aj keď ho viackrát prepisovali, Kálmán s ním nebol ani na premiére vo Viedni úplne spokojný a preto pred premiérou v Budapešti libreto nielen preložil, ale aj poopravil Zsolt Harsányi. Opereta mala obrovský úspech, valčíkový a čárdášový rytmus bol silnou stránkou skladateľa.

Hlavné postavy

Obsah

I. dejstvo
Rodina grófa Tasila skrachuje a preto si inkognito nájde miesto správcu v kaštieli bohatej grófky Marice. Zo zarobených peňazí chce našetriť na veno svojej sestre Líze. Marica aby odohnala nápadníkov prahnúcich po majetku, dá do novín inzerát, že sa zasnúbi s istým županom Kolomanom, ktorého meno si vymyslela. Zhodou okolností župan Koloman existuje a keď si s prekvapením prečíta inzerát o svojich zásnubách, tak sa vyberie za Maricou.

II. dejstvo
Tasilo je zaľúbený do Marice a veľmi trpí kvôli jej nápadníkom a svojmu postaveniu. Rozhodne sa teda odísť a napíše o tom svojmu priateľovi. Nedokončený list sa dostane do rúk Marice ktorej Tasilo tiež nie je ľahostajný. List zle pochopí a aj Tasila začne podozrievať z honby za majetkom. Takisto začne žiarliť na Lízu, nevediac že je jeho sestra. Preto Tasila poníži pred spoločnosťou.

III. dejstvo
O Tasilových problémoch sa dozvie jeho bohatá teta, ktorú Tasilo z hrdosti nechcel požiadať o pomoc. A odkúpi všetky dlhy Tasilovej rodiny. Po príchode odhalí lásku Tasila a Marice, a pomôže, aby sa veci vysvetlili a dali do poriadku. Tasilo sa zmieri s Maricou a Líza odchádza so županom Kolomanom.

Árie a melódie 
 Hraj Cigán
 Joj, Cigán - Pieseň Tasila
 Nás čaká Varaždín

Externé odkazy 
 www.stateopera.sk - o Operete Grófka Marica

Operety
Gigahertz

Gigahertz (GHz) je SI jednotka frekvencie pomenovaná na počesť Heinricha Rudolfa Hertza. 1 GHz je miliardnásobkom základnej jednotky frekvencie hertz.

1GHz = 1000000000Hz = 109Hz

Okrem iného sa používa aj na označenie pracovnej frekvencie mikroprocesorov a na frekvencie elektromagnetického žiarenia.

Jednotky frekvencie
Informatika
Prví ľudia na Mesiaci

Prví ľudia na Mesiaci (v origináli: The First Men in the Moon) je vedecko-fantastický román od anglického autora H. G. Wellsa z roku 1901. Román rozpráva o príbehu cesty na Mesiac dvoma hlavnými protagonistami: chudobný obchodník pán Bedford a vynikajúci, ale výstredný vedec Dr. Cavor. Pri príchode, Bedford a Cavor nachádzajú Mesiac osídlený mimozemskou civilizáciou, nazývanou "Seleniti". Román môže byť tiež chápaný ako kritika prevažujúcich politických názorov v tom čase, obzvlášť imperializmu. Téma zrážky medzi civilizáciami pripomína Wellsove predchádzajúce a slávnejšie práce ako Vojna svetov. Ako v knihe Vojna svetov je náznak, že prezentovaná neľudská civilizácia môže zobrazovať vestu ľudskej spoločnosti a mohla by ju v ďalekej budúcnosti rozvinúť; tak ako zobrazovaná spoločnosť Selenitov môže byť považovaná za utópiu alebo antiutópiu, závisiac na tom, ktorý z ich aspektov je zdôraznený. Brian Stableford namieta a tvrdí že je to prvá marťanská antiutópia.

Dej 

Cavor je autorom vynálezu - kovu pohlcujúceho gravitáciu, ktorý nazýva cavorit. Pomocou tohto vynálezu si Cavor postaví malú kozmickú loď a spolu s výpravcom podnikne výpravu na Mesiac. Zisťuje, že Mesiac je v podzemí obývaný podivnými hmyzovými obyvateľmi (nazývanými Seleniti). Ich spoločnosť je usporiadaním podobná mravenisku skríženému s industriálnou spoločnosťou. Hrdinovia románu sú zajatí, ale výpravcovi sa podarí uniknúť späť na Zem. O zostatku Cavorovho príbehu sa tak dozvedá iba zo správ, ktoré Cavor vysiela na Zem.

Cavor sa stretne s vládcom Selenitov a neúmyselne mu vykreslí ľudí ako dravú rasu užívajúcu si vojen. Seleniti preto kontakt so Zemou prerušia, práve vtedy, keď sa Cavor rozhodne odvysielať návod na výrobu cavoritu.

Referencie

Pozri aj 
 H. G. Wells
 Utópia/Antiutópia

Zdroj 

Sfilmované knihy
Knihy z 1901
Knihy science fiction
Britské romány