joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Delémont

Delémont (, , ) je hlavné mesto kantónu Jura v severozápadnom Švajčiarsku a zároveň sídlo okresu Delémont. K 31. decembru 2012 žilo v meste 11 773 obyvateľov.

Geografia 
Delémont leží v nadmorskej výške 435 k n.m, 28 km juhozápadne od Bazileja, zhruba na polceste medzi Bazilejom a Bielom. Mesto sa rozprestiera na oboch brehoch rieky Sorne, tesne pred jej ústím do rieky Birs.

Obyvateľstvo 

S 11 773 obyvateľmi je Delémont najväčšou obcou kantónu Jura. Z celkového obyvateľstva je frankofónov 84.3 %, 4.0 % italofónov a 3.1 % germanofónov (stav k roku 2000). V roku 2000 bolo 70 % obyvateľov katolíckej viery, 13 % reformovaných, kým zvyšok buď vyznával ostatné konfesie, alebo bol bez vyznania.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Delémont na Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Jura (kantón)
Jean-Guillaume Béatrix

Jean-Guillaume Béatrix (* 24. marec 1988, Saint-Priest, Francúzsko) je francúzsky reprezentant v biatlone. 

S biatlonom začal profesionálne v roku 2003 a od roku 2005 je členom reprezentačného mužstva. Momentálne (apríl 2013) je tiež členom klubu US Autrans. Jeho osobným trénerom je bývalý francúzsky biatlonista Thierry Duserre a reprezentačným trénerom Stephane Bouthiaux. 

Béatrix je držiteľom 5 medailí, z toho dve vybojoval na seniorských MS v biatlone a tri na juniorských MS v biatlone. Zatiaľ sa nezúčastnil žiadnych ZOH.

Medzi jeho záľuby patrí hudba. V súčasnej dobe (2013) tvorí pár s francúzskou biatlonistkou Sophie Boilleyovou.

Svetový pohár 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 13. mieste. Jeho najlepší výsledok v rámci pretekov s svetovom pohári je 4. miesto, ktorý obsadil v pretekoch šprintu na 10 km v rakúskom Hochfilzene v sezóne 2011/12. Do najlepšej top 10 sa mu podarilo prebojovať už 7x.

Majstrovstvá sveta 
Zatiaľ sa mu podarilo získať 2 strieborné medaily na MS v biatlone. Obe pochádzajú z pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok dosiahol na MS v biatlone 2013 keď skončil v pretekoch s hromadným štartom na 7. mieste.

Juniorské majstrovstvá sveta 
Zatiaľ sa mu podarilo získať 2 strieborné medaily na MS v biatlone. Obe pochádzajú z pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok dosiahol na MS v biatlone 2013 keď skončil v pretekoch s hromadným štartom na 7. mieste.

Legenda
SP - šprint
PU - stíhacie preteky
MS - preteky s hromadným štartom
IN - vytrvalostné preteky
TE - preteky štafiet

Zdroje
Jean-Guillaume Béatrix na stránke Biathlon.com.ua
Jean-Guillaume Béatrix na stránke IBU Datacenter

Francúzski biatlonisti
Andreas Birnbacher

Andreas Birnbacher (* 11. september 1981, Prien am Chiemsee, Nemecko) je nemecký reprezentant v biatlone.

Narodil sa v bavorskom 10-tisícovom meste Prien am Chiemsee. Profesionálne sa začal venovať biatlonu v roku 2005 a v súčasnosti patrí medzi najlepších nemeckých biatlonistov. Momentálne (apríl 2013) je členom nemeckého klubu SC Schleching. Jeho osobným trénerom je nemecká biatlonová legenda Sven Fischer a reprezentačným trénerom Frank Ullrich. 

Vo svojej zbierke má 6 medailí zo seniorských MS v biatlone a 7 medailí z JMS v biatlone. Zo ZOH nevlastní žiaden cenný kov. 

Povolaním je vojak a ovláda anglický jazyk. Medzi jeho záľuby patrí hudba, rybolov a horská cyklistika.

Svetový pohár 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2011/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 3. mieste. Doposiaľ sa dokázal 13x prebojovať na stupeň víťazov, z toho 6x sa tešil z víťazstva.

Víťazstvá v SP 

Individuálne víťazstvá v SP: Aktuálne k dátumu: 28. marec 2013

Olympijské hry 
Doposiaľ bol účastníkom iba jedných ZOH a jeho najlepšie umiestnenie pochádza zo štafety mužov, keď sa umiestnil na 5. mieste.

Majstrovstvá sveta 
Birnbacher je držiteľom 6 medailí zo seniorských MS v biatlone., z toho jednej zlatej, dvoch strieborných a štyroch bronzových. Iba jedna medaila pochádza z pretekov jednotlivcov, ostatné sú z pretekov štafiet.

Juniorské majstrovstvá sveta 
V rokoch 2001 a 2001 celkovo štartoval v 8 pretekoch v rámci Juniorských MS v biatlone. Z toho dokázal vybojovať 7 medailí, čo bol jeden z najlepších výkonov v histórii Juniorských MS v biatlone.

Odkazy
 Oficiálna stránka

Zdroje
Andreas Birnbacher na stránke Biathlon.com.ua
Andreas Birnbacher na stránke IBUDatacenter
Andi Birnbacher na stránke Sport-Reference.com

Nemeckí biatlonisti
Majstri sveta v biatlone
Nemeckí olympionici
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2010
Pig Destroyer

Pig Destroyer je americká grindcoreová kapela z mesta Richmond v americkom štáte Virgínia. 

Skupina bola založená v roku 1997 vokalistom J.R.Hayesom (Enemy Soil), gitaristom Scottom Hullom (Agoraphobic Nosebleed, Japanese Torture Comedy Hour, ex-Anal Cunt) a bubeníkom Johnom Evansom, ktorý bol neskôr nahradený Brianom Harveym.

Členovia kapely 
 J. R. Hayes – vokály (1997–súčasnosť)
 Scott Hull – gitara (1997–súčasnosť)
 Blake Harrison – elektronika (2006–súčasnosť)
 Adam Jarvis – bicie (2011–súčasnosť)

Bývalí členovia 
 John Evans
 Donna Parker
 Jessica Rylan
 Brian Harvey

Externé odkazy 
 Pig Destroyer na stránke vydavateľstva Relapse Records 

Hudobné skupiny USA
Hudobné skupiny z 1997
Grindcoreové hudobné skupiny
Frauenfeld

Frauenfeld je hlavné mesto kantónu Thurgau v severovýchodnom Švajčiarsku a zároveň sídlo okresu Frauenfeld. K 31. decembru 2012 žilo v meste 23 948 obyvateľov.

Obyvateľstvo  
K 31. 12. 2012 žilo v meste 23 948 obyvateľov, z tohto čísla tvorili muži 48.6 % (11 636 mužov) a ženy 51.4 % (12 312 žien).  Švajčiarskych občanov tu žilo  18 524 (77.4 %) a cudzincov 5 424 (22.6 %). 

Z náboženského hľadiska tvorili reformovaní evanjelici 37.9 % (9 068), rímskokatolíci 35.5 % (8 499). Ostatných a bez vyznania žilo v meste 6 381.

Historický vývoj

Partnerské mestá 
  Kufstein, Rakúsko

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Frauenfeld na Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Thurgau (kantón)
Roland Lessing

Roland Lessing (* 14. apríl 1974, Tartu) je estónsky reprezentant v biatlone. S biatlonom začal už v roku 1986 a od roku 1998 je členom estónskeho reprezentačného mužstva. 

V súčasnosti (apríl 2013) je členom estónskeho klubu Elva Skiclub. Jeho osobným trénerom je Rein Pedaja a reprezentačným trénerom Maris Cakars.

V roku 2007 získal bronzovú medailu na MS v letnom biatlone ktoré sa uskutočnili v Estónsku, v meste Otepää.

Je ženatý, s manželkou má dve deti, dcéry Nathalie (* 2007) a Berit (* 2011).

Svetový pohár 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezónach 2005/16 a 2009/10 keď sa v konečnom poradí umiestnil na zhodnom 59. mieste. V sezóne 2009/10 skončil v stíhacích pretekoch v slovinskej Pokljuke na 2. mieste. V sezóne 2008/09 sa v nórskom Trondheime prebojoval do top 10, keď skončil v šprinte na 10. mieste.

Olympijské hry 
Doteraz sa zúčastnil na troch ZOH, jeho najlepšie umiestnenie je 11. miesto z pretekov štafiet mužov na ZOH 2002.

Majstrovstvá sveta 
V pretekoch jednotlivcov je jeho najlepší výsledok 17. miesto zo šprintu na MS v biatlone 2008. V rámci pretekov štafiet je jeho maximum 9 miesto z MS v biatlone 2003.

Juniorské majstrovstvá sveta 
Jeho najlepším umiestnením v rámci JMS v biatlone je 37. miesto z individuálnych pretekov z roku 1997.

Legenda
SP - šprint
PU - stíhacie preteky
MS - preteky s hromadným štartom
IN - vytrvalostné preteky
TE - preteky štafiet
MIX - preteky zmiešaných štafiet
DNS - nenastúpil na štart
LPD - dostihnutý o kolo

Zdroje
Roland Lessing na stránke IBU Datacenter
Roland Lessing na stránke Sport-Reference.com

Narodenia v 1978
Estónski biatlonisti
Estónski olympionici
Benjamin Weger

Benjamin Weger (* 5. október 1989, Brig Wallis) je švajčiarsky reprezentant v biatlone. 

Profesionálne sa začal venovať biatlonu v roku 2006 a od roku 2007 je členom reprezentačného tímu. V súčasnosti (apríl 2013) je členom švajčiarskeho klubu SC Obergoms. 

Jeho osobným aj reprezentačným trénerom je bývalý nemecký biatlonista Steffen Hauswald.

Weger je držiteľom jednej striebornej medaily z JMS v biatlone a 2 strieborných medailí z JMS v letnom biatlone. 

Je slobodný, povolaním profesionálny vojak. Medzi jeho záľuby patrí turistika, horolezectvo, rybolov. Ovláda nemecký, francúzsky a anglický jazyk.

Svetový pohár 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2011/12 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 18. mieste. Doposiaľ sa dokázal 11x individuálne prebojovať do top 10, z toho sa 4x umiestnil na stupni víťazov. 1x skončil na 2 mieste a 3x na 3. mieste.

Umiestnenia na stupni víťazov 

Individuálne umiesntnenia na stupni víťazov v SP: Aktuálne k dátumu: 28. marec 2013

Olympijské hry 
Zúčastnil sa ZOH a jeho najlepšie umiestnenie pochádza zo štafety mužov, keď sa umiestnil na 9. mieste.

Majstrovstvá sveta 
Weger je 3-násobným účastníkom MS v biatlone a jeho najlepšie umiestnenie v pretekoch jednotlivcov je 16. miesto zo stíhacích pretekov, ktoré sa uskutočnili v roku 2012 v nemeckom Rupholdingu. Na tých istých MS skončil v pretekoch štafiet na 7. mieste.

Juniorské majstrovstvá sveta 
Má jednu striebornú medailu z JMS v biatlone, ktorú získal v šprinte v kanadskom stredisku Canmore v roku 2009.

Externé odkazy
 Oficiálna stránka
 Benjamin Weger na stránke Biathlon.com.ua
 Benjamin Weger na stránke IBU Datacenter

Narodenia v 1989
Švajčiarski biatlonisti
Švajčiarski olympionici
Lady Antebellum

Lady Antebellum je americká country popová hudobná skupina, ktorá vznikla v Nashville v štáte Tennessee v roku 2006. Trio sa skladá z Hillary Scottovej (spev a vokály), Charlesa Kellyeho (spev, vokály, tamburína) a Davea Haywooda (vokály, gitara, klavír, mandolína).

Skupina uskutočnila svoj debut v roku 2007 ako hosťujúci vokalisti na skladbe Jima Brickmana "Never Alone". Onedlho nato spísali zmluvu s vydavateľstvom Capitol Records Nashville a vydali prvú pieseň "Love Don't Live Here". Pieseň sa v máji 2008 ocitla na 3. mieste rebríčka Hot Country Songs a predstavovala tiež pilotný singel z rovnomenného debutového albumu skupiny.
 
V roku 2010 získala skupina svoju prvú cenu Grammy za Najlepší country výkon roka dvojice alebo skupiny. Na 53. cenách Grammy v roku 2011 získali už 5 cien, vrátane Piesne roka a Nahrávky roka (oboje za "Need You Now". Lady Antebellum získala taktiež Grammy v roku 2012 za Najlepší country album.

Diskografia 
Lady Antebellum (2008)
Need You Now (2010)
Own the Night (2011)
On This Winter's Night (2012)
Golden (2013)

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna webstránka (po anglicky)
Lady Antebellum na serveri allmusic.com (po anglicky)

Hudobné skupiny USA
Country hudobné skupiny USA
Držitelia ceny Grammy
Hudobné skupiny z 2006
Trojice v hudbe
Appenzell (mesto)

Appenzell je hlavné mesto polkantónu Appenzell Innerrhoden v severovýchodnom Švajčiarsku. Leží v troch okresoch, teda fakticky obciach (v prípade kantónu Appenzell Innerrhoden sa zaužívalo pomenovanie okres pre politické obce): Appenzell, Rüte a Schwende.

História  
Pôvodne bol Appenzell majetkom opátstva zo Sankt Gallen a tradičným sídlom appenzellského regiónu. Hlavný mestom Inner-Rhodenu sa stal po rozdelení kantónu v roku 1597.

Obyvateľstvo 
Podľa najnovších údajov má 5 854 obyvateľov, z toho 4 744 je aj švajčiarskymi občanmi. Obyvateľstvo je germanofónne a rímskokatolíckeho vyznania.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Prestol (oltár)

Prestol () v pravoslávnej cirkvi alebo v gréckokatolíckej cirkvi je obetný vysvätený oltár pre výkon eucharistie.

Etymológia slova 
Pôvodný význam slovanského výrazu prestol (Престо́л) je trón, stolec, obetný stôl.

V gréckych chrámoch sa nazýva Αγία Τράπεζα / Agía Trápeza - «Svätá Trapéza» (trapéza = jedáleň, jedálenský stôl).

Dejiny 
Pôvodne sa prestoly zhotovovali z dreva alebo kameňa a boli prenosné. Od 4. storočia, keď sa ich miesto v chráme ustálilo, začali sa prestoly vyrábať z kameňa v tvare nevysokého stolca na štyroch nohách pred oltárnou apsidou. Neskôr sa začali používať prestoly len na jednej nohe alebo na kamennom podstavci. Od 10. storočia sa prestoly zriaďujú vo vnútri oltárnej apsidy.

Literatúra 
 Braun J. Der christliche Altar. Mnichov, 1924.
 ALTAR. In: 
 Krautheimer R. Early Christian and Byzantine Architecture. 1986.
 Mathews T. The Early Churches of Constaninople: Architecture and Liturgy. Pensilvania State University. 1980.
 R. Taft. Византийский церковный обряд. СПб., 2000.

Externé odkazy 
 Svätý prestol Святой престол na stránkach liturgy.ru
 Prestol, svätý stôl na stránkach zoe.sk

Zdroj 

Liturgia
Chrámy
Veternica iskerníkovitá

Veternica iskerníkovitá (), žltá veternica alebo žltá sasanka, je bylinná trváca rastlina, ktorá rastie v lesoch na väčšine kontinentálnej Európy, a menej často v oblasti Stredomoria.

Je to krytosemenná rastlina, ktorá patrí do čeľade iskerníkovité. Môže mať jeden až tri žlté kvety. Na jednom kvete má zvyčajne tri až štyri lupene.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Anemone ranunculoides L. (veternica iskerníkovitá)
 Veternica iskerníkovitá

Iskerníkovité
Jedovaté rastliny
Rastliny so žltými kvetmi
Juhoamerická hádzanárska konfederácia

Juhoamerická hádzanárska konfederácia (, skr. CoSBa) je strešná organizácia pre juhoamerickú hádzanú. Vznikla v roku 1983, vtedy pod názvom Comité Sudamericano de Handball (COSDHA). V roku 2013 združovala 9 národných hádzanárskych federácií a jej prezidentom bol Čiľan Héctor Fernandez B. CoSBa je členskou konfederáciou Panamerickej hádzanárskej federácie (PATHF).

Členské federácie

Podujatia 
Národné tímy 
 Juhoamerické hry
 Majstrovstvá Južnej Ameriky
 Majstrovstvá Južnej Ameriky juniorov
 Majstrovstvá Južnej Ameriky kadetov (U16 chlapci, U15 dievčatá)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka CoSBa 

Hádzaná
Medzinárodné hádzanárske organizácie
Majstrovstvá sveta v curlingu žien 2013

Majstrovstvá sveta v curlingu žien 2013 boli v poradí 35. Majstrovstvá sveta v curlingu žien, ktoré organizuje Svetová curlingová federácia (WCF). Konali sa v Rige, v Lotyšsku od 16.24. marca 2013, za účasti 12 tímov. Tohtoročné MS žien boli jedným z kvalifikačných podujatí na Zimné olympijské hry 2014. Dejiskom všetkých zápasov bola hala Volvo Sports Centre s kapacitou 1 000 miest. Škótky sa po druhýkrát v histórii stali víťazkami MS, keď získali titul po 11 rokoch.

Kvalifikácia 

Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku WCF k decembru 2012.

Výsledky

Základná skupina

Tiebreak

Play-off

Play-off medzi 1. a 2.

Play-off medzi 3. a 4.

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie

Referencie

Pozri aj 
 Majstrovstvá sveta v curlingu mužov 2013

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2013 
 MS 2013 na stránke Svetovej curlingovej federácie 

Curling v 2013
Ženy
Curling
Citroën LN

Citroën LN/LNA je malý mestský automobil, ktorý vyrábala francúzska automobilka Citroën v rokoch 1976 až 1986. Vyrábal sa ako 3-dverový hatchback. Model LN (Heléne) neskôr nahradil novší model LNA (Helena). Vyrobilo sa 129 611 kusov modelu LN a 223 772 kusov modelu LNA za 10 rokov celkovej produkcie.

Vznik 
Po krachu automobilky Citroën, bol prevzatý rodinou Peugeotovcov. Citroën LN bol prvým spoločným automobilom skupiny PSA (Peugeot, Talbot, Citroën) a tzv. prvým novým Citroënom. Citroën potreboval posilniť v segmente malých mestských automobilov, a model 2CV k nim nepatril. Prevzal platformu z modelu Peugeot 104 Coupé. Motor bol použitý plochý dvojvalec z Citroënu 2CV a 4 stupňová prevodovka z modelu Citroën GS. Úroveň výbavy bola minimálna, no predaje rástli vďaka nenáročnej údržbe a nízkym prevádzkovým nákladom.

LN 
Model LN, bol predstavený na Parížskom autosalóne v roku 1976. O rok neskôr šiel do predaja. Bol prvým modelom fúzie automobiliek a vyvolal negatívny ohlas priaznivcov Citroënu. Dôvodom bola úplná zhodnosť s modelom Peugeot 104. Pôvodný projekt mestského automobilu Project VD, bol prepracovaný podľa zadaní Peugeotu a tak na platforme 104 vznikli dva automobily. Citroën LN a Citroën Visa. LN sa predával hlavne v krajine pôvodu, vo Francúzsku. Motorizáciu tvoril iba jeden motor o výkone 32k.

LNA 
V roku 1978, prišiel model LNA. Karoséria zostala nezmenená a zhodná s modelom LN. V názve pribudlo písmeno "A" čo znamenalo Athlétique,(Atletický). Zmenili sa motorizácie, pribudol plochý dvojvalec z Citroënu Visa, neskôr 4 valec ktorý dosahoval maximálnu rýchlosť 145 km/h.

Model LNA tak na rozdiel od LN bol exportovaný do Európy, vrátane Veľkej Británie s pravostranným riadením. V roku 1982 prešiel model prvým menším faceliftom, dostal 4 valcový motor z modelu Visa 11E. Kovové nárazníky nahradili plastové, zmenili sa obrysové svetlá a kolesá z modelu Visa Super E. Od júla 1984 sa model LNA11 zmenil. Pri motore bol zvýšený výkon a model dosahoval maximálnu rýchlosť 144 km/h a z 0-100 zrýchľoval za 15,3 sekúnd.

Motory 
LN - zážihový plochý 2 valec.
 0.6 (602 ccm) 32k pri 5 750 ot./min  (R 06 / 627), Vmax: 120 km/h 

LNA
 0.7 (652 ccm)  36k pri 5 500 ot./min (V 06 / 630)
 0.7 (652 ccm)  34,5k pri 5 500 ot./min (V 06 / 644)
 1.1 (1124 ccm) 50k pri 5 500 ot./min  (XW 7 (109/5F), Vmax: 144 km/h

Koniec výroby 
LN nahradil v roku 1986 už takzvaný pravý citroën - Citroën AX. Platformový "brat", Talbot Samba zostal vo výrobe do roku 1987 a Peugeot 104 zostal vo výrobe do roku 1988.

Iné projekty

Externé odkazy 
 LN et LNA
 Stránky modelu LN
  Ln - LNA CLUB DE FRANCE

Zdroj 
 

Automobily strednej triedy
LN
Automobily s predným náhonom
Malé automobily
Hatchbacky
Bulharské národné vodnopólové družstvo mužov

Bulharské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Bulharsko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Blgarska Federacija Vodna Tolka (BFVT). Za jeho najlepšie výsledky možno považovať 11. miesto z Olympijských hier či 8. miesto z Majstrovstiev sveta.

Vrcholné podujatia 
Na Olympijské hry sa bulharské družstvo kvalifikovalo 2-krát. Lepšie umiestnenie dosiahlo pri svojom prvom štarte v roku 1976 v Mníchove, keď skončilo na 11. mieste. O 8 rokov neskôr v Moskve sa kvalifikovalo druhý a zároveň naposledy a skončilo o stupienok nižšie. Okrem týchto účinkovaní sa pokúšalo kvalifikovať ešte v troch svetových či európskych kvalifikáciách, ale neúspešne. 

Na Majstrovstvá sveta sa družstvo kvalifikovalo 3-krát. Pri svojom treťom vystúpení na MS dosiahlo najlepšie umiestnenie, keď sa prebojovalo zo základnej skupiny medzi 8 najlepších tímov. V základnej skupine vtedy zdolalo  . Na ďalšie podujatia MS sa mu už z Majstrovstiev Európy kvalifikovať nepodarilo.

Na Majstrovstvách Európy sa prvýkrát predstavilo v roku 1958. Okrem tohoto turnaja sa zúčastnilo ešte na ďalších jedenástich. Najlepšie umiestnenie dosiahlo v rokoch 1987 a 1995, keď skončilo ôsme. Od roku 1998 sa dokázalo prebojovať iba na ME B kategórie.  

Družstvo sa 2-krát kvalifikovalo na Svetový pohár, ale zakaždým na ňom skončilo na poslednom mieste.

Výsledky 
Olympijské hry

Majstrovstvá sveta

Majstrovstvá Európy

 1 Bulharsko sa zúčastnilo iba prvého z 3 kvalifikačných turnajov, v 2. kole boli jeho výsledky kontumované

Majstrovstvá Európy B kategórie

Svetový pohár
 1979: 8. miesto
 1981: 8. miesto
 19832014: nekvalifikovalo sa

Referencie 
 todor66.com

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Blgarska Federacija Vodna Tolka 

Národné vodnopólové družstvá
Vodné pólo
Národné
Miroslav Nitka

Miroslav Nitka (* 28. marec 1932, Strážske – † 5. február 1982 Poprad) bol slovenský hokejista a tréner.

Životopis 
Hokej hrával v nižších súťažiach za ČH Bratislava v rokoch 1952 – 1955. Jednu sezónu pôsobil ako hráč ZPA Prešov. Známejším sa stal vďaka pôsobeniu v trénerskej oblasti. S trénovaním začal v doraste HC Slovan Bratislava v sezónach 1956 – 1960. Dva roky pôsobil ako reprezentačný tréner Bulharska v rokoch 1960 – 1962. Po návrate viedol ako hlavný tréner Duklu Košice v rokoch 1962 – 1965, švajčiarsky EHC Visp v rokoch 1965 – 1968, ZVL Žilina (1968 – 1970), ZPA Prešov (1970/71), KLH Medveščak Záhreb (1971/72). Následne opäť pôsobil ako tréner dorastu Slovana v rokoch 1972 – 1978. Tri sezóny ako hlavný tréner VSŽ Košice (1978 – 1981). V kariére pokračoval v sezóne 1981/82 v Poprade, kde v jej priebehu náhle zomrel.

V sezóne 1977/78 bol asistentom reprezentácie do 18 rokov. Bol dlhoročným členom slovenskej a predsedom trénerskej rady Výboru zväzu ľadového hokeja SÚV ČSTV.

Ocenenia 
 1970 – vzorný tréner
 1977 – zaslúžilý tréner

Externé odkazy 
 Karel Gut, Václav Pacina, Malá encyklopedie ledního hokeje, Olympia Praha, Šport Bratislava, 1986
 cslh.cz

Narodenia v 1932
Úmrtia v 1982
Česko-slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví tréneri
Osobnosti zo Strážskeho
Norrköping

Norrköping [ˈˈnɔrɕøːpɪŋ] je mesto v Östergötlande na východnom pobreží Švédska. Má 83 561 obyvateľov a je centrom švédskej správnej jednotky Norrköping so 127 000 obyvateľmi. V počte obyvateľov je vo Švédsku na desiatom mieste. 

Leží pri ústí rieky Motala ström do zátoky Baltského mora. Splavnosť rieky Motala ström a dobrý prístav boli faktory, ktoré spôsobili prudký rozvoj tohto priemyselného mesta známeho svojim textilným priemyslom.

Mesto má niekoľko prezývok, napr.: „švédsky Manchester“, „Peking“ a „Surbullestan“ (Surbulle bola miestna prezývka pre textilných robotníkov, a stan je skrátenina slova Staden znamenajúceho vo švédštine mesto.

Partnerské mestá 
  Esslingen am Neckar, Nemecko
  Klaksvík, Faerské ostrovy
  Kópavogur, Island
  Linec, Rakúsko
  Odense, Dánsko
  Riga, Lotyšsko
  Tampere, Fínsko
  Trondheim, Nórsko

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Foto der Skulptur „Spiral åtbörd“
 Foto der Skulptur „Prisma“

Zdroj 

 
Mestá vo Švédsku
Prístavné mestá vo Švédsku
Prístavné mestá Baltského mora
Tim Burke

Tim Burke (* 3. február 1982, Paul Smiths, New York, USA) je americký biatlonista. Biatlonu sa profesionálne venuje od roku 1997 a členom reprezentačného tímu je od roku 2004. Okrem reprezentácie je tiež členom amerického klubu Lake Placid Biathlon.
 
Jeho trénermi sú švéd Per Nilsson a talian Armin Auchtentaller.

Z vrcholného podujatia má jednu zlatú medailu z MS v biatlone 2013. 

Je slobodný, jeho priateľkou je nemecká biatlonistka Andrea Henkelová.

Medzi jeho záľuby patrí turistika, cyklistika a rybolov.

Svetový pohár 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia svetového pohára dosiahol v sezóne 2012/13 keď sa v konečnom poradí umiestnil na 10. mieste. Na stupeň víťazov sa v rámci SP dostal 4x. 2x skončil na 2. mieste a 2x na 3. mieste.

Umiestnenia na stupni víťazov 

Individuálne umiesntnenia na stupni víťazov v SP: Aktuálne k dátumu: 2. apríl 2013

Olympijské hry 
Zúčastnil sa dvoch ZOH, jeho najlepší výsledok bolo umiestnenie sa na 9. priečke v rámci pretekov štafiet mužov. Najlepší individuálny výsledok je 18. miesto z pretekov s hromadným štartom na ZOH 2010.

Majstrovstvá sveta 
Burke je držiteľom jednej striebornej medaily, ktorú získal vo vytrvalostných pretekoch na MS v biatlone 2013. Zároveň je to aj jeden z najlepších výkonov v histórii amerického biatlonu.

Juniorské majstrovstvá sveta 
Na juniorských MS v biatlone dosiahol najväčší úspech umiestnením sa na 6. mieste v pretekoch štafiet na JMS v biatlone 2000.

Legenda
SP - šprint
PU - stíhacie preteky
MS - preteky s hromadným štartom
IN - vytrvalostné preteky
TE - preteky štafiet
MIX - preteky zmiešaných štafiet
DNS - nenastúpil na štart

Zdroje
Tim Burke na stránke Biathlon.com.ua
Tim Burke na stránke IBUDatacenter
Andi Birnbacher na stránke Sport-Reference.com

Biatlonisti USA
Olympionici USA
Osobnosti zo štátu New York
Joël Sloof

Joël Sloof (* 15. november 1988, Waddinxveen) je holandský biatlonista. Profesionálne začal s biatlonom v roku 2002 a od roku 2005 je členom reprezentačného tímu. Tiež je členom švédskeho klubu Bore Biathlon. 

Osobným trénerom je jeho otec Eddy Sloof a reprezentačným trénerom bývalý holandský biatlonista Erik van Leeuwen. 

V súčasnosti pracuje ako IT, projektový manažér a žije vo Švédsku. Je slobodný a medzi jeho záľuby patria počítače, hudba a film. Sestra Chardine a brat Lucien sú tiež členmi holandského biatlonového družstva.

Svetový pohár 
V rámci SP doposiaľ nevybojoval žiadne body. Najlepšie umiestnenie dosiahol v sezóne 2012/13, keď v pretekoch šprintu v rakúskom Hochfilzene skončil na 62. mieste.

IBU Cup (Európsky pohár) 
Najlepšie umiestnenie v rámci celkového hodnotenia IBU Cupu dosiahol v sezóne 2012/13 keď sa umiestnil na 72. mieste.

Majstrovstvá sveta 
Najlepší úspech z vrcholného podujatia je z MS v biatlone 2013 keď sa vo vytrvalostných pretekoch na 20 km spomedzi 130 pretekároch umiestnil na 51. mieste.

Majstrovstvá európy 
Jeho maximum je umiestnenie sa na 21. priečke v stíhacích pretekoch na 12,5 km v rámci ME v biatlone 2007.

Juniorské majstrovstvá sveta 
Jeho najlepší individuálny výsledok z JMS v biatlone je 21. miesto z vytrvalostných pretekov juniorov na 15km v rámci JMS v biatlone 2008.

Legenda
SP - šprint
PU - stíhacie preteky
MS - preteky s hromadným štartom
IN - vytrvalostné preteky
TE - preteky štafiet

Odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroje
Joel Sloof na stránke Biathlon.com.ua
Joel Sloof na stránke IBU Datacenter

Holandskí biatlonisti
Osobnosti z Waddinxveenu
Súrodenci v biatlone
Chur

Chur (, , ) je hlavné mesto kantónu Graubünden vo východnom Švajčiarsku. Chur leží na pravom brehu Rýna a je pokladaný za najstaršie mesto vo Švajčiarsku. K 31. decembru 2012 žilo v meste 37 036 obyvateľov.

Dejiny 
V dobe rímskej známy pod menom Curia Raetorum, bol Chur centrom rímskej provincie Raetia. V roku 452 sa prvý raz spomína ako sídlo biskupstva, v stredoveku biskupi vládli mestu a od roku 1170 boli aj princami Svätej ríše rímskej.

Obyvateľstvo 

K 31. decembru 2012 žilo v meste 37 036 obyvateľov, z tohto čísla bolo 7 282 cudzincov (19,7 %). V tom čase v meste bolo registrovaných 15 184 (41,0 %) rímskokatolíkov, 11 912 (32,2 %) reformovaných a 9 940 (26,8 %) obyvateľov ostatných konfesií, resp. bez vyznania. 

Pri sčítaní v roku 2000 ako hlavný jazyk uviedlo 81,0 % obyvateľov nemčinu, 5,4 % rétorománčinu a 5,1 % taliančinu.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Chur na Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Graubünden
Sídla na Rýne
Ladislav Farkaš

Ladislav Farkaš (* 11. august 1927, Ratkovské Bystré) je slovenský herec a režisér, brat dramatika Júliusa Farkaša, otec herca Borisa Farkaša.

Život 
Narodil sa v Ratkovskom Bystrom, vyrastal v susednej obci Ratková. Po ukončení Obchodnej akadémie v Kežmarku (1944) pracoval ako úradník v Muráni a Tornali, svoje herecké nadanie spočiatku uplatňoval v ochotníckych súboroch v týchto dvoch mestách.
V roku 1951 sa stal členom činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove. V prvých rokoch stvárňoval kladné, dramatické postavy, na čo využíval svoj mužný zjav. V polovici 60. rokov začal byť obsadzovaný do menších rolí, postupne sa  začína venovať réžii. V rokoch 1974 – 77 pôsobil ako režisér v Divadle pre deti a mládež v Trnave.

Divadelné roly 
 1953: Inkognito (Ján Jelenský)
 1954: Drotár (Drotár)
 1954: Najdúch (Gejza)
 1955: Kubo (Paľo)
 1956: Záveje (Martin)
 1957: Statky-zmätky (Mišo Konárik)
 1958: Manon Lescautová (Tiberge)
 1958: Súhvezdie draka (Cyprián Závora)
 1961: Šibal Geľo (Záhorský)
 1963: Sen noci májovej (Demetrius)
 1963: Krvavá svadba (Leonardo)
 1963: Vec Makropulos (Solicitátor Vítek)
 1965: Človek, ktorý sa smeje (Morlock)
 1966: Červený a čierny (Markíz Croisenois)
 1966: Všetko naopak (Dunaparti)
 1966:: Štyridsať zlosynov a jedno neviniatko (Hlaváč)
 1967: Lakomec (La Merluche)
 1971: Zbojníci (Roller)
 1972: Veselé panie z Windsoru (George Page)
 1973: Zurabája (Buraj)
 1974: Felicián Sáh (Ladislav)

Réžia

Divadlo Jonáša Záborského 
 1967: Tri letušky v Paríži
 1968: Chrobák v hlave
 1969: Je láska poľahčujúca okolnosť?
 1970: Anna, poklad rodiny
 1970: Osem žien
 1973: Kamenný kvietok

Trnavské divadlo pre deti a mládež 
 1974: Kamenný kvietok
 1975: Snehová kráľovná
 1975: Na máj pamätaj
 1976: Budzogáň, zbojnícky kapitán
 1976: Aladinova čarovná lampa
 1976: Strašne ošemetná situácia 
 1977: Hodiny strachu

Dramaturgia 
 1961: Valgatha
 1962: Tri prasiatka a vlk, v roku 1968 prepracoval pod názvom Dobrodružstvá troch prasiatok
 1973: Kamenný kvietok

Filmografia 
 1965: Obchod na korze
 1979:  Smrť chodí po horách
 1980: Nevera po slovensky
 1981: Explózia

Referencie

Zdroje 
 

Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Slovenskí divadelní režiséri
Slovenskí divadelní dramaturgovia
Členovia Divadla Jonáša Záborského
Osobnosti z Ratkovského Bystrého
Herisau

Herisau je hlavné mesto polkantónu Appenzell Ausserrhoden v severovýchodnom Švajčiarsku. Je sídlom kantonálneho parlamentu a kantonálnej vlády a popri Trogene (v ktorom sídlia súdne orgány) je de facto hlavným sídlom kantónu. Napriek vyše 15-tisíc obyvateľom je Herisau najväčšou dedinou vo Švajčiarsku.

Geografia 
Leží na rieke Glatt južne od mesta St. Gallen. Nad mestom sa nachádzajú zrúcaniny hradov Rosenberg a Rosenburg.

História 
Herisau bol prvýkrát písomne spomenutý v roku 837 ako Herinisauva. Okolie patrilo ku sanktgallenskému kláštoru. Počas appenzellských vojen, v roku 1433, sa sídlo odčlenilo od St. Gallenu.

Demografia 

 
V roku 2011 tvoria obyvatelia vo veku do 19 rokov 19,8 %, vo veku 20 – 64 62,8 % a starší 65 rokov 17,4 %.

Náboženské zloženie je nasledovné: 6 074 (39,8 %) reformovaných, 4 769 (31,3 %) rímskokatolíkov a 4 413 (28,9 %) ostatných veriacich, resp. bez vyznania.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Herisau na Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Liestal

Liestal (v minulosti Liesthal) je hlavné mesto kantónu Bazilej-vidiek v severnom Švajčiarsku. Leží na rieke Ergolz  juhovýchodne od Bazileja. Obyvateľstvo je prevažne protestantské a germanofónne.

Dejiny 
Názov Liestal sa prvýkrát spomína v roku 1225, kým osídlenie je doložené najneskôr od rímskych čias. 

V roku 1296 sa stal mestom a získal právo trhu. Prudký rozvoj mesta bol spôsobený jeho strategickou polohou na ceste, spájajúcej prvý most cez Rýn v Bazileji a Svätogotthardským priesmykom. V roku 1305 mesto kúpil bazilejský biskup a do erbu pribudla biskupská palica.

V roku 1501 predstaviteľ mesta prisahal vernosť Švajčiarskej konfederácii, čo spôsobilo opakované konflikty so susedným Rheinfeldenom, ktorý patril Habsburgovcom.

V 17. storočí sa Liestal postavil Bazileju počas Roľníckeho povstania a následne ho obsadili bazilejské jednotky. Traja vodcovia povstania boli v Bazileji sťatí. 

V roku 1789 mesto nadšene odpovedalo na francúzske výzvy na slobodu a rovnosť. Keď Napoleon Bonaparte prechádzal cez mesto v 1797, bol nadšene oslavovaný. Po jeho páde bola obnovená podriadenosť k Bazileju.

Geografia 
Liestal má rozlohu . Z tejto plochy je  (16,4 %) používaných na poľnohospodárske účely. Zalesnených je  (58,7 %). Čo sa týka zvyšku plochy,  (23,9 %) tvorí zástavba a infraštruktúra,  (0,5 %) vodné plochy a  (0,2 %) tvorí neproduktívna pôda.  

Liestal je hlavným mestom kantónu Bazilej-vidiek. Staré mesto sa nachádza na skalnatom výbežku medzi riekami Ergolz a Orisbach a Švajčiarskou Jurou.

Podnebie

Obyvateľstvo 
Historický vývoj obyvateľstva je zobrazený v nasledujúcom grafe:

Pamätihodnosti 
Významnými pamätihodnosťami mesta je radnica z 15. storočia, kostol sv. Martina a Horná brána.

Známi rodáci a obyvatelia 
 Abel Seyler (1730 – 1800), divadelný režisér
 Carl Spitteler (1845 – 1924), spisovateľ, držiteľ Nobelovej ceny za literatúru
 Wilhelm Eduard Brodtbeck (1873 – 1957), architekt
 Bohuslav Martinů (1890 – 1959), český skladateľ (zomrel v Liestale)
 Martin Schadt (*1938), fyzik
 Philipp Degen (*1983), futbalista

Partnerské mestá 
  Onex,Kantón Ženeva, Švajčiarsko
  Sacramento, Kalifornia, USA
  Waldkirch, Bádensko-Württembersko, Nemecko

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Liestal na Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Juraj Somolányi

Juraj Somolányi (* 1972, Bratislava) je slovenský umelec, hudobník a fotograf. 

Do povedomia nezávislej hudobnej scény prenikol v 90. rokoch čoby frontman kapely The Dark, respektíve Dead Cannabis, založenej neskôr. S prvou pre vydavateľstvo Monitor nahral aj svoj jediný štúdiový album Clear (1993), výhradne v angličtine. Napriek zaznamenaným úspechom v rámci electronic body music, v dôsledku čoho bol na domácej pôde považovaný za jedného z priekopníkov v tomto žánri, sa pozvoľna začal venovať umeleckej fotografii a dodatočne i filmovaniu pomocou digitálnej zrkadlovky. Okrem iného natáča videoklipy pod svojou virtuálnou značkou Darktechnology Productions, prispieva pre hudobné časopisy (napr. Nový Populár), či je autorom dosiaľ nepublikovanej autobiografie. Od roku 2012 je členom elektronického dua Get Explode a nedávno na seba upozornil ako jeden z porotcov II. ročníka Medzinárodného festivalu vodného sveta SCUBACAM 2012.

Kariéra 

Svoju prvotnú, hudobnú kariéru, začal Somolányi v roku 1990 ako spevák, skladateľ a textár úzkoprofilovej hudobnej formácie The Dark, ktorej pôvodnú zostavu dopĺňali Braňo Hanzlík alias "Angels Delight" a Robo Zatko, známy tiež pod pseudonymom "Explorer Kitt". Po nahraní dvoch dlhohrajúcich demonahrávok, z ktorých niektoré skladby vyšli na nezávislých francúzskych kompiláciách z rady vydavateľstva Alea Jacta Est, skupina nahrala sprievodné vokály na album Flashback (1992) svojich českých rovesníkov - Vanessy. Jej vlastný štúdiový debut vydal Monitor (terajší EMI) pod názvom Clear (1993). Dve skladby z neho sa dočkali aj svojho vizuálneho spracovania, a to "The War of Man" (naspievaná Zatkom) a "Feet" (nahratá s Body-M). Krátko po vydaní oficiálneho debutu však Somolányi v roku 1994 s Hanzlíkom založil vedľajší hudobný projekt Dead Cannabis a v spolupráci s gitaristami Radom "Šipka" Palovčíkom (z metalovej skupiny Acheron) a Martinom "Fefe" Žúžim (z kapely Hex) začal pracovať na svojom druhom štúdiovom albume. K jeho realizácii napokon nedošlo a muzikanti sa následne venovali samostatným projektom. V tomto čase sa Somolanyi čoraz viac sústredil na prácu s umeleckou fotografiou, prevažne ženským aktom.

Okrem iných fotil napríklad víťazku nemecko-rakúskej súťaže krásy Queen of the World 1997 Natáliu Bizoňovú Kacinovú, či speváčku Celeste Buckingham, s ktorou nasnímal sériu fotografií pre hudobný dvojmesačník Nový populár. V rámci osláv 20. výročia od vzniku svojej pôvodnej kapely The Dark zorganizoval v roku 2010 spoločný koncert s belgickou skupinou Front 242, ktorá tak vôbec po prvýkrát vystúpila na Slovensku. Od roku 2012 je členom kapely Get Explode (zal. v r. 2009), v ktorej nahradil Mariána Čurku.

Diskografia 
Štúdiové albumy

Iné nahrávky a kolaborácie

Filmografia 
Produkcia

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Juraj Somolányi (v zozname sólistov OZIS)
 Juraj Somolányi (v databáze populárnej hudby UMD Music; v angličtine a češtine) 
 The Dark (na Body-Music.com; v angličtine)
 The Dark >  Diskografia (na Discogs; v angličtine)
 Get Explode (oficiálne stránky skupiny; v angličtine, nemčine a slovenčine)

Slovenskí fotografi
Slovenskí hudobníci
Osobnosti z Bratislavy
Schaffhausen (mesto)

Schaffhausen (, , ) hlavné mesto kantónu Schaffhausen v severnom Švajčiarsku a s vyše 35-tisíc obyvateľmi je aj najväčším sídlom v kantóne.

Geografia 
Schaffhausen je najsevernejším mestom Švajčiarska a je popri Bazileji a mestečkách Stein am Rhein a Eglisau (kantón Zürich) jedným z mála miest vo Švajčiarsku na sever od Rýna. Schaffhausen leží juhovýchodne od vrchu Hoher Randen.

V starom meste sa nachádza množstvo renesančných budov. Juhovýchodne od mesta, ale už mimo katastra Schaffhausenu sa nachádza Rheinfall, najväčší vodopád v Európe. Z celkovej rozlohy mesta, , je 19,9 % zastavaných, 29,1 % využívaných na poľnohospodárske účely a 51 % je zalesnených.

Podnebie 
Schaffhausen zaznamenáva v priemere 124,9 dní s dažďom alebo snehom v roku a v priemere tu spadne za rok  zrážok.

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Schaffhausen na stránke Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Sídla na Rýne
Slobodné ríšske mestá
Sion (Švajčiarsko)

Sion (, ) je hlavné mesto kantónu Valais v juhozápadnom Švajčiarsku. 17. januára 1968 bola pripojená k Sionu bývalá obec Bramois, 1. januára 2013 bola k Sionu pričlenená obec Salins.

Geografia 
Mesto Sion leží v nadmorskej výške  na oboch brehoch Rhôny. Sion má rozlohu , z tejto plochy je  (39,9 %) používaných na poľnohospodárske účely, kým  (9,6 %) je zalesnených. Zo zvyšku územia je  (42,1 %) zastavaných,  (5,7 %) vodné plochy a  (2,5 %) tvorí neproduktívna pôda.

Podnebie 
Sion v roku zaznamenáva v priemere 82,6 dní s dažďom alebo snehom a v priemere tu spadne za rok  zrážok.

Dejiny 
Nálezy dokázali, že okolie Sionu bolo osídlené už v dobe kamennej. V roku 2008 tu bolo objavené jedno z najväčších keltských pohrebísk vo švajčiarskych Alpách s vyše 200 hrobmi. Hroby pochádzajú z ranej doby železnej. 

Na konci 1. storočia pred Kr. bol Sion sídlom kmeňa Seduniov, jedného zo štyroch keltských kmeňov vo Valais. Bol dobytý Rimanmi v roku 15 pred Kr. Medzi Rimanmi bol známy ako Sedunum.

V roku 1968 bola k Sionu pričlenená obec Bramois a 1. januára 2013 bola k Sionu pričlenená obec Salins. 

Sion prehral s Turínom v kandidatúre o usporiadanie ZOH 2006. Sion sa takisto uchádzal o usporiadanie ZOH 2002, čo napokon vyhralo Salt Lake City, a ZOH 1976, ktoré mal usporiadať Denver (Hry boli napokon pridelené Innsbrucku, keď občania Denveru zamietli ďalšie výdavky spojené s usporiadaním tohto podujatia).

Obyvateľstvo

Galéria

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Sion na stránke Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Katolícke pútnické miesta
Sídla na Rhône
Solothurn (mesto)

Solothurn (, , ) je hlavné mesto kantónu Solothurn v severozápadnom Švajčiarsku. Je zároveň jedinou obcou okresu Solothurn. Po Oltene je druhým najľudnatejším mestom v kantóne.

Podoba Starého mesta je prevažne výsledkom budovania medzi rokmi 1520 a 1790, v dôsledku čoho vykazuje tomu odpovedajúcu bohatosť a zmesku rozličných architektonických štýlov.

Geografia 
Solothurn leží v nadmorskej výške  na úpätí Švajčiarskej Jury. Mesto je rozdelené riekou Aare na dve časti – severnú a južnú. K menším potokom tečúcim mestom patrí Brunngraben, Brühlgraben, Obach, Dürrbach ako aj St. Katharinenbach. Približne päť kilometrov na sever v nadmorskej výške  leží «Solothurnský obývaný kopec» Weissenstein, na ktorý až do konca roku 2009 viedla malá sedačková lanovka. Severovýchodným smerom od katastra sa vlieva rieka Emme do Aare. 

Rozloha obce je , z tohto v roku 1994 zaberala zastavaná plocha 66 percent, poľnohospodársky využívaná 25 % a zvyšných 9 % tvoril les, porasty a neproduktívna pôda.

Podnebie 
Podnebie Solothurnu je ovplyvnené kontinentálnymi vplyvmi.

Dejiny 
1000 pred Kr. – Prvé pôdne nálezy
15 pred Kr. – Prvé mosty cez rieku Aare
219 – Prvá písomná zmienka o mieste Salodurum
260 – príchod Alamanov a založenie vojenského tábora 
870 – Prvá zmienka o kláštore sv. Ursusa
1033 – Solothurn sa stal ríšskym mestom
1318 – Obliehanie Habsburgovcami
1519 – 1533 – Reformácia a kappelerské vojny
1530 – 1792 – Solothurn sídlom francúzskej ambasády
1798 – Solothurn súčasťou Helvétskej republiky
1814 – Návrat patriciátu
1828 – Solothurn sa stáva sídlom biskupa
1835 – 1905 – Búranie solothurnských opevnení
1856 – Nová ústava
1870 – 1874 – Kulturkampf
1880 – Industrializácia mesta
1887 – Revízia ústavy konzervatívcami
1918 – Generálny štrajk
1920 – 1929 – Konjunktúra mesta

Obyvateľstvo 
K 31.12.2012 žilo v meste 16 366 obyvateľov, z tohto čísla bolo 3 306 (20,2 %) cudzincov.

Z náboženského hľadiska žilo v meste na konci roku 2012 27,2% rímskokatolíkov, 22,8% reformovaných protestantov, 14,6% príslušníkov ostatných vierovyznaní a 35,4% ľudí bez vyznania.

Vývoj obyvateľstva 
Vývoj obyvateľstva podáva nasledujúci graf:

Partnerské mestá 
  Heilbronn, Nemecko (od 1981)
  Krakov, Poľsko (od 1990)
  Le Landeron, Švajčiarsko (od 2003)
zdroj:

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Solothurn na stránke Historisches Lexikon der Schweiz (HLS)

Zdroj 

 
Mestá vo Švajčiarsku
Hlavné mestá švajčiarskych kantónov
Solothurn (kantón)
Kvalifikácia mužov na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2003

Kvalifikácia mužov na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2003 bola mužská kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 2003, ktorej sa zúčastnilo 12 európskych štátov. Tie súťažili o 6 miest na záverečný turnaj v dvoch 6-členných skupinách. Prebiehala od 9. do 13. apríla 2003. Na európsky šampionát postúpili 3 najlepšie družstvá z každej skupiny.

Priamy postup 
Priamo postúpila hostiteľská krajina a 5 najlepších družstiev z ME 2001:
  
  Srbsko a Čierna Hora

Účastníci

Výsledky 
Skupina A
 Kyjev

Skupina B 
 Bratislava

Pozn: Malta bola neskôr diskvalifikovaná, keď nenastúpila v posledných 2 zápasoch.

Zdroj 
 Kvalifikácia na štatistickej stránke todor66.com 
 Kvalifikácia na stránke pilkawodna1.w.interia.pl 

Vodné pólo v 2003
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle
Celestín IV.

Celestín IV. (lat. Caelestinus Quartus), vl. menom Goffredo da Castiglione (* ? – † 10. november 1241, Rím) bol taliansky duchovný a 179. rímsky pápež (v roku 1241). Do cirkevnej histórie sa zapísal ako pápež s jedným z najkratších pontifikátov; na pápežskom stolci sedel iba šestnásť dní (po Urbanovi VII. a Bonifácovi VI. bol Celestínov pontifikát tretím najkratším).

Milánčan šľachtického pôvodu sa počas svojej cirkevnej kariéry prejavil ako veľmi schopný teológ. Aj vďaka tomu ho Gregor IX. v roku 1227 vymenoval za kardinála. O štrnásť rokov neskôr sa stal Gregorovým nástupcom.

Vzhľadom ku krátkosti jeho pontifikátu mu nebolo dopriate vykonať žiaden oficiálny akt. Skôr totiž ako mohol podstúpiť obrad intronizácie, na následky podlomeného zdravia zomrel. História tak o ňom zaznamenala hlavne okolnosti jeho zvolenia.

Cirkev i krajina sa v prvej polovici 13. storočia zmietali vo vážnej kríze vyvolanej neustálymi spormi medzi duchovnou a svetskou mocou o posilnenie pápežskej nadvlády na úkor moci rímskeho cisára. Za Gregorovho pontifikátu konflikt vygradoval do otvoreného zápasu medzi pápežom a cisárom Fridrichom II. Ani jedna zo strán nemala natrvalo navrch a misky váh v konflikte sa prekláňali raz na jednu, raz na druhú stranu. Spory ani Gregorovou smrťou neskončili. V takejto chaotickej situácii bolo potrebné zvoliť jeho nástupcu.

Konflikt rozdelil voličov na dva, názorovo sa rozchádzajúce tábory. Každá strana tvrdošijne obhajovala svoje postoje. Bolo teda zrejmé, že k dohode o novej hlave cirkvi tak ľahko nedôjde. Preto dal rímsky ľud voličov zavrieť do schátranej, dnes už neexistujúcej budovy známej pod názvom Septizonium, kde boli vystavení obzvlášť krutým podmienkam. Pod neustálym psychickým a fyzickým nátlakom (jeden z kardinálov dokonca zomrel) tu napokon až po vyše mesiaci zvolili (v druhom kole) Goffreda da Castiglione za nového pápeža. Bolo to určite východisko z núdze, kedy bolo potrebné získať čas na novú, slobodnú voľbu.

Napokon sa ukázalo, že zvolením kardinála Castiglioneho získali omnoho menej času ako bolo potrebné. Starý muž s chatrným zdravím sa napokon nedožil ani svojho uvedenia do úradu. Po dvoch dňoch od voľby vážne ochorel a o ďalšie dva týždne zomrel. Po jeho smrti nastalo devätnásťmesačné sede vacante.

Telesné ostatky Celestína IV. boli uložené v Bazilike svätého Petra.

Pozri aj 
 Celestín (meno)

Iné projekty

Zdroje 
 
 S. G. Lozinskij, Dějiny papežství, Horizont, Praha, 1989, ISBN 80-7012-000-2

Úmrtia v 1241
Talianski pápeži
Kyseľová (prírodná pamiatka)

Kyseľová je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Záhorie.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Hradište pod Vrátnom v okrese Senica v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1990 na rozlohe 18,1346 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území prírodnej pamiatky platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany je: Skalná lesostep s výskytom vzácnych, ohrozených a chránených xerotermných druhov flóry v geomorfologickom celku Myjavská pahorkatina, dôležitých z vedeckovýskumného, náučného a kultúrneho hľadiska.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Kyseľová, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Iné projekty

Zdroj 

Prírodné pamiatky v Trnavskom kraji
Chránené územia v okrese Senica
Myjavská pahorkatina
Hradište pod Vrátnom
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1994

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 1994 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvá Európy 1994, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 34 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miest na záverečný turnaj v siedmich kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Prebiehala od 27. februára 1993 do 10. marca 1994. Na finálový turnaj postúpili víťazi skupín a najlepšie družstvo z druhých miest. Ostatné družstvá z druhých miest odohrali play-off o zvyšné 3 postupové miesta.

Táto kvalifikácia slúžila zároveň aj ako európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 1995.

Priamy postup 
Priamo postúpilo iba družstvo hostiteľskej krajiny:

Kvalifikácia 
Skupina 1

Skupina 2 

Skupina 3 

 Skupina 4

Skupina 5 

Skupina 6 

Skupina 7

Play-off 
2.10. marec 1994

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Európskej hádzanárskej federácie

Zdroje 
 Kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie 
 Kvalifikácia na stránke Európskej hádzanárskej federácie pdf dokument 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 
 Kvalifikácia na stránke wissenswertes.at 

Hádzaná v 1993
Hádzaná v 1994
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov
Vyšehrad (národná prírodná rezervácia)

Vyšehrad je národná prírodná rezervácia, ktoré sa nachádza v pohorí Žiar. Územie so 4. stupňom ochrany pokrýva vrcholovú časť Vyšehradu a veľkú časť západného úpätia s rozlohou .

Vyhlásená bola v roku 1973 uznesením a neskoršou úpravou Ministerstva kultúry SSR č. 66/1984-32 z 30. apríla 1984, s účinnosťou od 1. mája 1984 a novelizovanou vyhláškou KÚŽP v Žiline č. 7/2004 z roku 2004. 

Predmetom ochrany je vápencový masív Vyšehradu s lesostepnou vegetáciou a zriedkavými druhmi hmyzu.

Prístup 
 po  označenom turistickom chodníku z Vyšehradského sedla ()

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 enviroportal.sk

Žiar (pohorie)
Národné prírodné rezervácie v Trenčianskom kraji
Národné prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Prievidza
Chránené územia v okrese Turčianske Teplice