joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Stredoamerické a karibské hry

Stredoamerické a karibské hry sú medzinárodné multišportové podujatie, usporadúvané každé 4 roky v regióne Strednej Amerike a Karibiku, pod dohľadom Stredoamerickej a karibskej športovej organizácie (CASCO)/(ODECABE). Účastnia sa ho športovci z 32 panamerických krajín, medzi ktorými sú aj 4 juhoamerické štáty (Guyana, Kolumbia, Surinam a Venezuela), ktoré sú tiež členmi CASCO. Iba Mexiko sa zúčastnilo všetkých hier. Viaceré športové turnaje na týchto hrách sú kvalifikáciou na kontinentálne hryPanamerické hry, ktoré sa konajú o 1 rok neskôr.

Dejiny 
Počas konania kongresu na LOH 1924 v Paríži členovia Medzinárodného olympijského výboru z Guatemaly, Kuby a Mexika navrhli vytvorenie regionálnych hier v Strednej Amerike. Už o 2 roky sa prvé podujatie týchto hier aj zorganizovalo. 

Prvé hry sa konali v Mexiko City v roku 1926, vtedy pod názvom Stredoamerické hry, čo z nich robí najstaršie doteraz konané regionálne hry na svete. Zúčastnili sa ich iba 3 krajiny: Guatemala, Kuba a Mexiko, ktoré súťažili v 9 športoch: atletika, basketbal, bejzbal, plávanie, skoky do vody, šerm, športová streľba, tenis a volejbal. Od roku 1938 nesú hry súčasný názov.

Zoznam Stredoamerických a karibských hier

Športy 
V celej histórii Stredoamerických a karibských hier sa predstavilo 41 športov.

Aktívne športy

Bývalé športy

Historická medailová tabuľka (19262014)

Pozri aj 
 Panamerické hry 
 Juhoamerické hry
 Stredoamerické hry

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Stredoamerickej a karibskej športovej organizácie /
 Oficiálna stránka hier v roku 2010

Zdroje 
 Stredoamerické a karibské hry na stránke Stredoamerickej a karibskej športovej organizácie /
 Výsledky Stredoamerických a karibských hier
Návrat Temného rytiera

Návrat Temného rytiera je akčný film režiséra Christophera Nolana a záverečný diel trilógie o Batmanovi. Autorom príbehu je David S. Goyer a na scenári k filmu sa okrem Christophera Nolana podieľal aj jeho mladší brat Jonathan Nolan. Film je založený na komiksovej postave Batmana (DC Comics) a je pokračovaním predošlých filmov Batman začína (Batman Begins, 2005), Temný rytier (The Dark Knight, 2008) a je zároveň vyvrcholením celej Nolanovej trilógie o Batmanovi. K hercom (postavám) známym z predošlých dielov, Christian Bale (Bruce Wayne/Batman), Michael Caine (Alfred Pennyworth), Gary Oldman (James Gordon) a Morgan Freeman (Lucius Fox) pribudli Anne Hathaway ako Catwoman a Tom Hardy ako žoldnier Bane, ktorého cieľom je zničiť Gotham City. Práve Bane a jeho hrozba pre mesto prinútia Bruca Wayna zanechať dôchodok a stať sa opäť Batmanom. Tentokrát to ale bude mať Batman omnoho náročnejšie ako v predošlých dieloch.

Christopher Nolan spočiatku váhal o návrate k sérii ale po objavení správnej dejovej línie so svojím bratom Jonathanom a Davidom Goyerom zmenil názor. Nolan čerpal inšpiráciu z komiksov  Knightfall (1993), The Dark Knight Returns (1986) a No Man's Land (1999), ktoré mali spoločného antihrdinu - Bana. Natáčanie prebiehalo na rôznych miestach, vrátane Indie, Londýnu, Nottinghamu, Glasgowu, Los Angeles, New Yorku, Newarku alebo Pittsburghu.

Obsadenie 
 Christian Bale ako Bruce Wayne/Batman
 Michael Caine ako Alfred Pennyworth
 Anne Hathaway ako Selina Kyle/Catwoman
 Tom Hardy ako Bane
 Gary Oldman ako Komisár Jim Gordon
 Joseph Gordon-Levitt ako John Blake
 Marion Cotillard ako Miranda Tateová/Talia al Ghul
 Morgan Freeman ako Lucius Fox
 Ben Mendelsohn ako John Daggett
 Nestor Carbonell ako starosta Anthony Garcia
 Matthew Modine ako zástupca komisára Peter Foley
 Daniel Sunjata ako kapitán Jones
 Burn Gorman ako Philip Stryver
 Juno Temple ako Jen
 Cillian Murphy ako Jonathan Crane
 Brett Cullen ako kongresman
 Alon Moni Abutbul ako doktor Leonid Pavel

Externé odkazy 
 Stránka o filme

Akčné filmy USA
Britské akčné filmy
Filmy režírované Christopherom Nolanom
Batman
Filmy z 2010
Filmy podľa názvu
Adjuvans (imunológia)

Adjuvans v imunológii je látka, ktorá stimuluje imunitnú odpoveď organizmu pri súčasnom podaní antigénov (očkovaní). Zvyšuje citlivosť lymfocytov na podaný antigén a aktivuje zápalovú reakciu. K najznámejším látkam tohto typu patrí Freundovo adjuvans, používané pri imunizácii zvierat.

Externé odkazy 
 Vaxjo: Vaccine Adjuvants - vyhľadávač používaných adjuvans vo vakcínach

Zdroj 

Imunológia
Juhoamerické hry

Juhoamerické hry sú medzinárodné multišportové podujatie, usporadúvané každé 4 roky v Južnej Amerike, pod dohľadom Juhoamerickej športovej organizácie (ODESUR). Účastnia sa ho športovci zo všetkých 12 juhoamerických, 2 karibských a 1 stredoamerickej krajiny, ktoré sú členmi ODESUR. Oheň Juhoamerických hier ako náprotivok olympijského ohňa z Grécka je vždy zapálený a nesený z bolívijského mesta Tiahuanaco. Viaceré športové turnaje na týchto hrách sú kvalifikáciou na celokontinentálne multišportové podujatie – Panamerické hry, ktoré sa vždy konajú o 1 rok neskôr.

Dejiny 
Myšlienka vzniku subkontinentálnej športovej organizácie vznikla v roku 1976, keď prezident bolívijského olympijského výboru José Gamarra Zorrilla začal šíriť olympijský ideál v Južnej Amerike. A práve v bolívijskom hlavnom meste La Paz na konferencii v ten istý rok vznikla v spolupráci s predsedami národných olympijských výborov Argentíny, Peru, Paraguaja a Čile Juhoamerická športová organizácia (ODESUR), ktorá bola záštitou Panamerickej športovej organizácie (PASO). Prvým predsedom sa stál práve José Gamarra Zorrilla. Na konferencii o rok neskôr bolo schválené vytvorenie regionálnych hier podľa vzoru Panamerických hier.

Prvé hry sa konali v La Paz v roku 1978. Zúčastnilo sa ich 8 krajín: Argentína, Bolívia, Brazília, Čile, Ekvádor, Paraguaj, Peru a Uruguaj, ktoré súťažili v 16 športoch. 4-ročný cyklus hier nebol nikdy porušený. V roku 1982 sa pripojili 2 členovia, Kolumbia a Venezuela, v roku 1990 Surinam a v roku 1994 aj ďalšie 3 krajiny: Aruba, Holandské Antily a Panama. Poslednou krajinou bola Guyana, v roku 1998.

V roku 2009 zorganizovala ODESUR prvé Juhoamerické plážové hry, ktoré sa konajú s 2-ročnou periodicitou. Konali sa v Montevideu a zúčastnilo sa ich 12 krajín, ktoré súťažili v 9 športoch. Víťaznou medailovou krajinou sa v prvých dvoch edíciách hier stala Brazília.

Zoznam Juhoamerických hier

Športy 
V celej histórii Juhoamerických hier sa predstavilo 42 športov.

Aktívne športy

Bývalé športy

Historická medailová tabuľka (19782010)

Pozri aj 
 Pacifické hry
 Bolivarianské hry
 Stredoamerické a karibské hry

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Juhoamerickej športovej organizácie

Zdroje 
 Juhoamerické hry na stránke Juhoamerickej športovej organizácie 
 História Juhoamerických hier 

 
Multi-športové podujatia
Ján Damaský

Ján Damaský (iné názvy: Ján z Damasku , Ján Damašský, Ján Damascénsky, Ján Damascénius, Ióannés Damaskénos, gr.  Ἰωάννης ὁ Δαμασκηνός, lat. Iohannes Damascenus; * asi 650 - † 749, Damask) bol svätec, byzantský teológ, hymnograf a poradca jeruzalemského patriarchu v teologických otázkach. Pokúsil sa o syntézu byzantskej teológie. Bol významným zástancom úcty svätých ikon, vo svojich dielach ako prvý podáva ucelenú náuku o ich úcte a obhajuje ju proti ikonoklastom. Jeho najvýznamnejším dielom je trojdielny spis Prameň poznania (najznámejšia je jeho tretia časť O pravej viere).

Bol jedným z najvýznamnejších byzantských hymnografov. Pripisuje sa mu sformovanie osmohlasníka (oktoichu) a významne prispel aj k formovaniu triodionu. Zostavil veľké množstvo kánonov, ktoré sa v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi podnes používajú v bohoslužbách. Najznámejším z nich je Kánon Paschy.

Je uctievaný ako svätý (prepodobný). Jeho sviatok sa slávi 4. decembra. Bol posledný z cirkevných otcov, ním sa uzatvára éra patristiky.

Literatúra 

 Řeči na obranu obrazů / Sv. Jan Damašský; přeložil, úvodem a doslovem opatřil Tomáš Mikulka. Červený Kostelec : Pavel Mervart, 2012. 153 s. (Pro Oriente; zv. 17.) (čiastočne) dostupné online. ISBN 978-80-7465-017-8. (po česky)

Slovenské preklady diela 
Z jeho rozsiahleho diela sú v slovenskom preklade dostupné:

 Kánon Paschy (Veľkej noci).
 Reč na Narodenie presvätej Bohorodičky.
 Stvorenie anjelov a ich bytie. (Úryvok z diela O pravej viere.)
 Slovo o panenstve
 Kríž vo svetle viery (Úryvok z diela O pravej viere.)

Iné projekty

Externé odkazy 

 

Teológovia
Úmrtia v 749
Svätci
Cirkevní otcovia
Učitelia cirkvi
Stredovekí astronómovia
Peter Ustinov

Peter Alexander Ustinov, CBE, (* 16. apríl 1921, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 28. marec 2004, Genolier, Švajčiarsko) bol britský herec, humorista, novinár, scénograf, divadelný i filmový režisér, scenárista, moderátor a divadelný organizátor, držiteľ ceny Oscara, Emmy, Zlatý glóbus a BAFTA.

Pochádzal z umeleckého prostredia, jeho otec bol novinár, matka maliarka. Mal ruských, nemeckých, francúzskych a talianskych predkov.

Vo filme sa prvý raz objavil na začiatku 40. rokov 20. storočia. Medzi jeho najznámejšie úlohy patrí detektív Hercule Poirot v rovnomennom filme podľa knihy Agathy Christie Smrť na Níle z roku 1978, alebo postava rímskeho cisára Nera vo filmovej adaptácii románu Quo Vadis?.

Svojho prvého Oscara dostal za film Spartakus, druhého za Topkapi z roku 1964.

Česko-Slovensko navštívil v roku 1991, kedy vystupoval v pražskom Národním divadle.

Viac ako 35 rokov pôsobil aj ako ambasádor detského fondu UNICEF.

Filmografia (výber) 
 1951 Quo Vadis?
 1957 Egypťan
 1960 Spartacus
 1964 Topkapi
 1968 Hot Millions
 1973 Robin Hood
 1976 Loganov útek
 1977 Dvojčatá
 1978 Smrť na Níle
 1979 Vydra Tarka
 1979 Budeme chudnúť spoločne
 1981 Charlie Chan a kliatba Dračej kráľovny
 1982 Zlo pod slnkom
 1988 Schôdzka so smrťou
 1992 Liek pre Lorenza
 1999 Ženích na úteku
 2001 Viktória a Albert (TV) 
 2003 Luther

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
 Obituary (UNICEF)
 An address by Ustinov to the Durham History Society 2000 conference on The United Nations: Past, Present and Future.
 "In All Directions"
 Peter Ustinov v rozhovore s Mikeom Wallaceom v The Mike Wallace Interview 29. marca 1958

Zdroj 

Anglickí divadelní herci
Anglickí filmoví herci
Anglickí televízni herci
Britskí filmoví režiséri
Britskí scenáristi
Britskí humoristi
Držitelia Oscara za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Grammy
Držitelia ceny BAFTA
Držitelia ceny Emmy za najlepší mužský herecký výkon v miniseriáli alebo televíznom filme
Držitelia Radu britského impéria
Anglické osobnosti francúzskeho pôvodu
Anglické osobnosti nemeckého pôvodu
Anglické osobnosti ruského pôvodu
Anglické osobnosti talianskeho pôvodu
Osobnosti z Londýna
Ľadové pleso

Ľadové pleso (oficiálne), nesprávne Zbojnícke ľadové pleso (správnejšie má sa volať Ľadové pleso vo Veľkej Studenej doline alebo zriedkavejšie Zbojnícke Ľadové pleso), ({{vjz|pol| Zmarzly Staw, Zmarzly Staw Staroleśny}}, , ) je pleso vo  Veľkej Studenej doline v kotline pod juhovýchodnou stenou Hranatej veže a Kresaným rohom nad Starolesnianskym plesom Vysokých Tatrách. Pleso býva do leta zamrznuté. Meno mu dal jeho ľad. Má rozlohu . Dosahuje maximálnu hĺbku . Leží v nadmorskej výške .

Turistika 
 po  značke (Tatranská magistrála):
 z Hrebienka po rázcestie Nad Reinerovou chatou, ďalej
 po  značke:
 z rázcestia Nad Reinerovou chatou na Zbojnícku chatu a ďalej
 po  značke:
 zo Zbojníckej chaty k Ľadovému plesu
 po  značke:
 zo Sliezskeho domu cez Poľský hrebeň, ďalej
 po  značke:
 cez Prielom, Veľkú Studenú dolinu k Zbojníckej chate a ďalej
 po  značke:
 zo Zbojníckej chaty k Ľadovému plesu.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Ľadové pleso
Plesá vo Vysokých Tatrách
na turistickej mape

Plesá Vysokých Tatier
Studené doliny
Rany z lásky

Rany z lásky ( Sos mi vida) je argentínska telenovela produkovaná spoločnosťou Pol-ka Producciones v rokoch 2006 - 2007. Hlavné úlohy stvárnili herci Natalia Oreiro a Facundo Arana. Na Slovensku ju vysielala TV Markíza od 1. októbra 2007 do 28. marca 2008 a TV Doma od 14. júna 2010 do 2. mája 2011.

Obsadenie

Protagonisti

Z baraku

Z rodiny Quesada 

Poznámka: aj keď José, Laura a Ana (Coqui) žijú s Martínom Quesadom, ich prijatie čaká v celom seriáli, tak si zachovávajú svoje pôvodné priezvisko. V jednej z posledných častí je ich prijatie formálne, a potom si zmenia priezviská na "Fernández Quesada"

Zo spoločnosti Quesada

Príležitostné postavy

Technický personál 
 Námet: Adrián Suar
 Scenár: Ernesto Korovsky a Sebastián Parrotta
 Réžia: Daniel De Felippo a Rodolfo Antúnez
 Kamera: Pablo Storino a Jorge Fernández
 Výtvarný producent: Liza Gieco
 Výroba: César Markus González
 Koordinácia výroby: Ivana Polonsky
 Kostýmy: Alicia Flores y Estela Flores

Vysielanie v ostatných krajinách 
 Volver/Magazine
 Teledoce
 Tele Antillas
 Telefuturo
 Vitaya
 Nueva Televisión
 FTV
 RTL Televizija
 Prima TV
 Estrella
 RTL Klub
 Viva
 ALSAT M
 TV 4 / Polsat
 TVI
 Telemundo
 Домашний
 TV Markíza, TV Doma
 POP TV
 Kanal D
 Koha TV
 TVN Panamá (2006), NEXtv (2012)
 Acasa TV

Referencie 

Argentínske telenovely
Televízne seriály z roku 2007
KS Dinamo Tirana

Klubi Sportiv Dinamo Tirana je albánsky futbalový klub sídliaci v hlavnom meste Tirana. Bol založený v roku 1950. Počas svojho pôsobenia menil názov iba v roku 1995 na KS Olimpik Tirana, v roku 1997 sa vrátil k svojmu pôvodnému názvu. Klub patrí medzi najúspešnejšie v krajine a v minulosti bol takmer pravidelným účastníkom popredných európskych súťaží. Veľký neúspech zaznamenal v poslednej sezóne (2012) keď skončil posledný a zostúpil do 2. najvyššej domácej súťaže (First Divison).

Domáce zápasy hráva na štadióne Qemal Stafa, ktorý má kapacitu 19 500 miest. Štadión bol pomenovaný podľa zakladajúceho člena albánskej komunistickej strany Qemala Stafu. Fanúšikovia tímu sú známi pod prezývkou Blue Boys. Fanklub bol založený v roku 2008 a momentálne má niekoľko stoviek členov, ktorí pravidelne organizujú výlety na zápasy klubu v krajine ale aj v zahraničí.

KS Dinamo Tirana dokázal v minulosti vyhrať už 18x najvyššiu domácu ligu a je aj 13-násobným víťazom domáceho Albánskeho pohára.

Úspechy 
Kategoria Superiore 
víťaz: 18 (1950, 1951, 1952, 1953, 1955, 1956, 1960, 1966–67, 1972–73, 1974–75, 1975–76, 1976–77, 1979–80, 1985–86, 1989–90, 2001–02, 2007–08 a 2009–10)
Albánsky pohár 
víťaz: 13 (1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1960, 1971, 1974, 1978, 1982, 1989, 1990, and 2003)
Albánsky superpohár
víťaz: 2 (1989 a 2008)

KS Dinamo Tirana v európskych súťažiach

Káder mužstva
Súčasná zostava

Nedávni tréneri
 Faruk Sejdini (Júl 2001–Jún 2)
 Aurel Țicleanu (2002–03)
 Agim Canaj (Máj 2003–Jún 3)
 Andrea Marko (Aug 2003–Okt 03)
 Luka Bonačić (Júl 2005–Feb 06)
 Agim Canaj (Aug 2005–Jún 8)
 Marcelo Javier Zuleta (Júl 2008–Dec 08)
 Zlatko Dalić (Júl 2008–Aug 09)
 Shkëlqim Muça (Feb 2009–Máj 10)
 Luis Manuel Blanco (Júl 2010–Dec 10)
 Ilir Daja (Dec 2010–Feb 11)
 Artan Mërgjyshi (Feb 2011–Sept 11)
 Faruk Sejdini (Sept 2011–Nov 11)
 Artan Mërgjyshi (Nov 2011–Jún 2012)
 Eduard Zhupa  (Jún 2012-)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka klubu

Zdroj 
 
 

Albánske futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1950
Kategoria Superiore

Kategoria Superiore je najvyššia profesionálna futbalová liga v Albánsku. Bola založená 6. júna 1930 pod názvom Kategoria e Parë (First Division). Pri založení mala 6 účastníkov, momentálne ich je 14; počet účastníkov v lige sa už niekoľkokrát menil. V sezóne 1998-99 ich bolo 16, v rokoch 1999-00 bol počet znížený na 14, v sezóne 2006-07 opäť znížený na 12 a v sezóne 2012/13 sa opäť rozrástol na 14 tímov. 

Najúspešnejším klubom je KF Tirana, ktorá dokázala v minulosti získať 24 titulov. Po ňom nasledujú ďalšie 2 kluby z hlavného mesta Dinamo s celkovými 18 titulmi a Partizani s celkovými 15 titulmi. Mimo týchto troch majstrovský titul získalo ešte 5 iných klubov.

UEFA rebríček 
UEFA rebríček futbalových líg k 15. februáru 2013.
 41  (39)  Prvá macedónska futbalová liga 
 42   (43)  Prvá čiernohorská liga 
 43  (44)  Albánska Superliga
 44  (45)  Maltese Premier League 
 45  (43)  Lichtenštajnský futbalový pohár

Kluby v sezóne (2012/13)
Apolonia Fier
Besa Kavajë
FK Kukësi
FK Tomori Berat
Flamurtari Vlorë
KF Laçi
KF Skënderbeu Korçë
KF Tirana 
KS Bylis Ballsh
KS Kastrioti
KS Vllaznia Shkodër
Luftëtari Gjirokastër
Shkumbini Peqin
Teuta Durrës

Prehľad tímov s majstrovskými titulmi

Najlepší strelci

Externé odkazy
 liga na UEFA.com
 Liga na soccerway.com

Futbal v Albánsku
Najvyššie národné futbalové súťaže
Futbalové súťaže v Európe
Láska a trest (seriál)

Láska a trest ( je romantická turecká telenovela od tvorcov Tisíc a jednej noci. Bola alebo je vysielaná na Slovensku na TV Markíza a TV Doma počas roka 2012 až 2013.

Príbeh

Na prvý pohľad Savas Baldar, ktorý ešte donedávna žil a vzdelával sa v Taliansku, pôsobí ako obyčajný mladík. No tento rozhľadený a pokrokovo zmýšľajúci muž sa už roky snaží zmieriť s povinnosťou, pred ktorou nemôže nikam ujsť a ktorú nemôže odmietnuť - vie, že jedného dňa sa bude musieť vrátiť domov a zaujať svoje miesto v silne na tradíciách lipnúcej rodine, mimochodom jednej z najbohatších a najvplyvnejších v Turecku. Nanešťastie netušil, že to bude tak skoro a za takých tragických okolností... Po rokoch sa vrátil domov na svadbu svojho brata Kemala s Çiçek, ktorá mala ukončiť dlhoročnú nezmyselnú krvavú vojnu medzi oboma mocnými rodinnými klanmi. Osud mu do cesty privedie krásnu neznámu, s ktorou strávi nezabudnuteľnú noc a na ktorú mu ako pamiatka zostane len zlatá retiazka s príveskom anjelika a nádej, že ju jedného dňa možno opäť stretne, a zároveň zasiahne jeho rodinu tragédiou, ktorá navždy zmení jeho život. Keď totiž pri autonehode zahynú jeho otec aj brat, jeho tvrdá a nekompromisná matka Şahnur ho prinúti oženiť sa s bratovou vdovou - presne tak to totiž vyžadujú tradície. No hoci Savas matku poslúchne, nikdy neprestane myslieť na svoju tajomnú Nemesis... Žena, ktorá sa tak nezmazateľne zapísala do jeho srdca, je Yasemin Ustunová - milá a veľmi talentovaná dievčina pracujúci pre jednu z najvychytenejších reklamných agentúr v Istanbule. Na večer, ktorý strávila so Savasom - ktorého meno však, rovnako on to jej, nepozná - ani ona nikdy nezabudne. Nielen preto, že v hneve, že ju jej snúbenec krátko pred plánovanou svadbou podviedol s jej kamarátkou a kolegyňou, posilnená alkoholom darovala svoju dlho starostlivo stráženú nevinnosť úplne neznámemu mužovi, ktorého krátko predtým videla prvýkrát v živote, ale aj preto, že táto noc nezostala bez následkov - Yasemin totiž onedlho zistí, že je tehotná...

Herecké obsadenie 
 Nurgül Yeşilçay 
Yasemin Üstün Baldar
 Murat Yıldırım 
Savaş Baldar
 Feride Çetin 
Çiçek Moran Baldar
 Tomris İncer 
Şahnur Baldar
 Zeynep Beşerler  
Nadya
 Caner Kurtaran  
Mehmet
 Gökçe Yanardağ 
Nazan Baldar Noyan
 Oktay Gürsoy 
Cem
 Kerem Atabeyoğlu 
Pala
 Emrah Elçiboğa 
Eşref
 Sennur Kaya 
Leyla Üstün
 Nazan Kesal  
Sevgi
 Cenk Ertan 
Bora Noyan
 Halil Kumova  
Ahmet Moran
 Erkan Bektaş 
Yavuz Moran
 Ali Yigit  
Kemal Baldar
 Belit Özükan 
Müjde
 Enis Arıkan  
Alpay
 Işıl Dayıoğlu 
Sitare
 Meltem Pamirtan 
Endam
 Gamze Topuz  
Derya
 Sinan Tuzcu 
Hakan
 Ahu Yağtu 
Pelin
arkena yıldırım 
Ebru

Externé odkazy 
 
 
Laska a trest v (atv turkey a Slovenska) databáze filmovej (dailymotion)

Zdroj

Referencie 

Turecké telenovely
Kláštor Clairvaux

Kláštor Clairvaux bol cisterciánsky kláštor vo  Francúzsku, 100 km severne od mesta Dijon.

Kláštor Clairvaux založil v roku 1115 ako dcérsku fundáciu kláštora Citeaux priamo Bernard z Clairvaux. Počas svojho pôsobenia vyslal tento kláštor veľké množstvo konventov na založenie nových fundácii. Zanikol následkom Francúzskej revolúcie.

Dcérske kláštory

Francúzsko 
 Kláštor Trois-Fontaines
 Kláštor Fontenay
 Kláštor Foigny
 Kláštor Igny
 Kláštor Reigny
 Kláštor Ourscamp
 Kláštor Cherlieu
 Kláštor Vaucelles
 Kláštor Longpont
 Kláštor Vauclair
 Kláštor Hautecombe
 Kláštor Buzay
 Kláštor La Grâce-Dieu
 Kláštor Auberive
 Kláštor Aulps
 Kláštor Balerne
 Kláštor Noirlac
 Kláštor La Bénisson-Dieu
 Kláštor Clairmarais
 Kláštor Larrivour
 Kláštor La Prée
 Kláštor Val-Richer
 Kláštor Belleperche
 Kláštor Beaulieu-en-Rouerge
 Kláštor Grandselve
 Kláštor Savigny 
 Kláštor Élan
 Kláštor Fontmorigny
 Kláštor Aubepierre
 Kláštor Longuay
 Kláštor Loos
 Kláštor Boulancourt
 Kláštor Clairmont
 Kláštor Moreilles
 Kláštor Mores
 Kláštor Peyrouse
 Kláštor Boschaud
 Kláštor Les Chatelliers
 Kláštor Mont-Ste-Marie

Švajčiarsko 
 Kláštor Bonmont

Belgicko 
 Kláštor Ten Duinen
 Kláštor Villers
 Kláštor Aulne
 Kláštor Cambron
 Kláštor Val-St-Lambert

Holandsko 
 Kláštor Klaarkamp

Taliansko 
 Kláštor Chiaravalle Milanese
 Kláštor Chiaravalle della Colomba
 Kláštor Casamari
 Kláštor Tre Fontane 
 Kláštor Cabuabbas
 Kláštor Santa Maria delle Paludi
 Kláštor San Pietro della Canonica
 Kláštor San Gaudenzio

Britské ostrovy 
 Kláštor Rievaulx
 Kláštor Fountains
 Kláštor Boxley
 Kláštor Whitland
 Kláštor Margam
 Kláštor Mellifont

Pyrenejský polostrov 
 Kláštor Tarouca
 Kláštor Alcobaça
 Kláštor Lafões
 Kláštor Salzedas
 Kláštor Seiça
 Kláštor Moreruela
 Kláštor Oseira
 Kláštor Sobrado
 Kláštor Melón
 Kláštor Valparaiso
 Kláštor Meira

Škandinávia 
 Kláštor Alvastra
 Kláštor Nydala
 Kláštor Esrom

Nemecko 
 Kláštor Himmerod
 Kláštor Eberbach

Maďarsko 
 Kláštor Zirc

Myslitelia z Clairvaux 
 Bernard z Clairvaux († 1153)
 Gerhard z Clairvaux († 1138)
 Henrich z Clairvaux († 1189)
 Dávid z Himmerod († 1179)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka múzea v kláštore
 Stránka francúzskeho ministerstva kultúry o kláštore
 Zoznam dcérskych kláštorov
 Dejiny kláštora 
 Oficiálna stránka európskych cisterciánskych kláštorov

Zdroj 

Clairvaux
Románske stavby vo Francúzsku
Kráľovské pohrebiská
Stavby v departemente Aube
Adam Žampa

Adam Žampa (* 13. september 1990, Kežmarok) je slovenský reprezentant v zjazdovom lyžovaní.

Osobný život 
Pochádza z Vysokých Tatier a už od narodenia býva v Starom Smokovci.

Už odmalička ho trénuje otec Tomáš Žampa.

Jeho mladší brat Andreas sa tiež venuje zjazdovému lyžovaniu na vrcholovej úrovni.

Kariéra 
Adamov zatiaľ najväčší úspech je 5. miesto v super-kombinácií a 6. miesto v slalome, ktoré zajazdil na zimných olympijských hrách v Soči 2014, kde sa mu podarilo v oboch disciplínach vyhrať druhé kolá a zajazdiť tak najlepší čas spomedzi všetkých súťažiacich. V sezóne 2014/2015 patrí medzi jeho najlepšie výsledky 7. miesto z rakúskeho Kitzbühelu v super-kombinácií a tiež 1. miesto v európskom pohári v disciplíne obrovský slalom v domácom stredisku Jasná. 

V sezóne 2012/13 zaznamenal svoj najväčší úspech medzi seniormi. 28. októbra 2012 obsadil 9. miesto v obrovskom slalome v rakúskom Söldene. Výborne reprezentoval aj na majstrovstvách sveta v rakúskom Schladmingu, kde obsadil 17. miesto v obrovskom slalome. V slalome obsadil 15. miesto, keď v druhom kole zaznamenal najrýchlejší čas zo všetkých účastníkov kola.

V januári 2018 bola potvrdená jeho účasť na Zimných olympijských hrách 2018 v kórejskom Pchjongčchangu.

Výsledky

Olympijské hry a majstrovstvá sveta

Svetový pohár

Majstrovstvá juniorov

Legenda
ZOH – zimné olympijské hry
MS – majstrovstvá sveta
MSJ – majstrovstvá sveta juniorov
ČSP – číslo svetové pohára
SP – zjazd
SZ – super-g
OS – obrovský slalom 
SL – slalom
KO – kombinácia
TE – tímové preteky
CE – mestské preteky
dnf – nedokončil
dq – diskvalifikovaný
nkl – neklasifikovaný

Referencie

Externé odkazy 
Adam Žampa na stránke FIS-ski
Adam Žampa - osobná stránka
 - Adam Žampa na facebook-u 

Osobnosti z Kežmarku
Slovenskí alpskí lyžiari
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2014
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2018
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2022
Slovenskí olympionici
Kláštor Hautecombe

Kláštor Hautecombe () je kláštor na západnom pobreží francúzskeho jazera Bourget pri dedine Saint-Pierre-de-Curtille v departemente Savojsko. Od začiatku bol nekropolou savojských grófov, kniežat a sardínskych kráľov. V novogotickom areáli opátstva sa v súčasnosti robia omše sprevádzané gregoriánskym chorálom.

Dejiny 
Kláštor založil v roku 1125 gróf Amadeus III. a bol osadený cisterciánskymi mníchmi z Clairvaux. V nasledujúcich rokoch vyslal kláštor nové konventy k osadeniu nových kláštorov do Talianska a Grécka. Za Francúzskej revolúcie boli mnísi nútení značne poničené opátstvo opustiť, kláštor bol znovuobnovený v roku 1826. Karol-Félix Savojský zveril reštaurovanie kostola piemontskému architektovi Ernestovi Melanovi. Uplatnil tu pri úprave neogotický sloh z obdobia trubadúrov, prekvapujúci svojim nadbytkom, bujnosťou a nestriedmosťou, ale napriek tomu veľmi reprezentatívny. 

Od roku 1922 do roku 1992 v kláštore sídlili benediktíni. V roku 1992 sa, príliš rušení návštevami približne 150 000 turistov ročne, odsťahovali do kláštora Ganagobie v Alpes-de-Haute-Provence. Dnes areál opátstva prevádzkuje Communauté du Chemin Neuf, komunita, ktorá sa inšpiruje spirituálnosťou svätého Ignáca z Loyoly a charizmatickou obnovou.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kláštor Hautecombe
 Raná cisterciánska architektúra

Zdroj 

Hautecombe
Hautecombe
Románske stavby vo Francúzsku
Gotické stavby vo Francúzsku
Kráľovské pohrebiská
Stavby v departemente Savoie
Kláštor Ganagobie

Kláštor Ganagobie je benediktínsky kláštor na juhu Francúzska, cca 30 km od Sisteronu a 18 km od Forcalquier.

Kláštor založil v 10. storočí biskup Sisteron, ktorý ho v roku 965 venoval opátstvu Cluny. V kostole z 12. storočia je na podlahe chóru zreštaurovaná výnimočná trojfarebná (červeno-čierno-biela) románska mozaika z rokov 11201130. Sú na nej postavy drakov, supov, kentaurov a jednorožcov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Kláštorný obchod Ganagobie
 Zreštaurované mozaiky
 Architektúra kláštora

Zdroj 

Ganagobie
Románske stavby vo Francúzsku
Gotické stavby vo Francúzsku
Stavby v departemente Alpes-de-Haute-Provence
Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale mužov 2013

Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale mužov 2013 boli v poradí 11. Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Západoázijská basketbalová asociácia (WABA). Konali sa v Teheráne, v Iráne od 7.9. februára 2013, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť 5 družstiev, ale Sýria sa z neho odhlásila. Domáci Irán sa stal piatykrát víťazom regionálnych majstrovstiev.

Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá Ázie 2013, ktoré sa uskutočnia na Filipínach. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovali popri už dopredu istým Iránom ďalšie 2 družstvá.

Účastníci

Výsledky 

Play-off sa nehralo.

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 Majstrovstvá 2013 na stránke asia-basket.com 
 Majstrovstvá 2013 na stránke Ázijskej basketbalovej federácie 
 Majstrovstvá 2013 na stránke Iránskej basketbalovej federácie (po perzsky)

Basketbal v 2013
Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale
Basketbal
VSŽ Košice v sezóne 1975/1976

VSŽ Košice v sezóne 1975/1976 odohrali svoju 12. sezónu v I. lige. Najvyšsia hokejová súťaž otvorila svoju 33. sezónu .Liga bola mimoriadne rozdelená na 2 fázy. Príčinou bolo v prvom rade kvôli príprave národného tímu ČSSR na Olympijské hry, ktoré sa konali v rakúskom meste Innsbruck, kde ČSSR získalo striebro, a taktiež v neposlednom rade kvôli príprave na Majstrovstvá sveta v Katoviciach v Polsku, kde sa národné hokejové mužstvo československa stalo už po 4-krát v histórii majstrami sveta v ľadovom hokeji.Tím Telovýchovnej Jednoty Východoslovenských Železiarní Košice v tejto sezóne trénovala dvojica Pavol Zábojník a Tibor Ágh. V základnej časti trvajúcej 22 zápasov Košice obsadili 7. miesto. Postup do skupiny o titul im utiekol pri rovností bodov o skóre pred piatou Pražskou Spartou a šiestou Plzňou. V druhej fáze sa TJ VSŽ Košice umiestnili na 9. mieste pred Slovanom Bratislava s počtom 31 bodov a tým si zachovali svoju prvoligovú príslušnosť. Titul získalo SONP Kladno pred druhými Pardubicami a treťou Dukla Jihlavou. Z ligy vypadol Ingstav Brno a vrátil sa do nej TJ Gottwaldov, ktorý v baráži zdolal Lokomotívu Bučinu Zvolen.

Sezóna

Káder 
 Brankári:  Svitana, Orenič
 Hráči v poli:  Brunclík, Faith, Kolláth, Brtaň, V. Lukáč, I. Lukáč, J. Lukáč, Zábojník, Bačo, Šandrik, Mažgut, Čapek, Petričko, Repašský, J. Žec, Hegyi, Onofrej, Smerčiak
 Tréner: Pavol Zábojník a Tibor Ágh

Liga

Herný systém 
Liga sa hrala systémom 12 tímov, kde každý s každým odohral 1 zápas vonku a 1 zápas doma. Potom sa skupina rozdelila na skupinu o titul, čiže o 1. - 6. miesto a skupinu o udržanie, čiže o 7. - 12. miesto, kde každý s každým odohral opäť 1 zápas vonku a 1 zápas doma.

Základná časť

Zápasy

Tabuľka po Základnej časti

Skupina o 7.-12. miesto

Zápasy

Tabuľka skupiny o záchranu

Referencie

Externé odkazy 
 avlh.cz
 hckosice.sk
 hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
 eliteprospects.com
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja
 cs.wikipedia.org

Ľadový hokej v 1975
Ľadový hokej v 1976
Sezóny HC Košice
VSŽ Košice v sezóne 1976/1977

VSŽ Košice v sezóne 1976/1977 hrali 13. sezónu medzi československou elito. 34. ročník niesol názov I. liga.TJ VSŽ nastupoval do sezóny bez hráčov J.Hegyiho, ktorý sa vrátil do Bánsekj Bystrice a P. Brťana, ktorý sa vrátil do Popradu. Pre oboch to bol návrat do materského klubu. Na povinnú vojenskú službu odišiel obranca Brusil. Z Liptovského Mikuláša prišiel do mužstva VSŽ talentovaný Filipovič. Do kádra boli zaradení odchovanci klubu Divulit Gold a Petričko. Do tímu sa navyše po dvoch rokov vojenskej služby vrátil brankár J. Rozsypal. Došlo aj k zmenám vo vedení mužstva, keď na poste kapitána E. Petričko nahradil D. Klingera.Príprava na nasledujúci ročník prebiehala v domácom prostredí, v rekreačnom zariadení Zlatá Idka a hlavne v objektoch Telovýchovnej Jednoty VSŽ. Vrcholom prípravy bolo sústredenie vo Vysokých Tatrách v Hoteli FIS. V. Šandrik bol jediný kto sa sústredenia nezúčastnil, pre povinnosti na reprezentačnej úrovni (reprezentoval ČSSR v NSR).VSŽ Košice obsadili v lige napokon 10. miesto pred Zetorom Brno a zostupujúcim TJ Gottwaldov, ktorý v ďalšej sezónne nahradil slovenský celok Armádneho Strediska Vrcholového Športu Dukla Trenčín pod skratkou ASVŠ Dukla Trenčín. Titul obhájilo Poldi SONP Kladno o dva body pred Duklou Jihlava.

Sezóna

Káder 
 Brankári:  Svitana, Orenič, Rozsypal
 Hráči v poli:  Brunclík, Kolláth, V. Lukáč, I. Lukáč, Faith, Šandrik, Čapek, Smerčiak, Onofrej, Gold, Repašský, J. Žec, Divulit, J. Lukáč, Filipovič, Šterbák, I. Országh, Bačo, P. Petričko
 Tréner: Pavol Zábojník a Tibor Ágh

Liga

Herný systém 
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.

Zápasy 

Poznámka: TJ Vítkovice hrali do 36. kola ako VŽKG Ostrava.

Konečné poradie

Referencie

Externé odkazy 
 avlh.cz
 hckosice.sk
 hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
 eliteprospects.com
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja
 cs.wikipedia.org

Ľadový hokej v 1976
Ľadový hokej v 1977
Sezóny HC Košice
Bauer Media Group

Bauer Media Group je nemecké vydavateľstvo, založené v roku 1875 so sídlom v Hamburgu. Vlastní domáce i zahraničné časopisy, televízie a rádiá. Orientuje sa predovšetkým na časopisy pre ženy a mládež, na spoločenské magazíny a televízne programové tituly (napr. Bravo, Cosmopolitan, Happinez, inTouch, Tina, TV Movie, Welt der Wunder).

Slovenská dcérska spoločnosť Bauer Media SK v.o.s. vznikla v roku 2007. Vo svojom portfóliu má časopisy Eurotelevízia, TV Max, Telemagazín, Tele Plus, Rytmus života, Chvíľka pre teba, Čas na lásku, Napísané životom, Naša záhrada, Záhady a horoskopy.

Referencie

Iné projekty 

Vydavateľstvá v Nemecku
VSŽ Košice v sezóne 1978/1979

VSŽ Košice v sezóne 1978/1979 hrali svoju 15. sezónu v najvyššej česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá vo svojej 36. sezóne niesla názov I. liga.Pred sezónou nastali v Košiciach veľké zmeny v hráčskom kádri a na trénerskom poste, keď Juraj Ferenc a František Kolláth boli nahradení trénermi Miroslavom Nitkom a Jánom Selvekom, pričom prvý menovaný trénoval naposledy Košice pred 14 rokmi v sezóne 1964/65 ešte pod hlavičkou VTJ Dukly. Prípravu VSŽ viedol Ján Selvek sám.Z dôvodu neperspektívneho športového rastu už v tej dobe neboli niektorí hráči z minulosezónneho kádra zaradení do prípravy. Z tímu odišli na povinnú vojenskú službu obrancovia Repašský a Šterbák a brankár Orenič. Z vojenskej služby, respektíve z armádnych klubov sa naspäť vrátila trojica hráčov Brúsil (Dukla Trenčín), Šandrik (Dukla Jihlava) a brankár Slavomír Stankóczi. Do tímu boli zaradení aj hráči, ktorých klub získal prestupom: obrancovia Vladimír Bezdíček a Zdeněk Moučka prišli z Tesly Pardubice, a obranca Peter Slanina z Banskej Bystrice. Z vlastnej liahne absolvovali prípravu osemnásťroční Juraj Bakoš a Jozef Franc. Útok Košíc bol posilnený navrátilcami z II.ligy Jánom Faithom z Popradu a Štefanom Onofrejom z Martina. Obaja sa vrátili do Košíc po ročnom pôsobení a obaja patrili v II.lige medzi najlepších strelcov. Do útoku TJ VSŽ získali odchovanca Opavy Vladimíra Kociána a odchovanca dubnického hokeja Dušana Macoszeka.Košičania započali prípravu v poľskom meste Nový Targ zápasmi proti domácemu mužstvu, majstrovi Poľska Podhale Nowy Targ a proti Poľskej hokejovej reprezentácii. Neskôr sa zúčastnili na Sliezskom pohári v Opave, Pohára Oslobodenia vo Zvolene a Tatranskom pohári v Poprade.Umiestnenie v lige VSŽ Košice sa oproti predošlej sezóne mierne zlepšilo, keď sa z 10. posunuli na celkové 8. miesto. Titul získal prvý a naposledy v histórii federálnej ligy TJ Slovan CHZJD Bratislava. Získal ho ako prvý slovenský klub. Z ligy vypadol TJ Gottwaldov. Späť sa vrátila TJ Škoda Plzeň.

Príprava pred sezónou

Tatranský pohár 
Poprad 8. september - 10. september 1978

 VSŽ Košice - Dukla Trenčín 5:3
 VSŽ Košice - LS Poprad 4:3
 VSŽ Košice - EV Viedeň 7:3

Sezóna

Liga

Herný systém 
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.

Zápasy

Konečné poradie

Káder 

Tréneri: Miroslav Nitka a Ján Selvek

Externé odkazy 
 avlh.cz
 hckosice.sk
 hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
 eliteprospects.com
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História česko-slovenského a českého hokeja
 cs.wikipedia.org
 archive.is
 Hokej 79, Ročenka hokejovej sezóny, Šport - slovenské telovýchovné vydavateľstvo, Bratislava, 1979

Ľadový hokej v 1978
Ľadový hokej v 1979
Sezóny HC Košice
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2012

Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2012 bola medzinárodná súťaž krasokorčuliarov organizovaná Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU). 

Súťaž sa konala od 26. marca do 1. apríla 2012 vo francúzskom meste Nice v multifunkčnom kongresovom centre Palais des Congrès Acropolis. Majstrovstvá prebiehali v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.

Spočiatku Medzinárodná korčuliarska únia zvažovala ako miesto konania súťaže okrem Nice aj iné francúzske mesto, a to Montpellier. V máji 2010 však bolo za oficiálne miesto konania potvrdené mesto Nice. 

Na základe výsledkov súťaže získali krajiny počty miesteniek pre svojich reprezentantov na nasledujúce majstrovstvá sveta.

Účastníci

Právo účasti 
Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci krajín, ktoré sú členmi Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla 2011 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách sveta majú jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma účastníkmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si môže nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominuje svojich účastníkov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú museli športovci prekročiť.

Minimálna hodnota technických elementov 
Medzinárodná korčuliarska únia určila pre sezónu 2011/2012 minimálnu hodnotu technických elementov (), ktorú museli športovci prekonať aspoň raz na podujatí v aktuálnej alebo predošlej sezóne, aby sa kvalifikovali na Majstrovstvá sveta (zohľadňovali sa iba podujatia zaradené do oficiálneho kalendára ISU):

Právo nominácie viacerých súťažiacich 
Každá krajina má právo nominovať jedného súťažiaceho do súťaže. Na základe umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách sveta mali nasledovné krajiny právo nominovať viac ako jedného súťažiaceho:

Niektorí krasokorčuliari museli absolvovať kvalifikáciu, zatiaľ čo iní postúpili priamo do krátkych programov. V prípade, že mala krajina právo nominovať účastníka aj na priamy postup, aj na nepriamy, kvalifikácie sa musel zúčastniť ten krasokorčuliar, ktorý mal nižšie umiestnenie v rebríčku ISU.

Kiira Korpiová, ktorú Fínsko pôvodne nominovalo do súťaže žien, oznámila 16. marca 2012 odstúpenie zo súťaže kvôli pretrvávajúcemu zraneniu. Namiesto nej bola dodatočne nominovaná Alisa Mikonsaariová.

Program podujatia

Výsledky

Muži

Ženy

Športové dvojice

Tanečné páry

Medailová bilancia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálnа stránka MS 2012  
 Výsledky MS 2012 na oficiálnej stránke ISU

Zdroj 

Šport v 2012
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní
Krasokorčuľovanie
2012 vo Francúzsku
Šport v Nice
Kláštor Aulne

Kláštor Aulne bol stredoveký kláštor neďaleko belgického mesta Thuin v Hennegavsku. 

Pôvodne benediktínska fundácia z roku 657 bola v 12. storočí zmenená na fundáciu cisterciánsku. Materským kláštorom bol francúzsky kláštor Clairvaux.
Zanikol v roku 1794 za revolúcie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informácie o kláštore
 Raná cisterciánska architektúra
 Najvýznamnejšie cisterciánske kláštory v Európe

Zdroj 

Aulne
Aulne
Románske stavby v Belgicku
Kláštory v Belgicku
Ruiny v Belgicku
Thuin
VSŽ Košice v sezóne 1979/1980

VSŽ Košice v sezóne 1979/1980 hrali svoju 16. sezónu hokejovej ligy, ktorá bola 37. sezónou I. ligy. TJ VSŽ Košice nakoniec v tejto sezóne obsadili 7. miesto. Titul získalo Poldi SONP Kladno. Vypadol Zetor Brno a naspäť sa vrátil  Gottwaldov.

TJ VSŽ Košice začal prípravu na sezónu 16. apríla 1979, čo bolo takmer o mesiac skôr oproti minulým sezónam. Na trénerskom poste sa nezmenilo nič. Trénerská dvojica Nitka-Selvek viedla oranžovo-čiernych aj tento ročník. Príprava na sezónu mala II. fázy - na suchu a na ľade. 
Príprava na ľade začala v prvý augustový deň. Prípravné zápasy odohrali HC Košice s tímami prvej a druhej ligy. Tím sa zúčastnil aj „spartakiádneho pohára“ v Prešove, Sliezskeho pohára v Opave a Tatranského pohára. Všetky turnaje vyhrali. Na záver prípravy sa zúčastnili "turnaja o cenu časopisu Sovietsky šport", kde v konkurencii tímov dvojnásobného ruského majstra Krídla Sovietov Moskva, Poľskej hokejovej reprezentácie a tímu HK Sokol Kyjev obsadili 3. miesto.

Mužstvo VSŽ Košice pred sezónou opustilo viacero hráčov. Brankár Stankóczi odišiel do ZPA Prešov. Do Zvolena odišiel obranca Bačiak. Do Popradu obranca Roško a útočníci Saloň a Lach. Na povinnú vojenskú službu odišli Maczoszek, Mažgút a Franc do Trenčína; R. Spišák do Litomeříc a L. Kateržábek do Víškova. Posilami tímu boli brankár Švárny a útočník Jančuška z Liptovského Mikuláša a útočníci Barochovský z Bánskej Bystrice, Liba z Prešova a Meluš z Dukly Trenčín. Z košického dorastu boli zaradení do tímu Matis, Prokopovič, Petö a Marušin. Z vojenskej služby sa vrátili späť Šterbák z Jihlavy a Filipovič z Dukly Michalovce.
Vedenie riešilo prestup Š. Jabcona a ikona klubu Brunclík ohlásil odchod do Pražskej Slávie IPS. Nakoniec sa rozhodol na zotrvaní v klube.

Cieľ pred sezónou bolo umiestniť sa do 6.miesta. Počas sezóny sa hral 5-týždňový turnaj Zimných olympijských hier v Lake Placid v USA. Československo tam obsadilo 5. miesto. Z tímu Košíc tam mal zastúpenie ako jediný Vincent Lukáč, najproduktívnejší hráč I. Ligy so 67 bodmi za 24 asistencii a 43 gólov a zároveň aj najlepší ligový strelec. Počas tohto turnaja hrali TJ VSŽ Košice semifinále spartakiádneho pohára v Nitre, kde obsadili 2. miesto a neprebojovali sa do finále. Ďalší hráči VSŽ Juraj Bakoš a Igor Liba reprezentovali Československo na Majstrovstvách sveta juniorov vo Fínskych Helsinkách, kde obsadili 4. miesto. „B-mužstvo“ ČSSR reprezentoval J. Šterbák a výber do 17-rokov dorastenci M. Oros a J. Ontko.

Sezóna

Káder
Tréneri
  Miroslav Nitka (* 28. marec 1932)
  Ján Selvek (* 31. máj 1941)

Liga

Herný systém 
Ligu hralo 12 družstiev, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.

Zápasy

Konečné poradie

Štatistiky hráčov 
Zdroj: Eliteprospects

Hráči v poli

Brankári

Referencie

Externé odkazy 
 avlh.cz
 hckosice.sk
 hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
 eliteprospects.com
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja
 cs.wikipedia.org

Ľadový hokej v 1979
Ľadový hokej v 1980
Sezóny HC Košice
Antilopa skákavá

Antilopa skákavá môže alternatívne (staršie) znamenať druh antilopka skalná (Oreotragus oreotragus).
Antilopa skákavá alebo springbok (lat. Antidorcas marsupialis) je druh antilopy z juhozápadnej Afriky.

Opis
Antilopa skákavá je kontrastne sfarbená: jej srsť je krátka, na chrbte a krku svetlohnedá. Má tiež tmavý pruh na hlave, ktorý vedie od ucha cez oko až k ňufáku. Hlava a brucho sú obvykle biele, výnimočne do siva.
	
Samci a samice vyzerajú podobne a majú silné čierne rožky so zreteľnými prstencami, ktoré sú u samíc menšie a slabšie. Antilopy skákavé majú neobvyklý kožný záhyb, ktorý sa tiahne od stredu chrbta až ku koreňu chvosta. Keď je zviera vyrušené alebo vyplašené, roztvorí tento záhyb a vztýči dlhé, biele chlpy, ktoré rastú vo vnútri.

Potrava a rozmnožovanie 
Živí sa listami krov a trávou a nie sú závislé na vode. V dobe rozmnožovania si samec niekedy zakladá teritórium a hárem 10 až 30 samíc, ale bežné sú aj zmiešané stáda. Boje samcov sú v období ruje pozoruhodné, keďže pri nich samci vyskakujú do výšky a zrážajú sa svojimi rohmi. Smrteľné úrazy sú však výnimkou. Springboci sa pária väčšinou v období sucha a pôrody prichádzajú väčšinou v októbri a novembri, kedy je Obdobie dažďov. Samice rodia po asi 6 mesačnej gravidite jedno mláďa.

Spôsob života 
Žije v stádách. Tento druh sa vyznačuje vysokými skokmi, ktoré sa predovšetkým zaslúžili o ich známosť. Skáče tak, že trhá všetkými 4 nohami do vzduchu, skloní hlavu a chrbát prehne do oblúkovitého tvaru a na chrbte sa jej rozorve a zvýrazní biely pruh, ktorým dáva najavo ostatným členom stáda, že je niečo v neporiadku. Pri stádách týchto antilop sa môžu občas zdržiavať aj stáda iných veľkých cicavcov (zebier, byvolov…), ktoré pri poplachu utekajú s nimi. Skákať ale môže springbok napríklad len pri hre. Tieto skoky môžu dosahovať až 3,5 metrov.

Kedysi boli veľmi početné a až miliónové stáda podnikali v období sucha migráciu za čerstvou pastvou, pričom zničili všetky pastviny a poľnohospodárske pôdy, ktoré im ležali v ceste. V dôsledku toho boli antilopy prenasledované a tisícky ich bolo zabitých, ale dnes sú znovu vysádzané vo svojom pôvodnom areáli a ich stavy opäť stúpajú.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Antilopa skákavá na Wildafrika.cz
 BioLib.cz

Turovité
Najmenej ohrozené druhy
VSŽ Košice v sezóne 1980/1981

VSŽ Košice v sezóne 1980/1981 hrali svoju 17. v celkovo 38. ročníku I. ligy. Do histórie sa zapísala tím, že slovenský zástupca a majster československa zo sezóny 1978/1979 Slovan ChZJD Bratislava vypadol z ligy - doplatil na zmenu systému, v ktorom sa žiaden zápas nesmel skončiť nerozhodne, pričom víťaz získal 2 body a porazený žiaden. Slovan prehral takto všetkých 9 zápasov v nadstavenom čase. Kolektív TJ VSŽ Košice na tom bol podobne, keď prehral 4 zápasy, v ktorých sa za 60 minút nerozhodlo (jeden po samostatných nájazdoch a tri po predĺžení). Tento systém platil ešte v nasledujúcom ročníku, potom sa od neho upustilo. Najviac z neho vyťažil majster z Vítkovíc, keď vyhral 8 z 8 zápasov.TJ VSŽ Košice sa v príprave zúčastnili Tatranského pohára, na ktorom obhajovali prvenstvo z predošlého ročníka. Na 33. ročníku tohto turnaja v konkurencii nemeckého celku SC Riessersee, českých celkov Litvínova a Sparty Praha, domáceho PS Poprad a Dukly Trenčín umiestnili na 2. miesto o skóre za víťsaznou Pražskou Spartou. Krátko pred sezónou TJ VSŽ obhajovali prvenstvo na Sliezskom pohári v Opave, kde nakoniec obsadili 3. miesto.TJ VSŽ Košice v tejto sezóne I. ligy obsadili 9. priečku. Slovan ChZJD Bratislava bol nahradený TJ Zetor Brno, ktoré v baráži zdolal PS Poprad. Majstrom sa stali Vítkovice.

Sezóna

Káder
Tréneri
  Miroslav Nitka (* 28. marec 1932)
  Ján Selvek (* 31. máj 1941)

Liga

Herný systém 
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma. Zápasy sa nesmeli skončiť remízou. Po skončení 60 minút nasledovalo 10 minútové predĺženie. Ak sa ani v ňom nerozhodlo, rozhodovali samostatné nájazdy.

Zápasy

Konečné poradie

Štatistiky hráčov 
Zdroj: Eliteprospects

Hráči v poli

Brankári

Referencie

Externé odkazy 
 avlh.cz
 hckosice.sk
 hckefans.blog.cz - HC Košice - Pride of East
 eliteprospects.com
 Stránky venované česko-slovenskej hokejovej lige
 História československého a českého hokeja
 cs.wikipedia.org

Ľadový hokej v 1980
Ľadový hokej v 1981
Sezóny HC Košice
Výlučná ekonomická zóna

Výlučná ekonomická zóna (iné názvy: výhradná hospodárska zóna, výlučná hospodárska zóna, výlučné hospodárske pásmo, exkluzívna ekonomická zóna, skr. EEZ) je oblasť, ktorá sa nachádza za pobrežným morom a k nemu prilieha a ktorá podlieha zvláštnemu právnemu režimu, ktorý upravuje Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve, umožňujúci pobrežnému štátu prieskum, využívanie a hospodárenie s prírodnými zdrojmi, ako aj výrobu energie pomocou vody a vetra. Výlučná ekonomická zóna sa rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ od základnej línie pobrežia štátu.

Definícia 
Vo všeobecnosti sa výlučná ekonomická zóna, prináležiaca štátu, rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ (370 km) od základnej línie pobrežia štátu. Výnimky nastávajú ak by sa EEZ minimálne dvoch štátov prekrývali; to znamená základné línie pobrežia daných štátov sú vo vzdialenosti menšej ako 400 námorných míľ (740 km). V takomto prípade je na dotknutých štátoch, aby sa dohodli na vytýčení hranice (napr. v Baltskom mori). De facto, ľubovoľný bod v prekrývajúcej sa zóne pripadne štátu, ktorého pobrežie je najbližšie. 

Výlučná ekonomická zóna krajiny siaha omnoho ďalej do mora ako pobrežné more, ktoré môže štát vytýčiť do vzdialenosti nepresahujúcej 12 námorných míľ (22 km) od základnej čiary pobrežia. EEZ tak okrem pobrežného mora zahŕňa aj priľahlú zónu. Krajiny majú právo na morské dno, ak je súčasťou kontinentálneho šelfu, až do vzdialenosti 350 námorných míľ (648 km), ďaleko za hranice ich EEZ. Tieto oblasti ale nie sú súčasťou EEZ krajiny. Právne vymedzenie pojmu kontinentálny šelf nekorešponduje s geologickým vymedzením, zahŕňa aj kontinentálny svah a kontinentálne úpätie a takisto všetko morské dno v EEZ.

Poradie krajín podľa veľkosti EEZ 

V tomto zozname sú zahrnuté závislé územia v ich materských štátoch, ale nároky na územie Antarktídy nie.  Stĺpec EEZ+Rozloha obsahuje veľkosť exkluzívnej ekonomickej zóny plus rozlohu štátu.

Referencie

Externé odkazy 
Text Dohovoru Organizácie Spojených národov o morskom práve 
Štatistiky o EEZ a ďalších druhoch vôd pre všetky prímorské krajiny a aj konkrétne závislé územia

Zdroj 

Morské právo
Hydrogeografia