joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Makov (okres Čadca)

Makov je obec na Slovensku v okrese Čadca.

Dejiny 
Obec vznikla v roku 1895 odčlenením od Vysokej nad Kysucou, ale už v roku 1720 bola datovaná osada Viszoka – Makov, ktorá sa začala formovať na prelome 17. a 18. storočia. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Petra a Pavla z roku 1803. Počas druhej sv. vojny bola osada Greguše vypálená.

Erb obce 
Obec je rozdelená na štyri časti, ktoré sa napájajú na ústredie. Podľa toho má obec aj erb na ktorom je zobrazený zlatý brest so štyrmi koreňmi. Korene predstavujú časti Makova: Čierne, Potok, Kopanice, Trojačka a koruna brestu symbolizuje ústredie obce. Brest je vyobrazený v modrom štíte.

Poloha 
Makov sa nachádza v juhozápadnej časti okresu Čadca, v údolí rieky Kysuca. Centrum obce sa nachádza na západnom okraji Hornokysuckého podolia, ktoré obklopujú zo severu Zadné vrchy (podcelok Turzovskej vrchoviny) a z juhu Javornícka hornatina (časť Javorníkov). Celá obec leží v CHKO Kysuce.

Najbližšie väčšie mestá sú Bytča (približne 20 km južne), Čadca (pribižne 25 km východne) a Rožnov pod Radhoštěm (približne 25 km severozápadne).

Vďaka svojej veľkej rozlohe susedí obec s pomerne veľkým počtom ďalších obcí. Na severe a východe susedí s Vysokou nad Kysucou, na juhovýchode s Veľkým Rovným, na juhu s Kolárovicami a Petrovicami, na juhozápade so Štiavnikom, Papradnom, Hornou Marikovou a Karolinkou, na západe s Velkými Karlovicami a na severozápade s Bílou (posledné tri obce v Česku).

Doprava 
Obcou prechádza európska cesta 442 v trase cesty I/10 v trase Bumbálka (česká I/35) – Bytča, ktorú v obci križuje cesta II/487, ktorá sa pripája zo smeru Vsetín a Velké Karlovice a pokračuje smerom do Čadce. Do obce vedie Železničná trať Čadca – Makov patriaca ŽSR. Osobnú dopravu prevadzkuje dopravca Železničná spoločnosť Slovensko. Miestny autobusový dopravca je SAD Žilina.

Turistika 
V Makove sa nachádzajú lyžiarske strediská s názvom SKI Makov (v časti Čierne) a Kasárne Javorníky (v lokalite Kasárne) a nachádzajú sa tu aj cyklistické a turistické trasy. V časti Kopanice (osada u Papají) rastie chránený päťstoročný brest hrabolistý, najstarší a najmohutnejší v strednej Európe. V časti Trojačka rastú najstaršie lipy. V časti Kopanice, v prírodnej rezervácii Hričovec sa nachádza prameň rieky Kysuca. Na juhozápadnom okraji územia obce leží vrch Veľký Javorník, najvyšší vrchol Javorníkov.

Osobnosti 
Ladislav Marschalko – učiteľ, organista, kronikár, nar. 16. 4. 1915
Ján Gotčár (Gočár) (1823 – 1883) – významne prispel k zmene školského systému v Uhorsku, bol významný národovec, publicista a spoluzakladateľ Matice slovenskej, narodil sa v Makove a zomrel v Rači
 Pavol Bilík – počas vypuknutia SNP pôsobil v Starom Smokovci ako príslušník finančnej stráže. Dňa 7. septembra 1944 padol do zajatia a o deň neskôr bol fašistami v Kežmarku popravený. V tej dobe mal len 28 rokov. Jeho meno nesie chata vo Vysokých Tatrách. Na jeho počesť sa v obci každoročne koná memoriál.
 Milan Greguš –  v roku 1962 sa stal prvým slovenským absolventom odboru "reštaurovanie umelecko-historických" pamiatok na VŠMU v Bratislave.
 Rudolf Mater – (1857 - 1930) bol prvým richtárom v Makove

Referencie 

 
Obce okresu Čadca
Oščadnica (okres Čadca)

Oščadnica je obec na Slovensku v okrese Čadca. Má 22 osád a patrí rozlohou i počtom obyvateľov medzi najväčšie obce na Slovensku.

Poloha 
Obec leží v severozápadnej časti Slovenska, pod masívom Veľkej Rače (), najvyššieho vrchu Kysuckých Beskýd i celého regiónu Kysuce. Osídlenie začína v okolí sútoku Kysuce s riečkou Oščadnicou a popri nej pokračuje východným smerom pomerne úzkym cca  dlhým údolím. Západným okrajom vedie údolím Kysuce cesta ŽilinaČadca i železničná trať Žilina – Český Těšín, poskytujúce spojenie s veľkými mestami v okolí. Juhovýchodne od obce sa nachádza turistické stredisko Veľká Rača s možnosťami letnej i zimnej turistiky.

Dejiny 
Oblasť Kysúc bola systematickejšie osídľovaná až v 17. storočí, dovtedy bol celý región obývaný veľmi riedko. Stará cesta, vedúca údolím rieky Kysuca, bola využívaná už v staroveku ako jedna z alternatívnych vetiev Jantárovej cesty a zaiste práve z údolia postupovalo i osídľovanie blízkych dolín. Hoci sa prvá písomná zmienka o Oščadnici zachovala až z roku 1579, predpokladá sa vznik salašov a prvých obydlí v údolí dnešnej obce už po roku okolo 1500. Územie patrilo Budatínskemu panstvu. V urbárskom súpise z roku 1658 sa uvádza, že Oščadnica bola jednou z väčších obcí a už v tom čase tu fungovala píla i mlyn. Miestne obyvateľstvo sa živilo najmä chovom dobytka a oviec, drevárstvom, výrobou šindľa a pestovaním ľanu. Tak ako aj v okolitých obciach, aj pre Oščadnicu znamenalo hospodársky stimul otvorenie Košicko-bohumínskej železnice v roku 1871. Železnica umožnila rýchly presun tovaru i osôb do centier, kde boli fabriky a tiež trhy. Významná cesta na Moravu a do Sliezska patrí medzi strategické komunikácie a od vzniku obce bola dôležitou tepnou, privádzajúcou ľudí, tovar, no i celkový pokrok.

Pamiatky 
V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie Nanebovzatej z roku 1804, Kalvária, Kaštieľ (Kysucká galéria), Lurdská jaskyňa.

Turizmus 
Dnes patrí obec so svojím okolím medzi významné centrá letnej i zimnej turistiky, ktorá poskytuje zachované prvky folklóru a tradícií. Objekty pôvodnej ľudovej architektúry lákajú milovníkov histórie, športovci a turisti majú k dispozícii niekoľko druhov športov tak v lete, ako aj v zime. Aktívny oddych a relaxáciu umožňujú značené lesné cesty a chodníky na pešiu turistiku i cykloturistiku.

Turistické chodníky 
 po  značke na Javorské alebo Kalinový vrch
 po  značke ku chate na Rači
 po  značke na Veľkú Raču

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oščadnica Veľká Rača
 Kysucká galéria v Oščadnici
 Ubytovanie

Zdroj 
 Obec Oščadnica

 
Obce okresu Čadca
Stará Bystrica

Stará Bystrica je obec na Slovensku v okrese Čadca.

Poloha 
Nachádza sa vo východnej časti okresu, v údolí Bystrice na rozhraní Kysuckých Beskýd a Kysuckej vrchoviny.

Orloj 
V rámci rekonštrukcie námestia bol v obci postavený jeden z najmladších orlojov na svete, dokončený v roku 2009. Jeho autorom je významný slovenský sochár Viliam Loviška.

Orloj sa nachádza pri bočnej stene kultúrneho domu. Celé dielo má tvar štylizovanej podoby Panny Márie sedembolestnej, patrónky Slovenska; je označovaný za najväčšiu drevenú sochu na Slovensku. Vonkajšiu výzdobu tvoria sochy historických osobností Slovenska: knieža Pribina, kráľ Svätopluk, Anton Bernolák, Ľudovít Štúr, Milan Rastislav Štefánik, Andrej Hlinka. 

Každú hodinu sa objavujú figúrky svätých spojených so Slovenskom: Cyril, Metod, Svorad, Benedikt, Gorazd, Bystrík a Vojtech. Zvony orloja sú pomenované Svätý Juraj a Riečnická Madona; prvý odbíja čas, druhý doprevádza svätcov.

Astronomickou časť orloja tvorí astroláb ukazujúci znamenia zverokruhu, polohu Slnka a Mesiaca a mesačné fázy. Hodiny sú riadené počítačom podľa signálu DCF77. 

Srdcom orloja je tzv. astroláb, teda ciferník s astronomickými údajmi. Práve astroláb robí zo Slovenského orloja v Starej Bystrici jediný a prvý orloj na Slovensku. Bez astrolábu nemôže byť orloj orlojom. Vzhľadom na to, že ide o zložitý astronomický a hodinársky mechanizmus, obec Stará Bystrica oslovila pražskú firmu SPEL, ktorá navrhla a zostrojila astroláb pre Slovenský orloj v Starej Bystrici. Astronomické údaje sú špeciálne navrhnuté pre zemepisnú polohu Starej Bystrice, nejde teda o kópiu iného orloja. 

Vo vežičke orloja sú umiestnené dva zvony. Jeden zvon odbíja čas, druhý zvon vytvára zvukovú kulisu počas promenády apoštolov. Odbíjací zvon (cimbal) nesie názov sv. Juraj a text: Slovenský orloj Stará Bystrica R. P. 2009. Zvon dal odliať žilinský župan Juraj Blanár. Druhý zvon nesie názov Riečnická Madona a text: Na pamiatku zatopených obcí Riečnica a Harvelka dal odliať nitriansky biskup Viliam Judák.

Osobnosti 
 Karol Brančík - lekár, prírodovedec, múzejník, entomológ a rodák zo Starej Bystrice

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Čadca
Ždiarska vidla

Ždiarska vidla () je druhý najvyšší vrchol Belianskych Tatier, najvyšším vrcholom je len o niečo vyšší Havran ().

Ždiarska vidla je dominantným vrchom Belianskych Tatier. Najlepšie viditeľná je z Jahňacieho štítu. V minulosti bol vrchol prístupný po turistickom chodníku z obce Ždiar. V súčasnosti je chodník z dôvodu prísnej ochrany rastlín a najmä živočíchov (kamzíkov) uzavretý, hoci sa obec Ždiar snaží o jeho opätovné otvorenie.

Počas zimnej sezóny (1. 11. – 15. 6.) je pre skialpinistov prístupný Široký úplaz pod vrcholom Ždiarskej vidly.

Z vrcholu je výhľad na obec Ždiar na severe a celú dolinu nazývanú Podtatranská brázda a na južnej strane je viditeľná Javorová dolina, Zadné Meďodoly a Jahňací štít.

Referencie

Iné projekty 

Vrchy Belianskych Tatier
Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Poprad
Martin I. (pápež)

Martin I. († 16. september 655, Chersonézos, Ukrajina, vtedy Byzantská ríša ) bol 74. pápežom, od 649 do 655.

Bol obyvateľom Umbrie z Tody, istý čas slúžil ako diakon a potom ako Teodorov aposkrisárius v Carihrade. Nadviazal dôverné styky s tamojšími poprednými osobnosťami a oboznámil sa s panujúcim monotelickým učením ( t. j. Kristus má len jednu vôľu), ktoré odsúdil ako herézu. Bol proti vyznaniu Ekthesis cisára Hérakleita. V súvislosti s bojom o zachovanie čistej viery bol zajatý ravennským exarchom, odvedený do Carihradu a následne poslaný do vyhnanstva, kde zomrel ako mučeník na ostrove Cherson. Pochovaný je v Ríme.

Referencie

Literatúra 
 "Dňa 14. apríla : Sv. otca nášho Martina Vyznávača, pápeža rímskeho." In: Andrej Josafát Gregor Truch: Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka. Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 196-199. ISBN 80-7165-381-0
 "Martin, vyznávač a pápež : 14. apríl." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 216-217. ISBN 80-967341-1-3
 "Svätý Martin I." In: Viliam Judák: Na Petrovom stolci I. : Krátke dejiny pápežov. Trnava : Spolok svätého Vojtecha, 2010, s. 147. ISBN 978-80-7162-834-7

Iné projekty 

Úmrtia v 655
Talianski pápeži
Talianski katolícki svätci
Talianski pravoslávni svätci
Metronóm

Metronóm je mechanický, elektro-mechanický alebo elektronický prístroj s kyvadlom, ktoré rovnomerne odklepáva rytmus hudobnej skladby (každý úder = 1 doba).

Ak sa nastaví na rýchlosť 60 BPM (Beats per minute - počet úderov za minútu), tak jeden úder trvá presne jednu sekundu.

Iné projekty 

Hudba
Meracie prístroje
Bitka pri Pydne

Bitka pri Pydne bolo ozbrojené stretnutie medzi Rimanmi a Macedóncami, ktoré sa odohralo 22. júna roku 168 pred Kr. 

Znamenala koniec vlády dynastie Antigonovcov v Macedónii a viedla tak k faktickému zániku nezávislosti tejto krajiny. Často je uvádzaná ako klasický príklad prevahy rímskych légií nad macedónskou falangou. Macedónska vojenská doktrína, ktorá slávila veľké úspechy v dobe Filipa II. a Alexandra Veľkého, sa javila po tejto bitke ako prekonaná a zastaraná.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Pydna

Bitky v Grécku
Rímske bitky
Štátny znak Česko-Slovenska

Počas svojej existencie malo Česko-Slovensko viacero štátnych znakov.

Prvá česko-slovenská republika (1918 – 1938) 
Rozlišoval sa malý, stredný a veľký Štátny znak ČSR. Najčastejšie používaný malý znak vznikol ešte počas prvej svetovej vojny, po roku 1915. Na červenom pozadí sa nachádzal tradičný český lev bielej farby (s korunou na hlave), ktorý mal na hrudi tradičný slovenský znak. Tento štátny znak sa používal od vyhlásenia ČSR do začiatku platnosti ústavy ČSSR.

1918 – 1920

1920 – 1938

Druhá česko-slovenská republika (1938 – 1939) 
Štátnym znakom bol len dovtedajší stredný znak.

Protektorát Čechy a Morava, Ríšska župa Sudety a Slovenská republika (1939 – 1945)

Tretia a štvrtá česko-slovenská republika (1945 – 1960) 
Štátnym znakom bol malý znak predmníchovskej republiky.

Československá socialistická republika (1960 – 1990) 
Štátny znak ČSSR sa začal používať v roku 1960 po „víťazstve a dobudovaní socializmu v našej republike“. Tradičné symboly boli nahradené socialistickými motívmi. Na červenom, žlto lemovanom pozadí nepravidelného päťuholníkového tvaru sa nachádzal biely lev bez koruny, namiesto ktorej sa nad ním nachádzala červená, žlto lemovaná socialistická hviezda. Zo štátneho znaku bol definitívne odstránený slovenský znak – namiesto neho sa na hrudi českého leva nachádzal symbol Slovenského národného povstania (na červenom pozadí modrý Kriváň, na ktorom horí oheň SNP).

Česká a Slovenská Federatívna Republika (1990 – 1992) 
Štátny znak ČSFR bol vertikálne aj horizontálne rozdelený na štyri časti. V hornej ľavej a dolnej pravej časti sa nachádzal tradičný český lev, symbolizujúci Česko v rámci federácie. V hornej pravej a dolnej ľavej časti sa (po 30 rokoch) nachádzal tradičný slovenský znak. Pôvodne zmýšľané horizontálne rozdelenie na dve časti bolo odmietnuté, pretože takýto znak sa podobal na niekdajší znak Uhorska.

Externé odkazy 
 stránka Senátu Českej republiky štátny znak

Štátne symboly Česko-Slovenska
Česko-Slovensko
Lipovec

Lipovec môže byť:

sídlo:
 obec v okrese Martin, pozri Lipovec (okres Martin)
 obec v okrese Rimavská Sobota, pozri Lipovec (okres Rimavská Sobota)
 obec v Česku v okrese Blansko, pozri Lipovec (okres Blansko)
 obec v Česku v okrese Chrudim, pozri Lipovec (okres Chrudim)
 sídlisko vo Zvolene, pozri Lipovec (Zvolen)

vodný tok:
 prítok Čremošnej v povodí Slanej, pozri Lipovec (prítok Čremošnej)
 prítok Chotiny v povodí Nitry, pozri Lipovec (prítok Chotiny)
 prítok Kamenného potoka v povodí Svinky, pozri Lipovec (prítok Kamenného potoka)
 prítok Krivánskeho potoka v povodí Ipľa, pozri Lipovec (prítok Krivánskeho potoka)
 prítok Tople, pozri Lipovec (prítok Tople)
 prítok Váhu pri Strečne, pozri Lipovec (prítok Váhu)

vrch:
 vrch (498,7 m n. m.) v Myjavskej pahorkatine, pozri Lipovec (vrch v Myjavskej pahorkatine)
 vrch (620,2 m n. m.) v Slanských vrchoch, pozri Lipovec (vrch v Slanských vrchoch)
 vrch (443,4 m n. m.) v Štiavnických vrchoch, pozri Lipovec (vrch v Štiavnických vrchoch)
 vrch v Slovenskom raji, pozri Lipovec (vrch v Slovenskom raji)

 planina
 krasová planina v Slovenskom raji, pozri Lipovec (planina)

Pozri aj 
 Kecerovský Lipovec
 Lypovec
Ari Lemmke

Ari Lemmke (* 12. december 1963) bol fínsky počítačový programátor, ktorý vymyslel meno pre operačný systém Linux.

Linus Torvalds chcel operačný systém pôvodne nazvať Freax (kombinácia anglických slov freeslobodný“, freak„vrtoch“ a písmena X, ktoré je istým symbolom Unixových operačných systémov). Ari vytvoril pre Linusa na FTP serveri (ftp.funet.fi) adresár „linux“ (kombinácia slov Linus a Unix).

Linusovi sa podarilo vo svojej knihe skomoliť meno svojho priateľa na Ari Lemke. Správne je to „Ari Lemmke“. Ari nazýva ľudí, ktorí si tento nesprávny tvar jeho mena zapamätali „linusoidi“.

Externé odkazy 
 Ari-ho domovská stránka na lemmke.org.
 Ari-ho domovská stránka na funet.fi.

Linux
Narodenia v 1963
Alkaid

Alkaid, Benetnasch (obidva názvy z arab. qā'id banāt al-na`š – vodca dcér smútku) (tiež známa ako HR5191, Elkeid, Benetnash: Bayerovo označenie η Ursae Majoris) je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica. 

Od Zeme je vzdialená 108 ly, má zdanlivú magnitúdu +1,9 a patrí do spektrálneho typu B3. Jej povrchová teplota je približne 20 000 Kelvinov. Je to jedna z najhorúcejších hviezd, ktoré sú k Zemi dostatočne blízko na to, aby sa dali pozorovať voľným okom. 

Alkaid sa nachádza na konci predĺženého chvosta Veľkej medvedice. V obrazci Veľkého voza, ktorý je súčasťou súhvezdia Veľká medvedica, sa nachádza na konci oja. Predĺžená spojnica hviezd Mizar-Alkaid pomáha pozorovateľom pri hľadaní hviezdy Arktúr. Alkaid, podobne ako Dubhe nie je súčasťou pohybovej hviezdokopy Collinder 285, čo znamená, že jej vlastný pohyb je veľmi odlišný od vlastného pohybu väčšiny ostatných hviezd Veľkého voza.

Externé odkazy 
 Alkaid v katalógu Stars

Modrobiele trpaslíky
Súhvezdie Veľká medvedica
Röntgenové zdroje
Zoznam vojen

Toto je zoznam zoznamov vojen, zotriedený podľa krajiny, dátumu, regiónu a typu konfliktu.

Vojny podľa krajiny 
 Pozri kategóriu: :Kategória:Vojny podľa krajiny

Vojny podľa dátumu 
 Pozri aj: :Kategória:Vojny podľa dátumu
 Všetky vojny
 Starovek
 Stredovek
 Novovek
 Moderné dejiny

Vojny podľa regiónu 
 Pozri aj: :Kategória:Vojny podľa regiónu
 Zoznam konfliktov v Ázii
 Zoznam konfliktov v Afrike
 Zoznam konfliktov v Európe
 Zoznam konfliktov na Blízkom východe
 Zoznam konfliktov v Severnej Amerike
 Zoznam konfliktov v Južnej Amerike

Vojny podľa typu 
 Pozri aj: :Kategória:Druhy vojny
 Zoznam občianskych vojen
 Zoznam svetových vojen

Zoznamy vojen
Jadrová vojna

Jadrová vojna alebo nukleárna vojna alebo atómová vojna je vojna, v ktorej sú použité jadrové a/alebo termonukleárne zbrane. Niekedy sa pre takýto konflikt používa označenie tretia svetová vojna. Jadrová vojna je vedená zbraňami hromadného ničenia, ktoré spôsobujú obrovské škody v krátkom čase a môžu mať dlhotrvajúci škodlivý rádiologický účinok.

Jediným ozbrojeným konfliktom, počas ktorého boli aktívne použité jadrové zbrane bola druhá svetová vojna. Došlo k tomu krátko pred koncom vojny. Jadrové zbrane - lietadlami nesené nukleárne bomby boli zhodené americkými silami na Japonsko. Napadnuté boli mestá Hirošima (6. augusta 1945) a Nagasaki (9. augusta 1945). Tieto útoky boli (spolu so sovietskou ofenzívou proti japonským vojskám v Mandžusku podstatným faktorom, ktorý prinútil Japonsko kapitulovať. Použitie jadrových zbraní v tomto konflikte je dodnes predmetom veľkých polemík. Je však faktom, že nebyť ich použitia vojna v Tichomorí by trvala ešte minimálne ešte niekoľko mesiacov a straty na oboch stranách by boli väčšie.

Istú dobu po druhej svetovej vojne mali monopol na jadrové zbrane Spojené štáty Americké. Sovietsky zväz otestoval svoju prvú atómovú bombu v roku 1949. Následnú studenú vojnu charakterizovali preteky v zbrojení (konvenčnými aj jadrovými zbraňami) a intenzívne ozbrojovanie veľmocí aj ich spojencov jadrovými zbraňami. 

Napätá situácia, kedy vážne hrozilo vypuknutie jadrovej vojny medzi veľmocami, bola počas studenej vojny. Vypuknutie vážne hrozilo počas Kubánskej krízy. 

Jadrové zbrane v priebehu studenej vojny získali aj tretie krajiny (napr. India, Pakistan, pravdepodobne aj Izrael a iní), takže k jadrovej jadrová vojna nemusela mať len globálny charakter.

Referencie 

 
Jadrové zbrane
Tatiana

Tatiana alebo Táňa je ženské krstné meno. Je to ruská podoba latinského Tatianus, „patriaci do rímskeho rodu Tatiovcov“, ktoré má korene pravdepodobne v gréckom slove tattó s významom „ustanovovať“, „rozdeľovať“. Meniny na Slovensku má 1. februára.

Nositelia mena 
Táňa Pauhofová, (* 1983) – slovenská herečka
Táňa Radeva, (* 1957) – slovenská herečka
Tatiana Nikolajevna Sorokková, (* 1971) – ruská a americká modelka a redaktorka
Tatiana Vilhelmová, (* 1978) – česká herečka a dabérka

Referencie 

Krstné mená
Ženské mená
Soňa

Soňa je ženské krstné meno. Vzniklo ako ruská podoba gréckeho mena Sophia s významom „múdrosť“. Meniny na Slovensku má 28. marca.

Známe Sone 
 Soňa Čechová (* 1930 – † 2007), slovenská prekladateľka, publicistka a propagátorka česko-slovenskej vzájomnosti
 Soňa Červená (* 1925), česká herečka a operná speváčka, mezzosopránistka
 Soňa Horňáková (* 1959), slovenská folkrocková pesničkárka
 Soňa Müllerová (* 1961), slovenská moderátorka a televízna hlásateľka
 Soňa Norisová  (* 1973), slovenská herečka a speváčka
 Soňa Valentová (* 1946), slovenská herečka

Referencie 

Krstné mená
Ženské mená
Iveta

Iveta je ženské krstné meno. Pôvodne francúzske meno Yvetta je zdrobneninou mena Yvonne odvodené od staronemeckého slova iwa s významom „tis“. Meniny na Slovensku má 27. mája.

Verejne známe nositeľky 
 Iveta Karafiátová, slovenská reprezentantka v ľadovom hokeji
 Iveta Radičová, bývalá premiérka vlády SR

Referencie 

Krstné mená
Ženské mená
Michalská brána

Michalská brána je jediná zachovaná brána z pôvodných štyroch v bratislavskom mestskom opevnení, dnes pamiatka v Starom meste. 

Meno dostala podľa osady a kostola svätého Michala, ktorá bola neďaleko na predmestí. Dnes osadu pripomína len ružový náhrobný kameň, použitý v murive veže, vo výške asi tretieho poschodia viditeľný z vnútornej strany. V minulosti mala padací most, padaciu mrežu a silné drevené vráta. Dodnes sa zachovalo horné brvno s otvormi na pánty vrát. 

Vežu postavili koncom 14. storočia. Vežu v priebehu histórie viackrát nadstavovali. Horná osemboká časť veže bola postavená v rokoch 1511-1517. Na konci 16. storočia mala strecha medenú cibuľu s malou zástavkou. Dnešnú barokovú podobu dostala počas rekonštrukcií v rokoch 1753-1758 spolu so sochou svätého Michala, vyhotovenou bratislavským majstrom Petrom Ellerom. Jej súčasná výška je 51 metrov. 

Meno dostala podľa kostola sv. Michala a podľa neho pomenovaného predmestia, z ktorého sa Michalskou bránou vchádzalo do mesta. V pôdoryse ulice od Michalskej brány nahor je dobre zachovaný zahnutý typ ulice v medzibrání. Z vonkajšej časti brány sa nachádza most, 
ktorý preklenuje bývalú priekopu pozdĺž hradobného múru. Na vnútornej strane brány je kamenný gotický znak, na južnej strane v kartuši nápis, podľa ktorého vežu opravila mestská rada a bratislavské obyvateľstvo roku 1758. V dnešnej dobe cez ňu vedie označenie historickej korunovačnej cesty.

Mestské múzeum v Bratislave tu zriadilo expozíciu historických zbraní.

Medzi jej novšie atrakcie patrí laserový lúč, vysielaný z južného okna, ktorý naznačuje trasu pôvodného Korza.

Pozri aj 
 Laurinská brána
 Vydrická brána
 Rybárska brána

Iné projekty 

Budovy v Bratislave
Staré Mesto (Bratislava)
Čertova pec

Čertova pec je verejnosti voľne prístupná malá krasová jaskyňa a prírodná pamiatka v pohorí Považský Inovec v podcelku Inovecké predhorie. Nachádza sa v katastrálnom území obce Radošina, okres Topoľčany v Nitrianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1994 na rozlohe , bez ochranného pásma. Jaskyňa je prístupná návštevníkom za účelom zotavenia a poznávania jej prírodných a historických hodnôt. Boli v nej nájdené najstaršie známky jaskynného osídlenia na Slovensku.

Poloha 
Jaskyňa sa nachádza na úpätí vrchu Nad Lipovníkom (), približne  severozápadne od obce Radošina v polohe Horný Pertovič, pri ceste II. triedy č. 499 vo výške

Dejiny 
Jaskyňu pod slovenským názvom Csertowa Pecz spomína už Matej Bel v knihe Notitia Hungariae novae historico geographica vydanej roku 1742. V monografii Nitrianskej župy z roku 1898 sa uvádza pod maďarským názvom Ördögkemencze (). Jaskyňu preskúmal v rokoch 19581961 PhDr. Juraj Bárta CSc. z Archeologického ústavu SAV v Nitre. Roku 1981 ju vyhlásili za chránený prírodný výtvor. Prírodnou pamiatkou bola vyhlásená v roku 1994 s novelizáciou z roku 2008.

Archeologické nálezy 
Jaskynné sídlisko lovcov v staršej dobe kamennej. Výskumom bolo zistené viacvrstvové osídlenie. Najstaršie z posledného interglaciálu reprezentuje moustierská kultúra zo stredného paleolitu, kedy ju obýval človek neandertálskeho typu. Je to najstaršie známe jaskynné osídlenie u nás. Nasledovalo osídlenie kultúry szeletien z mladšieho paleolitu. Štiepané a retušované kamenné nálezy a ulitníky z tejto lokality možno spájať s nálezmi z oblasti Čierneho mora.

Opis 

Patrí medzi tunelovité jaskyne a je obojstranne priechodná. Jej západný bránovitý portál, obklopený bralovitými výčnelkami, sa otvára v približne  vysokom vápencovom brale. Jeho šírka je  a výška . Jaskyňu pretína niekoľko tektonických puklín. Je  dlhá, priemerne  široká a jej maximálna výška je . Smerom k východnému vchodu sa výška jaskyne znižuje. Vnútorný priestor osvetľuje oknovitý otvor na severnej strane. Vytvorená bola krasovatením dolomitického vápenca pri niekdajšej vyššej eróznej báze Malého jarku, je teda potočného pôvodu. Predstavuje vzácnu archeologickú a paleontologickú lokalitu s dokladmi o viacnásobnom paleolitickom, halštatskom osídlení. Pri jaskyni sa nachádza rovnomenný motorest.

Prístup 
Asi 3 minúty cesty chôdze po vyznačenom chodníku od rovnomenného motorestu pri horskom prechode Havran v katastrálnom území obce Radošina. Jaskyňa je verejnosti prístupná.

Použité zdroje 
 Považský Inovec, turistický sprievodca ČSSR, D.Petrovič, J.Petrovič, Šport, Bratislava, 1986, str. 142143
 Obrázok „Čertova pec“ náučného chodníka Považský Inovec na www.radosina.sk (.jpg) (1 MB) 
 informačné tabule v okolí jaskyne

Referencie

Iné projekty 

Archeologické lokality na Slovensku
Jaskyne na Slovensku
Dejiny Slovenska
Považský Inovec
Prírodné pamiatky v Nitrianskom kraji
Radošina
Turistická značkovaná trasa číslo 2417
Turistická značkovaná trasa číslo 5135
Turistická značkovaná trasa číslo 8123
Chránené územia v okrese Topoľčany
Anatole France

Jacques Anatole François Thibault (* 16. apríl 1844, Paríž, Francúzsko – † 12. október 1924, Tours) bol francúzsky spisovateľ, nositeľ Nobelovej ceny.

Tvorba 
Jacques Anatole Thibaut, syn parížskeho antikvára, čestne obstál pri záväzku, keď prijal spisovateľský pseudonym Anatole France (Francúzsko). V diele A. Francea je vyslovené nevšedné úsilie povedať pravdu, poprieť lož a nespravodlivosť a tak prispieť k obohateniu ľudského myslenia. France vychádza z tradície 18. storočia, nadväzujúc na voltairovský racionalizmus, ktorý mu umožnil prechod cez darwinizmus k Marxovi a od Marxa k Leninovi. Rozumové poznávanie a vysvetľovanie sveta stavia proti iracionalizmu, z čoho vyplýva jeho nemilosrdná kritika idealizmu. Verí zdravému rozumu, ktorým odsudzuje všetko vyšpekulované a neodôvodnené. Nie div, že jeho tvorba bola meštiactvom prijímaná so sklamaním a zaťatým nepriateľstvom, lebo ňou oslávil zdravý život a výdobytky vedy. Rázne sa postavil proti odriekaniu si životnej plnosti, neúprosne a pravdivo zobrazil pokrytectvo meštiackeho života, ukázal všetku jeho pretvárku a pompéznu falošnosť, ozdobovanú učenosťou a pravdivosťou, za ktorou sa skrývali plány na zotročenie pracujúcich más. V roku 1917 pozdraví s nadšením Veľkú októbrovú socialistickú revolúciu a jej ideového vodcu Lenina. V roku 1919 sa stáva členom "pokrokovej" skupiny na čele s H. Barbussom, ktorá dostáva názov "Clarté" (Jas). Francea a Barbussa spojila nenávisť ku kapitalizmu, láska k demokracii a mieru, ktorá ich priviedla aj do radov zločinnej komunistickej strany. Otvorene sa vyhlasuje za "boľševika srdcom i dušou".

Iné projekty

Externé odkazy 
 Nobel Prize bio
 http://nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/1921/france-bio.html
 http://www.kirjasto.sci.fi/afrance.htm
 http://literatura.kvalitne.cz/fr.htm 

Francúzski spisovatelia románov
Francúzski satirici
Nositelia Nobelovej ceny za literatúru
Francúzski nositelia Nobelovej ceny
Členovia Francúzskej akadémie
Francúzski ateisti
Osobnosti z Paríža
Pseudonymy
Žiar (okres Liptovský Mikuláš)

Žiar je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Polohopis 
Leží 10 km severovýchodne od Liptovského Mikuláša, neďaleko ústia Žiarskej doliny do Liptovskej kotliny.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelická zvonica, murovaná stavba na pôdoryse štvorca s ihlancovou helmicou zo začiatku 20. storočia. Fasáda zvonice je horizontálne členená kordónovými rímsami, polkruhovo ukončené okná majú profilované šambrány a suprafenestry.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Ľubeľa

Ľubeľa je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Murovaná dedinská zvonica, jednoduchá bielená stavba na pôdoryse štvorca s drevenou nadstavbou a stanovou strechou.

 Drevená dedinská zvonica, ľudová drevená stavba na pôdoryse štvorca s otvoreným poschodím a ihlancovou helmicou.

Osobnosti obce

Rodáci 
 Jonáš Bohumil Guoth (* 1811 - † 1888), národovec a lekár

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Jalovec (okres Liptovský Mikuláš)

Jalovec je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Dedinská zvonica, drevená ľudová stavba na pôdoryse štvorca z roku 1865. Úpravami prešla v roku 1923. Prízemie v minulosti tiež slúžilo ako požiarna zbrojnica, v jej interiéri sú umiestnené dobové striekačky. Ide o rámovú konštrukciu s doskovým obkladom. Na štvorcovom základe je nadstavaná štíhla vežica s vysokou ihlancovou helmicou s dvojkrížom. Jej kópia sa nachádza v areáli Múzea liptovskej dediny v Pribyline.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Nižná Boca

Nižná Boca je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Polohopis 
Horská obec sa nachádza v južnej časti horného Liptova, v Bocianskej doline, na styku Ďumbierskych a Kráľovohoľských Tatier. Nižnou Bocou preteká riečka Boca, popri ktorej vedie cesta I/72, spájajúca Liptov s Horehroním cez horský priechod Čertovica. Spolu s Vyšnou Bocou je to stará banícka obec, dnes významné turistické stredisko Nízkych Tatier.

Dejiny 
Povrchové rudy tu ťažili už Kelti, Slovania myli zlato a v 13. storočí alebo neskôr prišli nemeckí baníci. Prvýkrát je obec doložená v roku 1342. V 16. storočí sa ťažila železná ruda až vo výške 1700- Prvý záznam o existenii miestneho evanjelického cirkevného zboru pochádza už z roku 1540. Nemci sa vysťahovali alebo slovakizovali a v 19. storočí baníctvo zaniklo. V 30. rokoch 20. storočia sa osada začala meniť na centrum zimného športu.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelický kostol, jednoloďová neskoroklasicistická stavba so segmentovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z roku 1844. V roku 1939 došlo ku stavbe neorománskej veže. V interiéri sa nachádza trojramenná drevená empora. Strop je plochý doskový s baníckymi insígniami. Oltár kazateľnicového typu pochádza z prvej polovice 20. storočia. Zo staršieho zariadenia sa dochovali patronátne lavice a empírová krstiteľnica. Fasády kostola sú členené lizénami a segmentovo ukončenými oknami v dvoch úrovniach. Veža vyrastá z mierne predstaveného rizalitu. Ukončená je ihlancovou helmicou. 

 Súbor ľudových baníckych domov, ide o zrubové trojpriestorové stavby (často dvojdomy) s typickým priedomím z prednej strany a sedlovou strechou s podlomenicou. Dispozícia domu sa skladala z hlavnej izby s pecou, kuchyne a pitvora, vstupnej priedsiene. Domy často nemali komíny a dym z pece šiel priamo na povalu. Zvláštnosťou sú senníky - maštale, ľudovo nazývané stajička alebo staja, ktoré sú rozstrúsené po okolitých lúkach. Tu sa celoročne zazimovával dobytok. V spodnej časti bol samotný dobytok a v hornej časti bolo uskladnené seno.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižná Boca

Externé odkazy 
 

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Pavčina Lehota

Pavčina Lehota je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Polohopis  
Obec obklopuje pohorie Nízke Tatry. Najbližšie obce sú Bodice, Lazisko, Svätý Kríž a Demänovská dolina.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Dedinská zvonica s márnicou, zrubová ľudová stavba na pôdyse štvorca z roku 1883. Nachádza sa v areáli miestneho cintorína. Upravovaná bola v roku 1924. Drevený štvorcový jednopriestorový objekt má zúženú nadstavbu so stanovou strechou pokrytou šindľom. Jej kópia stojí v Múzeu liptovskej dediny v Pribyline.

Turizmus 
V dedine je pre turistov v lete bobová dráha a v zime lyžiarske stredisko Žiarce. Prístup do hôr je možný autom smerom od Liptovského Mikuláš kde prídete od Demänovskej doliny a hneď na začiatku pri osade Tri studničky nájdete smerovú tabuľu na Pavčinu Lehotu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Liptovský Peter

Liptovský Peter (predtým Liptovský Svätý Peter) je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Dejiny 
Prvýkrát sa spomína v roku 1286 pod názvom Zenthpetur, neskôr ako Scentpeter. V obci stál stredoveký kostol sv. Petra zo 14. storočia, po ktorom dostala dedina pomenovanie, no v roku 1786 zanikol. Dedina až do roku 1848 patrila zemianskej rodine Sentivániovcov (Svätojánskych). Počas povstania Františka II. Rákociho bola obec v roku 1709 zničená, ale neskôr opäť obnovená. V 19. storočí sa obyvatelia obce preslávili ako zruční murári, mnohí pracovali na stavbách v Budapešti.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelický kostol, jednoloďová modernistická stavba s transeptom, pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z rokov 1939-1940. Autorom projektu kostola je staviteľ J. Hlavaj. Stojí na mieste staršieho tolerančného kostola z roku 1784. Nachádza sa v hĺbke parcely, v radovej zástavbe. Fasády kostola sú členené priebežným vertikálnym lemovanám okien. Sokel je tvorený kamennou rustikou. Veža má plochú modernistickú helmicu. 

 Evanjelická zvonica, murovaná stavba na pôdoryse štvorca s ihlancovou helmicou z roku 1850. Nachádza sa v areáli evanjelického kostola, na úrovni uličnej línie. Jej fasáda je členená lizénovým rámom a ukončená korunnou rímsou s terčíkom a hodinami. Rezonančné otvory sú polkruhovo ukončené. 

 Evanjelická škola, dvojpodlažná trojtraktová secesná stavba s valbovou strechou z rokov 1909-1912. V objekte sídlil v roku 1945 štáb 1. československého armádneho zboru v období oslobodzovania Liptova. Fasády školy sú dekorované jemným geometrickým dekorom. Okenné polia sú prepojené geometrickými kazetami s vlysom s motívom trojuholníka.

Osobnosti obce

Rodáci 
 Štefan Bella (* 1880 – † 1952), akademik ČSAV, vodohospodár
 Mária Bellová (* 1885 – † 1973), prvá slovenská lekárka
 Ferdinand Čatloš (* 1895 – † 1972), generál
 Irena Jakubcová (* 1910 – † 1995), lekárka, univerzitná profesorka
 Martin Martinček (* 1913 – † 2004), fotograf
 Vladimír Kostovič (* 1926 – † 1997), herec
 Pavol Vongrej (* 1935 – † 2001), literárny historik, publicista, literárny vedec
 Božidar Vongrej (* 1940 – † 2011), hudobný pedagóg, zbormajster, dirigent

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Svätý Kríž (okres Liptovský Mikuláš)

Svätý Kríž je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. V obci sa nachádza vzácny drevený evanjelický artikulárny kostol.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelický artikulárny kostol, halová zrubová stavba s tanseptom, pravouhlým záverom a predstavanou vežou z rokov 1773-1774. Kostol bol prenesený do obce pri stavbe priehrady Liptovská Mara v rokoch 1974-1982 zo zatopenej obce Paludza. Stavba je postavená podľa prísnych podmienok tzv. šopronských artikúl z roku 1681, kedy si evanjelici mohli v každej stolici postaviť po dva kostoly, no kostol musel spĺňať obmedzujúce podmienky. Nesmel sa nacházať v centrálnej polohe obce, vstup do kostola nemohol byť z hlavnej cesty a pozemok na kosotl bol vyberaný kráľovským komisárom. Musel byť postavený z dreva ako málo trvácneho materiálu a nesmel mať vežu. Súčasná veža bola ku kostolu pristavaná v roku 1781. V interiéri sa nachádza barokový oltár z roku 1693 s obrazom Premenenie Krista. Nachádzajú sa tu drevené empory v dvoch radoch nad sebou s kazetami s biblickými výjavmi. Kazateľnica je baroková dielo rezbára J. Lercha z Kežmarku. Kostol je osvetlovaný lustrom z benátskeho skla. Fasády kostola sú hladké so segmentovo ukončenými oknami. Predsavaná veža má štvorcový murovaný základ a drevenú ochodzu, ukončená je barokovou helmicou. 

 Rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z 18. storočia. Stojí na mieste staršieho stredovekého kostola, z ktorého bola časť muriva sekundárne použitá. V roku 1819 bol klasicisticky upravený. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Hlavný oltár je neogotický, bočný oltár Božieho hrobu je rokokovo-klasicistický z rokov 1750-1760. Krstiteľnica má skrutkovitú pätku, pochádza z Palúdzky zo začiatku 16. storočia. Kazateľnica je klasicistická z obdobia rokov 1810-1820. Ďalej sa tu nachádza voľný barokový obraz sv. Rodiny z prvej polovice 18. storočia. Organ je z roku 1798. Priečelie kostola má prelamovanú rímsu s vyrastajúcou vežou, pod oknom je dekoratívna čabraka. V štíte je umiestnené reliéfne Božie oko. Veža je členená lizénami, ukončená korunnou rímsou s terčíkom a ihlancovou helmicou. Údajne je kostol jednou z najväčších drevených stavieb v Európe.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Drevený kostol- stránka artikulárneho kostola

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Jakubovany (okres Liptovský Mikuláš)

Jakubovany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Polohopis 
Obec Jakubovany sa nachádza v krásnej scenérii Tatranského národného parku pod majestátnym vrcholom Baranca () a neďalekými vrcholmi ako sú Roháče, Baníkov, Plačlivô, Magury, Jakubina a ďalšími. Jakubovany ležia v nadmorskej výške

Dejiny 
Na území katastra dnešnej obce existovala v minulosti okrem Jakubovian tiež osada Javor a osada Hôra, ktorá bola neskôr pričlenená k Jakubovanom. Osada Javor sa prvý krát spomína v listine z roku 1286. Najstaršia písomná zmienka o Jakubovanoch je z roku 1474. Obec mala v 16. storočí vlastné pečatidlo. Na Vysokom Hrádku nad obcou sú pozostatky pravdepodobne keltského osídlenia a neskôr strážneho stanovišťa na obchodnej ceste zo Spiša. 

Názov obce Jakubovany je odvodený od mena jej zakladateľa - Jakuba. Historický výzkum určil ako najpravdepodobnejšieho zakladateľa Jakuba Pongráca, brata slávnejšieho Jána Pongráca. Jakub Pongrác je tiež perzonifikovaný v erbe obce ako múdry muž s otvorenou knihou.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelická zvonica, murovaná stavba na pôdoryse obdĺžnika s ihlancovou helmicou. Stavba má polkruhovo ukončené rezonančné otvory, fasády sú lemované lizénami. Pri zvonici sa nachádza evanjelická modlitebňa.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Liptovské Beharovce

Liptovské Beharovce (maď. Behárfalu), sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Dedinská zvonica, murovaná ľudová stavba na pôdoryse štvorca s drevenou nadstavbou. Ukončená je ihlancovou helmicou.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

 
Obce okresu Liptovský Mikuláš
Kotmanová

Kotmanová je obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Polohopis 
Leží v severnej časti okresu, v údolí Vrbinského potoka. Územie patrí do Revúckej vrchoviny, podcelku Lovinobanská brázda a geomorfologickú časť Cinobanské predhorie. 

Prístup zabezpečuje cesta III/2637, ktorá neďaleko Mýtnej odbočuje z E 58, vedúcej po ceste I/16 (Zvolen – Lučenec). Okresné mesto je vzdialené  južne, rovnako ďaleko je to severozápadným smerom do Detvy, Zvolen ležiaci rovnakým smerom je vzdialený  a krajské mesto .

Dejiny 
Známky osídlenia okolia obce siahajú do doby bronzovej /1100 – 700 pred Kr./, z ktorej sa v katastri obce na Pohanskom hrade našlo hradisko kyjatickej kultúry s valom. Osídlenie obce je doložené v druhej polovici 14. storočia, kedy toto územie patrilo Divínskemu panstvu. Kotmanovú založil šoltýs, ktorý osadu pomenoval podľa nemeckého dozorcu baní v Lovinbani a Cinobani Gutmana. Najstaršia písomná zmienka o osade Kothmanlehutaya sa zachovala z roku 1393. Obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom a chovom dobytka.

V druhej polovici 16. storočia viedla týmto územím hranica Osmanskej ríše, no v roku 1598 už Kotmanová opäť patrila Divínskému hradu. Koncom 17. storočia panstvo získal rod Zichyovcov a začiatkom 18. storočia sa tu spomína sklárska huta. V 19. storočí sa obec stala súčasťou Notárskeho úradu Lovinobaňa a okresu Lučenec, neskôr začas i do okresu Halič. 

Začiatkom 20. storočia sa preslávili najmä kotmanovskí uhliari. Výrazný rozvoj obce nastal po II. svetovej vojne, kedy bola elektrifikovaná, vybudovaný bol MNV a požiarny sklad. V roku 1948 bola obec premenovaná na Dobročskú Lehotu a v tom čase tu žilo 732 obyvateľov. Návrat názvu sa uskutočnil 31. augusta 1990.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Dedinská zvonica, jednoduchá ľudová stavba na pôdoryse štvorca.
 Ľudový dom (číslo 67), jednopodlažná klasicistická stavba z druhej polovice 18. storočia.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

Iné projekty 

 
Obce okresu Lučenec
Lentvora

Lentvora je obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Polohopis 
Obec leží v západnej časti okresu, v centrálnej časti Ostrôžok. Situovaná je v miernej depresii náhornej plošiny, čím ju vďaka značnej nadmorskej výške (560 m) okolité vrchy prevyšujú len o desiatky metrov. Výškové maximum chotára, vrch Čierťaž () leží severne od centra obce. Na území obce pramení malý potok, ktorý južne od obce ústí do Riečky. V okolí sa vyskytujú bukové a dubové lesy, pokrývajúce hnedé lesné pôdy.

Prístup do obce vedie vrchovinou z obce Ábelová (), okresné mesto je vzdialené  juhovýchodným smerom. Detva leží  severne a Veľký Krtíš  juhozápadne. Krajské mesto je vzdialené  severozápadne.

Dejiny 
Vznik obce sa datuje do 14. - 15. storočia a písomne sa spomína v roku 1446 ako Kozmalehotha, v roku 1786 ako Lentowa a v roku 1808 ako Lentvora. Územie bolo súčasťou Divínskeho panstva, od 17. storočia časť územia Modrokamenskému panstvu. Usadlosť mala v roku 1828 37 domov a 292 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom a chovom dobytka, no v 18. storočí sa tu spomína existencia pivovaru.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Evanjelický kostol, klasicistická jednoloďová stavba s polkruhovým uzáverom presbytéria a predstavanou vežou z roku 1810. Fasády sú hladké, okná polkruhovo ukončené. Interiér je plochostropý halový priestor s plytkou konchou v uzávere. Nachádza sa tu drevená protestantská empora. Oltár je barokovo-klasicistický z obdobia vzniku kostola s obrazom Ukrižovaný a Poslednou večerou v predele.

Turizmus 
Z obce vedie  modro značený chodník pod Lysec (), kde je križovatka viacerých turistických trás.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

 
Obce okresu Lučenec
Prša

Prša je obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Polohopis 
Obec leží v juhovýchodnej časti Lučenskej kotliny na pravobrežnej terase potoka Suchá.

Dejiny 
V chotári obce bolo odkryté osídlenie z neskorej kamennej doby. Našlo sa aj žiarové pohrebisko pilínskej kultúry, ďalej žiarové hroby keltských bojovníkov, slovansko-avarské pohrebisko zo 7.8. storočia a staromaďarské pohrebisko. Prvá písomná zmienka o obci (Perzehaza) je z roku 1439. V 16. storočí sa členila na Hornú a Dolnú Pršu. V 1. polovici 17. storočia bola obec zničená a obnovená bola ako osada až v roku 1680. Od roku 1725 je obcou. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 

 Rímskokatolícky kostol Ružencovej Panny Márie, jednoloďová neorománska stavba s polygonálne ukončeným presbytériom a predstavanou vežou z roku 1913. Interiér kostola bol upravený v roku 1918 a obnovený v roku 1946. Nachádza sa tu murovaná empora. Súčasťou interiéru je drevená plastika Panny Márie z druhej polovice 18. storočia. Fasády sú dekorované oblúčkovým vlysom. Veža je ukončená ihlancovou helmicou.

Referencie

Externé odkazy 
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

Iné projekty 

 
Obce okresu Lučenec
Píla (okres Lučenec)

Píla je obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Dejiny 

Obci s názvom Píla je na Slovensku niekoľko. Táto leží v údolí pod vrchom Javor. Vznikla v 14. storočí ako osada drevorubačov a patrila k divínskemu panstvu Balassovcov. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1456 a spomína sa pod názvom Fyryz. Pôvodne obec ležala v dolinke povyše dnešného mlyna. V roku 1742 ju celú zničila veľká povodeň. Tí, ktorí besnenie živlov prežili novú obec postavili v mieste osady Gúrovci. Staré a cudzojazyčné pomenovania obce boli: Fyryz (1456), Fyreez (1502), maďarsky Fürész. Dnešné pomenovanie obce Pila je od roku 1808. Patrila Divínskemu panstvu. V 1. polovici 18. storočia obec pre povodne spustla. V roku 1828 mala zase 24 domov a 142 obyvateľov. Zaoberali sa málo výnosným poľnohospodárstvom a chovom dobytka. Poľnohospodárstvo bolo hlavným zamestnaním aj za I. ČSR.

Stredom obce preteká miestny potôčik Pilňanka, ktorý napája množstvo malých prítokov. Pilňanka sa vlieva do Krivánskeho potoka, ktorý je vyhlásený za prírodnú pamiatku, po jeho brehoch rastie vzácna rastlina Perovník pštrosí. 

Od začiatku 20. storočia pôsobila v obci cirkevná evanjelická škola. V roku 1938 k nej pribudla cirkevná katolícka škola, v súčasnosti sú obidve bez žiakov.  Po druhej svetovej vojne bola v obci vybudovaná budova terajšieho obecného úradu, obecné maštale pre spolok súkromne hospodáriacich roľníkov, ktorý svoju činnosť ukončil až v roku 1981. V 70. rokoch v čase najväčšieho rozkvetu obce si miestni občania svojpomocne vybudovali budovu kultúrneho domu, pohostinstva a rozličného tovaru, domu smútku a vybudoval sa tiež nový podjazd do obce, ktorý je jediným vstupom do nej. Pôvodný slúži teraz iba pre potok Pilňanka.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Dedinská zvonica, jednoduchá murovaná stavba na pôdoryse štvorca s ihlancovou helmicou, údajne z druhej polovice 18. storočia.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

Iné projekty 

 
Obce okresu Lučenec
Čakanovce (okres Lučenec)

Čakanovce sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Polohopis 
Obec leží v západnej časti Cerovej vrchoviny v doline potoka Belina.

Dejiny 
V chotári obce boli objavené významné paleotologické nálezy a morské lastúrniky. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1439. Patrila rozličným zemepánom. Počas vojen v 17. storočí spustla. Obnovili ju v 18. storočí. Obyvatelia sa zoberali hlavne poľnohospodárstvom.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol sv. Alžbety Uhorskej, jednoloďová klasicistická stavba s polygonálne ukončeným presbytériom a vežou tvoriacou súčasť hmoty stavby z roku 1778. Kostol bol obnovovaný v rokoch 1894, 1925 a 1947. Interiér kostola je zaklenutý valenou klenbou. Nachádza sa tu oltár v štýle luiséz zo začiatku 19. storočia.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

 
Obce okresu Lučenec
Bulhary (okres Lučenec)

Bulhary sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol Všetkých svätých, jednoloďová klasicistcká stavba z roku 1849. V interiéri kostolíka sa nachádza barokové zariadenie z 18. storočia.

Turistika 

Obcou prechádza červená turistická trasa 0805.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

Iné projekty 

 
Obce okresu Lučenec
Veľká nad Ipľom

Veľká nad Ipľom je obec na Slovensku v okrese Lučenec.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol Všetkých svätých, jednoloďová baroková stavba s polkruhovo ukončeným presbytériom a predstavanou vežou z roku 1762. V interiéri sa nachádza oltárny obraz od Ľudovíta Kubányiho s motívom Všetkých svätých z roku 1888. Kosol prešiel obnovou v roku 1896. Fasády kostola sú členené lizénovým rámovaním, na čelnej fasáde sa nachádzajú dve niky so sochami svätcov. Veža kostola je dekorovaná pilastrami a zakončená barokovou helmicou.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v obci

Iné projekty 

 
Obce okresu Lučenec
Perl

Perl (Practical Extraction and Report Language) je univerzálny, interpretovaný (t.j. netreba ho kompilovať) programovací jazyk, vyvinutý v roku 1987, Larrym Wallom, lingvistom, ktorý pracoval ako správca systémov v NASA. Zámerom bolo spraviť jazyk praktický (ľahko používateľný, výkonný, kompletný) a nie nevyhnutne pekný (elegantný, minimalistický). Jazyk prešiel viacerými vývojovými míľnikmi:

Pôvodne bol Perl vyvinutý na manipuláciu textu, dnes sa používa v mnohých oblastiach, od správy systémov, programovanie webov, sieťové programovanie, vývoj GUI, programovanie hier (napr. Construder) a 3D grafiku pomocou OpenGL, až po webové aplikácie, akou je napríklad Wikipédia. Perl 5 beží na viac ako 100 platformách od prenosných zariadení až po mainframy.  

Medzi hlavné črty Perl-u patrí:
 masívna knižnica použiteľného kódu
 kultúra najlepšej praxe a testovania
 vľúdna a otvorená komunita

Programovať v Perl-e sa dá rôznymi štýlmi v závislosti na projekte, dostupnom čase, očakávanej potreby údržby programu, osobnom štýle. Moto jazyka je TIMTOWTDI (There's more than one way to do it), čo umožňuje tvoriť pekný kód ale aj ťažko čitateľný neporiadok.

Externé odkazy 
 Domáca stránka projektu
 Perl dokumentácia
 Perl Monks - legendárny komunitný portál venovaný Perl-u
 CPAN - masívna knižnica použiteľného kódu
 Bratislava Perl Mongers
 Slovenská stránka o Perl-e (neaktuálna)
 seriál o Perl-e na linuxsoft.cz

Programovacie jazyky