Zoznam niektorých chýb v slovenčine

Toto je zoznam niektorých častých chýb v slovenčine. Väčšinou ide o chyby vznikajúce mechanickým preberaním z češtiny (vyskytujúcich sa aj pri prekladoch vo Wikipédii z češtiny).

Výraz pred šípkou je nesprávny (alebo ak nasleduje výraz „vhodnejšie“: nevhodný) tvar, výraz za šípkou je správny (alebo ak mu predchádza výraz „vhodnejšie“: vhodnejší) tvar. Tvary označené ako nevhodné sú inak správne (teda spisovné – kodifikované). Zaradenie medzi „správne/nesprávne“ sa riadi primárne textom KSSJ.

Abecedný zoznam

Témy 
Výraz pred šípkou je nesprávny (alebo ak nasleduje výraz „vhodnejšie“: nevhodný) tvar, výraz za šípkou je správny (alebo ak mu predchádza výraz „vhodnejšie“: vhodnejší) tvar. Tvary označené ako nevhodné sú inak správne (teda spisovné – kodifikované). Zaradenie medzi „správne/nesprávne“ sa riadi primárne textom KSSJ.

Podstatné mená

Pádové prípony 
Vzor dub a stroj – množné číslo – nominatív a genitív – zvieracie podstatné mená
Zvieracie podstatné mená (okrem čiastočne slov pes, vlk, vták a ďalej okrem slov podľa vzoru pony a okrem umeleckého štýlu) sú v slovenčine v množnom čísle (na rozdiel od češtiny) neživotné, t. j. považujú sa v množnom čísle za veci/neživé tvory, a skloňujú sa preto v množnom čísle podľa vzorov dub resp. stroj, nie podľa vzoru chlap. Preto:
hadi → hady
sloni → slony
medvedi → medvede
mravci → mravce
dvojitozubci → dvojitozubce
samci → samce

Vzor dub – jednotné číslo – genitív – konkrétne podstatné mená a zdrobneniny  
V genitíve jednotného čísla podľa vzoru dub sa často pod vplyvom češtiny robí chyba v skloňovaní. Pri konkrétnych (t. j. neabstraktných) podstatných menách a zdrobneninách sa tu namiesto správneho -a používa nesprávne -u, napr.:
denníku → denníka
motoru → motora
mostíku → mostíka
obrázku → obrázka [Pri slove obrázok bol staršie prípustný aj tvar obrázku.]
Tvary na -u existujú aj v slovenčine, ale:
pri vyššie uvedených typoch slov v iných pádoch, napr. podísť k motoru, na obrázku
v tom istom páde pri iných typoch slov, najmä abstraktných podstatných menách, napr. charakteru, začiatku, indexu, záhybu

 Vzor dub – jednotné číslo – lokál – niektoré podstatné mená  
V lokáli jednotného čísla podľa vzoru dub je štandardne koncovka -e, nie -i (ako tomu je napr. v západoslovenských nárečiach) alebo -u. Výnimku však tvoria (teda -i alebo -u majú):
slová končiace na -ár/-iar/-ier (okrem pár, svár, nesvár, nešvár, suchopár), cudzie slová končiace na -ál/-(i)ér (okrem bál, šál, paušál, paškál), niektoré cudzie slová na -ír, slová apríl, jún, júl a tie cudzie slová na -er, -el, -or, ktoré strácajú v kmeni pri skloňovaní -e-/-o- (napr. liter, kufor): tieto majú príponu -i
slová končiace na -k /-g /-h /-ch alebo (v cudzích slovách) na – samohláska + us: tieto majú príponu – u

Preto:
na/o/v motúzi → na/o/v motúze
o účeli → o účele
o večeri → o večere [od slova večer]
pri skoroceli → pri skorocele
v/o/na ovsi → v/o/na ovse
v Šúri → v Šúre
v Svätom Juri → v Svätom Jure
v Bolerázi → v Boleráze
v Zohori → v Zohore

 Vzor srdce – množné číslo – inštrumentál  
V inštrumentáli množného čísla podľa vzoru srdce je často nesprávne -iami namiesto správneho -ami, napr.:
moriami → morami
srdciami → srdcami
poliami → poľami
vajciami → vajcami

 Vzor žena/ulica/mesto/srdce – množné číslo – genitív – cudzie slová  
V genitíve množného čísla cudzích slov podľa týchto vzorov sa často nesprávne pod vplyvom domácich slov predlžuje kmeňová samohláska:
komtés → komtes
revôlt → revolt
lóg → log [slovo logo]
eúr → eur
gést/giest → gest [slovo gesto]

Podstatné mená, ktoré môžu byť životné aj neživotné 
a) zvieracie: pozri hore

b) ostatné: Niektoré podstatné mená môžu skloňovať aj ako životné, aj ako neživotné v závislosti od toho, ktorý ich význam máme na mysli. Týka sa to napr. slova robot, antagonista, predátor, agresor, tenor, člen, bežec, manažér a klient. Napr. bežec vo význame osoba má nominatív a akuzatív množného čísla bežci (vzor chlap), ale vo význame súčiastka stroja má nominatív a akuzatív množného čísla bežce (vzor stroj). 
Podľa vyjadrenia poradne JÚĽŠ je v prípade slova klient ponímanom neživotne vhodnejšie sa skloňovaniu slova úplne vyhnúť, napr. predsunutím generického výrazu (druhového označenia) produkt, program, softvér, technológia atď., napr.: prejdime k produktom FTP klient, ponuku rozšírili o technológiu tenký klient, včera sme hovorili o hlavných funkciách softvéru klient, kategória FTP klient predstavuje…

Názvy jazykov 
Veľká väčšina jazykov, ktorých skrátený názov sa v češtine končí na -ština, sa v slovenčine končí na -čina (napr. arabština → arabčina). Vyplýva to z nasledujúcich základných zásad tvorby zakončenia názvov jazykov v slovenčine:
„-čtina“ ak prídavné meno končí na „-cký“: napr. anglický – angličtina, grécky – gréčtina
„-ština“:
 bez zmeny v kmeni: ak prídavné meno končí na „samohláska + ský“ alebo „z/ž+ský“: napr. ruský – ruština, český – čeština, francúzsky – francúzština, konžský - konžština
 s vynechaním predchádzajúcej spoluhlásky kmeňa: ak prídavné meno končí na „š+ský“: napr. lotyšský – lotyština
„-čina“ ak sa prídavné meno končí na „spoluhláska (iná než z/š) + ský“: napr. arabský – arabčina, latinský – latinčina, holandský – holandčina
výnimky: nemecký – nemčina (nie: nemečtina), poľský – poľština (nie: poľčina), čínsky – čínština (nie: čínčina)

O tom, či sa prídavné meno končí na -ský, -cký atď. pozri nižšie.

Názvy národov 
V slovenčine sa tvoria:
dnes väčšinou pomocou prípony -i/-ci (Rusi, Arméni, Normani, Fíni, Švédi, Kašubi, Katalánci a veľa ďalších),
menej často (spravidla buď zastarano alebo pri niektorých jednoslabičných slovách) pomocou -ovia (Baskovia, Vikingovia, Latinovia, Rómovia, Bojkovia)
niekedy sú možné obidva spôsoby (Nóri/Nórovia, Briti/Britovia, Búri/Búrovia, Gali/Galovia. Íri/Írovia)
V češtine je často (nie vždy) namiesto slovenského tvaru na -i tvar na -ové.

-šte 
Mnohé zo slov na -šte (napr. dejište, hradište, letište, úložište, mravenište, parkovište…) sú (dnes už) nesprávne (a české), správne sa končia na -isko, napr.:
dejište → dejisko
Ale správne je napr. schodište (aj schodisko) a stanovište (aj stanovisko).

-ičnosť 
Slová na -ičnosť sú nesprávne (a české), správne sa končia na -ickosť:
elastičnosť → elastickosť
autentičnosť → autentickosť

-tko 
Slová na -tko sú nesprávne (a české), správne sa končia na -dlo (a skracuje sa predchádzajúca slabika) a často dochádza zároveň k inej úprave slova, napr.:
kružítko → kružidlo
vodítko → vodidlo [a pozri v abecednom zozname]
lehátko → ležadlo
kvapátko → kvapkadlo
merítko → meradlo [a pozri v abecednom zozname]
tlačítko → tlačidlo [tiež ako ovládací prvok systému Windows]

-ňa, -eň 
Mnohé slová na -ňa (najmä všetky na -árňa/-iarňa) sú nesprávne (a české), správne sa končia na -eň (niekedy dochádza aj k zmene v kmeni), napr.
knihovňa → knižnica, strižňa → striháreň, jedálňa → jedáleň, papierňa → papiereň, pastierňa → pastiereň,
baliarňa → baliareň, cementárňa → cementáreň, podobne: cukrárňa, čakárňa, čistiarňa, čitárňa, drevárňa, farbiarňa, kasárňa, kaviarňa, kolkárňa, koksárňa, lekárňa, mliekárňa, pletiarňa, plynárňa, súkárňa, škrobárňa, tlačiarňa, učtárňa, zápalkárňa, zlievárňa

Opačný prípad (teda že by sa chyba robila v tom, že nesprávne je -eň a správne je -ňa) je veľmi zriedkavý, napr.:
vyheň, výheň → vyhňa
spáleň → spálňa

-ová 
V slovenčine je z jazykového hľadiska (existujú výnimky v zákonoch) správne používať -ová v domácich aj cudzích ženských priezviskách. Zásady k pripájaniu -ová sú uvedené v PSP v kapitole „Prehľad tvorenia ženských priezvisk“.

Súhrnné pomenovania rodiny na -í/-oví/-ovci  
Súhrnné pomenovania rodiny (na rozdiel od češtiny) tvoríme nie paušálne pomocou -í/-oví, ale takto:
Ak meno rodiny nie je prídavným menom (inými slovami: tam, kde má ženský tvar mena príponu -ová), tak príponou -ovci, napr.:
Žiakoví/Žiakovi → Žiakovci
Leškoví/Leškovi → Leškovci
Ak je meno rodiny dvojslabičným prídavným menom, tak príponou -í, napr.:
Šťastnovci → Šťastní
Čiernovci → Čierni
Ak je meno rodiny iným prídavným menom, tak buď príponou -ovci alebo príponou -í, napr.:
správne je: Jesenskí aj Jesenskovci
správne je: Lehockí aj Lehockovci

V spojení so slovom rodina nasleduje hore uvedený tvar v genitíve (rodina Žiakovcov, rodina Šťastných, rodina Jesenkých/Jesenskovcov). V prvom prípade (teda ak meno rodiny nie je prídavným menom) možno v spojení so slovom rodina použiť aj tvar v nominatíve s -ová (rodina Žiakovcov aj rodina Žiaková), nie však -ova (rodina Žiakova je teda nesprávne).

V spojení so slovom manželia, bratia, Peter a Anna, pán a pani a pod. (manželia Žiakovci, pán a pani Jesenskí) sa v prípade, ak je priezvisko tvorené príponou -í, píše -í (nie -ý):
Peter a Jana/manželia/bratia Jesenský → Peter a Jana/manželia/bratia Jesenskí

Historické osobné mená z uhorských dejín 
Mená osôb z uhorských dejín (do roku 1918) sa nepíšu – ako tomu bolo do vydania PSP z roku 1991 – podľa maďarského pravopisu z 19. storočia alebo rozlične zložkovo a podobne, ale sa píšu slovenským pravopisom podľa zásad uvedených v PSP v kapitole III. Konkrétne formy písanie jednotlivých mien sa nachádzajú v Slovenskom biografickom slovníku (Martin 19861994) a z diel, kde je veľa mien a používajú tento novší pravopis, možno spomenúť napr. Kroniku Slovenska.

Preto napr.:
Rákóczi/Rákóczy/Rákoczi → Rákoci
Zichy → Ziči
Pázmány → Pázmaň
Thurzo → Turzo
Illésházy → Ilešházi
Szentiványi → Svätojánsky

Prídavné mená

Pádové prípony 
Vzor páví – množné číslo – lokál muž. a str. rodu, inštrumentál žen. rodu  
V týchto prípadoch prípona nie je -iom resp. -iou , ale -om resp. -ou a prípadné predchádzajúce d, t, n, (!)l má mäkčeň:
o páviom, s páviou → o pávom, s pávou
o obriom, s obriou → o obrom, s obrou
o hadiom/hadom, s hadiou/hadou → o haďom, s haďou
o sokoliom/sokolom, so sokoliou/sokolou → o sokoľom, so sokoľou

 -ovo/-ove  
V nominatíve a akuzatíve jedn. č. privlastňovacích zámien str. rodu je -ovo a nie -ove, napr.:
Štúrove rodisko → Štúrovo rodisko
otcove pole → otcovo pole
Tvar -ove je ale samozrejme správny v množnom čísle, napr. otcove deti.

Spojovník v prídavných menách zložených z dvoch slov 
Prídavné meno synonymné k spojeniu typu „X-ý a Y-ý“ sa píše so spojovníkom, ale prídavné meno synonymné k spojeniu typu „týkajúci sa X-ého Y“ sa píše bez spojovníka, teda napr.:
vedeckotechnický → vedecko-technický (lebo sa myslí vedecký a technický)
cisárskokráľovský → cisársko-kráľovský (lebo sa myslí cisársky a kráľovský)
občiansko-právny → občianskoprávny (lebo sa myslí týkajúci sa občianskeho práva, nie občiansky a právny)
rímsko-katolícky → rímskokatolícky (lebo sa myslí týkajúci sa rímskych katolíkov, nie rímsky a katolícky)

Pri farbách sa rozlišuje (analogicky pre iné farby):
čiernobiely znamená biely s odtienkami dočierna, tieňovaný (napríklad čiernobiely film)
čierno-biely znamená čierny a biely s čiernymi a bielymi plochami ako samostatnými, oddelenými plochami (pruhovaný, štvorčekovaný a podobne)

Prídavné mená zložené typu „Xov-Yov“ vytvorené z osobných mien 
V takýchto prídavných menách sa na rozdiel od češtiny v slovenčine prípona -ov (resp. po samohláske -ho) pridáva aj k prvej časti zloženého prídavného mena, teda napr.:
Geiger-Müllerov počítač → Geigerov-Müllerov počítač
Boyle-Mariottov zákon → Boylov-Mariottov zákon

-lý 
České prídavné mená na -lý (resp. -ly po dlhej slabike) sú väčšinou v slovenčine nesprávne:

Správne je zakončenie -lý v niektorých zaužívaných slovách, ale len pokiaľ sa nimi vyjadruje vlastnosť, ktorá už tesne nesúvisí so slovesom (t. j. už nemajú svoj prapôvodný význam): čulý (vo význame rušný, nie taký, ktorý čuje), smelý (vo význame odvážny, nie taký, čo smie), skvelý, znelý, stály, jedlý, minulý, hnilý (ale: prehnitý, uhnitý), dokonalý, nedbalý, závislý, súvislý, odľahlý, priľahlý, rozsiahly, zrelý, lesklý, skleslý, uplynulý a dospelý.

Prídavné mená k názvom geografických objektov 
Tieto prídavné mená sú uvedené jednak v slovníkovej časti PSP a jednak – pre názvy slovenský obcí – v špeciálnej časti v PSP.

Prídavné mená od vlastných mien na nemé -e 
A) Nemé e po spoluhláske 
V slovenčine sa (na rozdiel od češtiny) v prídavných menách od vlastných mien zakončených na -e nasledujúce po spoluhláske toto e vynecháva, ak je vo výslovnosti nemé (okrem prípadov, kde jeho prítomnosť mení výslovnosť predchádzajúcej spoluhlásky, čo je časté napríklad v niektorých prípadoch vo francúzštine a angličtine), napr.:
Boole [vyslov: búl]: Booleova algebra , booleovská algebra → Boolova algebra, boolovská algebra
Hooke [vyslov:húk]: Hookeov zákon → Hookov zákon
Joule [vyslov: džaul]: Jouleovo teplo → Joulovo teplo
Drake [vyslov: drejk]: Drakeov prieliv → Drakov prieliv
Libreville [vyslov: librvil]: librevilleský → librevillský
Ale napr.:
Cambridge: Cambridgeská univerzita [vyslov: kembridžská] je správne (lebo e spôsobuje, že sa g vysloví ako ž, jeho vynechanie by teda skreslilo výslovnosť)
Pri niektorých geografických názvoch sa však upravuje koniec kmeňa podľa výslovnosti, napr.:
Liège [vyslov: lijéž]: liègesky → lièžsky [vyslov: lijéžsky]

B) Nemé e po samohláske 
Prídavné mená od vlastných mien zakončených na nemé -e nasledujúce po samohláske e ponechávajú (a majú privlastňovaciu príponu -ho namiesto -ov), napr.:
Curieho zákon [vyslov: küriho] je správne

Prídavné mená od viacslovných geografických názvov 
V týchto prípadoch sa vynechávajú medzery a nevsúvajú sa spojovníky, napr.:
Buenos Aires: buenos-aireský → buenosaireský
New York: new-yorský → newyorský

-ský (-sky)

Základné pravidlo 
Základné pravidlo pre tvorenie prídavných mien na -ský (-sky) znie, že sa tvoria takto:
ak sa východiskové slovo končí na spoluhlásku: pridaním -ský (-sky) k východiskovému slovu (napr. strojár – strojársky, zem – zemský, Istanbul – istanbulský)
ak sa východiskové slovo končí na jednu samohlásku (aj dlhú) alebo na slovanské -ie/-ia: odobratím tejto samohlásky resp. tohto -ie/-ia a pridaním -ský (napr. Krupina – krupinský, Slaná – slanský; Grenada – grenadský, Leváre – levársky, Sarajevo – sarajevský, Bermudy – bermudský; Podhorie – podhorský, Podhoria – podhorský).
V slovách sa pridáva -ský podľa písanej podoby slova, nie podľa výslovnosti (napr. Chamonix [vyslov: šamoni] – chamonixský, nie chamonský)

Výnimky 
Vyššie uvedenézákladné pravidlo má početné výnimky, z ktorých hlavné nasledujú (Variant -sky namiesto -ský sa už nižšie výslovne neuvádza, ale použije sa vždy, keď si to vyžaduje rytmické krátenie):
 A) Namiesto -ecský podľa základného pravidla je:
 -ecký ak je východiskové slovo:
akékoľvek slovo, ktoré nie sú vlastným menom (napr. let – letecký, herec – herecký), teda letecský → letecký
vlastné meno dvojslabičné na -ec (napr. Senec – senecký) [Existujú výnimky, napr. Hronec má tvar hronecký]
 -ský ak je východiskové slovo:
trojslabičné a viacslabičné vlastné meno na -ec (napr. Lučenec, Hlohovec), teda lučenecký/ lučenecský → lučenský
pomnožné podstatné meno na -ovce alebo -ince (napr. Michalovce – michalovský, Mošovce – mošovský, Dudince – dudinský) [Patrí sem aj príd. meno od slova Medzilaborce]
B) Namiesto -sský podľa základného pravidla je -ský (napr. Sas – saský, Athos – athoský, Laos – laoský, Nová Ves – novoveský, Tisa – tiský, Kinshasa – kinshaský). Platí to aj pre nevyslovené francúzske –es (napr. Cannes - canneský).
C) Namiesto -skský podľa základného pravidla je -ský (napr. Damask – damaský, Slovensko – slovenský, Prusko – pruský)
D) Namiesto -cský podľa základného pravidla je -cký (napr. Kysuce – kysucký, Skalica – skalický) - ale pozri bod A)
E):
 Namiesto -kský alebo -gský (alebo -khský či -ghský) podľa základného pravidla je:
 -ský často ak je východiskové slovo cudzie slovo na -spoluhláska+g(h)/k (napríklad vždy od slov na -burg(h), -berg, -bourg(h)); patria sem napr. slová Habsburg – habsburský, Luxemburg – luxemburský, Pittsburgh – pittsburský, Edinbourgh – edinbourský, Norimberg –norimberský, Hongkong – hongkonský, Mekong – mekonský, York – yorský, Frank – franský, Malorka – malorský (ale napr. Ink - inkský); teda: habsburgský → habsburský, norimbergský → norimberský, malorkský → malorský.
-cký ak je východiskové slovo:
 domáce slovo na -k, -g (napríklad banícky, zámocký, balocký)
cudzí geografický názov na – samohláska + ka/ko (napríklad: kostarický, tanganický, africký, mexický)
 Namiesto -gský podľa základného pravidla je:
 -geský niekedy pri nemom -e(pozri I)
-žský niekedy ak je východiskové slovo názov na -ga z oblasti slovanských štátov (napr. Volga – volžský, Riga – rižský), ojedinele aj iný cudzí názov na -ga (napr. Katanga – katanžský) či -go (Kongo – konžský, ale napr. Togo – togský atď.).
Namiesto -okský podľa základného pravidla je len -ský niekedy ak je východiskové slovo domáce slovo na -ok (napr. Pezinok – pezinský).
F):
Namiesto -hský resp. -chský podľa základného pravidla je -žský resp. -šský (napr. Praha – pražský, súdruh – súdružský; Krompachy – krompašský, Vlachy – vlašský). Výnimky sú najmä slová Čech – český, Valach – valaský a hajdúch – hajdúsky.
Namiesto -chský podľa základného pravidla je -cheský niekedy pri nemom -e (pozri I)
G) Namiesto -ňský, -ďský, -ťský podľa základného pravidla je -nský, -dský, -tský, napr. viedenský, poznanský, riazanský, kenský, krivánsky, plzenský, kodanský, bukureštský, detský, zámostský, hrochotský, mokradský.
H) Namiesto -gnský podľa základného pravidla je -nský (vždy?) ak východiskové slovo je francúzske slovo na -gne alebo talianske slovo na -gn+samohláska (t. j. tam kde sa gn vyslovuje ako ň), napr. Champagne, Bologna (zároveň platí bod G), teda bolognský → bolonský atď…
CH) Namiesto -giský podľa základného pravidla je -džský (vždy?) ak východiskové slovo je talianske slovo na -gia (vyslovuje sa dža), teda napr. Perugia – perudžský.
I) Namiesto -ský podľa základného pravidla je:
 – samohláska + ský:
-eský је ak sa východiskové slovo končí na také nemé -e, ktorého vynechanie by spôsobilo nesprávnu výslovnosť predchádzajúcej spoluhlásky (najčastejšie ch, g, c), napr. Cambridge-cambridgeský (pozri pod nadpisom Prídavné mená od vlastných mien na nemé -e). Ale napríklad je La Manche – lamanšský (nie lamancheský), Liège - lièžsky (nie liègesky).
-iský/-eský/-ésky је ojedinele ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na -i/-e/-é, napr. pri slovách Dušanbe - dušanbeský, Youndé - youndésky, Lilongwe – lilongweský (porov. Zimbabwe).
-uský/-ásky/-ósky je často ak východiskové slovo je cudzie geografické (asi aj iné) meno a končí na -u alebo na neslovanské -á/-ó, napr. Thimphu, Nassau, Saná. Výnimky sú napr. Vanuatu – vanuatský a Peru → peruánsky.
 – samohláska + jský
 -ijský/-ejský je niekedy ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na -i/-e/-é, napr. pri slovách Capri, Malawi, Bali, Bari, Fidži, Gobi, Lahti, Moroni, Bairiki, Bangui, Abú Zábí, Male, San José. Teda napr. Capri: caprský → caprijský.  Poznámka: Ale mnohé iné cudzie geografické mená na -i/-e majú -ský podľa základného pravidla, napr. Nairobi, Kigali, Kiribati, Bikini, Burindi, Gaborone, Mbabane: Teda napr. Nairobi: nairobijský, nairobiský → nairobský 
-yjský je (vždy?) ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na -y, ktoré nesymbolizuje množné číslo, napr. pri slovách Port Moresby a Konakry (napr. Port Moresby – portmoresbyjský).
 -jský:
ak východiskové slovo je cudzie meno na -ea, -oa, -ua resp. -eo, -uo a -io, napr. Guinea – guinejský, Samoa – samojský, Managua – managujský, Montevideo – montevidejský, Tokio – tokijský. Výnimka je napr. Papua – papuánsky
niekedy ak východiskové je cudzie geografické (aj iné?) meno na -ia, napr. Namíbia – namíbijský. Patria sem (z geografický názvov) napr. Namíbia, Galícia, Gambia, Malajzia, Istria, Kalábria, Kantábria, Valencia, Alexandria, Apia, Bolívia, Libéria, Monrovia, Nikózia, Nigéria, Pretória, Sofia, Victoria. Porovnaj J).
-iansky:
niekedy ak východiskové slovo je cudzie geografické meno a končí na dve rôzne spoluhlásky + samohláska (napr. Basra – basriansky, Grenoble – grenobliansky, Yamoussoukro – yamoussokriansky, Zimbabwe – zimbabwiansky)
niekedy ak je východiskové slovo domáce geografické meno (napr. Dukla – dukliansky, Čaba – čabiansky), často aj s rozličnými zmenami v kmeni, napr. Barca – barčiansky (zoznam tvarov pre slovenské obce pozri v PSP vzadu)
J) Namiesto –iský podľa základného pravidla je -ský niekedy ak východiskové slovo je cudzie meno na -ia, napr. Sardínia – sardínsky. Patria sem napr. gubernia a z geografických názvov Sardínia, Perzia, Galia, Gdynia, Ilýria, Indonézia, Ligúria, Melanézia, Mikronézia, Polynézia, Mezopotámia, Panónia, Patagónia. Sicília, Slavónia, Tasmánia, Transylvánia, Astúria, Asýria, Austrália, Brazília. Porovnaj I). Ale je napr. Praia – praiský.
K) iné, napr.:
Byzancia – byzantský, Dalmácia – dalmatínsky, dalmátsky
Trácia – trácky
India – indický
Líbya – líbyjský (podobne asi pre všetky na -ya).
Oslo – osloský
Dauha – dauhaský (podobne asi pre všetky -ha, -ho)
Helsinki – helsinský

Z hore uvedeného vyplýva okrem iného, že:
od slov na -ia sa tvoria prídavné mená najmä týmito rôznymi spôsobmi:
podhoria – podhorský (základné pravidlo) resp. Sardínia – sardínsky (bod J)
Namíbia – namíbijský (bod I)
Perugia – perudžský (bod CH)
ako v bode K
od slov na -i/-í/-e/-é sa tvoria:
more – morský, Nairobi – nairobský, libreville – librevillský (základné pravidlo)
Capri – caprijský (bod I)
Dušanbe – dušanbeský (bod I)
Helsinki – helsinský (bod E)
od slov na -y sa tvoria:
Bermudy – bermudský (základné pravidlo)
Konakry – konakryjský (bod I)
od slov na -a/-o sa tvoria rozličnými spôsobmi (rôzne body vyššie)

Číslovky a číslice

Bilión a podobne 
Je nesprávne doslova prekladať z anglických textov číslovky „billion“ a vyššie, pretože v angličtine (a kedysi aj v ZSSR a vo Francúzsku) majú iný význam než v strednej Európe. Preto napr.:
bilión (vo význame: anglické billion ) → miliarda (pozri bilión)
trilión (vo význame: anglické trillion) → bilión (pozri trilión)
atď.

-tych/tich rokoch 
v dvadsiatych rokoch (vo význame: veku života) → v dvadsiatich rokoch
v dvadsiatich rokoch (vo význame: napr. roky 19201930) → v dvadsiatych rokoch
v 20-tich/v 20-tych/20. rokoch (vo význame: veku života) → v 20 rokoch [bez bodky!]
v 20-tych rokoch (vo význame: napr. roky 19201930) → v 20. rokoch

Analogicky pre ostatné čísla.

Percentá 
Medzi číselným údajom a znakom % sa v zásade píše medzera (napr. nárast o 12 % = nárast o 12 percent). Podľa výkladu normy STN 01 6910  a vyjadrenia jazykovej poradne SME to platí aj vtedy, ak znak % znamená prídavné meno (napr. 12 % roztok = 12-percentný roztok); podľa knihy Slovenčina bez chýb sa však v takomto prípade medzera nepíše (napr. 12% roztok = 12-percentný roztok). V češtine sa prípadoch, kde znak % označuje prídavné meno, medzera nepíše..

-krát, raz 
prvý krát (druhý krát a pod.) → prvýkrát (druhýkrát a pod.)
dva krát, jedenapol krát (tri krát a pod.) → dvakrát, jedenapolkrát (trikrát a pod.)
2krát, 17,5krát → 2-krát, 17,5-krát
viac krát, veľa krát, mnoho krát → viackrát, veľakrát, mnohokrát
prvýraz (druhýraz a pod.) → prvý raz (druhý raz a pod.)
päť/šesť razy, jeden a pol razy (a pod.) → päť/šesť ráz, jeden a pol ráz (a pod.) [Ale pre celé číslovky do čísla 4 je (samozrejme): jeden raz, dva/tri/štyri razy.]
6ráz, 21,5ráz → 6 ráz, 21,5 ráz
viac razy, veľa razy, mnoho razy → viac ráz, veľa ráz, mnoho ráz

Medzery pri písaní číslic 
Čísla s viac ako tromi číslicami sa členia do skupín po troch čísliciach od poslednej číslice alebo od desatinnej čiarky doľava, alebo od desatinnej čiarky doprava a jednotlivé skupiny sa oddeľujú medzerou:
6358 → 6 358
3589522 → 3 589 522
567255,563 → 567 255,563
5,789456123 → 5,789 456 123
Ale roky (letopočty) sa píšu bez medzery (napr. 5263 pred Kr., v roku 2011).

Za desatinnou čiarkou sa nepíše medzera.

Medzery pri písaní dátumu pozri nižšie pod sekciou Interpunkcia.

Skloňovanie cudzích vlastných mien

Skloňovanie mien so šľachtickým prídomkom pripojeným k menu predložkou 
V takýchto prípadoch (pri slovenských menách je to samozrejmé) sa skloňuje iba krstné meno, teda:
Leonarda da Vinciho → Leonarda da Vinci
Tychovi de Brahovi → Tychovi de Brahe
Ale ak prídomok stojí samostatne, tak sa skloňuje (napr. Dal som to da Vincimu).

Skloňovanie slovanských (aj českých) vlastných mien 
Slovanské priezviská, geografické a iné vlastné mená, ktoré vo svojom jazyku majú prípony prídavných mien (napr. pri priezviskách ruské -kij, -oj, poľské a južnoslovanské -li, -ski, -cki, -čki, české -ný, pri geografických menách ruské -aja) sa skloňujú ako prídavné mená, napr. (Majakovskij, Tolstoj, Taszycki, Vážný), teda napr.:
Tolstoj: Tolstoja → Tolstého
Cimľanskaja: v Cimľanskaji → v Cimľanskej
České vlastné mená nechávame v nominative v pôvodnom tvare, ale pri skloňovaní používame slovenské (nie české) pádové prípony, napr. Ohře – nad Ohřou (nie nad Ohří), Praha – v Prahe (nie v Praze). Pritom netreba zabúdať, že:
niektoré české miestne mená majú v slovenčine iný rod (napr. Olomouc, Chrudim, Litomyšl sú v slovenčine mužského rodu)
priezviská na -ě skloňujeme niektoré podľa vzoru kuli, iné podľa vzoru hrdina a iné zas podľa vzoru chlap
v priezviskách a krstných menách na -něk pri skloňovaní vynechávame -ě- a mäkčíme n (napr. Vaněk – Vaňka)

Rytmické krátenie 
Niekedy sa chybne nedodržuje rytmické krátenie (napr. v češtine neexistuje rytmické krátenie, preto vznikajú pri preklade chyby), napr.:
sovietský, sovietského … → sovietsky, sovietskeho …
talianský, talianského … → taliansky, talianskeho …
hollywoodský, hollywoodského … → hollywoodsky, hollywoodskeho… [lebo sa vyslovuje holivúdsky]
vládnú – vládnúci – vládnúcemu – vládnúcim … → vládnu – vládnuci – vládnucemu – vládnucim …
hrádzám – hrádzách → hrádzam – hrádzach

Prepisy (transkripcie) z iných písiem 
Nie je správne preberať prepisy cudzích názvov a termínov z anglických alebo inojazyčných textov (pokiaľ nie sú myslené ako vysoko odborné medzinárodné prepisy); prepisy sa riadia v prvom rade pravidlami uvedenými v PSP v kapitole III a VII. České prepisy – ale s výnimkou prepisov pre grécke písmo a cyriliku (V češtine sa používa iný systém na prepis z cyriliky – pozri pod Prepis z cyriliky do latinky) – sú však často rovnaké resp. veľmi podobné prepisu vhodnému podľa PSP alebo pre slovenského čitateľa.

Názvy geografických objektov 
Správny tvar názvu domáceho geografického objektu možno nájsť na nasledujúcich stránkach http://www.skgeodesy.sk/index.php?www=sp_detail&id=573&navigation_id=598 a PSP. Iba ak tam daný objekt nie je uvedený, použijú sa iné relevantné zdroje.

Správny tvar názvu zahraničného geografického objektu je takýto:
a) Ak je uvedený na nasledujúcich stránkach: , tak sa preberie tak, ako je na týchto stránkach uvedený (tieto názvy sú záväzné podľa zákona)
b) Inak sa použijú iné vhodné zdroje alebo sa preberie originálny názov. Ak originálny názov nie je v latinke, prepíše sa podľa zásad prepisu (transkripcie) uvedených v PSP (Vo Wikipédii sa v prípade b) preberie originálny názov. Tento originálny názov sa prepíše podľa zásad prepisu uvedených v PSP; pre jazyky neuvedené v PSP sa použijú pravidlá prepisu stanovené vo Wikipédii; pre jazyky bez pravidiel stanovených vo Wikipédii sa prepisuje tak, aby sa čo najvernejšie slovenskými písmenami zobrazila fonetická podoba originálneho názvu)

Ďalšie témy súvisiace s názvami geografických objektov pozri v kapitolách Podstatné mená, Prídavné mená a Písanie veľkých/malých písmen.

Názvy živočíchov a rastlín 
Hoci niektoré rastliny a zvieratá majú zhodný názov v češtine aj slovenčine (najmä v prvej časti názvu), veľká väčšina názvov je rozdielna, preto nemožno české názvy rastlín a zvierat prekladať tak, že sa mechanicky preložia jednotlivé slová názvu do slovenčiny. Ak živočích alebo rastlina má vo wikipédii článok, preklad možno urobiť podľa názvov článku v slovenčine a češtine, ak nemá vo wikipédii článok, preklad možno urobiť zadaním latinského názvu živočícha alebo rastliny do internetového vyhľadávača a odsledovaním jeho slovenských ekvivalentov uvedených na takto nájdených odborných stránkach.

Ďalšie témy súvisiace s názvami živočíchov a rastlín pozri v kapitolách Postatné mená (podkapitola
„Vzor dub a stroj – množné číslo – nominatív a genitív – zvieracie podstatné mená“), Prídavné mená
a Písanie veľkých/malých písmen.

Vykanie 
Pri vykaní je v príslušnej vete prísudkové sloveso aj doplnok vyjadrený príčastím minulým (na rozdiel od češtiny) v množnom čísle, zatiaľ čo prídavné meno v prísudku aj doplnku je (rovnako ako v češtine) v jednotnom čísle a v rode svojho podmetu. Preto napr.:
Slečna, keby ste bola taká dobrá a pomohla mi → Slečna, keby ste boli taká dobrá a pomohli mi.
Pán Novák, bol ste tam? → Pán Novák, boli ste tam?
Tetka, prišla ste posledná → Tetka, prišli ste posledná
Písal ste to sám? → Písali ste to sám?
Ďakujem, že ste mi pomohol. → Ďakujem, že ste mi pomohli.
Tento princíp platí aj pre menné prídavné mená rád, dlžen, hoden:
Aj vy by ste bola rada, keby pršalo → Aj vy by ste boli rada, keby pršalo

Pasív (trpný rod)
V slovenčine sa správne dáva prednosť zvratnému pasívu (t. j. spojeniu typu „robí sa“) pred opisným pasívom (t. j. spojením typu „je robené“). Opisný pasív nie je nesprávny, ale je štylisticky nevhodný (okrem prípadov, kde by jeho nepoužitie mohlo viesť k nejasnostiam). V češtine je opisný pasív oveľa častejší a v jazykoch ako angličtina či nemčina zvratný pasív vôbec neexistuje, preto tu často dochádza k chybám pri preberaní z cudzích jazykov. Napr.:
je používaný → (vhodnejšie:) používa sa
Bolo použité násilie → (vhodnejšie:) Použilo sa násilie/Použili násilie
Dvere sú otvárané každý pondelok → (vhodnejšie:) Dvere sa otvárajú každý pondelok [Len ak by mohlo dôjsť k nejasnostiam, či máme na mysli dvere, ktoré niekto otvára alebo dvere, ktoré sa otvárajú samy, použijeme opisný pasí Dvere sú otvárané každý pondelok.]
Ak je vo vete uvedený aj pôvodca deja, je najlepšie zmeniť pasívnu vetu na aktívnu, napr.:
Dvere sú otvárané vrátnikom každý pondelok → (vhodnejšie:) Vrátnik otvára dvere každý pondelok.

Písanie veľkých/malých písmen

Viacslovné názvy geografických objektov, štátov, administratívnych jednotiek, inštitúcií, podnikov a pod. a nadpisy 
Na rozdiel od napr. angličtiny, v ktorej sa všetky začiatočné písmená v rámci vlastného mena inštitúcie, podniku, geografického objektu a podobne alebo akéhokoľvek nadpisu píšu veľkým, v slovenčine sa v takýchto prípadoch veľkým píše len začiatočné písmeno prvého slova celého názvu. Preto napr. :
Ďaleký Východ → Ďaleký východ
Organizácia Bojovníkov za Vzduch → Organizácia bojovníkov za vzduch
Matica Slovenská → Matica slovenská

Výnimka 1: Výnimku tvoria prípady, v ktorých názov zahŕňa časti, ktoré sú samy o sebe názvami (vlastnými menami). Tieto sa potom píšu veľkým začiatočným písmenom, napr.:
Predná india → Predná India
Malá ázia → Malá Ázia
Organizácia Spojených Národov / Organizácia spojených národov → Organizácia Spojených národov [lebo výraz „Spojené národy“ (United Nations, UN) sa tu považuje za vlastné meno]
Filozofická fakulta univerzity Komenského/Filozofická Fakulta Univerzity Komenského → Filozofická fakulta Univerzity Komenského

Výnimka 2: Výnimku tvoria aj oficiálne názvy obcí (t. j. sídelných administratívnych jednotiek), čiže administratívnych miest, dedín a osád, a ich administratívnych štvrtí a podobných administratívnych častí, pretože v týchto prípadoch píšeme aj v slovenčine všetky začiatočné písmená (okrem predložiek vnútri názvu) veľkým:
Devínska Nová Ves je správne
Dlhé Diely → Dlhé diely [nejde o administratívnu jednotku, ale iba o sídlisko v rámci Karlovej Vsi]
Štrbské Pleso → a) Štrbské Pleso (administratívny celok), b) Štrbské pleso (jazero)
Dobšinská Ľadová Jaskyňa → a) Dobšinská Ľadová Jaskyňa (administratívny celok), b) Dobšinská ľadová jaskyňa (samotná jaskyňa)
Večné Mesto → Večné mesto [Lebo názov je síce názov obce, ale nie je oficiálny.]
Ak však názov administratívnej obce zahŕňa aj zemepisný názov iného druhu, tento zemepisný názov sa pokiaľ ide o písanie veľkých/malých písmen píše ako keby stál samostatne, teda:
Závada pod Čiernym Vrchom → Závada pod Čiernym vrchom [Čierny vrch je názov miestneho vrchu.]

Výnimka 3: Výnimku tvoria aj názvy štátov, hradov a zámkov, ale len pokiaľ ide o ich vnútorné časti iné než všeobecné základné slová „republika, štát, kráľovstvo“ (a pod.), „hrad, zámok“ (a pod.):
Pobrežie slonoviny → a) Pobrežie Slonoviny (štát), b) Pobrežie slonoviny (pobrežie)
Slovenská(/Poľská atď.) Republika → Slovenská (/Poľská atď.) republika [v názve je slovo republika]
Červený kameň → Červený Kameň
Devínsky Hrad → Devínsky hrad [v názve je slovo hrad]

Výnimka 4: V cudzojazyčných názvoch písaných latinkou ponechávame pôvodné písanie, napr. Rio Grande, Alfa Centauri, Süddeutsche Zeitung, Rocznik Slawistyczny. Pre cudzojazyčné názvy písaných písmami, v ktorých sa nerozlišuje písanie veľkých a malých písmen, sa obyčajne postupuje tak, ako by sa daný názov písal, keby to bol názov slovenský.

Názvy svätých 
Slovo svätý sa v menách svätých píše malým:
Svätý Peter → svätý Peter

Názvy živočíchov a rastlín 
Latinské názvy všetkých taxonomických kategórií odhora až po úroveň rodu (vrátane jeho podkategórií napr. podrodu) sa píšu s veľkým začiatočným písmenom, napr. doména Eukaryota, ríša Tetrapoda, čeľaď Strigidae, rod Bubo. Názov druhu a poddruhu sa začína veľkým písmenom (lebo prvé slovo je názov rodu) a pokračuje ďalej slovami začínajúcimi malými písmenami (lebo sú to prídavné mená), napr. druh Bubo bubo, poddruh Bubo bubo bengalensis.

Slovenské názvy všetkých taxonomických kategórií sa píšu malými začiatocnými písmenami, teda napr. doména eukaryoty, ríša štvornožce, čeľaď sovovité, rod výr, druh výr skalný, poddruh výr skalný bengálsky.

Názvy historických štátov 
Veľkým začiatočným písmenom píšeme nielen oficiálne názvy štátov, spolkových krajín a podobne, ale aj všetky názvy štátov ustálené dodatočne historikmi (v češtine to tak nie je – napr. je osmanská říše, franská říše, římská říše):
osmanská ríša → Osmanská ríša
franská ríša → Franská ríša
rímska ríša → Rímska ríša [V prvom a druhom vydaní KSSJ bola – ako uvádza tretie vydanie – tlačová chyba „rímska ríša“]
Malým začiatočným písmenom však píšeme pomenovania rozlíšené číslovkami a pomenovania motivované istými udalosťami, osobami (panovníkmi) a podobne:
Prvá republika → prvá republika
Druhé cisárstvo → druhé cisárstvo
Tretia ríša → tretia ríša
Habsburská monarchia → habsburská monarchia
Predmníchovská republika → predmníchovská republika
Názov typu Samova ríša by sa podľa tohto druhého pravidla mal písať malým začiatočným písmenom, ale prevažuje skutočnosť, že je na začiatku privlastňovacie prídavné meno od vlastného mena, preto sa píše veľkým (t. j. (neexistujúci) tvar Habsburgova monarchia by sa tiež písal veľkým).

Názvy historických udalostí (vojen, revolúcií, bitiek a pod.) 
veľkým začiatočným písmenom píšeme:
revolúcie a povstania (nie však vzbury a štrajky): Slovenské národné povstanie, Májové povstanie, Veľká francúzska revolúcia (alebo Francúzska revolúcia)
vojenské operácie: Púštna búrka, Overlord
malým začiatočným písmenom píšeme ostatné udalosti, napr.:
vojny: tridsaťročná vojna, prvá/druhá svetová vojna, britsko-afganská vojna, napoleonské vojny
vzbury, štrajky: krompašská vzbura, handlovský štrajk
uzavretia mieru: versaillský mier [ale: Versaillská (mierová) zmluva]
bitky [pozri poznámku dole]: bitka o Ardeny, bitka o Kursk, bitka pri Stalingrade, bitka pri Lamači, bitka troch cisárov
iné: revolučné udalosti na Slovensku

Poznámka k bitkám: Pri bitkách je pravidlo nejasné. PSP uvádzajú ako ako jediný príklad pre bitku „Stalingradská bitka“, ale uvádzajú ju ako príklad vojenskej operácie, pričom nie je jasné, či vojenskou operáciou myslia len veľké bitky, dlhodobé bitky, bitky niekým oficiálne pomenované ako vojenská operácia alebo či tým myslia akékoľvek bitky (ak sa myslia akékoľvek bitky, potom by sa muselo písať aj Bitka o Ardeny, Bitka o Kursk a podobne). Napríklad Encyclopaedia Beliana píše (tak ako všetky odborné zdroje) bitky typu „bitka pri/o/na XY“, „bitka troch cisárov“ malým začiatočným písmenom. Zároveň však píše tvary „xy-ská bitka“ (zdá sa že zásadne) s veľkým začiatočným písmenom (teda má napr. bitka o Ardeny a zároveň Ardenská bitka, bitka o Kursk a zároveň Kurská bitka atď.), nie je však jasné, na základe akého pravidla resp. akej logiky takto postupuje.

Názvy historických zmlúv a dohôd 
Píšu sa veľkým začiatočným písmenom: Postupimská dohoda, Versaillská (mierová) zmluva [ale: versaillský mier – porov. vyššie].

Fyzikálne jednotky a ich značky 
Jednotky sa píšu s malým začiatočným písmenom (napr. meter, farad). Značky jednotiek sa tiež v zásade píšu malým (napr. m), ale značky jednotiek pomenovaných po osobe sa píšu veľkým (napr. F, A, W, V). Výnimku tvorí značka litra (povolené je L aj l, do roku 1979 sa písalo len malé l) a staršia značka fermi (f – malé písmeno).

Interpunkcia 
a) Za bodkou a čiarkou v bežnom texte sa píše medzera:
Muž,ktorý sa usmieva,má dobrú náladu.Jeho žena oddychuje. → Muž, ktorý sa usmieva, má dobrú náladu. Jeho žena oddychuje.
Platí to aj pre inciály:
T.G. Masaryk → T. G. Masaryk
Platí to aj pre dvojpísmenové skratky typu t. j., a. s. a tak ďalej.

Medzera za bodkou sa nepíše pred iným interpunkčným znamienkom (napr. čiarkou):
B. B. , → B. B.,

b) Bodka vypadáva pred bodkou označujúcou koniec vety (aby nevznikli dve bodky za sebou):
Vítame kráľa Ľudovíta IV..→ Vítame kráľa Ľudovíta IV.

c) Na rozdiel od angličtiny sa príslovkové určenie na začiatku vety nikdy neoddeľuje čiarkou:
V matematike, Einsteinova rovnica označuje… → V matematike Einsteinova rovnica označuje…
Po príchode do mesta, rodina našla dom … → Po príchode do mesta rodina našla dom…

d) V spojeniach typu „podstatné meno + …-ný/-ná/-né + ďalšie slová“ (časť za podstatným menom je vlastne skrátené vyjadrenie vedľajšej vety začínajúcej sa na „ktorý“) písanie čiarky závisí od významu vety: (a) ak si do spojenia možno domyslieť slovo „mimochodom“, čiarka sa píše, (b) ak si nemožno domyslieť slovo „mimochodom“ (inými slovami: ak je časť za podstatným menom skráteným vyjadrením vedľajšej vety začínajúcej na „(len) taký, ktorý“), čiarka sa nepíše, napr.:
Dom postavený rodičmi raz dávno je najkrajším domom v meste. (hovoriaci má len jeden dom) → Dom, postavený rodičmi raz dávno, je najkrajším domom v meste. [Možno si domyslieť „Dom (ktorý bol) mimochodom postavený rodičmi…“; inými slovami: význam nie je „Len taký dom, ktorý bol postavený rodičmi…“, pretože dom majú len jeden.]
Dom, postavený na piesku, sa ľahko zrúti → Dom postavený na piesku sa ľahko zrúti [Nemožno si domyslieť „Dom (,ktorý bol) mimochodom postavený na piesku…“; inými slovami: význam je „Len taký dom, ktorý je postavený na piesku…“]
Toto rozlišovanie je mimochodom obsahovo rovnaké ako v(o vzorovej spisovnej) angličtine rozlišovanie medzi použitím spojky that alebo which (oboje vo význame „ktorý“).

e) V prívlastkových spojeniach typu „prídavné meno + prídavné meno + podstatné meno“ písanie čiarky závisí od významu vety: (a) ak si medzi prídavné mená možno domyslieť slová „inak/lepšie povedané“ alebo jednoducho spojku „a (to)“, čiarka sa píše, (b) inak sa čiarka nepíše, napr.:
mastná, sparená krajina → mastná, sparená krajina [krajina je mastná a (inak povedané) sparená]
súčasná, slovenská poézia → súčasná slovenská poézia [zo slovenskej poézie len súčasná]

f) Pred výrazmi a preto, a tak, a teda, a predsa, a jednako, a pritom a podobne, ako aj pred a to sa píše čiarka:
Nikto tam nebol a tak odišiel → Nikto tam nebol, a tak odišiel.

g) Pred alebo sa normálne nepíše čiarka. Píše sa len v spojení buď – alebo (resp. alebo – alebo) a môže sa písať len vtedy, ak vyjadruje zreteľný stupňovací, odporovací alebo vylučovací vzťah (teda mimo jej „hlavného“ použitia).

h) Pred ako/než/ani sa píše čiarka, len keď nasleduje (celá) vedľajšia veta (vrátane porovnávacej vedľajšej vety), inak sa čiarka nepíše:
Je tu lepšie ako som čakal. → Je to lepšie, ako som čakal. [vedľajšia veta je „ako som čakal“, teda ako pripája vetu „čakal som“.]
Je to lepšie, ako vlani. → Je to lepšie ako vlani. [„vlani“ nie je vedľajšia veta, ale len slovo.]

i) V číselne vyjadrenom dátume uvedenom vo vete sa píšu medzery (Prišli 20. 3. 2011), iba ak stojí samostatne, môžu sa medzery vynechať (20.3.2011).

j) Príslovkové určenia rozličného druhu alebo toho istého druhu so širším a užším určením neoddeľujeme čiarkou:
Bratislava, 2. 10. 2011 → Bratislava 2. 10. 2011 [bez čiarky za mestom a navyše mimochodom bez bodky na konci!]
V Bratislave, 2. 10. 2011 → V Bratislave 2. 10. 2011
Bratislava, dňa 2. 10. 2011 → Bratislava dňa 2. 10. 2011
Leteli dolu kopcom, v najprudšom cvale, rovno do mňa. → Leteli dolu kopcom v najprudšom cvale rovno do mňa.
Olej sa nalieva až po kontrolnú skrutku, po boku skrine. → Olej sa nalieva až po kontrolnú skrutku po boku skrine.

Referencie

Základná literatúra 
Pravidlá slovenského pravopisu, Krátky slovník slovenského jazyka, Slovník slovenského jazyka, Synonymický slovník slovenčiny
web.Archive.org: MK SR: Ako nehrešiť proti slovenčine vyšlo knižne v roku 1995, treba poznamenať, že zoznam označuje ako „nesprávne“ aj tvary, ktoré sú v skutočnosti kodifikované – napr. v KSSJ – a teda sú správne, ale len nevhodné

  
  
Horák, G. et al. – Česko-slovenský slovník, 1981
 
http://web.archive.org/web/20110811165519/http://www.juls.savba.sk/poradna/poradnaint3.pdf
Ministerstvo kultúry SR: Jazykové okienko

Chyby v slovenčine
Slovenčina
Čeština