joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Emil Hegle Svendsen

Emil Hegle Svendsen (* 12. júl 1985, Trondheim, Nórsko) je bývalý nórsky profesionálny biatlonista, 4-násobný olympijský víťaz, 12-násobný majster sveta. Na juniorských majstrovstvách sveta 2004 a 2005 vyhral 4 zlaté medaily. Vo Svetovom pohári debutoval v sezóne 2005/2006 v Osrblí a šprinte na 10 km vybojoval 5. miesto. V sezóne 2009/2010 sa stal celkovým víťazom Svetového pohára. Na svojom konte má 38 individuálnych víťazstiev.

Narodil sa a vyrastal v Trondheime, má dvoch bratov. S biatlonom začal v roku 1997, momenálne žije v Oslo so svojou snúbenicou Samanthou Skogrand. Na Zimných olympijských hrách 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu mal tú česť niesť vlajku Nórska na otváracom ceremoniáli. Dňa 9.4.2018 v Oslo zvolal tlačovú konferenciu na ktorej oznámil ukončenie svojej kariéry, ktorej hlavným dôvodom bola nedostatočná motivácia.

Tabuľkový súhrn 
Zimné olympijské hry

Majstrovstvá sveta

Individuálne víťazstvá 

Nórski biatlonisti
Nórski olympijskí víťazi
Nórski strieborní olympijskí medailisti
Olympijskí víťazi v biatlone
Majstri sveta v biatlone
Mikuláš Pálfi (1552 – 1600)

Gróf Mikuláš (II.) Pálfi de Erdőd (* 10. september 1552, Čabraď – † 23. apríl 1600, Častá – Červený Kameň) bol významný uhorský politik a diplomat, účastník početných bojov proti Turkom. Za svoje hrdinské činy si vyslúžil prezývku rábsky hrdina (podľa mesta Ráb v dnešnom Maďarsku, maď. Győr).

Rodina 
Jeho otec Peter Pálfi († 1568) bol menej známy feudál a účastník protitureckých bojov, matka sa volala Žofia, rodená Deršfiová. Mikuláš Pálfi mal tri sestry a štyroch bratov. Za manželku mal Máriu Magdalénu z rodu Fuggerovcov (Maria Magdalena Fugger von Kirchberg und zu Weißenhorn; * 30. apríl 1566 – † 29. máj 1646), čo mu čiastočne pomohlo pri vzostupe. Spolu mali 5 synov a 3 dcéry. Jedným z jeho synov bol aj Pavol Pálfi.

Funkcie 
Predovšetkým vlastnými silami a schopnosťami dosiahol významné funkcie: od roku 1574 bol kráľovský stolník, v roku 1580 sa stal kapitánom Bratislavského hradu a županom Bratislavskej župy, ktoré mu Rudolf II. v roku 1599 potvrdil a dal do dedičnej držby. V roku 1581 sa stal kráľovským komorníkom, v roku 1582 skutočným vnútorným tajným radcom, v roku 1584 kapitánom Komárna a županom Komárňanskej župy. Od roku 1598 získal od Rudolfa II. titul ríšsky gróf.

Vojenská činnosť 
Podľa vzoru a príkladu svojho otca zúčastnil protitureckých bojov na slovenskom území. Bol najvýznamnejším veliteľom v 15-ročnej vojne proti Turecku. V roku 1593 sa zúčastnil bojov pri Pákozde a prispel k víťazstvu cisárskych vojsk, bol pri obliehaní Stoličného Belehradu, dobyl viaceré pohraničné hrady a pevnosti (Fiľakovo, Divín, Modrý Kameň, Sečany, Dregeľ, v roku 1594 Novohrad, 1595 Štúrovo, Vyšehrad, 1596 Vacov, 1598 Ráb, Tata, Vesprím, Palota, Nagyvázsony, 1599 bojoval pri Stoličnom Belehrade, Budíne a Pešti).

Majetok 
Mikuláš Pálfi bol na jednej strane významný vojenský veliteľ, ale zároveň aj podnikateľ. Pre cisárske vojsko dodával základné potraviny (obilie, víno, mäso), čím nadobudol obrovský majetok. Zároveň za svoje služby dostával rôzne majetky. Manželstvom s Máriou Fuggerovou získal hrad a panstvo Červený Kameň na západnom Slovensku, v roku 1599 získal panstvo Bratislava.

Referencie

Iné projekty

Zdroje 
 
 Pálfiovci v novoveku. Vzostup významného uhorského šľachtického rodu. Zborník z vedeckej konferencie z roku 2003 v Bratislave. Zostavili Fundárková Anna, Pálfy Géza (eds.). ISBN 80-88880-55-6 

Pálfiovci
Uhorskí šľachtici
Slovenskí šľachtici
Uhorskí politici
Uhorské vojenské osobnosti
Osobnosti z Čabradského Vrbovka
AirBaltic

airBaltic je lotyšská národná letecká spoločnosť, pôsobiaca ako nízkonákladový prepravca so sídlom v Rige. Hlavnou základňou spoločnosti airBaltic je medzinárodné letisko v Rige a ďalšou základňou je medzinárodné letisko vo Vilniuse.

Flotila 
Historická flotila

Zdroj 

 Airbaltic.sk- oficiálna stránka dopravcu 

Letecké spoločnosti Lotyšska
Nízkonákladové letecké spoločnosti
Podniky založené v 1995
Vonkajší systém ochrany pred bleskom

Vonkajší systém ochrany pred bleskom alebo vonkajší LPS (-názvy podľa STN EN 62305-3; iné názvy: vonkajšia ochrana pred bleskom, bleskozvod, hromozvod) je  zariadenie na ochranu stavebných objektov a toho, čo je v nich, pred nebezpečnými účinkami atmosférických výbojov (bleskov) ich zvodom do zeme. 

Základnými predpismi, podľa ktorých sa projektuje a konštruuje bleskozvod, sú STN EN 62305-1 až 4. Pôvodné STN 34 1390 a STN 13401391 platili do októbra 2006 (s prechodným obdobím do 2009).

Všeobecne sa tvrdí, že blesk zasahuje vždy najvyššie položené miesta v teréne, teda stromy, stožiare, komíny, strechy domov a pod. V prevažnej väčšine je to pravda, ale sú známe aj prípady, kde blesk udrel do objektu oveľa nižšieho ako okolité budovy.

Bleskozvod má tri hlavné časti:
 zachytávače – ukončujú žeravú časť bleskového výboja nad chráneným objektom a tým likvidujú nebezpečenstvo požiaru od blesku, zachytávajú blesk. Sú tvorené tyčami, kovovými sieťami, hrebeňami a pod.
 spojenia a zvody – tvoria vodivé spojenie medzi zachytávačmi a uzemnením. Tvorí ich kovový drôt alebo kábel, prípadne pásový vodič.
 uzemňovače – zabezpečujú prechod blesku (výboja) do zeme. Sú tvorené kovovou doskou predpísaných rozmerov zakopaných do zeme v definovanej hĺbke, alebo pripojenie na kovové vedenia trvale umiestnené pod zemou.

Objav 
Úvahám a experimentom, smerujúcim k pochopeniu povahy bleskov a možnej ochrany pred nimi sa približne v polovici 18. storočia venovalo nezávisle viacero osôb.

V Spojených štátoch to bol diplomat, spisovateľ a prírodovedec Benjamin Franklin, ktorému je objav bleskozvodu zvyčajne pripisovaný. V roku 1749 spísal formou interných poznámok podobnosti medzi vlastnosťami a prejavmi bleskov a laboratórnych elektrických výbojov, ktoré následne v roku 1950 spracoval do odborného textu „Opinions and Conjectures concerning the Properties and Effects of the Electrical Matter, arising from Experiments and Observations made in Philadelphia, 1749“, kde už explicitne pomenúva možnosť ochrany budov a lodí uzemnenými zahrotenými tyčami.

V Európe český premonštrátsky kňaz a vynálezca Prokop Diviš, ktorý sa rovnako venoval experimentom s elektrinou a elektrickými výbojmi, postavil v roku 1754 v Příměticiach neďaleko Znojma „meteorologický stroj“. Šlo o sústavu 400 kovových hrotov na 15-metrovom stožiari, uzemnenú železnými reťazami, ktorá mala trvalo vyrovnávať rozdiel potenciálov medzi nebom a zemou a predchádzať tak samotnému vzniku výbojov. Konštrukcia tak svojím prevedením fungovala fakticky ako bleskozvod.

V Ruskom Nevjansku bola na popud priemyselníka Akinfija Nikitiča Demidova pravdepodobne v rokoch 17211745 postavená veža, dnes známa ako Šikmá veža v Nevjansku. Na vrchole veže bol umiestnený železný hrot, uzemnený zložitým systémom armovania, prechádzajúcim celou stavbou. Účel konštrukcie nie je doložený, prevedením však môže ísť o bleskozvod, ktorý by tak predchádzal ostatné praktické realizácie aj teoretické pojednania.

Poznámky

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Lightning Safety Alliance 

Stavebníctvo
Technika
Harbour Centre

Harbour Centre je mrakodrap nachádzajúci sa vo vancouverskom downtowne v kanadskej provincii Britská Kolumbia. Vyhliadková veža ktorá je na ňom umiestnená z neho robí jednu z najvyšších budov, ktorá je ľahko rozpoznateľná na celkovej panoráme mesta. Poskytujúc 360 stupňový, ničím nerušený výhľad na celé mesto a jeho okolie je vyhliadka vyhľadávanou turistickou atrakciou. Počas vianočných sviatkov na jej vrchole v noci svieti červený vianočný stromček. 

Harbour Centre má 28 poschodí a dosahuje výšky 146 metrov (po zarátaní strechy vyhliadkovej veže až 177 metrov), čo z tohto mrakodrapu robí jednu z najvyšších budov s kancelárskymi priestormi v meste. Do roku 2001, keď bol dokončený One Wall Centre, to bol najvyšší mrakodrap v provincii.

V tesnej blízkosti budovy je Waterfront Station, železničná stanica a zastávka nadzemného metra SkyTrain, ktorá je hlavným dopravným uzlom v meste. Cez kompu SeaBus, rýchlodráhu West Coast Express, trasu metra Millennium Line a sieť mestských autobusov spája downtown s okolím.

V susediacej budove Spencer’s má svoj vancouverský kampus univerzita Simon Fraser University. V budove Harbour Centre je jedným z hlavných nájomcov taliansky konzulát a Kanadská pobrežná stráž, ktorá dohliada nad vodami severného ramena rieky Fraser, fjordov Burrard Inlet a Indian Arm, zátoky English Bay a úžiny Howe Sound.

Počas dot-com bubliny v 90. rokoch slúžila budova ako centrála viacerých technologických firiem.

Vyhliadková veža
Vancouver Lookout je vyhliadková veža umiestnená na streche budovy Harbour Centre. 13. augusta 1977 bola oficiálne otvorená prvým človekom na Mesiaci, americkým astronautom Neilom Armstrongom. Odtlačky jeho stôp v betóne sú vystavené na vyhliadkovom poschodí.

Z vyhliadkového poschodia je ničím nerušený výhľad na celé mesto a jeho okolie. Počas jasného dňa môžu návštevníci vlastným okom vidieť Mount Baker v americkom štáte Washington. Pod týmto poschodím je umiestnená jedna z troch kruhových vyhliadkových reštaurácií v meste.

Pozri aj
Zoznam najvyšších budov vo Vancouveri

Iné projekty

Externé odkazy
 Oficiálna stánka Harbour Centre 
 Oficiálna stránka vyhliadkovej terasy Vancouver Lookout 
 Harbour Centre na emporis.com 

Mrakodrapy v Kanade
Stavby vo Vancouveri
Architektúra z 1977
World Federation of Great Towers
Estakáda Považská Bystrica

Estakáda Považská Bystrica je mestská diaľničná estakáda, ktorá prechádza priamo mestom Považská Bystrica. Je súčasťou úseku diaľnice D1 Sverepec – Vrtižer. Po dokončení výrazne odľahčila dopravnú situáciu v meste, pretože cez mesto prechádzala doprava z D1.

Dizajn mosta v mestskej zástavbe dotvára večerné osvetlenie a sivo-zelený náter betónových konštrukcií. Estakáda získala ocenenie Stavba roka 2010.

Výstavba 
S dĺžkou 968,73 m je estakáda najdlhším mostným dilatačným celkom na Slovensku. Most má 10 polí pričom najväčšie polia majú rozpätie 122 m. Je prvým diaľničným mostom na Slovensku, ktorého nosná konštrukcia nesie celý diaľničný profil, a v priečnom smere ju podopiera iba jedna podpera.

Proces prípravy prebiehal od roku 2001, keď bol okrem mosta zvažovaný aj tunelový variant. Výstavba prebiehala technológiou vysúvania mostovky. Najprv bolo postavených sedem mostných pylónov, následne sa začalo vysúvať posuvné debnenie. 

Typologicky je most kombináciou zaveseného a trámového mosta tzv. extradosed. Náklady na výstavbu predstavovali sumu 175,48 mil. € .

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
História Mestskej estakády v Považskej Bystrici očami projektanta
Trasovanie

Diaľničné mosty na Slovensku
Diaľnica D1 (Slovensko)
Stavby v Považskej Bystrici
Architektúra z 2010
Doprava v Považskej Bystrici
Blažej Vaščák

Blažej Vaščák (* 21. november 1983, Široké) je slovenský futbalista, ktorý je v súčasnosti hráčom MFK Dukla Banská Bystrica . Pôsobil aj v Košiciach, Artmedii Petržalka, v talianskej Serii A a Serii B, v českých Tepliciach a poľskej Polonii Bytom.

Úspechy 
 Majster ligy: 2005
 Slovenský pohár: 2004
 Český pohár: 2009

Externé odkazy 
Profil hráča na www.90minut.pl
Profil hráča na National-Football-Teams.com
Profil hráča v FK Teplice
Profil hráča v MFK Košice
Blažej Vaščák na WorldFootball.net
Blažej Vaščák na www.100nazorov.sk
Za Artmediou musí byť smutno všetkým na www.corgonliga.sk

Narodenia v 1983
Slovenskí futbalisti
Hráči MFK Košice
Hráči FK AS Trenčín
Hráči FC Petržalka 1898
Hráči Treviso FBC 1993
Hráči US Lecce
Hráči AC Cesena
Hráči FK Teplice
Hráči Polonia Bytom
Dreamlinux

Dreamlinux je brazílsky počítačový operačný systém založený na distribúcii Debian GNU/Linux. Môže byť nabootovaný ako Live CD, z USB alebo môže byť nainštalovaný na pevný disk. Používateľské prostredie je podobné tomu z Mac OS X, s centrovaným animovaným toolbarom.

Live USB 
Live USB verziu Dreamlinuxu môžete vytvoriť pomocou programu UNetbootin.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Dreamlinuxu
 Oficiálne anglické fórum

Distribúcie Linuxu
Live CD
Kostol svätého Michala archanjela (Levice)

Kostol sv. Michala archanjela v Leviciach je klasicistický kostol postavený v 18. storočí. Nachádza na Ulici sv. Michala v Leviciach.

Kostol bol poškodený požiarmi a to dvakrát: v roku 1808 a v roku 1902. Po prvom požiari k nemu bola z dôvodu finančných problémov zvonica len pristavaná, avšak po druhom boli postavené obidve kostolné veže a spolu s nimi bolo obnovené a opravené aj západné priečelie budovy. 

Na laviciach v kostole je zobrazený život sv. Františka. V krypte kostola bol pochovaný šľachtic Sigfried Kollonich.

Iné projekty

Zdroj 
 Klasicistický kostol sv. Michala archanjela

Levice
Levice
Stavby v Leviciach
Michal
Levice
Joe Malone

Maurice Joseph "Phantom, Joe" Malone (28. február 1890, Quebec – † 15. máj 1969, Montreal) bol kanadský profesionálny hokejista. Od roku 1950 je členom hokejovej siene slávy.

Ocenenia 

 Art Ross Trophy – 1918 a 1920
 Stanley Cup – 1912, 1913 a 1924

Hráčska kariéra

Externé odkazy 

 Kariéra Joa Malona

Zdroj 

Kanadskí hokejisti
Hráči Montreal Canadiens
Hráči Hamilton Tigers
Hráči Quebec Bulldogs
Členovia Hokejovej siene slávy
Osobnosti z Quebecu (mesto)
Ferrari 250 GTO

Ferrari 250 GTO je grand tourer, ktorý v rokoch 1962 – 1964 vyrábala automobilka Ferrari. Aktuálne najdrahšie auto na svete, bolo vyrobených len 39 kusov. 

Bolo stavané predovšetkým na pretekárske účely ako napr. preteky FIA GT, preto nesie aj legendárne označenie GTO (Gran Turismo Omologato) čo je ultimátne označenie pre isté špeciálne druhy áut. Časopis Motor Trend Classic umiestnil Ferrari 250 GTO na prvú priečku a označil ho za najlepšie Ferrari všetkých čias, podobne ako magazín Sports Car International.

Ferrari 250 GTO vydražil neznámy Brit (želal si zostať v anonymite) na Londýnskej aukcii za rekordnú sumu 15,7 milióna libier, čo je v prepočte približne 17,6 mil. € (cca 530 mil. SK). V rokoch 1962, 1963 a 1964 zvíťazilo v pretekoch World Manufacturer's Championship.

S výkonom 220 kW/300 koní patrí aj dnes k najvýkonnejším automobilom. Označuje sa ako legenda medzi autami.

Referencie

Iné projekty 

250 GTO
Športové automobily
Grand tourery
Automobily so zadným náhonom
Tirpáci

Tirpáci (po maďarsky tirpák, mn.č. tirpákok) bola a je slovenská komunita v Níreďháze a okolí. Prisťahovali sa sem v druhej polovici 18. storočia. 

Gyula Simkó píše: "Z békešskej župy do Níreďházy presťahované obyvateľstvo, zmiešané so slovenským obyvateľstvom z ďalších žúp Uhorska sú Tirpáci."

Dejiny 
Po povstaní vedenom Rákocim bola Níreďháza vyľudnená, a preto vtedajší majiteľ mesta gróf František Károlyi 16. mája 1753 pozval do mesta slovenských usadlíkov. Výsady zaručené v zachovanej listine:
 Náboženská sloboda každej rodiny.
 Drevo na stavbu domov.
 Trojročné oslobodenie od daní.
 Vnútorná autonómia
V rámci týchto výhod sa na vyčlenenom území usadilo 331 slovenských rodín. Usadili sa v Níreďháze na slovenskej ulici - Sarvašská - tak sa volá aj dnes. Tolerančný patent panovníka Jozefa II. im umožnil roku 1784 stavať veľký evanjelický kostol (1784-1786) na Lutherovom námestí; je to najstaršia umelecká pamiatka mesta. Kostol bol postavený podľa návrhov talianskeho architekta Giuseppeho Aprilisa. Posledné slovenské bohoslužby sa v ňom konali roku 1952. 

Na vyhradenom území vybudovali osadníci samoty - majere (po maďarsky bokor, mn.č. bokrok) v čom im pomáhal Ján Petríkovič. Vtedy vznikla sieť majerov obklopujúca mesto aj v súčasnosti:

Po druhej svetovej vojne sa presťahovalo 4506 Tirpákov dobrovoľne späť na Slovensko, prevažne do okresu Levice do okresného sídla a do nasledovných dedín: Hontianska Vrbica, Sikenica, Kalná nad Hronom, Lok, Starý Hrádok, Dolná Seč, Horná Seč a Jur nad Hronom.

Slávní tirpáci 
 Ján Petríkovič, organizátor presídlenia v službách grófa Františka Károlyiho
 Ján Moravský, chovateľ koní
 Ľudovít Juráni, (1837-1897) botanik
 Štefan Farbaky, (1837-1928) slovenský matematik, fyzik a pedagóg
 Jozef Vietoris, (1868-1954) básnik, prekladateľ
 Matej Kádaši, (1895- ) predseda níreďházskej manufaktúry.
 Jozef Markuš, (1944- ) terajší predseda Matice slovenskej

Referencie

Externé odkazy 
 Prežijú níreďházski Slováci svoju labutiu pieseň?
 Magyar Dimenzie
 Tirpák a homokfutón po maďarsky
 Tirpácke tance
 V Níreďháze je každý tirpák po maďarsky
 Spomienka na tirpáckých predkov po maďarsky
 Lutherovo námestie a okolie po maďarsky

Slováci
Slováci v Maďarsku
Allianz Suisse Open Gstaad

Allianz Suisse Open Gstaad je tenisový turnaj mužského okruhu ATP ATP World Tour 250 series, ktorý sa hrá na otvorených dvorcoch s antukovým povrchom vo švajčiarskom Gstaade. Celková dotácia turnaja je 450 000 EUR.

Finálové výsledky

Dvojhra

Štvorhra

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky turnaja
 Profil turnaja na stránkach ATP

 
ATP Tour
Tenisové turnaje vo Švajčiarsku
MFK Tatran Liptovský Mikuláš

MFK Tatran Liptovský Mikuláš je slovenský futbalový klub so sídlom v Liptovskom Mikuláši. Od sezóny 2009/10 bol účastníkom druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. V sezóne 2020/21 sa umiestnili na 1. mieste v tabuľke a postúpili do najvyššej slovenskej ligy. Od sezóny 2021/22 účinkujú vo Fortuna Lige.

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 Šport v Okoličnom
 Fans webstránka

Liptovský Mikuláš
Futbalové kluby založené v 1934
Šport v Liptovskom Mikuláši
Nočná hliadka

Nočná hliadka môže odkazovať:
 Rembrandtov obraz, pozri Nočná hliadka (obraz)

 televízny film z roku 1995, pozri Nočná hliadka (film z roku 1995)

 kniha Sergeja Lukianenka, pozri Nočná hliadka (kniha) 

 ruský film z roku 2004 podľa knihy Sergeja Lukianenka, pozri Nočná hliadka (film z roku 2004)

 film z roku 1997, pozri Rembrandtova Nočná hliadka
Darth Maul

Darth Maul (54 BBY - 2 BBY) je fiktívna postava zo sveta Hviezdnych vojen. Bol to mocný sithský bojovník, využívajúci duálny svetelný meč či skôr svetelnú tyč (ako jediný vo filmovej ságe). Pôvodom bol Zabrak.

Mal červenú farbu kože a celé telo pokryté rôznymi čiernymi ornamentami. Na hlave mal niekoľko zahnutých malých výrastkov podobných rohom.

Bol učňom Darth Sidiousa a po jeho porážke na Naboo bol nahradený grófom Dooku.

Okrem toho bol súčasťou bojového klanu známeho tiež ako noční bratia z Dathomiru spoločne s bratom Savagom Opressom.

Hviezdne vojny: Epizóda I – Skrytá hrozba 
Prvýkrát sa objavil vo filme Hviezdne vojny: Epizóda I – Skrytá hrozba.

Majster Qui-Gon Jinn a jeho učeň Obi-Wan Kenobi boli vyslaní na vyjednávaciu misiu o zrušení mohutnej blokády planéty Naboo, ktorú zahájili vesmírne lode obchodnej federácie. Boli však konfrontovaní nepriateľskými droidmi federácie a nútení vydať sa na ústup. Ukryli sa v pripravovanej inváznej flotile a počkali na výsadok.

Po preniknutí na povrch planéty dostali za úlohu chrániť kráľovnú; vnikli do paláca držaného pod kontrolou federácie, zatiaľ čo prebiehali boje medzi gunganmi a droidmi obchodnej federácie. Tu došlo k stretu týchto dvoch rytierov Jedi zo sithským lordom Maulom. Počas súboja s Darth Maulom Qui-Gon umiera, a Obi-Wan so šťastím víťazí. Darth Maul síce príde o dolné končatiny ale podarí sa mu prežiť vyrobý si mechanické nohy a vydá sa na výpravy. Stretáva sa so svojím bratom Savagom Opressom a s matkou Talzin. Spoločne sa snažia zabiť Grófa Dookua, Dartha Sidiousa a prekazovať plány Jediom. To sa im nepodarí Savage a matka Talzin postupne umierajú a ich plány sa rúcajú preto je Maul nutený žiť život v zabudnutí. O mnoho rokov neskôr konkrétne dva roky pred bitkou o Yavin sa stretáva na planéte Tatooine so svojim dávnym nepriateľom Obiwanom Kenobim, s ktorým sa púšťa do súboja keď zistí, že chráni mladého Luka Skywalkera. Maul je nakoniec zabitý Obiwanom.

Postavy Hviezdnych vojen

de:Figuren aus Star Wars#Darth Maul
Marián Bochnovič

Marián Bochnovič  (* 3. marec 1970, Nitra) je bývalý slovenský futbalový reprezentant. Hrával na poste stredopoliara, tvorcu hry. Bol známym exekútorom priamych kopov svojou ľavačkou.V súčasnosti je trénerom v klube FC Nitra. Trénuje kategóriu U 12.

Úspechy 
 Majster Slovenska: 1997, 1998
 Slovenský pohár: 1997
 Liga majstrov: základná skupina: 1997-98
 Jedenástka roka: 1995

Referencie

Externé odkazy 
 Marián Bochnovič na stránke transfermarkt.de 
 national-football-teams.com

Narodenia v 1970
Slovenskí futbalisti
Hráči FC Nitra
Hráči FK Dukla Banská Bystrica
Hráči MFK Košice
Hráči MFK Dubnica
Hráči First Vienna FC
Osobnosti z Nitry
Kláštor Maulbronn

Kláštor Maulbronn je cisterciánsky kláštor v Nemecku v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko. Je považovaný za najzachovalejší stredoveký kláštor na sever od Álp. 

Od roku 1993 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.

Dejiny kláštora 
Kláštor bol pôvodne pravdepodobne založený v inej lokalite (Eckenweiher) rytierom Walterom z Lomersheimu okolo roku 1138. Zakladajúcim konventom bol konvent vyslaný z materského kláštora Morimond. V roku 1147 bol celý konvent vďaka aktivite speyerského biskupa presunutý do Maulbronnu, kde zostal zachovaný dodnes.

Dcérske kláštory 
 Kláštor Bronnbach – založený v roku 1150
 Kláštor Schöntal – založený v roku 1157

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Kláštor Maulbronn - katedrála
 Raná cisterciánska architektúra
 Najvýznamnejšie cisterciánske kláštory v Európe

Zdroj 

Lokality Svetového dedičstva v Nemecku
Maulbronn
Maulbronn
Románske stavby v Nemecku
Gotické stavby v Nemecku
Stavby v Bádensku-Württembersku
Vladimír (Rusko)

Vladimír () je hlavné mesto Vladimírskej oblasti v strednej časti európskeho Ruska, na ľavom brehu rieky Kľazmy, približne  severovýchodne od Moskvy. Má 339 779 obyvateľov (2009).

Dejiny 
Mesto Vladimír, založené v roku 1108, bolo od roku 1157 sídelným  mestom  vládcu Vladimírsko-suzdaľského kniežatstva, jedného z nástupníckych štátov Kyjevskej Rusi. Počas tridsiatych rokov 19. storočia sa mesto rozvíjalo ako dôležité priemyselné stredisko.

Historické budovy mesta sú chrám Nanebovzatia Bohorodičky (Uspenskij sobor) (1158 – 1161), chrám Pokrovu na rieke Nerli, Zlatá brána (1164) a niekoľko kláštorov. Tieto budovy z 12. a 13. storočia boli v roku 1992 zapísané do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.

Vladimír sa nachádza v prevažne poľnohospodárskom regióne. Je to aj železničný uzol. Jeho hlavnými priemyslovými odvetviami sú textilný priemysel, konzervárenský priemysel, výroba chemických produktov, jemného náradia a automobilových súčiastok.

Partnerské mestá

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.vladimir-city.ru
 www.virtvladimir.ru
 www.vladtv.ru
 www.allvladimir.ru

Zdroj 

Lokality Svetového dedičstva v Rusku
Mestá v Rusku
Kyjevská Rus
Bývalé hlavné mestá
Vladimírska oblasť
Aupark (Piešťany)

Aupark Piešťany je nákupno-zábavné stredisko v meste Piešťany, po bratislavskom Auparku v poradí druhé toho mena, postavené v rokoch 20082010 nákladmi presahujúcimi 25 miliónov eur. Generálnym dodávateľom bola firma HB Reavis Slovakia, a. s.

Opis 
Celková prenajímateľná plocha je  z toho kancelárske priestory zaberajú  a plocha maloobchodného predaja . Objekt má 380 parkovacích miest vo viacpodlažnom parkovisku.

Architektonický návrh spracoval Juraj Jančina v roku 2004. Stavbu začal primátor mesta Remo Cicutto 6. júna 2008. Pôvodný projekt počítal aj s výstavbou bytov a hotela, tie nakoniec neboli realizované. Termín dokončenia mal byť október 2009, tuhá zima oneskorila stavebné práce a otvorenie strediska bolo presunuté na 29. apríla 2010.

Pozri aj 
 Aupark

Referencie

Externé odkazy 
 Aupark Piešťany

 

Architektúra z 2010
Stavby v Piešťanoch
Nákupné centrá na Slovensku
Palermo F.C.

Palermo FC je taliansky futbalový klub so sídlom v meste Palermo. Športový klub Anglo bol založený v roku 1900, názov Palermo Football Club nesie od roku 1987. V súčasnosti je členom Serie A, do ktorej sa vrátil v roku 2004.

Svoje domáce zápasy hráva na štadióne Stadio Renzo Barbera.

Úspechy 
  Coppa Italia:  3
Finalisti: 1973–74, 1978–79, 2010-11

 Serie B: 4
1931–32, 1947–48, 1967–68, 2003–04

Káder mužstva
Súčasná zostava:

Externé odkazy 
  Oficiálna webstránka
Palermo
Futbalové kluby založené v 1900
Kluby Serie A
Gajdy

Gajdy sú prastarý ľudový hudobný nástroj, ktorý bol používaný už v starovekom Grécku. Pôvodne to bol jednoduchý dychový nástroj, ktorý pravdepodobne vznikol už pred 4 000 rokmi v Egypte a v prednej Ázii. Odtiaľ sa postupne šíril s pastiermi, ale predovšetkým s početnými arabsko-tureckými nájazdmi do Európy, kde nachádzame najviac ich foriem a druhov - veľa európskych národov má pre ne nielen vlastné meno, ale aj svoje vlastné modifikácie nástroja.

Funkcia nástroja je založená na vháňaní vzduchu pomocou mechu umiestneného v podpazuší hudobníka cez plátok (plátky) do píšťalky s otvormi. Rozochvievaním vzniká zvuk a tón je tvorený uzatváraním otvorov píšťaly prstami, podobne ako je to napríklad u zobcovej flauty (tak pracujú napríklad české gajdy). Najčastejšie sú ladené v tónine Es dur. Na trochu odlišnom princípe pracujú gajdy škótske, kde sa vzduch do nástroja nevháňa mechom, ale ústami.

Na Slovensku sa v ľudovej hudbe vyskytovali:
 dvojzvukové gajdy (= goralské gajdy)
 trojzvukové gajdy (= gajdy, gejdy)
 štvorzvukové gajdy

Referencie

Ďalšia literatúra

Iné projekty

Zdroj 
 

Aerofóny
Zoznam slovenských hokejových reprezentantov

Zoznam slovenských hokejových reprezentantov v jednotlivých obdobiach. V tabuľke je abecedný register všetkých slovenských hokejistov, ktorí nastúpili v A-tíme Slovenska v rokoch 19401943 a slovenskí hokejisti ktorí hrali za Československú hokejovú reprezentáciu v rokoch 19191939 a 19451993 a od roku 1993 až po súčasnosť - dovedna v 709 oficiálnych medzištátnych zápasoch.
Za priezviskom a menom nasleduje dátum mesiac a rok narodenia a úmrtie počet zápasov a počet strelených gólov v reprezentačnom drese Slovenska. 

Obdobie po roku 1993 je aktualizované k 13. novembra 2022 po Nemecký pohár 2022 v Krefelde po zápase s Nemeckom.

Obdobie 19401943 

 poznámka: chýbajú dvaja strelci gólov
 v zátvorke je uvedený počet gólov, v ktorom sú zarátané aj góly chýbajúcich dvoch strelcov

Obdobie 19191939 a 19451993 

 Poslední traja nie sú rodení Slováci, ale veľkú časť svojej kariéry spojili práve so Slovenskom, alebo po skončení kariéry zostali žiť na Slovensku.

Obdobie po 1993* 

  Hrubým písmom sú označení hráči, ktorí už ukončili hráčsku alebo reprezentačnú kariéru alebo už za reprezentáciu nehrajú
 1. Miroslav Hlinka odohral zápasy aj za českú reprezentáciu
 2. Tomáš Šille odohral zápasy aj za maďarskú reprezentáciu
 3. Peter Šťastný odohral zápasy aj za kanadskú reprezentáciu

Externé zdroje 
 hokej.sk
 szlh.sk
 čslh.cz
 Denník Šport, prílohy k Majstrovstvám sveta.
 reprezentanti ČSR
 80. rokov slovenského hokeja, SZĽH, Bratislava 2009

 Reprezentanti
Reprezentanti
Hokejové zoznamy
Hokejoví reprezentanti
Európsky olympijský festival mládeže

Európsky olympijský festival mládeže (ang. European Youth Olympic Festival, neoficiálne nazývaný aj Európske olympijské hry mládeže) je športové podujatie, ktorého sa môžu zúčastniť mladí európski športovci do 17 rokov. Koná sa každý nepárny rok a delí sa na letnú a zimnú časť. Letná má skratku EYOF (European Youth Olympic Festival) a zimná EYOWF (European Youth Olympic Winter Festival).

Zakladateľom a priekopníkom akcie sa začiatkom deväťdesiatych rokov minulého storočia stal súčasný prezident Medzinárodného olympijského výboru Jacques Rogge. Prvý ročník letného festivalu sa konal v roku 1991 v belgickom Bruseli. Zimná časť mala svoju premiéru o dva roky neskôr v talianskej Aoste. Vtedy sa podujatie označovalo ešte pôvodným názvom EYOD (European Youth Olympic Days).

Prehľad jednotlivých ročníkov 
Letný EYOF :
 1991 –  Belgicko, Brusel
 1993 –  Holandsko, Valkenswaard
 1995 –  Spojené kráľovstvo, Bath
 1997 –  Portugalsko, Lisabon
 1999 –  Dánsko, Esbjerg
 2001 –  Španielsko, Murcia
 2003 –  Francúzsko, Paríž
 2005 –  Taliansko, Lignano Sabbiadoro
 2007 –  Srbsko, Belehrad
 2009 –  Fínsko, Tampere
 2011 –  Turecko, Trabzon
 2013 –  Holandsko, Utrecht
 2015 –  Gruzínsko, Tbilisi
 2017 –  Maďarsko, Győr
 2019 –  Azerbajdžan, Baku
 2022 –  Slovensko, Banská BystricaZimný EYOWF :
 - 
 1993 –  Taliansko, Aosta
 1995 –  Andorra, Andorra
 1997 –  Švédsko, Sundsvall
 1999 –  Slovensko, Poprad, Tatry
 2001 –  Fínsko, Vuokatti
 2003 –  Slovinsko, Bled
 2005 –  Švajčiarsko, Monthey
 2007 –  Španielsko, Jaca
 2009 –  Poľsko, Bielsko-Biała, Cieszyn, Tychy, Szczyrk, Wisła
 2011 –  Česko, Liberec
 2013 –  Rumunsko, Brašov
 2015 –  Lichtenštajnsko, Vaduz /  Rakúsko, Vorarlberg
 2017 –  Turecko, Erzurum
 2019 –  Bosna a Hercegovina, Sarajevo
 2021 –  Fínsko, Vuokatti

Slovensko na EYOF

Medailové úspechy 

V doterajšej histórii letných EYOF získalo Slovensko spolu 48 medailí, z toho 13 zlatých, 12 strieborných a 23 bronzových.

Najúspešnejšie medailové bilancie SR na EYOF 

EYOF, na ktorých Slovensko získalo najviac medailí

Abecedný zoznam športov 
Letný EYOF
 Atletika
 Basketbal
 Cyklistika
 Gymnastika (športová a moderná)
 Hádzaná
 Judo
 Plávanie
 Tenis
 VolejbalZimný EYOWF
 Alpské lyžovanie
 Beh na lyžiach
 Biatlon
 Curling
 Krasokorčuľovanie
 Ľadový hokej
 Severská kombinácia
 Skoky na lyžiach
 Snowboarding

Pozri aj 
 Slovensko na Európskom olympijskom festivale mládeže
 Olympijské hry mládeže

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky EYOF
 Oficiálna stránka Zimného európskeho olympijského festivalu mládeže 2011 v Liberci
 Oficiálnka stránka letného Európskeho olympijského festivalu mládeže
 https://www.olympic.sk/podujatia/eyof

Zdroj
Jedľa (rod)

Jedľa (Abies) je rod vždyzelených ihličnanov patriacich do čeľade borovicovité. Jedle rastú v Severnej a Strednej Amerike, Európe, Ázii a severnej Afrike.

Charakteristika 
Jedľa má sploštené ihlice umiestnené v jednej rovine, alebo okolo vrchnej polovice vetvičky. Má vzpriamené valcovité rozpadavé šišky dlhé 5 – 25 cm. Po rozpadnutí šišky sa uvoľnia okrídlené semená. Tieto stromy dorastajú do výšky 10 – 80 m a s kmeňom hrubým až 0,5 –  a kužeľovitou korunou.

Druhy 
Poznáme vyše 50 druhov. Ich identifikácia je založená na veľkosti, farbe a usporiadaní ihlíc, a habituse. Najznámejšie druhy sú :
 jedľa biela (Abies alba)
 jedľa grécka (Abies cephalonica)
 jedľa srienistá (Abies concolor) 
 jedľa Forrestova (Abies forrestii) 
 jedľa obrovská (Abies grandis) 
 jedľa kórejská (Abies koreana)  
 jedľa nikkoská (Abies homolepis) 
 jedľa plstnatoplodá (Abies lasiocarpa)  
 jedľa nádherná (Abies magnifica) 
 jedľa španielska (Abies pinsapo)
 jedľa Veitchova (Abies veitchii)
 jedľa kaukazská/jedľa Nordmannova (Abies nordmanniana)
 jedľa alžírska (Abies numidica) 
 jedľa vznešená (Abies procera)
 Abies nebrodensis

Druhy na Slovensku 
Z týchto druhov na Slovensku je pôvodná iba jedľa biela.

Referencie

Iné projekty

Zdroje 
 
 
 

Borovicovité
Ihličnaté stromy
Okrasné stromy
Medonosné rastliny
Jedľa

Jedľa môže byť:
rod stromov, pozri jedľa (rod)
jedľové drevo
výrobok z jedľového dreva
(plastová) dyha podobná jedľovému drevu, pozri jedľa (dyha)
Koriander siaty

Koriander siaty (Coriandrum sativum) je jednoročná rastlina z čeľade mrkvovitých (Apiaceae), plano rastúca v Stredomorí, oddávna pestovaná v Indii a v Egypte.

Koriander siaty patrí do čeľade mrkvovitých. Ide o jednoročnú mrkvovitú bylinu, ktorej byľ dosahuje výšku až jedného metra a hore sa vetví. Listy majú delené, čiarkovité úkrojky. Kvety majú bielu alebo ružovú farbu, pričom tvoria okolíky. Plod je guľatý a hnedožltý. Koriander kvitne v období júna a júla. Účinnými látkami sú predovšetkým silice a niektoré vitamíny skupiny B.

Využitie 

Z koriandra sa zbiera plod, ktorý sa využíva ako korenie. Koriander podporuje tvorbu žalúdočných štiav, čím priaznivo ovplyvňuje trávenie.

Koriander je príbuzný anízu, rasci a kôpru. Používa sa najmä na nakladanie húb a zeleniny, do chleba a údenárskych výrobkov, na prípravu jahňacieho a bravčového mäsa a na výrobu alkoholických nápojov. Z koriandra sú požívateľné všetky časti rastliny. Každá má svoju špecifickú arómu a chuť. Listy majú nepatrnú príchuť anízu, semená sú sladkasté, arómou pripomínajúce pomarančovú kôru, a koreň je intenzívnejšou verziou listu.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Koriander siaty na Herbacea.sk

Koreniny
Liečivé rastliny
Zelerovité
Európsky olympijský festival mládeže 2009

Európsky olympijský festival mládeže 2009 bol desiaty ročník európskeho olympijského festivalu mládeže (EYOF, športovo-spoločenské podujatie pre mladých športovcov do 17 rokov). Konalo sa v dňoch 19. - 24. júla 2009 vo fínskom Tampere. Zúčastnilo sa ho približne 2350 športovcov zo 49 krajín.

Slovensko na X. EYOF 
Slovensko tam vyslalo 48 športovcov, z toho 22 chlapcov a 26 dievčat. V individuálnych odvetviach súťažilo 35 našich športovcov, v kolektívnom športe (hádzaná) 13 dievčat. Výpravu Slovenska ďalej tvorilo 21 členov (trénerí, funkcionári, rozhodcovia) a 2 hostia.

Medailová bilancia SR na X. letnom EYOF 
Mladí slovenskí športovci získali na X. EYOF spolu 4 medaily, z toho 2 zlaté, 1 striebornú a 1 bronzovú, čo znamenalo jednu z najúspešnejších účastí SR v histórii podujatia.

Zlato
 Tomáš Kružliak (ľahká atletika - hod kladivom)
 Arpád Szakács (džudo - do 81 kg)

Striebro
 Družstvo hádzanárok v zložení Adriana Medveďová, Lucia Gubiková - Mária Holešová, Petronela Kováčiková, Iveta Mičiníková, Eva Minarčíková, Monika Rajnohová, Nikola Rácková, Simona Szarková, Silvia Szücsová, Jasmínka Vargová, Adriana Vasilenková, Veronika Vasilenková, Diana Tomašechová. (V pôvodnej nominácii bola aj Zuzana Bachratá, ktorá však napokon do Fínska zo zdravotných dôvodov necestovala).

Bronz
 Andrea Krišandová (džudo - do 52 kg)

Ďalšie bodované umiestenia
 4. miesto Denis Engliš (ľahká atletika - vrh guľou)
 5. - 8. miesto: Dávid Čelovský (tenis - dvojhra)

Medailová bilancia krajín na X. EYOF 

Medaily (strieborné a bronzové) získalo ešte ďalších 9 krajín: Lotyšsko, Gruzínsko, Bulharsko, Chorvátsko, Arménsko, Cyprus, Izrael, Švédsko a Grécko.

Bez medaily zostalo 12 krajín: Albánsko, Andorra, Bosna a Hercegovina, Severné Macedónsko, Island, Lichtenštajnsko, Luxembursko, Malta, Monako, Čierna Hora, Nórsko a San Maríno.

Zdroje 
 Bilancovanie účasti SR na oficiálnej stránke SOV
 Medailová bilancia krajín na oficiálnej stránke X. EYOF
 Súpiska družstva hádzanárok SR na oficiálnej stránke X. EYOF

Európsky olympijský festival mládeže
2009 vo Fínsku
Šport v Tampere
Davos

Davos je mesto vo Švajčiarsku v kantóne Graubünden. Nachádza sa v doline rieky Landwasser na rozhraní medzi Plessurskými Alpami a Albulou v nadmorskej výške 1 560 m. Je významným lyžiarskym a turistickým strediskom s klimatickými kúpeľmi. Má takmer 11 000 obyvateľov a je tak druhé najväčšie mesto v kantóne Graubünden.

Dejiny 
Osada na území dnešného Davosu sa spomína už v roku 1160. V rokoch 1280 - 1285 bol postavený kostol svätého Jána Krstiteľa (Kirche St. Johann), ktorý bol v 15. storočí prestavaný. Známym sa mesto stalo až v 19. storočí, keď tu Mannheimsky lekár Alexander Spengler založil liečebňu tuberkulózy. Po roku 1860 nastal v súvislosti s výstavbou prvej lanovky príliv turistov, ktorý vzrástol po roku 1890, keď bola do Davosu zavedená železnica.

Stredisko zimných športov 
V roku 1899 bola v Davose otvorená prvá ľadová plocha na korčuľovanie, na ktorej sa ešte v tom roku konali štvrté majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní a európske súťaže v rýchlokorčuľovaní. V roku 1899 tiež sprevádzkovali lanovku na Schatzalp, kde bola vybudovaná aj sánkarska dráha. V roku 1926 sa v Davose konali Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji, v roku 1935 Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji. V meste sa konajú preteky Svetového poháru v alpskom lyžovaní a preteky Svetového poháru v behu na lyžiach. Dobré lyžiarske terény sa nachádzajú severne od mesta, pozdĺž 4106 m dlhé lanovky Davos-Parsenn-Bahn a taktiež na svahoch Schatzalpu, kam vedie Davos-Schatzalp-Bahn.

Svetové ekonomické fórum 
V Davose sa každoročne v januári koná výročné zasadanie Svetového ekonomického fóra (World Economic Forum, WEF). WEF je súkromná nadácia so sídlom v Ženeve, ktorú založil Klaus Schwab v roku 1971 pod pôvodným názvom European Management Conference. Pri výročnom zasadaní v Davose sa stretávajú zástupcovia priemyselných a obchodných spoločností, politici, ekonómovia a novinári.

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Graubünden
Kláštor Poblet

Kláštor Poblet je cisterciánsky kláštor v Katalánsku medzi mestami Vimbodí a Espluga de Francolí.

Dejiny kláštora 

Barcelonský gróf Ramón Berenguer IV. založil na mieste zvanom Poblet cisterciánsku fundáciu a povolal mníchov z languedockého kláštora Fontfroide. V roku 1151 začala výstavba kaplnky a potom stavba kláštora Panny Márie. Zároveň s povýšením fundátorovho potomstva na aragónskych kráľov nastal ďalší rozmach opevneného kláštora, ktorý sa časom stal i kráľovským pohrebiskom.

V roku 1991 bol kláštor zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.

Iné projekty

Externé odkazy 
Stránky kláštora
Kláštor Poblet
 Panteón Aragónskej koruny
 Raná cisterciánska architektúra
 Najvýznamnejšie cisterciánske kláštory v Európe

Zdroj 

Lokality Svetového dedičstva v Španielsku
Poblet
Kráľovské pohrebiská
Románske stavby v Španielsku
Gotické stavby v Španielsku
Barokové stavby v Španielsku
Cisterciánske kláštory
Dezider Hoffmann

Dezider Hoffmann (iné mená: Dežo Hoffmann, Dezo Hoffmann; * 24. máj 1912, Banská Štiavnica – † 26. marec 1986, Londýn) bol slovenský fotograf. Medzinárodne uznávaným sa stal vďaka snímkam osobností ako napríklad Charlie Chaplin, Marilyn Monroe, Marlon Brando, Jerry Lee Lewis, Elton John, Bob Marley, Cliff Richard, Sophia Loren, Frank Sinatra, Tom Jones, Duke Ellington, Oscar Peterson, Louis Armstrong, Jimi Hendrix či skupín Animals, Cream, Yardbirds, Rolling Stones a predovšetkým Beatles.

Biografia 

Dezider Hoffmann sa narodil 24. mája 1912 v Banskej Štiavnici. Krátko po smrti otca sa s mamou presťahoval do Žiliny. Tu absolvoval základnú a začal študovať strednú školu, ktorú prerušil, keď narukoval na základnú vojenskú službu do Piešťan. Do Žiliny sa vrátil v roku 1930, kde sa vyučil za typografa a následne odišiel do Prahy, kde pracoval v divadle ako biletár a študoval žurnalistiku.O 2 roky neskôr sa stal členom štábu kameramana Otta Hellera vo filmových ateliéroch AB Studio na Barrandove.

V roku 1934 opúšťa Československo a absolvuje stáž v parížskej pobočke americkej spoločnosti 20th Century Fox, nasledujúci rok odchádza ako vojnový kameraman do Abesínie (historický názov Etiópie) nakrúcať inváziu Mussoliniho. Pred vypuknutím španielskej občianskej vojny (1936) nakrúca v Barcelone Olympiad popular, po jej vypuknutí sa stáva členom interbrigadistického novinárskeho združenia.Oženil sa so Španielkou, ktorá však o pár týždňov tragicky zahynula na fronte. Jej meno však ostalo tajomstvom; Dežo bol totiž ako frontový kameraman trikrát ranený, pričom tretie zranenie, ktoré sa udialo v roku 1939, bolo vážne a spôsobilo čiastočnú stratu jeho pamäti. Následne bol prevezený do internačného tábora v St. Cyprien vo francúzskych Pyrenejách.Nasledujúci rok ušiel do Anglicka a vstúpil do jednotiek Československej armády; neskôr prešiel ku Kráľovskému letectvu. V Anglicku sa po druhej svetovej vojne natrvalo usadil, no ešte pred jej koncom sa oženil s Angličankou Lilly. Mal s ňou 2 deti, dcéru Dolores a syna Davida, v Leicestri si otvoril vlastné nahrávacie a fotografické štúdio a na žiadosť Josipa Broza Tita nakrútil prvý dokumentárny film o Juhoslávii.V roku 1949 sa presťahoval do Londýna. Od začiatku päťdesiatych rokov príležitostne fotografoval pre tlač, v roku 1955 sa stal reportérom hudobného týždenníka Record mirror a otvoril si fotoateliér. Koncom päťdesiatych rokov začal spolupracovať s medzinárodnými periodikami Billboard a Cashbox, ale aj s denníkmi Daily Mirror a The News Chronicle. V roku 1962 sa prvýkrát stretáva s Beatles. Im, ale aj Rolling Stones, Cliffovi Richardovi a The Shadows vydával obrazové publikácie, v druhej polovici šesťdesiatych rokov spolupracuje s Bratislavskou lýrou. Začiatkom osemdesiatych rokov odchádza do dôchodku.

Dežo Hoffmann zomrel 26. marca 1986 v Londýne, pochovaný je na židovskom cintoríne v londýnskej štvrti Golders Green.

V jeho rodnom dome bola 25. októbra 2019 sprístupnená pamätná izba.

Referencie 

Slovenskí novinári
Slovenskí fotografi
Osobnosti z Banskej Štiavnice
Slovenské osobnosti židovského pôvodu
Vyšehrad (vrch v Žiari)

Vyšehrad () je výrazný vrch v pohorí Žiar. Leží nad obcou Jasenovo, približne  západne od mesta Turčianske Teplice. Vrch je súčasťou NPR Vyšehrad.

Poloha 
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vyšehrad. Vrchol leží na pomedzí Trenčianskeho a Žilinského kraja, na hranici okresov Prievidza a Turčianske Teplice a zasahuje na katastrálne územia obcí Nitrianske Pravno a Jasenovo. Nachádza sa v hlavnom hrebeni a na jeho vrchole sú pozostatky dávneho hradiska.

Opis 
Vyšehrad leží v hlavnom hrebeni, ktorý zo severnej časti pohoria vedie Vyšehradským sedlom a pokračuje cez Malý Vyšehrad juhovýchodným smerom k Horeňovu. Mohutný vrch leží medzi Hornonitrianskou a Turčianskou kotlinou a jeho skalnatý vrchol sa stal miestom záujmu viacerých kultúr, vrátane Keltov a Slovanov. Na ťažko dostupnej vrcholovej plošine sa tak zachovali pozostatky keltského i slovanského opevnenia, najvýraznejšie z obdobia Veľkej Moravy, kedy bolo hradisko Vyšehrad dôležitým regionálnym centrom ríše. 

Severným susedom je Vyšehradským sedlom oddelený vrch Čierny les (), severovýchodne leží Pálený vrch (), východne vrch Šiarec () a južne Malý Vyšehrad (). Západnú časť masívu odvodňujú prítoky Vyšehradného potoka do rieky Nitry, z východnej časti hrebeňa vodu odvádza Jasenovský potok do Jasenice, patriacej do povodia rieky Turiec. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiace Jasenovo, severozápadne sa nachádza Vyšehradné a západne Nitrianske Pravno. Tieto obce spája blízkym sedlom vedúca cesta II/519, spájajúca Hornú Nitru a Turiec.

Výhľady 
Nesúvislý porast a sčasti skalnatý vrchol v spojitosti s nadmorskou výškou a vhodnou polohou ponúkajú jedinečný kruhový výhľad. Viditeľné sú okolité vrchy pohoria Žiar, blízka Turčianska i Hornonitrianska kotlina. Pri dobrých podmienkach je pozorovateľná Malá i Veľká Fatra, Kremnické vrchy, Vtáčnik i Strážovské vrchy.

Prístup 
Obľúbený turistický cieľ je dobre dostupný z blízkeho Vyšehradského sedla, no tiež z obcí na jeho úpätí.

 po  červeno značenej magistrále (Cesta hrdinov SNP):
 zo severu z vrchu Závozy cez Vyšehradské sedlo ()
 z juhovýchodu hrebeňom popod Malý Vyšehrad
 po  zelenej trase:
 od východu z obce Jasenovo
 zo západu z Nitrianskeho Pravna

Referencie

Pozri aj 
 Vyšehrad (geomorfologický podcelok)
 Zoznam vrcholov v Žiari

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Kováč, D. a kol.: Kronika Slovenska I, Fortuna Print & Adox, 1998
 Najstaršie osídlenie obce Nitrianske Pravno

Vrchy v Žiari
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku
Vrchy v okrese Prievidza
Vrchy v okrese Turčianske Teplice
Nitrianske Pravno
Jasenovo
Európska cesta 572

Európska cesta 572 (E572) je európska cesta na Slovensku, ktorá začína v Trenčíne, končí v Žiari nad Hronom a je dlhá 101 kilometrov.

Priebeh 
Európska cesta 572 kopíruje trasu cesty I. triedy číslo 9 a začína v Chocholnej na križovatke s diaľnicou D1 (E50 a E75). 

Pokračuje v peáži cesty I/9 cez Bánovce nad Bebravou, Nováky (križovatka s I/64), Prievidzu, Handlovú a Žiar nad Hronom do Ladomerskej Viesky, kde končí križovatkou s cestou I/65 (R1, E58 a E571).

V trase E572 bude na celom úseku prechádzať rýchlostná cesta R2.

Referencie

Iné projekty 

572
Robert Brout

Robert Brout (* 14. jún 1928, New York, USA – † 3. máj 2011, Linkebeek, Belgicko) bol belgický teoretický fyzik amerického pôvodu.. 

Preslávil sa predovšetkým vďaka svojej práci v časticovej fyzike. Je nositeľom Wolfovej ceny za fyziku za rok 2004.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Wolf Preis 2004 
 Wolf Preis 2004 
 Ehrendoktor 2005 
CERN Courier

Belgickí fyzici
Teoretickí fyzici
Nositelia Wolfovej ceny za fyziku
Osobnosti z New Yorku
Európska cesta 80

Európska cesta 80 (E80) je európska cesta, vedúca z Lisabonu v Portugalsku do mesta Gürbulak na turecko-iránskej hranici. Jej celková dĺžka je okolo 6 100 km a patrí tak k najdlhším svojho druhu.

Priebeh 
Európska cesta E80 križuje Európu zo západu na juhovýchod týmito štátmi:

 : začína v pobrežnom meste Lisabon, vedie po A1 (v peáži s E1) do mesta Aveiro a pokračuje po A25 na hranicu pri meste Vilar Formoso
 : z hranice pri Fuentes de Oñoro vedie po A62 cez Ciudad Rodrigo, Salamancu, Tordesillas, Valladolid, Burgos (spolu s E05 po AP-1), Altsasu (po N-1) a San Sebastián do Irunu
 : z hraničného prechodu vedie po A63 do Bayonne, po A64 cez Pau (križovatka s E07) do Toulouse (križovatka s E09 a E72), po A61 do Narbonne (križovatka s E15), po A9 cez Montpellier (križovatka s E11) do Nimes, po A54, A7 a A8 do Aix-en-Provence, Cannes a Nice (peáž s E74) na hranicu pri Mentone
 : po A10 cez Ventimigliu a Savonu (križovatka s E717) do Janova (križovatka s E25 a E62), po A12 cez La Speziu a Pisu do Livorna, odtiaľ po SS1 cez Grosseto (križovatka s E78) do mesta Civitavecchia a po A12 do Ríma (križovatka s E35, E45 a E821). Cesta pokračuje po A24 k mestu Torano a A25 do prístavu Pescara (križovatka s E55), odkiaľ pokračuje trajektom do Dubovníka
 : z Dubrovníka vedie v peáži s E65 po ceste číslo 8 k hranici s Čiernou Horou
 : cesta prechádza mestom Herceg Novi a popri zálive Boka Kotorská cez Podgoricu (križuje E762), Bijelo Polje, Berane a Rozaje do Srbska
  a Kosovo: po krátkom úseku srbským územím prechádza do Kosova a cez Mitrovicu a Prištinu (križuje E60 a E65) pokračuje cez Besianë do srbských miest Niš (križuje E75 a E771) a Dimitrovgrad
 : E80 pokračuje na trase cesty 8 mestami Kalotina, Dragoman a Sofia (križuje E79 a E871), po A1 do Plovdivu, po ceste 8 cez Chaskovo (križovatka s E85) do Charmanli a po A1 na prechod Kapitan Andreevo
 : po O-3 vedie mestami Edirne a Istanbul, kde prekonaním Bosporu vstupuje do Ázie. Po O-4 pokračuje mestami Izmit, Bolu, Gerede (križovatka s E89), po D100 Merzifon, Niksar, Erzincan, Erzurum a Gürbulak na hranicu Iránu

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 

80
Ian Brown

Ian George Brown (* 20. február 1963, Warrington, Spojené kráľovstvo) je britský spevák, azda najviac poznaný ako spevák legendárnej, no už rozpadnutej skupiny The Stone Roses. Po rozpade kapely sa vydal na sólovú dráhu a vytvoril 10 sólových albumov.

Hudobná kariéra a The Stone Roses 
The Stone Roses vznikla v roku 1984 v anglickom meste Manchester. Brown v nej pôsobil ako hlavný vokalista a taktiež skladateľ. The Stone Roses boli inšpiráciou legendárnych neskorších kapiel a to najmä tvorcov legendárneho hudobného hnutia 90-tych rokov, tzv. Britpopu - Oasis, Blur, Suede, no aj mladších Coldplay, Franz Ferdinand, či Arctic Monkeys. Triumf Iana Browna ako aj skupiny Stone Roses bol taký veľký, že si slávna štvorica povedala, že budú najväčšou kapelou na svete, čo sa im aj podarilo, pretože takí inšpirační boli len 20 rokov pred nimi The Beatles. V apríli 1996 sa napriek Brownovmu nesúhlasu rozhodol gitarista Stone Roses John Squire opustiť kapelu, ktorá fungovala ešte 6 mesiacov, ale potom sa po katastrofálnych koncertoch, kde ich diváci vypískali, rozhodli kapelu rozpustiť. Odvtedy Ian Brown a John Squire spolu ani neprehovorili. John Squire sa začal venovať maľovaniu a dokonca povedal že keby mu Ian zavolal, ihneď by mu zložil.

Sólová cesta 
Po rozpade Stone Roses sa Ian Brown vydal na sólovú dráhu. Vydal spolu 10 samostatných albumov a mnoho singlov, ktoré sa umiestňovali v top 10. Spieval trikrát na festivale v Glastonbury, na V festivale alebo v T-In The Park. Od hudobnej spoločnosti NME získal ocenenie Godlike Genius za hudobnú tvorbu. Je tvárou reklamy známej spoločnosti Adidas, ktorú zviditeľňuje spolu so svojim dobrým priateľom, Noelom Gallagherom z Oasis.

Iné projekty 

The Stone Roses
Anglickí rockoví speváci
Anglickí rockoví klávesisti
Anglickí rockoví gitaristi
Anglickí rockoví basgitaristi
Anglickí rockoví bubeníci