joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Haná

Haná je etnografická oblasť na strednej Morave, približne na území medzi mestami Zábřeh, Holešov, Vyškov a Uničov, väčšie centra sa nachádzajú najmä v nížinách okolo riek Moravy a Hané (zasahuje tak do Olomouckého, Zlínskeho aj Juhomoravského kraja).

Je to významná poľnohospodárska oblasť, známa vysokou úrodnosťou (typickou plodinou je obilie), krojmi, ľudovými zvykmi. Haná dala názov širšej skupine nárečia (nárečí hanácke, hanáčtina), dnes označovaných presnejšie ako stredomoravská nárečová skupina. Hanácke nárečie zo skorších čias sa zachovalo aj v tlačenej podobe. Hanácke spevohry (nazývané aj hanácke opery) 18. storočia zachytil výber Copak to ale ta mozeka hrá? (Ignác Plumlovský, Josef Mauritius Bulín, Josef Pekárek), ktorý na vydanie pripravil Eduard Petrů.

Významné mestá a miesta na Hané 
 Olomouc - centrum Hanej a prvé krajinské hlavné mesto Moravy
 Přerov
 Prostějov
 Svatý Kopeček pri Olomouci (Olomouc)
 Hrad Bouzov
 Hostýn - miesto navštívené pápežom
 Kroměříž - prezývaný Hanácke Athény
 Litovel - prezývaný Hanácke Benátky
 Litovelské Pomoraví
 Uničov
 Kojetín
 Náměšť na Hané
 Javoříčské jeskyně
 Mladečské jeskyně
 Hulín
 Holešov
 Šternberk
 Zámek Chropyně
 Zbrašovské aragonitové jeskyně
 Vyškov - býval nazývaný Moravské Versailles alebo aj Hanácke Versailles

Pozri aj 
 Olomoucký kraj
 Jihomoravský kraj
 Zlínský kraj
 Morava
 Sliezska Haná

Externé zdroje 
 region Haná
 Hanácké nářečí na www.olomouc.com/hanactina

Zdroj 

 
Morava
Olomoucký kraj
Olomouc
Hieronym Pražský

Hieronym Pražský (* medzi 1378 - 1380, Praha – † 30. máj 1416, Konstanz) bol český filozof, teológ, náboženský mysliteľ a reformátor.

Život 
Hieronym Pražský pochádzal z Nového mesta pražského, bol o niekoľko rokov mladší než Jan Hus, s ktorým sa zoznámil na štúdiách v Prahe na univerzite. 

V roku 1398 ukončil štúdium s titulom bakalár a odišiel študovať do Oxfordu. Tu sa zoznámil s učením anglického reformátora Jána Viklefa a po ukončení štúdia priviezol z Anglicka Viklefove spisy. V roku 1403 sa vypravil do Palestíny a Jeruzalema. Od roku 1407 pôsobil Hieronym na pražskej univerzite. V roku 1410 bol už vo Viedni, kde ho uväznili a obvinili z kacírstva, ale súdu sa vyhol útekom. V roku 1412 sa zúčastnil odpustkových nepokojov v Prahe. Prianie poznať zvláštnosti pravoslávnej bohoslužby ho v roku 1413 priviedlo do Ruska a Litvy, navštívil aj Poľsko. 

Ako zástanca Viklefa a Jana Husa bol prenasledovaný, zúčastnil sa kostnického koncilu, ale v máji 1415 bol uväznený a súdený. Bol upálený na hranici na rovnakom mieste na rýnskom brehu necelý rok po Husovej poprave.

Literatúra 
 Šmahel, F. 1966: Jeroným Pražský. Praha.

Externé odkazy 
 Jeroným Pražský

Zdroj 

Narodenia v 14. storočí
Úmrtia v 1416
Husitskí teológovia
Českí filozofi
Kukučka obyčajná

Kukučka obyčajná (iné názvy: kukučka sťahovavá, kukučka jarabá; lat. Cuculus canorus) je z čeľade kukučkovité. Vyskytuje sa v Európe, Ázii, okrem Sahary i v Afrike. Je to prísne sťahovavý druh. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 97,90 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kukučka obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, podľa výsledkov celoeurópskeho monitoringu v rokoch 19802013 poklesli stavy o 25%.

Opis 
Kukučka je dlhá 32 - , jej krídla majú 21 - , rozpätie krídel 55 -  a chvost má dlhý 15,6 - . 

Samec má hlavu, krk, hrdlo a chrbát sivé. Krk a hrvoľ svetlosivé. Krídla tmavšie a s hnedastým nádychom. Na spodnej strane letiek má biele priečne pruhovanie. Malé biele škvrny má aj na chvostových perách. Na spodnej strane telá má od hrvoľa nižšie priečne sivé čiary na bielom podklade.

Samica sa podobá samcovi, má cez hruď pás s hnedých nádychom. Je aj variant, kde má vrch tela hrdzavý s hnedými priečnymi pásmi.

Jej mláďatá sa podobajú samici, majú však na chrbte biele konce pier, niekedy iba v zátylí biele škvrny. Základnú farbu majú tmavšiu.

Krídla má ostré a jej nápadný chvost i pruhovanie na bruchu pripomína krahulca (viď nižšie galéria), s ktorým si ju veľa ľudí zamieňa. Krahulec má však širšie krídla a krátku hlavu v letku. Kukučka má v letku vysunutú hlavu a dlhší zobák a má strapatú hlavu.

Hlas 

Samec kukučky sa ozýva typickým “ku-kuk”. Ak je blízko iný samec, pridáva ku kukaniu "go-go-go-che-che-che". Samička vydáva trilkujúci smiech.

Výskyt a stav na Slovensku 
Kukučky žijú na  celom území Slovenska. Patrí medzi plošne najrožšírenejšie vtáčie druhy.  Kukučka vystupuje až do výšky .

Kukučky patria medzi chránené vtáky. Kukučka je chránená pre užitočnosť. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 7 000 - 14 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 LC* A2b - menej dotknutý. Nie je zaradená do európskeho ochranárskeho statusu. Stupeň ohrozenia S (vyhovujúci ochranársky status).

Hniezdenie 
Kukučky nestavajú hniezda a vajíčka znášajú do cudzích hniezd, kde sa o mladé nestarajú. Hniezdny parazitizmus sa preukázal u 100 druhov spevavcov. Za sezónu znesie približne 16 – 22 škvrnitých vajec. Čas, kým sa adoptívna samička stará o mláďa, je približne 15 - 23 dní.

Potrava 
Kukučka sa živí prevažne hmyzom, najmä chlpatými húsenicami.

Ochrana 
Je zákonom chránená (§ 33 ods. 3 zákona o Ochrane prírody a krajiny 543/2002 Z. z.), spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 
 snaturou2000.sk kukučka jarabá

Kukučkovité
Vtáky na Slovensku
Najmenej ohrozené druhy
Gymnázium Jozefa Lettricha

Gymnázium Jozefa Lettricha je osemročné gymnázium v Martine.

Dejiny 
 1993 – založenie Gymnázia na Ulici Františka Eštova v Martine pri základnej škole so zameraním na biológiu – chémiu
 1995 – rozšírenie študijného zamerania o matematiku – fyziku
 1996 – premenovanie ulice na Ulicu Jozefa Lettricha, pozri Jozef Lettrich
 2001 – školu opúšťajú prví maturanti
 2002 – vyradenie základnej školy zo siete škôl 
 2006 – zmena názvu školy – zapožičaný čestný názov – Gymnázium Jozefa Lettricha, pozri Jozef Lettrich
 2008 – majetkové vysporiadanie budovy medzi mestom a Žilinským samosprávnym krajom

Vedenie 
 Riaditeľ školy: PaedDr. Eva Kuková
 Ekonomický zástupca: Mgr. Benita Tomagová
 Pedagogický zástupca: Mgr. Lucia Hrušková

Štúdium 
Gymnázium navštevuje v 16 triedach takmer 500 študentov z Martina a blízkeho okolia. 

V gymnáziu pôsobí 38 pedagogických zamestnancov a 17 nepedagogických zamestnancov. Modernizácia sa prejavila v inovácii procesu výchovy a vzdelávania, skvalitnení komunikácie prostredníctvom www stránky školy.Verejnosť v Martine pozná časopis Gymlet, zborníky Pošepky či Putovanie za spomienkami. Stalo sa už pravidlom, že študenti gymnázia sa dobre umiestňujú v rôznych súťažiach v slovenskom aj medzinárodnom meradle  a bohatá je spolupráca s družobnými školami v zahraničí: s Mendelovým gymnáziom v Opave, Gymnáziom Mikolaja Reja v Czenstochowej a Základnou školou J. A. Komenského v Kulpíne v Srbsku.

Externé odkazy 
 Domovská stránka
 Časopis Gymlet

Gymnáziá v Martine
Gymnáziá v okrese Martin
Wolfmother

Wolfmother je austrálska hard rocková skupina založená v roku 2000. Zvuk skupiny má blízko k hard rocku sedemdesiatych rokov, pripomína hudbu Led Zeppelin alebo Black Sabbath.  

Zakladatelia skupiny gitarista a spevák Andrew Stockdale, basgitarista a hráč na syntezátor Chris Ross a hráč na bicie Myles Heskett vydali v roku 2005 eponymný debutový album Wolfmother. Obal k albumu vytvoril americký maliar fantasy Frank Frazetta. 

V roku 2007 získala skupina s piesňou „Woman“ ocenenie Grammy v kategórii Najlepší hardrockový výkon. V auguste 2008, keď sa vzťahy medzi hudobníkmi vyhrotili, skupinu opustili Ross a Heskett.

Názov skupiny pochádza z románu Skinny Legs and All od Toma Robbinsa.

Diskografia 
Štúdiové albumy

 Wolfmother (2005)
 Cosmic Egg (2009)
 New Crown (2014)
 Victorious (2016)
 Rock'n'Roll Baby (2019)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Wolfmother.net
 Wolfmother na MySpace

Zdroj 

 
Austrálske hudobné skupiny
Hardrockové hudobné skupiny
Gymnázium Dobšiná

Gymnázium, SNP 607, Dobšiná je stredná škola, ktorá poskytuje žiakom všeobecné vzdelanie v 4-ročnom a 8-ročnom štúdiu.  V školskom roku 2009/2010 má 292 žiakov. Od apríla 2008 škola na základe úspešného auditu zaviedla a používa systém manažérstva kvality podľa STN EN ISO 9001:2001 / EN ISO 9001/2000. Študenti spolupracujú so svojimi spolužiakmi na zahraničných školách v rámci jazykových projektov Comenius ale aj v rámci spolupráce na základe partnerských dohôd so školami v Česku (gymnázium v Šternberku), v Maďarsku (základná škola Pécsi Sándora v Sajószentpéteri) a v Poľsku (základná škola v Kobióri).

História 
Škola, poskytujúca stredné všeobecné vzdelanie s ťažiskom na prípravu žiakov na vysokoškolské štúdium ako predchodca súčasného gymnázia, vznikla v Dobšinej 1. septembra 1957. V roku 1970 bolo zriaďovacou listinou MŠ SR ustanovené 4-ročné gymnázium v Dobšinej v budove na Zimnej ulici č. 308, ktoré fungovalo spolu so stredným odborným učilišťom (SOU). V roku 1978 bolo gymnázium presťahované do zrekonštruovanej budovy na Ulici SNP 607, kde sídli dodnes. 1. júla 1992 došlo k oddeleniu gymnázia od SOU. Odvtedy je gymnázium Dobšiná samostatnou školou. Od 1. septembra 1995 bolo na tomto gymnáziu popri 4-ročnom študijnom odbore do siete stredných škôl zaradené 8-ročné gymnázium so zameraním na programovanie a informatiku.

Názvy školy 
 18.stor. gymnázium (lýceum)
 19.stor. meštianska škola
 1957 predchodca súčasného gymnázia
 jedenásťročná stredná škola
 dvanásťročná stredná škola
 stredná všeobecnovzdelávacia škola
 1970 4-ročné gymnázium Dobšiná
 1995 aj 8-ročné gymnázium Dobšiná

Riaditelia 
Karel Bíma
Ján Štrigner - 1928
Jozef Pavlík - 1938
RNDr.Ing.Ondrej Špirko - 1967
Ján Slovák - február 1990
RNDr.Vladimír Nemčko - júl 1990
RNDr.Alica Krivánska - júl 2011
Mgr. Ondrej Dovalovský - 2019

Absolventi 
Ladislav Bartholomeides - zakladateľ regionálnej histórie a geografie
Juraj Palkovič - literárny historik a zakladateľ Učenej spoločnosti banského okolia, neskorší profesor a spoluzakladateľ Katedry reči a literatúry česko-slovenskej a predseda Spoločnosti česko-slovanskej
Pavel Jozef Šafárik - priekopník slavistiky 
Karol Kuzmány 1817-1820 - prvý podpredseda Matice slovenskej, autor hymnickej piesne Kto za pravdu horí

Externé odkazy
 Gymnázium Dobšiná
 Gymnázium Dobšiná

Gymnáziá na Slovensku
Dobšiná
Školy v okrese Rožňava
Jednobunkový organizmus

Jednobunkový organizmus je živý organizmus, ktorého telo je tvorené len jedinou bunkou. Tá vykonáva všetky jeho telesné funckie a zabezpečuje aj jeho rozmnožovanie. Podobný je pojem mikroorganizmus, synonymum Yanaizmus.

Bunka tvoriaca telo jednobunkového organizmu môže byť prokaryotického alebo eukaryotického typu. Napriek tendencii k určitej spolupráci v kolóniách prokaryotických buniek sa všetky prokaryoty spravidla považujú za jednobunkové organizmy. Pre eukaryotov to neplatí, pretože eukaryoty ako jediná z troch základných domén života (Bacteria, Archaea a Eucarya) vytvárajú mnohobunkové organizmy v pravom zmysle. Napriek tomu aj veľa eukaryotov je jednobunkových (tzv. Yanaizmy=bacteria Lat.). Jednobunkové eukaryoty označujeme súhrnným názvom protista.

Pokiaľ bunka jednobunkového eukaryotického organizmu obsahuje chloroplasty, je považovaná za riasu. Pokiaľ bunka obsahuje Yanu, považujeme ju za Janu (pre bežné účely ešte nebol vytvorený slovenský ekvivalent lat. názvu) 

Biológia
Stredná odborná škola technická (Košice, Kukučínova 23)

Stredná odborná škola technická je stredná škola v Košiciach na Kukučínovej ulici 23. Vznikla v roku 1949 ako učňovské zariadenie pod názvom Stredisko pracujúceho dorastu pri n.p. Stavomontáže. Zdriadovateľom školy je Košický samosprávny kraj.

História 
Počiatky školy začínali troma odbornými ušilišťami. Prvým bolo Odborné učilište č. 1 pri národnom podniku Pozemné stavby na Jesennej ulici v Košiciach. Toto učilište bolo zriadené v roku 1956 z učilišťa štátnych pracovných záloh, ktoré fungovalo od roku 1955. Odborné učilište č. 2 existovalo od roku 1956 v mestskej časti Šaca. Odborné učilište č. 3 (1957) bolo zriadené zo strediska pracujúceho dorastu pri národnom podniku Stavomontáže Košice.

Dňa 18. októbra 1961 Pozemné stavby začali s výstavbou nového učilištného komplexu, do ktorého chceli zlúčiť všetky tri odborné učilištia samotných Pozemných stavieb.

V rokoch 1963 a 1964 došlo k spojeniu týchto troch učilíšť a vzniklo Odborné učilište pri Pozemných stavbách, n. p. Košice na Kukučínovej ulici.

1. januára 1991, došlo na základe rozhodnutia vlády Slovenskej republiky k odlúčeniu od Pozemných stavieb, škola takýmto spôsobom nadobudla právnu subjektivitu a stala sa štátnou príspevkovou organizáciou. Spočiatku bolo jej zriaďovateľom Ministerstvo výstavby a stavebníctva Slovenskej republiky. Neskôr Ministerstvo hospodárstva SR, potom Ministerstvo výstavby a regionálneho rozvoja SR a od 1. júla 2001 Krajský úrad v Košiciach.

Košický samosprávny kraj sa stal zriaďovateľom na základe prijatej legislatívy od 1. júla 2002. Názov Stredná odborná škola technická, Kukučínova 23, Košice prišiel do platnosi 1. januára 2009.

Odbory 
Škola ponúka nasledujúce študijné odbory:

Riaditelia 
1950 – 1952 Ondrej Sokol
1952 – 1960 Július Novotný
1960 – 1961 Michal Sedrovič
1961 – 1963 Karol Levandovský
1964 – 1970 Dr. Ondrej Palotai
1970 – 1972 Štefan Mihaľov
1972 – 1977 Karol Šandala
1977 – 1989 Michal Gábor
1989 – 1998 Mgr. Alexander Juraševský
1998 – 2006 Ing. Michal Mitrík
2006 – 2008 Ing. Katarína Bílá
2008 – súčasnosť PhDr. Ján Pituch

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka strednej odbornej školy

Stredné odborné školy na Slovensku
Kukučínova
Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Košického samosprávneho kraja
Orbis Iuris Romani

Orbis Iuris Romani. Journal of Ancient Law Studies (doslova z lat. a angl. Svet rímskeho práva. Časopis antickoprávnych štúdií; skr. OIR) je medzinárodný vedecký časopis venujúci sa najmä rímskemu právu a jeho interpretácii. 

Bol založený v roku 1995, spočiatku vydávaný spoločne právnickými fakultami v Bratislave a v Brne, v súčasnosti vychádza na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity. Zakladateľom časopisu je Peter Blaho, ktorý stále pracuje v jeho redakčnej rade. Časopis je distribuovaný vydavateľstvom Slovenskej akadémie vied.

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálne stránky

Právne časopisy
Časopisy na Slovensku
Základná škola (Spišská Nová Ves, Ing. O. Kožucha 11)

Základná škola na Ul. Ing. O. Kožucha v Spišskej Novej Vsi, vznikla 1. februára 1972.  
Prvý učiteľský kolektív mal 32 členov a zapísaných bolo 760 žiakov. 
• Vzniknutá 22 triedna škola bola v tom čase najmodernejšou školou bývalého okresu.  
• Škola sa nachádza v centre mesta Spišská Nová Ves.
• Pod vedením p. Jozefa Slivku celý učiteľský kolektív svojpomocne dobudoval športový areál, školský pozemok so skleníkom a pareniskami. 
• V školskom roku 1975/1976 vznikla prvá učebňa didaktickej techniky pre ročníky 1. - 4. Od tohto roku sa škola stala školiacim strediskom didaktickej techniky okresu Spišská Nová Ves. 
• Uskutočňovali sa tu celoštátne Pedagogické dni a pedagogické čítania. V roku 1982 pribudla najmodernejšia učebňa zemepisu na Slovensku s variabilnými žiackymi stolmi, najmodernejšou didaktickou technikou a zemepisnou parcelou na školskom dvore.
• V školskom roku 1987/1988 pribudla učebňa výpočtovej techniky a učebňa cudzích jazykov. Zásluhou učiteľov sa naša škola stala najmodernejšou a najlepšie vybavenou školou okresu Spišská Nová Ves.

Riaditelia školy
 Jozef Slivko     1972 - 1988 
 Pavol Graus      1988 - 1990  
 František Bajtoš 1990 - 2001  
 Mgr. Viera Kočišová – 2001-2010
 Bohuslav Valko   2010-

Súčasnosť
 Na škole je 30 tried s 580 žiakmi, 14 tried na I. stupni, 16 tried na II. stupni.
 Žiakom sa venuje 53 pedagogických zamestnancov.
Na škole sú  okrem bežných tried aj:

 Triedy pre žiakov s intelektovým nadaním  od šk. roku 2003/04.
 Triedy s rozšíreným vyučovaním cudzích jazykov
 Špecializované triedy

Externé odkazy
oficiálna webová stránka školy

Základné školy na Slovensku
Školy v Spišskej Novej Vsi
San Leucio

San Leucio je malé mesto v južnom Taliansku v regióne Kampánia. V minulosti tu bola továreň na spracovanie hodvábu, po ktorej zostalo veľa architektonicky významných budov. Mesto sa nachádza v nadmorskej výške 145 m asi 3,5 km severozápadne od mesta Caserta.

V roku 1997 boli miestne pamiatky spolu s kráľovským palácom Caserta a akvaduktom Vanvitelli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Photos and history of San Leucio
Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v Kampánii
Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Hodváb
Gold Dagger for Non-Fiction

Gold Dagger for Non-Fiction (doslova Zlatá dýka pre literatúru faktu) je britské literárne ocenenie ktoré udeľuje od roku 1978 Crime Writers' Association (Asociácia autorov kriminálnych príbehov). Najlepší autor literatúry faktu získava ako odmenu šek na 2000 libier a dekoratívnu dýku.

V rokoch 1995 až 2002 malo ocenenie v názve meno sponzora The Macallan (škotska whisky) a bolo známe ako The Macallan Gold Dagger for Non-Fiction.

Externé odkazy
CWA Gold Dagger for Non-Fiction

Ceny za literatúru
Literatúra faktu
TCA Awards

TCA Awards je ocenenie, ktoré udeľuje Television Critics Association, ktorého členmi je približne 220 novinárov píšucich o televízii pre printové média aj pre online denníky v USA a Kanade. Toto ocenenie sa udeľuje od roku 1984 za vynikajúci výkon v televízii a je predzvesťou hlavných favoritov na ostatné televízne ocenenia.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 

Televízne ocenenia
Televízia v USA
Televízia v Kanade
Vláda Slovenskej republiky od 24. júna 1992 do 15. marca 1994

Vláda Slovenskej republiky od 24. júna 1992 do 15. marca 1994 resp. druhá vláda Vladimíra Mečiara bola vládou, ktorá vznikla po predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa uskutočnili v dňoch 5. a 6. júna 1992. Jej predsedom sa stal Vladimír Mečiar, predseda Hnutia za demokratické Slovensko, ktoré s veľkým náskokom pred ostatnými stranami na Slovensku vyhralo voľby.

Dňa 23. júna 1992 na ustanovujúcej schôdzi Slovenskej národnej rady jej novozvolený predseda Ivan Gašparovič poveril Vladimíra Mečiara zostavením vlády a deň na to, 24. júna 1992, navrhovaných členov vlády vymenoval do funkcií.

Dňa 9. marca 1994 predniesol prezident SR Michal Kováč správu o stave Slovenskej republiky, v ktorej vyslovil svoje dôrazné výhrady proti pôsobeniu vlády a jej predsedu. Hneď na to HZDS opustilo osem poslancov a vytvorilo klub nezávislých poslancov. Dňa 11. marca 1994 poslanci Národnej rady Slovenskej republiky v tajnom hlasovaní vyslovili nedôveru predsedovi vlády SR Vladimírovi Mečiarovi (tzv. parlamentný puč, ako tento akt nazývali niektoré médiá), na základe čoho prezident 14. marca 1994 Mečiara odvolal, čo podľa ústavy malo za následok odstúpenie vlády. Prezident 15. marca 1994 vymenoval novú vládu na čele s predsedom Jozefom Moravčíkom.

Legitimita vlády od občanov SR a jej zloženie

Zloženie vlády 

Vláda Slovenskej republiky
1992 v Česko-Slovensku
1993 na Slovensku
1994 na Slovensku
Ledovyj sportivnyj komplex CSKA

Ledovyj sportivnyj komplex CSKA Vsevoloda Michajloviča Bobrova (Ледовый спортивный комплекс ЦСКА имени Всеволода Михайловича Боброва) (doslova Ľadový športový komplex CSKA Vsevoloda Michajloviča Bobrova) je športový komplex v Moskve, v Rusku. Hráva tu jeden z najslávnejších hokejových klubov sveta CSKA Moskva, ktorý hráva ruskú KHL. Kapacita tejto arény činí 5 600 miest na sedenie. Postavený bol v roku 1991. V roku 2006 bol rozšírený o tréningový štadión. Pristavané sú k nemu aj dve školiace haly. Hala slúži aj na krasokorčuľovanie.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka CSKA 

Hokejové štadióny v Rusku
Šport v Moskve
Architektúra z 1991
Stavby v Moskve
Dvorec sporta (Minsk)

Dvorec sporta () je hokejový štadión v Minsku v Bielorusku. Hráva tu účastník KHL Dynamo Minsk. Kapacita je 3 311 miest na sedenie. Výstavba štadióna prebiehala počas rokov 1963 až 1966. Dynamo Minsk bude hrávať  po dokončení v novej Minsk Arena, ktorá bude mať kapacitu 15 000 a budú sa tam konať Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2014.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Minsk Sports Palace na Hockeyarenas.net 

Hokejové štadióny v Bielorusku
Šport v Minsku
Architektúra z 1966
Dávid Skokan

Dávid Skokan (* 6. december 1988, Poprad) je slovenský hokejový útočník.

Klubový hokej	 
V seniorskej kategórii začal hrávať za hokejový klub HK ŠKP Poprad. Následne odišiel do zámoria, kde odohral tri sezóny za klub Rimouski Oceanic v QMJHL. Po pôsobení v zámorí sa vrátil do Popradu, aby pred sezónou 2009/2010 prestúpil do klubu HC Slovan Bratislava. V tej istej sezóne dostal aj premiérovú pozvánku do reprezentácie na Nemecký Pohár. Bol draftovaný klubom New York Rangers v roku 2007 v 7. kole ako 193. v poradí. V sezóne 2012/13 sa vrátil do Popradu, ale v priebehu sezóny prestúpil do českého klubu HC Slavia Praha, hrajúceho najvyššiu súťaž.

Reprezentácia 
Zúčastnil sa dvoch Majstrovstiev sveta juniorov do 20 rokov a to v rokoch 2006 až 2008. Reprezentoval  aj Majstrovstvách sveta v rokoch 2014 a 2017.

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1988
Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejisti draftovaní NHL
Hokejisti draftovaní klubom New York Rangers
Hráči Pirátov Chomutov
Hráči HC Slovan Bratislava
Hráči HK Poprad
Hráči HC Košice
Účastníci MS v hokeji 2014
Slovenskí hokejoví útočníci
Účastníci MS v hokeji 2017
Osobnosti z Popradu
Stredná priemyselná škola (Martin, L. Novomeského 5/24)

Stredná priemyselná škola technická Martin je stredná odborná škola, ktorá sa nachádza na ulici Novomeského 5/24 v Martine. Poskytuje úplné stredoškolské vzdelanie s maturitou v piatich študijných odboroch: elektrotechnika, mechatronika, technické lýceum, logistika a informačné a sieťové technológie. 

Prvá trieda s novým študijným odborom informačné a sieťovéné technológie bola otvorená v školskom roku 2019/2020. 

Škola je zapojená do programu CISCO Networking Academy. Súčasťou areálu školy sú školské dielne a internát, ktorý poskytuje ubytovanie nielen žiakom školy, ale aj žiakom Bilingválneho gymnázia Milana Hodžu v Sučanoch a iných stredných škôl v regióne Turca.

História
SPŠ Martin bola zriadená 30. januára 1951 ako štátna rozpočtová organizácia s názvom Vyššia priemyselná škola strojnícka a 1. septembra toho roku začalo študovať prvých 120 žiakov denného štúdia. Škola sídlila najprv v budove gymnázia V. P. Tótha, neskôr v budove dnešnej Obchodnej akadémie. 1. októbra 1952 bola inštitúcia premenovaná na Priemyselnú školu strojnícku. Začiatok vyučovania v novej účelovej budove na Hostihore bol 9. decembra 1959. 

1. septembra 1960 sa zmenil názov školy na Stredná priemyselná škola v Martine, 1.septembra 2019 na Stredná priemyselná škola technická v Martine. Pod týmto názvom existuje dodnes.

Vedenie 
riaditeľka školy a školského internátu: Ing. Dagmar Najšlová
zástupcovia riaditeľa: Mgr. Dušan Koťka, Ing.Lenka Balašová
zástupca riaditeľa pre školský internát: Karol Ružička

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka školy

Stredné odborné školy na Slovensku
Školy v Martine
Stavby v Martine
Stredné školy v Martine
Demokrati

Demokrati môže byť:
množné číslo od slova demokrat
román, pozri Demokrati (román)
film, pozri Demokrati (film)
Ma’anyan (etnikum)

Ma’anyan alebo Dayak Maanyan alebo Maanyak sú jeden z pôvodných národov južného Kalimantanu, Indonézii, kde žijú v zmiešaných komunitách spolu s Dajakmi, Malajcami a Jávčanmi. Hovoria ma’anyančinou.

Externé odkazy 
Asal usul Suku Maanyan
Kamus Bahasa Maanyan – Bahasa Inggris
East Barito: Who Were the Malayo-Polynesian Migrants to Madagascar? 
Borneo as a Cross-Roads for Comparative Austronesian Linguistics by Alexander Adelaar
Sejarah Singkat Maanyan
Balai Adat Jadi Lambang Persaudaraan Orang Maanyan, Banjar dan Madagaskar
Orang Merina Madagaskar di Afrika Berasal dari Suku Dayak atau Bugis 

Indonézia
Etniká, národy a národnosti
Stredná zdravotnícka škola (Košice, Moyzesova 17)

Stredná zdravotnícka škola Moyzesova 17 je stredná škola v Košiciach, ktorá vznikla v roku 1949.

História
1. septembra 1949 bola zriadená Vyššia sociálno-zdravotná škola v budove na Kováčskej ulici č. 30. Následne v školskom roku 1950/51 bol zmenený názov školy na Zdravotnícka škola s odbormi zdravotná sestra, zubný laborant, zdravotnícky laborant. V nasledujúcom školskom roku 1951/1952 na škole pribudol odbor detská sestra. V školskom roku 1962/1963 škola zmenila sídlo a preťahovala sa na Moyzesovu ulicu č. 17. kde sídli do dnes.

1. septembra 1988 sa škola rozdelila na dve samostatné zdravotnícke školy. Jedna mala sídlo na Moyzesovej ulici a druhá na Kukučínovej ulici. Zriaďovacou listinou vydanou predsedom KSK s účinnosťou od 1. júla 2002 sa zriaďovateľom školy stal Košický samosprávny kraj.

Štúdium
V súčasnosti pripravuje kvalifikovaných zdravotníckych pracovníkov v štvorročných denných študijných odboroch:
 asistent výživy
 farmaceutický laborant
 očný optik
 zubný asistent
 zdravotnícky laborant

Absolventi stredných škôl s maturitou môžu studovať trojročné denné vyššie odborné štúdium v odbore:
 diplomovaný rádiologický asistent

Dvojročné denné pomaturitné kvalifikačné štúdium v odbore:
 zubný technik

Popri zamestnaní poskytuje možnosť študovať nasledujúci odbor:
 diplomovaný optometrista

Doterajší riaditelia 
Riaditelia školy od roku vzniku školy:

 1949 – Darina Harmanová 
 1953 – Ernest Cibuľa
 1954 – MUDr. Milan Pospíšil
 1956 – Ladislav Urbanský
 1975 – RNDr. Vincent Novický
 1989 – RNDr. Oľga Králová
 2000 – PharmDr. Jan Macek, CSc.
 2010 – PhDr. Viera Rusinková
 2020 – Mgr. Eva Göblová

Referencie

Externé odkazy

 Oficiálna webová stránka strednej školy

zdravotnícka
Organizácie v zriaďovateľskej pôsobnosti Košického samosprávneho kraja
Denise Richardsová

Denise Lee Richardsová (* 17. február 1971, Downers Grove, Illinois, USA) je americká herečka, televízna osobnosť a bývalá modelka. Známou sa stala na prelome milénia vďaka sérii filmov ako Hviezdna pechota, Nebezpečné hry a bondovka Jeden svet nestačí, ktoré upozornili na jej sex appeal. Moderuje tiež svoju vlastnú reality show Denise Richards: It's Complicated (Denise Richards: Je to zložité) na káblovej televízii E!.

Osobný život 
Narodila sa v Downers Grove v štáte Illinois. Otec Irv je inžinier, matka Joni vlastnila kaviareň. Má sestru Michelle. Strednú školu El Camino High School v Oceanside (Kalifornia) ukončila v roku 1989, kde s rodinou od šestnástich rokov žila. Na začiatku filmovej kariéry pracovala ako modelka. Objavila sa v rade seriálov vo vedľajších rolách, napríklad Ženatý so záväzkami, Superman, Melrose Place  alebo  Beverly Hills 90210. Prvú významnú filmovú rolu získala v snímku Hviezdna pechota v roku 1997. Nasledovali ďalšie vo filmoch Nebezpečné hry  (1998) a Jeden svet nestačí (1999), kde sa stala bond girl v roli jadrovej fyzičky Christmas Jonesovej. 

V roku 2002 sa vydala za herca Charlieho Sheena, s ktorým sa o štyri roky neskôr rozviedla. Narodili sa im dve dcéry Sam J (nar. 2004) a Lola Rose Sheen (nar. 2005). Spoločne s manželom si zahrali vo filme Scary Movie 3 (2003). Pravidelne sa umiesťuje na predných pozíciách zoznamov najkrajších žien, ktoré sú vyhlasované rôznymi časopismi a agentúrami. V decembri 2004, len päť mesiacov po pôrode, pózovala pre časopis Playboy.

Filmografia

Televízia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 
 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Modelky USA
Osobnosti USA francúzskeho pôvodu
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Osobnosti USA waleského pôvodu
Osobnosti z Illinoisu
Spolok výtvarných umelcov Mánes

Spolok výtvarných umelcov Mánes – SVU Mánes, Mánes – bol založený v roku 1887, jeho účelom bolo diskutovať a prednášať o umení, ako českom tak európskom, vydávať časopis „Volné směry“ (od 1897), umelecké publikácie a poriadať výstavy.

História 
Spolok sa pomenoval po maliarovi Josefovi Mánesovi. Prvým predsedom bol zvolený Mikoláš Aleš, redaktorom sa stal Luděk Marold.

Prvou výstavou bola v roku 1896 súborná výstava Mikoláša Alša v Topičovom salóne.

Otvorenie kultúrneho obzoru, cesty umelcov do zahraničia, správy o nich a výstavy priniesli podnety českému umeniu – ako napríklad secesiu, impresionizmus, kubizmus.

V lete roku 1902 poriadal Mánes výstavu sôch Augusta Rodina, výstavu ruského umenia v roku 1904, v roku 1905 výstavu malieb Edvarda Muncha,  francúzskych impresionistov v roku 1907, vedľa výstav nemeckého, poľského, chorvátskeho, dánskeho, anglického umenia.

SVU Mánes vydával edíciu Zlatoroh - zbierka ilustrovaných monografií, ktorú viedol Max Švabinský:

Po februárovom prevrate v roku 1948 bol SVU Mánes šikanovaný a nakoniec v roku 1956 násilne rozpustený, na jeho miesto funkcionári komunistického režimu dosadili Český fond výtvarných umení. Vtedy síce už v Sovietskom zväze, ktorý určoval dianie vo svojich satelitoch, prebiehala krátká doba uvoľnenia, tá ale do socialistického Česko-Slovenska dorazila s meškaním až začiatkom 60. rokov.

Budova spolku Mánes 
Šítkovský mlyn v Prahe je doložený od 12. storočia, rozšírený v roku 1495 o vodáreň a Šítkovskú vodárenskú vežu. Nasledujúce prestavby rešpektovali vodárenskú vežu s barokovou strechou. Vodáreň zásobovala štyri mestské fontány.

V rokoch 1928 – 1930 na tomto mieste vystaval spolok Mánes funkcionalistický komplex reštaurácie, klubovne a výstavnej siene, navrhnutý Otakarom Novotným.

Členovia 
 pozri: “Riadni členovia Spolku výtvarných umelcov Mánes od generácie zakladateľov do dnešných dní" na serveri svumanes.cz

Referencie

Externé odkazy 
 http://svumanes.cz
 Tunelování Mánesa se státním dohledem?, Jan Paul, 3. 3. 2003, Britské listy (na serveri svumanes.cz)

Zdroj

Umelecké spolky v Česko-Slovensku
Umelecké spolky v Česku
Cirkevná spojená škola (Poprad, Dlhé hony 3522/2)

Cirkevná spojená škola Poprad je cirkevná škola v Poprade.

Vznik školy
Cirkevná spojená škola v Poprade vznikla v roku 2004 zlúčením troch organizačných zložiek:
Základnej školy Štefana Mnoheľa, ktorá bola založená v r. 1991, 
Základnej umeleckej školy Janka Silana, ktorá bola založená v r. 1993  
Cirkevného gymnázia P. U. Olivu založeného v r. 2002

Zriaďovateľ
Zriaďovateľom školy je Spišská rímskokatolícka diecéza a štatutárnym zástupcom je jej diecézny biskup, od roku 2011 Štefan Sečka.

Osobnosti, mená ktorých sú spojené s školou
Štefan Mnoheľ
Janko Silan
Pavol Ušák Oliva

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna webová stránka školy
 Diecézny školský úrad

Školy v Poprade
Gymnáziá v Poprade
Základné školy na Slovensku
Základné umelecké školy na Slovensku
Organizácie založené v 2004
Jelcz 272

Jelcz 272 je typ poľského autobusu, ktorý bol na základe česko-slovenskej licencie vyrábaný v 60. a 70. rokoch 20. storočia v meste Jelcz (dnes mesto Jelcz-Laskowice). V Česko-Slovensku bol tento autobus vyrábaný pod označením Škoda 706 RTO.

Konštrukcia 
Konštrukčne bol Jelcz 272 MEX zhodný s česko-slovenskými vozidlami 706 RTO. Išlo o dvojnápravový autobus s trambusovou, polosamonosnou karosériou, ktorá bola umiestnená na nosnom ráme. Vstup do vozidla zaisťovali dvoje dvojkrídlové dvere, pre šoféra boli určené malé dvierka v ľavej bočnici, ktoré viedli priamo na jeho stanovisko. Na prvý pohľad poznateľný rozdiel medzi poľskými Jelczami a česko-slovenskými Škodami sú predné svetlá. Vozidla 706 RTO mali predné svetlá zaoblené podľa línie vozovej skrine, zatiaľ čo Jelczy mali svetla rovné, vystúpené z karosérie.

Autobusy Jelcz 272 MEX boli vyrábané len v mestskom variante. Linkové vozidla (obdoba česko-slovenských 706 RTO CAR) boli označené Jelcz 041.

Prevádzka 
Vozidla Jelcz 272 MEX boli v hojnom počte exportované tiež do Česko-Slovenska, kde jazdili v mnohých mestách (napr. Praha, Brno).

Historické vozidlá 
 Praha (voz ev. č. 4881)

Poľsko:
 Bydhošť (voz registračnej značky BBA 332D)
 Krakov (voz ev. č. 341)
 Lublin (voz ev. č. 11999)
 Varšava (voz ev. č. 1983)

Iné projekty

Zdroj

Externé odkazy 
 Informácie o varšavských vozidlách 272 MEX 
 Informácie o varšavskom historickom vozidle číslo 1983 na stránkach Klubu priateľov mestskej hromadnej dopravy (KMKM Warszawa) 

Autobusy Jelcz
Morihei Uešiba

Morihei Uešiba (; * 14. december 1883 – † 26. apríl 1969) bol učiteľom bojových umení a zakladateľom aikida. Študentmi aikida je tiež často titulovaný ako Kaiso (開祖) – „zakladateľ“ alebo Ósensei (翁先生) – „veľký učiteľ“.

Život 
Morihei Uešiba sa narodil v Tanabe, prefektúra Wakajama, Japonsko 14. decembra 1883. Počas Moriheiovho detstva žila rodina v Maizuru (prefektúra Kjóto). O bojové umenie sa začal zaujímať potom, čo videl, ako bol zbitý jeho otec. To ho hlboko zasiahlo. Potom, čo sa so ženou v roku 1912 presťahoval na sever ostrova Hokkaidó, začal trénovať aiki-džúdžucu školy Daitó-rjú (大東流合気柔術) pod vedením Sókaku Takedy.

Potom, čo Uešiba opustil Hokkaidó, dostal sa pod vedenie Onisaburó Degučiho, spirituálneho vodcu sekty Ómoto-kjó v Ajabe. Počas svojho pôsobenia v sekte sa zoznámil s politickými špičkami a ako učiteľ bojových umení v Ajabe začal členov sekty trénovať. Napokon sa vypravil do Mongolska založiť utopickú kolóniu Ómoto-kjó.

Uešiba sa neskôr od oboch učiteľov dištancoval, aj keď ich vplyv bol pre Aikidó nezanedbateľný. Bojové umenia sa pre neho pozvoľna stávali omnoho viac životným štýlom než obyčajnými technikami. Aj preto sa počas druhej svetovej vojny stiahol do ústrania a Aikidó nevyučoval.

Morihei Uešiba zomrel 26. apríla 1969.

Legendy 
 O Uešibovi koluje mnoho legiend. Vraj dokázal zraziť svojho oponenta iba výkrikom alebo ho položiť na zem obyčajným pohybom bez jediného dotyku.
 Študenti ho mohli napádať kedykoľvek, on ich vraj však väčšinou upozornil, nech ho nenapádajú, lebo cíti, že sa o to práve chcú pokúsiť.

Pozri aj 
 Aikikai Honbu Dódžó
 Aiki-Jutsu

Literatúra 
 Jiří Krejčí (1999) Ó-Sensei Morihei Uešiba: život, osobnost a dílo zakladatele aikidó. Temple, Adamov, 171 pp., ISBN  	80-901641-6-1.
 John Stevens (2006) Nepřemožitelný bojovník: obrazový životopis Moriheie Uešiby, zakladatele aikidó. Fighters Publications, Praha, 255pp., ISBN 80-86977-02-1.

Zdroj 

Japonci
Narodenia v 1883
Úmrtia v 1969
ITMS

ITMS je vládny informačný systém, ktorý slúži na zabezpečenie jednotného spôsobu evidencie, spracovávania, exportu a monitorovania dát o programovaní, projektovom a finančnom riadení, kontrole a audite programov financovaných zo štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu. ITMS je nástroj pre zabezpečenie transparentnosti, kontrolovateľnosti a auditovateľnosti procesov čerpania týchto fondov. Informácie v ITMS sú hlavným zdrojom informácií pre Vládu SR, verejnosť, národný monitorovací výbor pre štrukturálne fondy a Európsku komisiu.

Externé odkazy 
Portál ITMS

Informačné systémy
Felipe González

Felipe González Márquez (* 5. marec 1942, Sevilla) je španielsky politik, dlhoročný generálny tajomník hlavnej španielskej ľavicovej strany Španielska socialistická robotnícka strana (19741997) a tretí predseda vlády od španielskeho prechodu k demokracii (19821996).

Život a kariéra
Počas štúdií práv v Seville sa González zapojil najprv do kresťansko-demokratického, neskôr socialistického odboja proti režimu generála Franka, za čo bol roku 1971 zatknutý. Bol jednou z hlavných postáv pri obnove Španielskej socialistickej robotníckej strany roku 1974. Postupne sa mu podarilo presadiť vo vnútri strany opustenie marxistických pozícii a prechod k sociálne-demokratickému kurzu.

González bol ministerským predsedom 13 a pol roka a je tak jednou z najdlhšie vládnucich osôb v novodobej histórii Španielska. Pod jeho vedením sa strane PSOE podarilo dvakrát po sebe získať absolútnu väčšinu v španielskom 350 člennom Kongrese: 202 mandátov (48,1 % hlasov) v historickom víťazstve v roku 1982 a 184 v roku 1986; v roku 1989 potom získali jeho socialisti presnú polovicu, tj. 175 kresiel.

V roku 1993 stratila PSOE absolútnu väčšinu a musela utvoriť koalíciu s katalánskou stranou Convergència i Unió; v roku 1996 potom socialistov porazila Aznarova Ľudová strana. Do následujúceho roku bol González lídrom opozície.

Od roku 2000 bol poslancom španielskeho Kongresu, kde sa však pre iné aktivity stal chronickým absentérom, a preto sa z aktívnej politiky stiahol. V roku 2007 bol potom na samite EU menovaný predsedom tzv. Reflexnej skupiny (alebo „rady múdrych“), ktorej poslaním je formulácia vízií EU v dlhšom časovom horizonte.

Roku 1993 obdržal González Cenu Karola Veľkého.

Bibliografia 
 1982: Un discurso ético
 1997: El Socialismo
 2001: El futuro no es lo que era (spoluautor Juan Luis Cebrián)
 2003: Memorias del futuro

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Profil na stránkach Rady EU 
Podrobný životopis 

Španielski politici
Predsedovia vlády Španielska
Osobnosti zo Sevilly
Jefferson Davis

Jefferson Davis (* 3. jún 1808, Fairview, Kentucky, USA – † 6. december 1889, New Orleans, Louisiana, USA) bol americký politik, v rokoch 1853-1857 vedúci ministerstva vojny a predovšetkým prvý a jediný prezident Konfederovaných štátov amerických.

Život a kariéra
Medzi rokmi 1824 a 1828 študoval na vojenskej akadémii vo West Pointe. 17. júna 1835 sa aj cez odpor jeho otca oženil so Sarah Knox Taylorovou, dcérou neskoršieho amerického prezidenta Zachary Taylora. Jeho prvá manželka však už 15. septembra toho istého roku zomrela na maláriu.

Po smrti svojej ženy sa Jefferson Davis stiahol do ústrania a venoval sa predovšetkým farmárčeniu. Aj keď bol veľkým zástancom otrokárstva, mali jeho otroci relatívne vysokú mieru samosprávy a bolo k nim pristupované na vtedajšie pomery dosť benevolentným spôsobom.

26. februára 1845 sa znovu oženil a to za Varinu Howellovú. V rokoch 1846 až 1847 sa zúčastnil ako dôstojník mexicko-americkej vojny, pri ktorej vynikol svojou odvahou a bol postrelený do nohy. Zachary Taylor sa mu po konci vojny ospravedlnil za svoj predchádzajúci negatívny postoj a prehlásil, že jeho dcéra bola lepším sudcom než on sám.

V roku 1847 sa stal senátorom za Mississippi. Patril medzi odporcov kompromisu z roku 1850. V roku 1851 bol opäť zvolený senátorom, ale za krátky čas svoj mandát zložil a neúspešne kandidoval na guvernéra Mississippi. Vo voľbách ho porazil Henry Stuart Foote o 999 hlasov.

Potom podporoval prezidentskú kandidatúru Franklina Pierceho a po jeho zvolení sa stal v rokoch 1853 až 1857 sekretárom ministerstva vojny. Od roku 1857 bol opäť senátorom.

Aj keď bol najprv odporcom odtrhnutia južanských štátov od Únie, zmenil po zvolení Abrahama Lincolna svoj názor a 21. januára 1861 oznámil odtrhnutie štátu Mississippi. V období 18. februára 1861 až 10. mája 1865 bol prezidentom Konfederovaných štátov amerických.

Po konci občianskej vojny bol Davis dva roky väznený, v roku 1867 bol prepustený na kauciu. Roku 1874 bol opäť zvolený do Senátu, ale svojej funkcie bol na základe štrnásteho dodatku americkej ústavy zbavený.

Ku koncu svojho života napísal dve knihy: The Rise and Fall of the Confederate Government a A Short History of the Confederate States of America, v ktorých popisoval dejiny štátov Konfederácie a americkej občianskej vojny.

Iné projekty

Zdroj 

Politici USA
Osobnosti na poštových známkach USA
Osobnosti z Kentucky
Senátori USA
Úmrtia na maláriu
Základná škola s materskou školou Jozefa Murgaša

Základná škola s materskou školu Jozefa Murgaša, Horná ul. 22, Šaľa

História a súčasnosť
Škola bola slávnostne odovzdaná do užívania 1. septembra 1972. Následne v roku 1973 boli odovzdané priestory telocvične a areál školy. Vtedy niesla názov Základná deväťročná škola Sídlisko Váh. Menšia zmena v názve nastala v roku 1983. Ruší sa deväťročná dochádzka na základných školách a ZDŠ sa mení na ZŠ. V roku 1985 sa stávame školou s rozšíreným vyučovaním matematiky a prírodovedných predmetov. Na 2. stupni vznikajú matematické triedy, do výučby sa zavádzajú prvé počítače. Po legislatívnych zmenách od školského roku 1996/1997 nesie škola názov ZŠ Sídlisko Váh - Horná 22 a po štyroch rokoch v školskom roku 2001/2002 z názvu vypadáva pre všetkých obyvateľov regióna tak známe Sídlisko Váh a škola od roku, keď vstupuje do právnej samostatnosti a oslavuje svoje 30. výročie založenia, nesie označenie ZŠ Horná 22 Šaľa. Toto netrvá dlho, lebo 20.2.2004 je našej škole prepožičaný čestný názov Základná škola Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Posledným výrazným medzníkom školy je jej kompletná rekonštrukcia v lete 2008. Škola nielenže dostáva nový vzhľad, ale budujú sa aj dve triedy pre materskú školu. V septembri 2008 vítame žiakov do vynovených priestorov a deti MŠ z Nešporovej ulice do ich novej MŠ na Hornej ulici. V roku 2009 sa ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa a MŠ na Hornej ulici spájajú a vzniká 
ZŠ s MŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa.

Logo školy
Logo školy má tvar kruhu. V kruhopise je uvedený názov - ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Pole loga je priečne rozdelené na dve časti. Ľavá horná časť s nákresom oblohy, rieky a lužných lesov symbolizuje názov, ktorý škole patril dlhé roky - ZŠ Sídlisko Váh Šaľa. Pravá dolná časť je obrazom zamerania školy a to rozšírené vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov. Hríb uprostred prekrýva dve skúmavky a spolu s dvoma ratolesťami symbolizuje biológiu a chémiu. Odmocnina a sčítanie 2+3 vpravo , pravouhlý trojuholník vľavo sú symbolom matematiky.

Riaditelia školy
Vo funkcii riaditeľa školy pôsobili:

Externé odkazy 
  Oficiálna webová stránka školy

Základné školy na Slovensku
Šaľa
Školy v okrese Šaľa
Luna 14

Luna 14 () bola automatická medziplanetárna sonda zo Sovietskeho programu Luna. V  roku 1968 sa stala štvrtou sovietskou umelou družicou Mesiaca. V katalógu COSPAR bola neskôr označená ako 1968-027A. 

Pred týmto letom, po úspešnej misii Luny 13, Sovieti vypustili ďalšiu z družíc, ktorá sa po havárii nosnej rakety nedostala ani na orbitu Zeme, preto nezískala označenie. V čase letu Luny 14 nebol závod medzi ZSSR a USA o prvenstvo v dosiahnutí Mesiaca ľuďmi ešte rozhodnutý.

Popis sondy 
Typ E-6LS bol vyrobený ako všetky Luny v konštrukčnom stredisku OKB-1, čo je dnešný RKK Energija v Koroljove. 

Hmotnosť sondy bola 1 700 kg, výrobné číslo 113.

Priebeh misie 
Štart nosnej rakety Molnija-M so sondou prebehol dopoludnia 7. apríla 1968 z kozmodrómu Bajkonur. Najprv bola vynesená na nízku obežnú dráhu 189-242 km nad Zemou (tiež uvádzaná ako parkovacia). Večer toho istého dňa bola prevedená prvá úprava (korekcie) dráhy, ktorá sa zmenila na viac výstrednú 160-270 km a z nej pokračovala ďalej k Mesiacu rýchlosťou 2,1 km/sec.

K Mesiacu sa dostala po troch dňoch letu večer, brzdiaci motor sa zapol automaticky a sonda zmenšila svoju rýchlosť na 1,2 km za sekundu. Tým sa z nej stala obežnica Mesiaca a začala plniť svoje úlohy z výšky 160-870 km. Do 30. apríla previedla 176 obehov a na Zem odoslala 97 rádiových relácií obsahujúcich namerané hodnoty, ktoré sa týkali mi. gravitačných zmien dráhy, meranie prúdov slnečného a kozmického žiarenia. Po vyčerpaní batérií sonda prestala vysielať.

Pozri aj 
 Program Luna

Literatúra

Referencie

Externé odkazy 
     Luny jednotlivo
     Luna na SPACE

Program Luna
Kozmonautika v 1968
Katedrála a metropolitný kostol svätého Petra v Yorku

Katedrála a metropolitný kostol Svätého Petra v Yorku (), známa ako Yorská katedrála,  je gotická katedrála v meste York v Anglicku a je najväčšia svojho druhu v Severnej Európe. Je sídlom Arcibiskupa z Yorku (druhého najvyššieho hodnostára anglikánskej cirkvi) a katedrálou Yorskej diecézy.

Opis 
Vyznačuje sa bohato zdobenou hlavnou chrámovou loďou v perpendikulárnom slohu dokončenou roku 1338, veľkým mozaikovým východným oknom zhotoveným roku 1408, najväčším stredovekým mozaikovým oknom na svete. V severnej priečnej lodi sa nachádza okno piatich sestier s oblúkmi vysokými 16 m a v južnej priečnej lodi známe kruhové okno.

Dejiny 
Prvou cirkevnou stavbou, na mieste, kde stojí súčasná katedrála, bol drevený kostol postavený roku 627 v rýchlosti k pokrstení Edwina, kráľa Northumbrie. Potom bola roku 630 zahájená stavba kamennej stavby, dokončenej roku 637. Kostol začal skoro chátrať a od roku 670 bola prevádzaná jeho oprava vrátane neskoršej výstavby školy a knižnice, ktoré boli v 8. storočí jedny z najväčších na severe Európy.  

Roku 741 bol kostol zničený ohňom a bol obnovený do robustnejšej podoby. Roku 1066 tu bol korunovaný Viliam I. za anglického kráľa. V období na začiatku 11. storočia bol kostol niekoľkokrát poškodený ohňom a znovu opravovaný už v normanskom slohu.

Stavba gotickej katedrály, ktorá mala byť porovnateľná s Canterburskou katedrálou, bola zahájená roku 1220. Prvými časťami boli severné a južné priečne chrámové lodi dokončené roku 1250 v ranogotickom slohu. Bola tiež dokončená stavba masívnej hlavnej veže s drevenou strechou. 

Stavba kapituly bola začatá v 60. rokoch 13. storočia a bola ukončená roku 1296. Široká hlavná loď bola budovaná od 80. rokov 13. storočia na normanských základoch. Vonkajšia strecha bola dokončená roku 1330, ale strop bol hotový až roku 1390. Stavba ďalej pokračovala vo východnom krídle. Roku 1407 sa zrútila hlavná veža, piliere potom boli zosilené a nová veža bola dokončená roku 1420. Západné veže boli postavené v rokoch 1433 až 1472. Stavba katedrály bola dokončená roku 1472 kedy bola tiež vysvätená. 

Reformácia cirkvi za Henricha VIII. viedla k ustanoveniu prvého anglikánskeho arcibiskupa, strate pokladov katedrály a pozemkov, ktoré k nej patrili. V dobe vlády Alžbety I. boli odstraňované všetky katolícke znaky – boli zničené mnohé náhrobky, okna a oltáre. V čase občianskej vojny bolo mesto obsadené Cromwellovym vojskom, ale jeho veliteľ Thomas Fairfax nepripustil poškodenie katedrály.

V rokoch 1730 až 1736 bola vytvorená nová mramorová podlaha chrámu a od roku 1802 bola zahájená kompletná obnova katedrály. Avšak 2. februára 1829 bola katedrála v dôsledku podpaľačského útoku poškodená požiarom. Oheň zničil východné krídlo a ďalší požiar roku 1840 spôsobil zničenie strechy nad hlavnou chrámovou loďou, juhovýchodnej veži a južnej chrámovej lodi. Obnova požiarmi poničenej katedrály bola zahájená až roku 1858.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálny web Yorskej katedrály

Zdroj 

Gotické katedrály v Anglicku
York
York
York (Anglicko)
Marek Hrivík

Marek Hrivík (* 28. august 1991, Čadca) je slovenský profesionálny hokejový útočník.

Klubový hokej 
Hrivík je odchovancom žilinského hokeja. Sezónu 2007/2008 strávil hlavne v juniorskej lige v drese Žiliny, kde v 49 zápasoch nazbieral 36 bodov (17+19). V sezóne 2008/2009 hrával za HK Orange 20, kde bol najmladším hráčom tímu. Pred sezónou 2009/2010 odišiel do zámoria, kde v klube Moncton Wildcats v juniorskej QMJHL strávil tri sezóny. V sezóne 2010/2011 bol najlepším strelcom Monctonu, v 59 zápasoch nazbieral dokopy 79 bodov (38+41). Zúčastnil sa na tréningových kempoch Columbusu Blue Jackets (2010) i Phoenixu Coyotes (2011), no zmluvu nepodpísal ani s jedným z klubov.

V máji 2012 podpísal trojročný kontrakt s tímom NHL New York Rangers. Od sezóny 2013/2014 pôsobí na farme New Yoku Ranges v Hartforde Wolf Pack. V júli 2015 predĺžil zmluvu s Rangers, podpísal jednoročný dvojcestný kontrakt. Sezónu 2015/2016 odohral v Hartforde, kde v 52 dueloch základnej časti nazbieral 28 bodov (7+21). Následne bol povolaný do prvého tímu New Yorku Rangers, v ktorého drese debutoval v NHL 22. februára 2016 v zápase proti Detroitu.

2020‑2021 SHL Scoring Leaders-Najlepší hráč švédskej ligy.

Klubové štatistiky

Reprezentácia 
V rokoch 2008 a 2009 sa zúčastnil na MS juniorov do 18 rokov. Slovensko reprezentoval aj na MS juniorov do 20 rokov v rokoch 2009 a 2011. V roku 2014 a 2021 bol účastníkom MS. Ako kapitán národného hokejového tímu vybojoval na Zimných olympijských hrách v Pekingu 2022 pre Slovensko bronzovú medailu.

Referencie

Externé odkazy 
 

Slovenskí hokejoví útočníci
Bronzoví olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Slovenskí bronzoví olympijskí medailisti
Hráči MsHK Žilina
Hráči Moncton Wildcats
Hráči New York Rangers
Hráči Hartford Wolf Pack
Hráči Calgary Flames
Hráči HK Orange 20
Hráči Viťaz Čechov
Hráči Leksands IF
Účastníci MS v hokeji 2014
Účastníci MS v hokeji 2021
Osobnosti z Čadce
Renault 4

Renault 4 bol malým osobným automobilom, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault. Nadväzoval na typ 4CV. Jeho nástupcom bol Renault 5. Vyrábal sa v rokoch 1961 až 1992. Bolo vyrobených viac ako 8 miliónov kusov.

Opis 
Oproti predchodcovi bol priestornejší. Design bol modernejší. Vozidlo malo karosériu typu hatchback. Spočiatku bol dodávaný s motorom o objemu 603 cm³. Ten neskôr vystriedali objemy 747 cm³, 845 cm³, 956 cm³ a 1 108 cm³. Z vozidla bola odvodená úžitková verzia Furgonette. Renault 4 sa stal hlavným konkurentom pre vozidlo Citroën 2CV.

Iné projekty

Externé odkazy 
Dejiny 
Opis 

Malé automobily
4