joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Patriot (album)

Patriot je ôsmy štúdiový album slovenskej rockovej kapely Tublatanka vydaný v roku 2005 Monitorom EMI Czech Republic s.r.o.

Zoznam skladieb 
Autorom hudby a textu je Martin Ďurinda, pokiaľ nie je vyznačené inak.
 „Cítim sa fajn“ - (Martin Ďurinda / Martin Sarvaš)
 „Život s tebou“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Cesta snov“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Panika“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Mimozemský hlas“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Mesto nesplnených snov“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Neverná láska“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)
 „Snenie“ - (Juraj Kupec / Martin Sarvaš)
 „Ja sa mám“ - (Martin Ďurinda / Miro Jurika, Marián Brezáni)
 „Veľký deň“ - (Juraj Topor / Martin Sarvaš)
 „Čierny dážď“ - (Martin Ďurinda / Miro Jurika, Marián Brezáni)
 „Hej hej mama“ - (Martin Ďurinda / Vlado Krausz)
 „Pieseň pre Doda (Šlabikár VIII.)“ - (Martin Ďurinda / Martin Sarvaš)
 „Zostaň aspoň chvíľu“ - (Martin Ďurinda / Martin Ďurinda)

Zostava 
 Maťo Ďurinda - spev a gitara
 Juraj Topor - basová gitara
 Peter Schlosser - bicie, perkusie
 Hostia:
 Salko - klávesy

 Producent: Juraj Kupec

Referencie

Externé odkazy 
 Tublatanka.sk

Albumy Tublatanky
Hudobné albumy z 2005
Svet v ohrození

Svet v ohrození je deviaty štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Tublatanka vydaný v roku 2010. Skupina sa týmto albumom po "popovejšom" období vrátila k hutnejšiemu zvuku a rockovejším pesničkám albumov z 80-tych rokov.

Zoznam skladieb 
 „Svet v ohrození“ (Maťo Ďurinda, Mirka Ďurindová / Mirka Ďurindová) - 6:02
 „Revolúcia“ (Maťo Ďurinda / Maťo Ďurinda) - 4:48
 „Pekelný vlak“ (Maťo Ďurinda, Mirka Ďurindová / Mirka Ďurindová) - 5:52
 „Lietam vo výškach“ (Maťo Ďurinda / Mirka Ďurindová) - 5:26
 „Svätý Grál“ (Maťo Ďurinda / Mirka Ďurindová) - 4:57
 „Zmysel lásky“ (Maťo Ďurinda, Mirka Ďurindová / Mirka Ďurindová) - 4:35
 „Malý blázon“ (Maťo Ďurinda / Maťo Ďurinda) - 3:56
 „Stratený svet“ (Maťo Ďurinda / Mirka Ďurindová) - 5:39
 „Šlabikár IX“ (Maťo Ďurinda / Martin Sarvaš) - 4:59
 „Môj domov“ (Mirka Ďurindová / Mirka Ďurindová)  - 4:52
 „Dobrá správa“ (Juraj Topor / Martin Sarvaš)  - 3:52
 „Nechaj to tak“ (Maťo Ďurinda, Mirka Ďurindová / Mirka Ďurindová) - 4:05
 „Stres“ (Maťo Ďurinda / Maťo Ďurinda) - 4:16
 „S tebou anjel môj“ (Maťo Ďurinda / Mirka Ďurindová) - 4:34

Zostava 
 Maťo Ďurinda - spev, gitary, klavír
 Juraj Topor - basová gitara
 Peter Schlosser - bicie

Hostia 
 Michal Ďurinda - harmonika (9)

Referencie 

Albumy Tublatanky
Hudobné albumy z 2010
Eredivisie

Eredivisie je najvyššia holandská futbalová súťaž. Bola založená v roku 1956.

Členovia v sezóne 2019/20 

 ADO Den Haag
 Ajax
 AZ
 Emmen
 Feyenoord
 Fortuna Sittard
 Groningen
 Heerenveen
 Heracles Almelo
 PEC Zwolle
 PSV
 RKC Waalwijk
 Sparta Rotterdam
 Twente
 Utrecht
 Vitesse
 VVV-Venlo
 Willem II

Zdroj 

Holandské futbalové súťaže
Najvyššie národné futbalové súťaže
Futbalové súťaže v Európe
Radoslav Kováč

Radoslav Kováč (* 27. november 1979, Šumperk) je český futbalový reprezentant. V súčasnosti je hráčom klubu Premier League West Ham United. Hráva na pozícii obrancu.

Prvý zápas v českej reprezentácii odohral 9. októbra 2004 proti .

Externé odkazy 
 ČMFS

Narodenia v 1979
Českí futbalisti
Hráči SK Sigma Olomouc
Hráči AC Sparta Praha
Hráči FK Spartak Moskva
Hráči West Ham United FC
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Hráči Majstrovstiev Európy vo futbale 2008
Európska cesta 40

Európska cesta 40 (E40) je európska cesta vedúca z Calais vo Francúzsku do mesta Leninogorsk v Kazachstane.

Priebeh 
Európska cesta E40 spája západnú Európu s centrálnou Áziou a svojou dĺžkou okolo 8 000 km je najdlhšou zo všetkých európskych ciest. Prechádza územím týchto štátov:

 : začína v pobrežnom meste Calais (križuje E15 a E402) a po A16 vedie cez Dankerque (križuje E42) k hranici

 : z hranice po A18 a A10 cez Gent (križuje E17) do Bruselu (križuje E19 a E411) a odtiaľ po A3 cez Liège (križuje E25, E42, E46 a E313) k hranici

 : vedie po ceste 44 do Aachenu (križuje E314), po ceste 4 cez Kolín nad Rýnom (križuje E31, E35 a E37) do Wendenu, odtiaľ po ceste 45 (peáž s E41) do Lahnau (križuje E44), po ceste 5 a 4 (križuje E51) cez Geru, Chemnitz, Drážďany (križuje E55) do Görlitzu

 : po A4 cez Legnicu, Vroclav, Opole, Gliwice (križuje E75), Krakov (križuje E77), po ceste 4 cez Rzeszów (križuje E371) a Jarosław k hranici

 : pokračuje po M10 mestami Ľvov, po M06 cez Rivne a Žytomyr do Kyjeva, ďalej po M03 cez Poltavu, Charkov a Luhansk k hranici

 : pokračuje k mestám Volgograd a Astrachán 

 : prechádza mestami Atyrau a Beineu 

 : cez Kungrad a Nukus do Turkménska

 : krátkym úsekom cez Daşoguz

 : pokračuje cez mestá Buchara, Samarkand a Jizzach (krátkym úsekom cez Kazachstan) do Taškentu

 : opäť kazašským územím cez Šymkent, Taraz a Merke

  od hraníc cez Karabaltu a Biškek na sever ku Kazachstanu

 : od hraničného mesta Kordaj cez Alma-Atu, Kapčagaj, Saryozek, Ušaral, Taskesken, Ajagoz, Georgijevka a Usť-Kamenogorsk do Leninogorska, kde cesta končí

Iné projekty

Zdroj 
 
 

40
Cestná infraštruktúra v Belgicku
Pomáci

Pomáci (iné názvy pozri nižšie) sú skupina (slovanských) Bulharov  žijúca v južnej časti Bulharska v dolinách pohoria Rodopy a severnom Grécku.

Názvy 
Slovenské názvy tejto skupiny sú: Pomáci, Pomaci, Pomakovia, bulharskí moslim(ov)i(a), moslimskí Bulhari, Bulharomohamedáni, bulharskí mohamedáni, mohamedánski Bulhari.

Tie z vyššie uvedených názvov, ktoré obsahujú slovo moslim alebo mohamedán, sa môžu vzťahovať aj všeobecne na akýchkoľvek Bulharov, ktorí sú moslimovia; historicky napríklad na povolžských Bulharov.

Charakteristika

Počas dlhej osmanskej nadvlády konvertovali na islam (podľa niektorých názorov nenásilne, podľa iných násilím). Stali sa hlavnými spojencami okupačnej tureckej moci v Bulharsku. Neslávne sa preslávili účasťou na krvavom potlačení protitureckého povstania Bulharov v roku 1876, ale aj bojom proti kresťanským krajanom a oslobodzovacej ruskej armáde v rokoch 1877 až 1878. Po vyhlásení samostatnosti Bulharska mnohí emigrovali do Turecka. Ďalšia vlna emigrácie do Turecka pokračovala kvôli druhej svetovej vojne. 

Pre pomácke dediny je typický svojrázny folklór a moslimská architektúra. V mnohých dedinách žijú spoločne s kresťanskými Bulharmi, s ktorými ich spája spoločný slovanský jazyk. V niektorých oblastiach žijú spoločne s Turkami, od ktorých sa ale odlišujú jazykom. Podľa sčítania z roku 2001 žije v Bulharsku 131 531 Pomákov. Žijú najmä v okolí mesta Smoľan v južnom Bulharsku, ale aj v okolí Blagoevgradu a Pazardžiku. Podľa údajov z roku 2011 sa počet Pomakov znížil na 67 350. Malé komunity žijú aj v severnom Grécku a Macedónsku. Pomerne vysoký počet Pomákov žije aj v Turecku, kde sa ale asimilujú s moslimským tureckým obyvateľstvom.

Zdroje 

 
 
 
 The voice of pomaks http://www.pomak.eu
 Pomak Leaks

Bulharsko
George Szekeres

George Szekeres (* 29. máj 1911, Budapešť, Maďarsko, vtedy Rakúsko-Uhorsko – † 28. august 2005, Adelaide, Austrália) bol austrálsky matematik židovského pôvodu narodený v Maďarsku.

Narodil sa v Budapešti, kde vyštudoval chémiu a šesť rokov aj pracoval ako analytický chemik. V roku 1936 sa oženil s tiež známou matematičkou Esther Kleinovou. Po nástupe nacizmu musel aj s rodinou odísť z Maďarska a až do konca vojny pracoval v Šanghaji. V roku 1948 prijal pozíciu na univerzite v Adelaide, čím sa začalo jeho pracovne najplodnejšie obdobie.

Zaoberal sa predovšetkým diskrétnou matematikou, najmä teóriou grafov, kde sú po ňom pomenované Szekeresove snarky, kombinatorickou geometriou a Ramseyho teóriou, kde je po ňom a Paulovi Erdősovi pomenovaná Erdősova-Szekeresova veta. Zaoberal sa však napríklad aj všeobecnou teóriou relativity, kde je po ňom a Martinovi Davidovi Kruskalovi pomenovaný tzv. Kruskalov–Szekeresov súradnicový systém.

Austrálski matematici
Maďarskí matematici
Matematici židovského pôvodu
Austrálske osobnosti židovského pôvodu
Maďarské osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti z Budapešti
Tachtadžjanov systém

Tachtadžjanov systém alebo Tachtadžianov systém je taxonomický klasifikačný systém rastlín. Bol vytvorený Armenom Tachtadžjanom (Tachtadžianom). Zvyčajne sa porovnáva s Cronquistovým systémom.

Tachtadžjan publikoval a zdokonaľoval systém v týchto dielach:

  (v ruštine; doslova: Systém a fylogenéza kvitnúcich rastlín)

Zdroj

Externé odkazy 
 Tachtadžjanova kniha z roku 1966 online
 Tachtadžjanov systém 1997 na stránke CSDL, Texas 
 Tachtadžjanov systém 1997 a 2009

Taxonómia rastlín
Karásek

Karásek:
 Ľubomír Karásek
 Svatopluk Karásek
Európska cesta 575

Európska cesta 575 (E575) je európska cesta, ktorá začína v Bratislave, končí v Győri a je dlhá cca 100 kilometrov.

Priebeh 
Európska cesta 575 začína v Bratislave na križovatke D1 (E58, E75 a E571) s R7, po ktorej pokračuje až po jej ukončenie pri Holiciach. Odkiaľ pokračuje po I/63 mestami Dunajská Streda a Veľký Meder (odtiaľ po ceste I/13) na hraničný prechod Medveďov.

Na území Maďarska pokračuje po ceste číslo 14 cez Vámosszabadi do Győru, kde sa cestou číslo 81 napája na diaľnicu M1 (E60 a E75).

Iné projekty

Referencie 

575
Rockstar Games

Rockstar Games, známy tiež ako Rockstar Games NYC, je americký herný vývojár a vydavateľ vlastnený firmou Take-Two Interactive. Rockstar Games sa stalo známe predovšetkým vďaka hrám ako Grand Theft Auto, Max Payne, Midnight Club a Red Dead Redemption. Centrála Rockstar Games je na Broadwayi v meste New York City ako súčasť budovy Take-Two Interactive. 

Rockstar Games bolo založené v meste New York City v roku 1998 anglickým producentom video hier Samom Houserom, Danom Houserom, Terrym Donovanom, Jamiem Kingom a Garym Foremanom.

Technológia

RAGE 
Rockstar Games si vyvinuli svoj vlastný herný engine s názvom Rockstar Advanced Game Engine (RAGE) s cieľom uľahčiť vývoj hier pre PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows a Wii systémy.

Social Club 
Rockstar Games Social Club je komunitná internetová stránka, vytvorená Rockstarom pre svoje najnovšie hry.

Štúdiá

Bývalé Štúdiá

Filmy

Externé odkazy 
 Rockstar Games
 RockstarWatch

Štúdiá
 Rockstar Leeds
 Rockstar Lincoln
 Rockstar London
 Rockstar New England
 Rockstar North
 Rockstar San Diego
 Rockstar Toronto
 Rockstar Vancouver

Zdroj 

Vývojárske a vydavateľské spoločnosti počítačových hier a videohier
Ženská dvojhra na French Open 2010

Ženská dvojhra na French Open 2010 sa hrala ako súčasť French Open 2010 od 23. do 6. júna 2010. Titul získala nasadená sedemnástka Talianka Francesca Schiavoneová, ktorá vo finále porazila turnajovú sedmičku Austrálčanku Samanthu Stosurovú za 98 minút v dvoch setoch 6:4, 7:6 (2). Bol to jej prvý grandslamový titul a 4. titul v dvojhre na okruhu WTA. Ide o historicky prvú singlovú grandslamovú trofej pre Taliansko v kategórii žien.

Nasadenie 
Nižšie je zoznam nasadených hráčok. V zátvorkách je kolo, v ktorom vypadli.
{{Stĺpce|2|
  Serena Williamsová (Štvrťfinále)
  Venus Williamsová (4. kolo)
  Caroline Wozniacka (Štvrťfinále)
  Jelena Jankovićová (Semifinále)
  Jelena Dementievová (Semifinále)
  Svetlana Kuznecovová (3. kolo)
  Samantha Stosurová (Finále)
  Agnieszka Radwańská (2. kolo)
  Dinara Safinová (1. kolo)
  Viktorija Azarenková (1. kolo)
  Li Na (3. kolo)
  Marija Šarapovová (3. kolo)
  Marion Bartoliová (3. kolo)
  Flavia Pennettová (4. kolo)
  Aravane Rezaïová (3. kolo)
  Yanina Wickmayerová (3. kolo)
  Francesca Schiavoneová  (Víťazka)
  Šachar Peerová (4. kolo)
  Nadežda Petrovová (Štvrťfinále)
  María José Martínezová Sánchezová (1. kolo)
  Vera Zvonariovová (2. kolo)
  Justine Heninová (4. kolo)
  Daniela Hantuchová (4. kolo)  
  Lucie Šafářová (2. kolo)
  Čeng Ťie (2. kolo)
  Dominika Cibulková (3. kolo)
  Aľona Bondarenková (3. kolo)
  Alisa Klejbanovová (3. kolo)
  Anastasija Pavľučenkovová (3. kolo)
  Marija Kirilenková (4. kolo)
  Alexandra Dulgheruová (3. kolo)
  Kateryna Bondarenková (2. kolo)
}}

 Pavúk 

 Finálová fáza 

| RD1-score5-1=6
| RD1-score5-2=6
| RD1-score5-3= 
| RD1-seed6=3
| RD1-team6= Caroline Wozniacka
| RD1-score6-1=2
| RD1-score6-2=3
| RD1-score6-3= 

| RD1-seed7=5
| RD1-team7= Jelena Dementievová
| RD1-score7-1=2
| RD1-score7-2=6
| RD1-score7-3=6
| RD1-seed8=19
| RD1-team8= Nadia Petrovová
| RD1-score8-1=6
| RD1-score8-2=2
| RD1-score8-3=0

| RD2-seed1=7
| RD2-team1= Samantha Stosurová
| RD2-score1-1=6
| RD2-score1-2=6
| RD2-score1-3= 
| RD2-seed2=4
| RD2-team2= Jelena Jankovićová
| RD2-score2-1=1
| RD2-score2-2=2
| RD2-score2-3= 

| RD2-seed3=17
| RD2-team3={{nowrap| Francesca Schiavoneová}}
| RD2-score3-1=77
| RD2-score3-2= 
| RD2-score3-3= 
| RD2-seed4=5
| RD2-team4= Jelena Dementievová
| RD2-score4-1=63
| RD2-score4-2=r
| RD2-score4-3= 

| RD3-seed1=7
| RD3-team1= Samantha Stosurová
| RD3-score1-1=4
| RD3-score1-2=62
| RD3-score1-3= 
| RD3-seed2=17
| RD3-team2=

Horná polovica

Sekcia 1

Sekcia 2

Sekcia 3

Sekcia 4

Dolná polovica

Sekcia 5

Sekcia 6

Sekcia 7

Sekcia 8

Externé odkazy 
 www.rolandgarros.com – Oficiálne stránky (anglicky)
 Pavúk turnaja
 Pavúk kvalifikácie

French Open 2010
Kostol Narodenia Panny Márie (Bratislava)

Kostol narodenia Panny Márie je rímskokatolícky kostol nachádzajúci sa v Bratislave Karlovej Vsi - Dlhé diely.

Kostol bol vysvätený 8. septembra 1995. Dňa 1. januára 1996 sa kostol stal farským kostolom.

Referencie

Externé odkazy 
Fara.sk - Dlhé diely

Kostoly v Bratislave
Karlova Ves
Bratislava
Bratislava Karlova Ves
Metlobal

Metlobal je fiktívny šport zo série kníh o Harrym Potterovi. Hráči sa pohybujú vzduchom na lietajúcich metlách. Jedno družstvo má sedem hráčov: 3 triafačov, 2 odrážačov, 1 strážcu a 1 stíhača. Hrá sa so štyrmi loptami: 
 dorážačka - v hre sú dve; odrážači odrážajú dorážačky od svojich hráčov a odrážajú ich na súperov tím
 prehadzovačka - túto si družstvo prehadzuje a snaží sa ju hodiť do jednej z troch kovových obručí. Strážca sa snaží brániť svoje kruhy. 
 zlatá strela - stíhač sa ju snaží chytiť, pretože za to dostáva jeho družstvo 150 bodov. Len čo nejaký stíhač chytí zlatú strelu, ukončí zápas.

V roku 2005 vznikol metlobal ako genderovo-zmiešaný kontaktný šport hraný na medzinárodnej úrovni. Na odlíšenie športu od fiktívnej hry sa používa aj názov muklovský metlobal (muggle quidditch). Na Slovensku sú 2 tímy muklovského metlobalu - Pressburg Phantoms v Bratislave a Cassovia Crows v Košiciach. Na medzinárodnej úrovni reprezentuje Slovensko národný metlobalový Team Slovakia. Slovenské tímy zastrešuje u nás Slovenská Quidditch Asociácia.

Iné projekty 

 
Harry Potter
Fiktívne športy
Kolektívne športy

de:Begriffe der Harry-Potter-Romane#Quidditch
Rojkovské rašelinisko

Rojkovské rašelinisko je prírodná rezervácia v katastrálnom území obce Stankovany a časti Rojkov v okrese Ružomberok.

Predmetom ochrany je jedinečné rašelinisko s uhličitými prameňmi a s prelínaním prírodných spoločenstiev. Po ťažbe rašeliny vznikli malé jazierka. Ochrana tohto malého územia začala v roku 1950 vyhlásením za rezerváciu. Blízko rašeliniska sa nachádza aj prírodná pamiatka Rojkovská travertínová kopa. Od roku 2010 územie ohrozuje výstavba diaľnice D1.

Výmera chráneného územia 4. stupňa predstavuje  a organizačne patrí pod správu NP Veľká Fatra.

Referencie

Externé odkazy 
Geologický sprievodca po strednom Slovensku
Rojkovské rašelinisko mineraly.sk

Prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Mokrade na Slovensku
Národný park Veľká Fatra
Chránené územia v okrese Ružomberok
Stankovany
Letisko Sydney

Letisko Sydney (), (IATA: SYD, ICAO: YSSY) sa nachádza v austrálskom prístavnom meste Sydney. Je to domáce letisko austrálskej národnej leteckej spoločnosti Qantas.

Letisko Sydney je jedno z najstarších a nepretržite používaných letísk na svete. V roku 2003 sa stalo 28. najvyťaženejším letiskom na svete, ale odvtedy sa v rebríčku top 30 neumiestnilo.

História 

Letisko bolo otvorené v roku 1933 pod názvom Sydney Airport (Letisko Sydney). V roku 1953 bolo letisko premenované na počesť austrálskeho priekopníckeho pilota Charlesa K. Smitha. Prvá spevnená vzletová a pristávacia dráha bola vybudovaná v roku 1933. V roku 1960 sa vyskytli prvé zmienky o nutnosti medzinárodného terminálu, ten bol slávnostne otvorený 3. mája 1970 za spoločnosti kráľovnej Alžbety II.

Prvým veľkým lietadlom, ktoré na letisku v Sydney pristálo, bol Boeing 747 od spoločnosti Pan Am, ktorý na letisku pristál dňa 4. októbra 1970. V tom istom roku bola rozšírená aj druhá vzletová a pristávacia dráha. V roku 1992 bol zrekonštruovaný medzinárodný terminál. Nakoniec bola postavená aj tretia vzletová a pristávacia dráha.

Vybavenie a vzhľad letiska 
Letisko má tri terminály - Terminál 1 (pre medzinárodné lety), Terminál 2 (pre vnútroštátne lety) a Terminál 3 (pre VIP lety). Je tu tiež aj cargo terminál, riadiaca veža a parkovisko. Terminály sú moderne zariadené, majú reštaurácie, toalety, detské kútiky, autopožičovne a pod.

Všetky lietadlá pristávajú a odlietajú z troch dráh s dĺžkami 2 530 metrov, 2 438 metrov a 3 962 metrov.

Aerolínie a destinácie

Pravidelné linky

Nákladná doprava

Zdroj 

Sydney
Stavby v Sydney
Doprava v Novom Južnom Walese
Rockstar Toronto

Rockstar Toronto (predtým Rockstar Canada) je herný vývojárský tím Rockstar Games, ktorý sa nachádza v Oakville, Ontario, Kanada, meste ležiacom približne dvadsať minút západne od Toronta. Spoločnosť bola premenovaná na Rockstar Toronto v roku 2002.

Vydania 
 Grand Theft Auto: Episodes from Liberty City – 2010 (PC) (spolu s Rockstar North)
 Grand Theft Auto IV: The Lost and Damned - 2010 (PC) (spolu s Rockstar North)
 Grand Theft Auto: The Ballad of Gay Tony - 2010 (PC) (spolu s Rockstar North)
 Grand Theft Auto IV – 2008 (PC) (spolu s Rockstar North)
 Bully: Scholarship Edition – 2008 (Wii) (spolu s Rockstar Vancouver a Rockstar New England)
 Manhunt 2 – 2007 (Wii) (spolu s Rockstar London a Rockstar Leeds)
 The Warriors – 2005 (PlayStation 2, Xbox, PlayStation Portable) (spolu s Rockstar Leeds)
 Max Payne – 2001 (PlayStation 2) (spolu s Remedy Entertainment, Rockstar Vienna, a Rockstar Leeds)
 Oni – 2001 (PlayStation 2) (spolu s Bungie Studios)
 Grand Theft Auto: London, 1969 – 1999 (PC, PlayStation 1) (spolu s Rockstar North)

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Rockstar Toronto

Zdroj 

Vývojárske a vydavateľské spoločnosti počítačových hier a videohier
Seymour Papert

Seymour Papert (* 29. február 1928, Pretória, Južná Afrika† 31. júl 2016, Blue Hill, Maine), USA) bol americký matematik a informatik a profesor na Massachusetts Institute of Technology. 

Je známy ako jeden z priekopníkov umelej inteligencie a ako tvorca programovacieho jazyka Logo. Zaoberal sa tiež epistemológiou a kognitívnou vedou, jeho teória učenia nadväzuje na teórie Jeana Piageta.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 „Future of Learning“
 Interview 
 Seymour Papert v Beats Biblionetz 

Informatici USA
Juhoafrickí informatici
Informatici židovského pôvodu
Matematici USA
Juhoafrickí matematici
Univerzitní profesori USA
Matematici židovského pôvodu
Juhoafrické osobnosti židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Kognitívni vedci
Tvorcovia programovacích jazykov
Priekopníci informatiky
Osobnosti z Pretórie
Foreigners

Foreigners je názov debutového albumu skupiny The Bridgeheads, ktorý vyšiel 22. mája 2010. Je voľne k dispozícií na stiahnutie z oficiálnej stránky kapely. Jeho fyzické vydanie v podobe CD a vinyl edície je plánované v najbližších mesiacoch; album taktiež pôjde na dražbu 11. novembra 2010 s vyvolávacou cenou 10 000 libier.
Album je venovaný dAsKovmu kamarátovi z detstva, ktorý zomrel počas jeho nahrávania.

Nahrávanie 
The Bridgeheads nahrávali svoj LP debut Foreigners skoro 3 roky a to na viacerých miestach, vrátane The Hours Studios, Gravity Shack Studios a štúdia Middlesex University v Londýne. 

V jednom z rozhovorov začiatkom roku 2008 sa dAsK vyjadril: "Chcem spraviť album, ktorý by som sám chcel počuť. Bude v ňom smútok, radosť, vzdor, všetky emócie, ktoré máme v sebe... Ale aj rešpekt k hudbe. Určite to bude najsilnejšia nahrávka, akú sme spravili. Máme silné melódie, plnú hlavu nápadov a nechceme podceňovať inteligenciu poslucháča." 

Niekoľko týždňov pred vydaním LP napísal dAsK na oficiálny scrapbook kapely: '...bolo veľmi vyčerpávajúce dostať veci na správne miesto. Po zvukovej stránke to bolo ako maľovať obraz, kde každý ťah štetca má svoje miesto a keď ho dáš inde, všetko stratí svoj význam. Celá doska pre mňa znamená to, čo Guernica pre Picassa alebo Slnečnice pre Van Gogha. Má hĺbku a hodnotu, ktorej som si plne vedomý.'

Vydanie 
Album bol vydaný vo forme digitálnoho downloadu zadarmo priamo zo stránky skupiny 22. mája 2010. Skupina požiadala fanúšikov o jeho recenzie a ďalšie šírenie. Download bol sprevádzaný správou od dAsKa: '...album, na ktorom sme robili posledné 3 roky je hotový a jeho názov je Foreigners. Môže vyžadovať niekoľko vypočutí, aby sa odkryli všetky detaily a hodnota, a tiež aby ste sa dostali do jeho netradičného zvuku bez basgitary. Želali by sme si, aby bol počúvaný ako jeden celok...' 

Skupina, taktiež verná svojim výtvarným koreňom, dala 11. novembra 2010 na aukciu jediný, ručne vyrobený originál albumu. Ten obsahuje unikátnu dvanástu skladbu dostupnú len na tomto origináli, dAsKovu olejomaľbu, kresby a ručne napísané texty, ktoré boli použité na booklet a podpisy členov kapely. Vyvolávacia cena 'originálu' albumu je 10 000 libier. dAsK sa taktiež rozhodol vytvoriť úplne sám jedenásť videí, aby zdôraznil rovnakú hodnotu každej skladby na albume. Všetky videá majú byť postupne zverejňované na oficiálnej stránke kapely. 

The Bridgeheads čoskoro plánujú vydať ‘Foreigners’ aj fyzicky v podobe CD a vinyl edície.

Zoznam skladieb 
 "Secret Ink" - 3:18
 "Gold Rush" - 3:31
 "Tinnitus" - 4:27
 "My Town" - 3:59
 "Bullies" - 3:39
 "Fire" - 8:38
 "Friendship" - 3:48
 "Best Ones" - 3:36
 "Boys" - 3:57
 "Fiction" - 5:47
 "Pi" - 4:35

Nástrojové obsadenie 
 Tomáš dAsK - spev, el. gitara, klavír, ak. gitara, syntetizátor, autoharfa, xylofón, wood, shaker, zvon, husle, tamburína
 Jozef Lemee - elektrická gitara, akustická gitara, harmonika
 Michal Wisp - bicie, bongo, tamburína, wood

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka The Bridgeheads 
 Oficiálny MySpace profil
 Oficiálny scrapbook The Bridgeheads
 Fan stránka 'Fires In Objects'

Hudobné albumy z 2010
Albumy The Bridgeheads
Otakar Motejl

JUDr. Otakar Motejl (* 10. september 1932, Praha - † 9. máj  2010, Brno) bol český právnik a politik.

Život  
Vyštudoval Právnickú fakultu Karlovej univerzite v Prahe v roku 1955 a potom pracoval ako advokát postupne v  Banskej Bystrici, v Kladne a v Prahe.

V rokoch 1966 až 1968 pôsobil na Právnickom ústav Ministerstva spravodlivosti, v rokoch 1968 až 1970 bol sudcom Najvyššieho súdu. V tomto období sa významne podieľal na prebiehajúcich rehabilitáciách. Ako advokát obhajoval ľudí nespravodlivo prenasledovaných komunistickým režimom (v 50. rokoch aj v čase normalizácie - napr. Hanu Marvanovú alebo členov skupiny The Plastic People of the Universe). V rokoch 1990 až 1992 bol predsedom Najvyššieho súdu ČSFR, v rokoch 1993 až 1998 predsedom  Najvyššieho súdu ČR. 

V roku 1998 bol vymenovaný za ministra spravodlivosti. 18. decembra 2000 bol zvolený za Verejného ochrancu práv.

Zomrel náhle po krátkej chorobe 9. mája 2010 po šestnástej hodine.

Novozvolená ochrankyňa práv Mária Patakyová Motejla označila za svoj vzor.

Referencíe

Zdroj 

 
Narodenia v 1932 
Úmrtia v 2010 
Českí právnici 
Českí politici
Verejní ochrancovia práv (Česko)
Júnior Baiano

Raimundo Ferreira Ramos Júnior, známy ako Júnior (* 14. marec 1970, Feira de Santana, Bahia) je brazílsky futbalový obranca.

Úspechy 
Klubové
 Campeonato Carioca: 1991, 2004
 Copa do Brasil: 1990
 Campeonato Brasileiro: 1992, 2000
 Copa Conmebol: 1994
 Recopa Sul-Americana: 1994
 Copa Mercosul: 1998, 2000
 Copa Libertadores: 1999

Medzinárodné
 Pohár konfederácií FIFA: 1997

Individuálne
 Bola de Prata: 1997

Externé odkazy 
 sambafoot
 Junior Baiano na transfermarkt.at

Zdroj 

Brazílski futbalisti
Hráči Brasiliense Futebol Clube
Hráči Clube de Regatas do Flamengo
Hráči Sport Club Internacional
Hráči Sociedade Esportiva Palmeiras
Hráči São Paulo FC
Hráči Shanghai Shenhua
Hráči Club de Regatas Vasco da Gama
Hráči SV Werder Bremen
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Gary Coleman

Gary Wayne Coleman (* 8. február 1968, Zion, Illinois, USA – † 28. máj 2010,  Provo, Utah) bol americký  herec známy hlavne pre svoju rolu v sitcome Diff'rent Strokes, kde hral postavu Arnolda Jacksona.

Život 
Narodil sa v Zione v Illinois. Bol adoptovaný zdravotnou sestrou Edmoniou Sue a šoférom vysokozdvižného vozíku W. G. Colemanom. Pre poruchu ľadvín sa mu zastavil rast (výška ) a musel denne dochádzať na dialýzu. Tiež dvakrát podstúpil transplantáciu ľadvín.

V roku 2007 sa tajne oženil so Shannon Priceovou, s ktorou sa zoznámil počas natáčania filmovej komédie Church Ball.

26. mája 2010 bol prijatý Coleman do nemocnice v Provo v Utahu, po páde a náraze hlavou vo svojom dome v Santaquine. Bolo oznámené že je v kritickom stave. Zomrel o 12:05 MDT (18:05 UTC) 28. mája 2010.

Filmografia

Film

Televízia 
 Prvýkrát sa objavil v reklame pre Harris Bank.
 The Jeffersons (1977, hosť)
 Good Times (1977, hosť)
 Diff'rent Strokes (1978 – 1986)
 The Kid from Left Field (1979)
 Scout's Honor (1980)
 The Facts of Life (1980)
 Buck Rogers in the 25th Century (epizóda "The Cosmic Wizz-Kid", v neskorších epizódach cameo)
 The Kid with the Broken Halo (1982)
 The Gary Coleman Show (1982) (dabing)
 The Kid with the 200 I.Q. (1983)
 The Fantastic World of D.C. Collins (1984)
 Playing with Fire (1985)
 227 (1990)
 Fresh Prince of Bel-Air  (hosť) (ako Arnold Jackson) (1992)
 The Ben Stiller Show (1993) hrá sám seba
 Like Father, Like Santa (1998)
 Simpsonovci, "Hračka snů" (19. december 1999)
 The Drew Carey Show, "What's Wrong with this Episode? IV" (28. marec 2001)
 Drake and Josh (hosť)
 A Carol Christmas (2003)
 My Wife and Kids (hosť)
 The Jamie Foxx Show (hosť ako Amor)
 Married… with Children (hosť)
 Drake and Josh hrá sám seba
 Unscrewed with Martin Sargent (2003 – 2004, hosť)
 Simon & Simon, "Like Father, Like Son"
 The Parkers hrá sám seba
 Simpsonovci hrá sám seba
 Penn & Teller: Bullshit! "The Apocalypse" hrá sám seba (16. júl 2009, hosť)

Avenue Q 
Bol parodovaný v broadwayskom muzikáli Avenue Q. Postava tu predstavená ako Coleman pracuje ako správca obytného komplexu, v ktorom sa príbeh odohráva. V piesni „It Sucks to be Me“ si sťažoval na svoj osud.

Túto rolu pôvodne hrala Natalie Venetia Belconová.

Kandidatúra na kalifornského guvernéra 
Rovnako ako Arnold Schwarzenegger kandidoval v mimoriadnych voľbách v roku 2003 na kalifornského guvernéra, ale skončil na ôsmom mieste.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 
 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Filmoví herci afroamerického pôvodu
Televízni herci afroamerického pôvodu
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Illinoisu
De Havilland Comet

de Havilland DH.106 Comet bolo britské štvormotorové prúdové dopravné lietadlo. Bolo to prvé lietadlo s prúdovými motormi určené pre osobnú dopravu. Lietadlo po prvýkrát vzlietlo 27. júla 1949. S modelom Comet 1 začala spoločnosť BOAC lietať na pravidelných linkách v roku 1952. Dobré meno tohto typu lietadla poškodili tri vážne nehody v roku 1954 spôsobené únavou materiálu v tlakovej kabíne, najmä u obdĺžnikových okien, ktoré boli príčinou náhleho poklesu tlaku. Preto boli tieto verzie ihneď stiahnuté z prevádzky a náhradou bolo spoľahlivé lietadlo Comet 4 s okrúhlymi oknami. Verzia Comet 4 absolvovala prvý let dňa 27. apríla 1958. Na základe lietadla de Havilland Comet bolo skonštruované prieskumné námorné lietadlo Hawker Siddeley Nimrod.

Špecifikácie (Comet 4)

Technické údaje 
 Posádka: 4 (2 piloti, letový inžinier a rádio operátor/navigátor)
 Kapacita: 56–81 pasažierov
 Dĺžka: 33,99 m
 Rozpätie: 35,00 m
 Výška: 8,99 m
 Plocha krídel: 197 m²
 Hmotnosť prázdneho lietadla: 34 200 kg
 Maximálna vzletová hmotnosť: 73 500 kg
 Pohonná jednotka: 4 × prúdový motor Rolls-Royce Avon Mk 524, každý s ťahom 46,8 kN

Výkony 
 Maximálna rýchlosť: 846 km/h
 Cestovná rýchlosť: 805 km/h
 Dostup: 12 800 m
 Dolet: 5 190 km

Referencie

Iné projekty 
 

Britské dopravné lietadlá
Comet
Ivana Poláčková

Ivana Poláčková (* 17. september 1985, Bratislava) je slovenská speváčka. V roku 2007 vyhrala v speváckej súťaži Môj najmilší hit. V roku 2010 sa zúčastnila súťaže Eurovision Song Contest 2010 na Slovensku so skladbou „So mnou všetko smieš“, s ktorou však nepostúpila.

Ocenenia 
 Spieva celý Pezinok
 mnohonásobná víťazka Malokarpatský slávik
 2002 Študentská nota Bratislava (1. miesto)
 2003 Zlatá črievička Partizánske XXX. Ročník (absolútna víťazka - cena divákov, cena mediálnej poroty, cena odbornej poroty)
 2004 Zlíntalent ČR (1. miesto cena celosvetovej odbornej poroty) 
 2004 Medzinárodná súťaž UNIVERSETALENT PRAGUE ČR (cena divákov)
 2005 Košický zlatý poklad (3. miesto)
 2007 víťazka Môj najmilší hit na STV

Diskografia 
 2011 - Neviem lietať nízko

Muzikál 
 2007 - 2010 Traja Mušketieri ...Constance

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - www.ivanapolackova.sk

 
Slovenské popové speváčky
Osobnosti z Bratislavy
Tomáš Bernady

Tomáš Bernady (* 24. október 1969) je český futbalový brankár. V rokoch 1997 až 2007 pôsobil na Slovensku, postupne v drese Prešova, Slovanu, Púchova a Interu. Celkovo tu odchytal vyše 200 zápasov, v ktorých si pripísal vyše 50 núl.

Úspechy 
 Československý pohár: 1991
 Majster Slovenska: 1999
 Jedenástka roka: 2002
 Slovenský pohár: 2003

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na FC Baník Ostrava.cz
 transfermarkt.de

Českí futbalisti
Osobnosti z Ostravy
Hráči FC Baník Ostrava
Hráči 1. FC Tatran Prešov
Hráči FKD Drnovice
Hráči ŠK Slovan Bratislava
Hráči FK Púchov
Hráči FK Inter Bratislava
Edin Džeko

Edin Džeko (* 17. marec 1986, Sarajevo) je bosniansky futbalista, v súčasnosti pôsobiaci v klube Inter Miláno

V rokoch 1996 až 2005 pôsobil v klube FK Željezničar Sarajevo, kde si ho všimol český tréner Jiří Plíšek, ktorý "Željo" viedol v sezóne 2004/05. Ten priviedol talentovaného útočníka do Česka. V lete 2005 Džeko podpísal štvorročnú zmluvu s FK Teplice. Hneď sa však neobjavil v prvoligovom "áčku", najskôr putoval na hosťovanie do Ústí nad Labem, kde opäť hral pod trénerom Plíškom. V 15 zápasoch druhej ligy strelil 6 gólov a v zimnej prestávke sa vrátil do Teplíc.

Na jar 2006 debutoval v českej najvyššej súťaži, v 13 zápasoch dal 3 góly. V nasledujúcej sezóne sa už trafil 13-krát, vďaka čomu si vyslúžil ocenenie pre najlepšieho cudzinca v lige. Jeho výkony tiež nezostali bez odozvy u zahraničných klubov. V lete 2007 prestúpil z Teplíc do bundesligového Wolfsburgu za cca 4 milióny eur. 

Hneď v jeho prvej sezóne v Bundeslige sa presadil, strelil 8 gólov v 17 zápasoch. Svoje strelecké schopnosti však ukázal naplno až v nasledujúcej sezóne, po príchode krajana Zvjezdana Misimovića. Spolu s útočným partnerom Grafitém sa stali najlepšími strelcami súťaže a pomohli Wolfsburgu k historickému titulu. Po sezóne o neho prejavil záujem klub AC Miláno, Džeko v však predĺžil s nemeckým klubom zmluvu do roku 2013. Nasledujúcu sezónu debutoval v skupinovej fáze Ligy majstrov, kde sa však Wolfsburg neprebojoval do druhého kola. S 22 gólmi sa stal najlepším strelcom Bundesligy v sezóne 2009 – 10.

Hrával za rôzne bosniacke mládežnícke výbery vrátane dvadsaťjednotky, 2. júna 2007 sa prvýkrát objavil v seniorskej reprezentácii. V roku 2009 sa stal prvým veľvyslancom UNICEFu v Bosne a Hercegovine.

Referencie

Zdroj 

Bosnianski futbalisti
Hráči FK Željezničar Sarajevo
Hráči FK Teplice
Hráči VfL Wolfsburg
Osobnosti zo Sarajeva
Pius III.

Pius III. (lat. Pius Tercius), vl. menom Francesco Nanni Todeschini Piccolomini (* 29. máj 1439, Siena, Taliansko - † 18. október 1503, Rím) bol talianskym duchovný a 215. pápež (v roku 1503).

Jeho pontifikát bol jedným z najkratších (s pápežom Levom XI., ktorý bol pápežom o storočie neskôr, bol ôsmym najkratším) v cirkevnej histórii: trval iba dvadsaťšesť dní. 

Než sa Francesco Piccolomini stal pápežom dosiahol právnické vzdelanie na univerzite v Perugii. Po vyštudovaní v roku 1460 ho jeho strýko, pápež Pius II., vymenoval arcibiskupom v Siene a vzápätí i kardinálom. Okrem toho sa stal pápežským legátom v Ancone. Za Piovho nástupcu Pavla II. sa stal legátom v Nemecku. Rozporuplné vzťahy mal s ďalším pápežom a svojim predchodcom, Alexandrom VI.

Do histórie sa zapísal ako milovník kultúry. V roku 1492 sa stal zakladateľom dnes známej Piccolominiovskej knižnice v sienskej katedrále Santa Maria Assunta, ktorej freskovou výzdobou poveril v roku 1502 Pinturicchia. 

Za svoje zvolenie za pápeža v konkláve konanom 16. - 22. septembra 1503 nevďačil ani tak svojím osobným hodnotám, ako potrebe kardinálov vybrať kandidáta nezávislého od rôznych vnútorných národných zoskupení. Svätá stolica nutne potrebovala obnovu, no jej realizácia si vyžadovala čas. Francescovo podlomené zdravie a staroba tiež hovorili v jeho prospech, lebo bol žiadúci krátky pontifikát, ktorý by poskytol čas potrebný na prípravu reforiem. 

Jeho pontifikát bol napokon kratší ako bolo potrebné. Zdravie mal také krehké a pri svojej korunovácii 8. októbra 1503 sa cítil taký slabý, že musel dokonca vynechať niekoľko zvyčajných obradov. Na pápežskom stolci sedel iba nasledujúcich desať dní a 18. októbra zomrel. 

Po smrti bol pochovaný v starej svätopeterskej bazilike. Dnes ostatky Pia III. spočívajú v nádhernom kenotafe v rímskej bazilike Sant'Andrea della Valle.

Iné projekty

Zdroj

Referencie 

Talianski pápeži
Piccolominiovci
Osobnosti zo Sieny
Ján XI. (pápež)

Ján XI. (lat. Ioannes Undecimus), vl. menom Johannes (* 910 ?, Rím – † december 935, Rím) bol taliansky duchovný a 125. rímsky pápež (v období rokov 931 – 935).

Životný príbeh Jána XI. je v histórii rímskokatolíckej cirkvi unikátny a napriek jeho dávnej histórii je pomerne dobre zdokumentovaný.

10. storočie v dejinách cirkvi patrilo k temným obdobiam. Časté striedanie pápežov, kupčenie s pápežským úradom, zasahovanie svetskej moci, dokonca vraždy pontifikov vrhali temné svetlo na najvyšší duchovný post. V dôsledku vnútorných svárov v rímskej spoločnosti prechádzal pápežský stolec od jedného pápeža na druhého podľa toho, ktoré z aristokratických zoskupení sa dostalo k moci.

Od počiatku storočia významnú úlohu v Ríme hrala rodina Theofilaktovcov. Hlavou tejto rodiny bol veliteľ armády Theofylakt I., ktorý v roku 904 presadil na pápežský stolec svojho blízkeho príbuzného Sergia (ako pápež Sergius III.). Ten začal svoj pontifikát tým, že svojho predchodcu Leva V. dal zavraždiť. Bezostyšne žil v konkubináte s Theofylaktovou dcérou Maroziou, vplyvnou rímskou senátorkou. Marozia sa aj vďaka trojnásobnému manželstvu stala najvplyvnejšou osobou v rímskej kúrii a fakticky dosadzovala za pápeža takého kandidáta, ktorý sa jej zdal najvhodnejší. Toto obdobie veľmi výstižne opísal vo svojom letopise istý mních:

Podľa Liber Pontificalis a podľa biskupa a historika Luitpranda z Kremony sa z ich nemanželského vzťahu narodil syn Johannes.

Maroziným pričinením sa po Sergiovi III. na Petrov stolec posadili úplne bezvýznamní pápeži: Anastáz III. (911 – 913) a Lando (913 – 914). Keď v roku 928 dala zlikvidovať Jána X. a po ňom odstránila jeho nástupcov Leva VI. a Štefana VII., na pápežský trón mohol zasadnúť jej syn Johannes, ktorý dovtedy pôsobil ako hlavný kňaz baziliky Santa Maria in Trastevere. Marozia očakávala, že ako pápež bude jej poslušným nástrojom na posilnenie vlastného postavenia.

Od počiatku pontifikátu sa prejavil ako pápež, ktorý dbal na posilňovanie duchovného života veriacich. Svojimi privilégiami pre niektoré kláštory podnietil ich rozvoj.

I ďalší jeho život bol ovplyvnený zásahmi matky, ktorej záver života už nebol taký pompézny. Maroziin druhý syn Alberich, vyvolal proti jej moci v Ríme vzburu, počas ktorej bola ona i Ján XI. uväznení. Alberich sa stal faktickým rímskym diktátorom, ktorý si však v ničom nezadal s praktikami svojej matky. Sám sa postaral o to, aby v roku 955 sa po smrti Agapeta II. stal pápežom  jeho syn Oktavián (ako pápež Ján XII.).

Ján XI. prežil zvyšok svojho života uväznený v Lateránskom paláci a jeho činnosť sa obmedzila iba na prísne cirkevné povinnosti. Vo väzení Alberich s Jánom zachádzal údajne ako so svojím otrokom.

Obdobie, do ktorého spadá aj pontifikát Ján XI., napísalo hanebné stránky cirkevných dejín. Zrejme aj to stálo za vznikom legendy o žene na pápežskom stolci, pápežke Jane, ktorá údajne vládla v Ríme okolo polovice 9. storočia.

Zdroje 
 
 S. G. Lozinskij, Dějiny papežství, Horizont, Praha, 1989, ISBN 80-7012-000-2

Narodenia v 910
Úmrtia v 935
Talianski pápeži
Petr Nečas

RNDr. Petr Nečas (* 19. november 1964, Uherské Hradiště) je bývalý český politík, do júla 2013 predseda vlády Českej republiky a predseda Občianskej demokratickej strany. 

Od 4. septembra 2006 do  8. mája 2009 zastával posty podpredsedu vlády a  ministra práce a sociálnych vecí v  druhej vláde Mirka Topolánka. 1. apríla 2010 sa stal po rezignácii Mirka Topolánka volebným lídrom pre  parlamentné voľby 2010 a 13. apríla  potom oficiálne prevzal právomoci predsedu ODS, až do budúceho volebného kongresu. Na kongrese bol zvolený za predsedu strany.

Biografia 
V rokoch 1979 až 1983 študoval na gymnáziu v Uherskom Hradišti. V roku 1988 ukončil štúdium na Prírodovedeckej fakulte  Univerzity JE Purkyně v  Brne, odbor fyzika, v tom istom roku získal titul doktor prírodných vied prác z oblasti plazmovej fyziky. 

Po absolvovaní vojenskej služby v rokoch 1988 až 1989 pracoval v podniku Tesla Rožnov pod Radhoštěm. 

Je ženatý, s manželkou Radkou má dvoch synov, Ondreja a Tomáša, a dve dcéry, Teréziu a Máriu.

Politická kariéra 
Členom  ODS je od roku 1991. Od roku 1992 je poslancom  Parlamentu ČR. Od roku 1999 je podpredsedom ODS, v roku 2002 prehral súboj o post predsedu strany s  Mirkom Topolánkom o 2 hlasy, medzi rokmi 2004 až 2006 vykonával funkciu 1 . podpredsedu ODS, ktorú na jeseň roku 2006 neobhájil v súboji s Pavlom Bémom. Vďaka svojim dlhým obštrukčným prejavom v Snemovni získal prezývku Fidel . Od roku 2006 je jedným z radových podpredsedov strany. Po odstúpení  Mirka Topolánka v marci 2010 sa stal volebným lídrom ODS k parlamentným voľbám v roku 2010.  Na celoštátnom kongrese strany 19. a 20. júna 2010 bol zvolený za tretieho predsedu ODS. 

Vo voľbách do Poslaneckej snemovne v júni 2010 získal mandát poslanca za ODS. Jeho strana začala rokovať s ostatnými stredopravými politickými stranami (TOP 09 a Veci verejné) o zostavení novej vlády so 118člennou podporou v 200člennej snemovni. 28. júna 2010 bol menovaný prezidentom Václavom Klausom za predsedu vlády Českej republiky a poverený zostavením novej vlády. Vo funkcii vystriedal Jana Fischera. Kompletný Nečasov kabinet vymenoval prezident 13. júla 2010. 

V nedeľných večerných hodinách 16. júna 2013, po ukončení grémia ODS, predseda vlády Nečas oznámil, že v pondelok 17. júna podá demisiu do rúk prezidenta republiky a odstúpi tiež z čela strany. Udalosti v tzv. kauze Nagyová vyústili do pádu celej Nečasovej vlády. Premiér Nečas demisiu odovzdal 17. júna 2013 prezidentovi republiky Milošovi Zemanovi. Ten ho poveril výkonom funkcie do doby, pokiaľ nebude zostavený nový kabinet.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Českí politici
Politici ODS
Predsedovia vlády Česka
Absolventi Masarykovej univerzity
Osobnosti z Uherského Hradišťa
Kostol svätého Gála (Turany)

Kostol svätého Gála  je rímskokatolícky kostol v Turanoch v okrese Martin.  Okolo kostola sa rozprestiera cintorín, ktorý je ohradený kamenným múrom. Súčasťou múra je zvonica, v ktorej sa nachádzajú dva zvony. Kostol a zvonica boli zapísané so ústredného zoznamu pamiatok 26. novembra 1963, cintorín a obranný múr boli vyhlásené za kultúrnu pamiatku.

Charakteristika 
Kostol stojí v centre obce na vyvýšenom mieste. Postavený bol na začiatku 14. storočia (pravdepodobne rok 13001304) v gotickom štýle a neskôr bol doplnený renesančnými prvkami. Obranný múr okolo cintorína pochádza až z prvej tretiny 17. storočia.

Kostol bol veľakrát prestavovaný a opravovaný. Na oltári sa nachádzali vzácne staré maľby a fresky, avšak stratili na hodnote lebo v novšej dobe boli neodborne premaľované. V roku 1636 pri požiari zhorel vzácny oltár sv. Kataríny. V rokoch 16361639 bol kostol renovovaný. Koncom 20. storočia prešiel kostol dôkladnou rekonštrukciou.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kostol na stránkach obce
 www.apsida.sk - profil kostola

Turany
Turany
Turany
Turany
Architektúra v 14. storočí
C.C. Catch

Caroline Catharina Müller známa ako C.C. Catch (* 31. júl 1964) je holandsko-nemecká popová speváčka a skladateľka. Jej najväčšie hity sú napr. Heaven and Hell a I can lose my Herat. Okrem spomínaných hitov spolupracovala s nemeckým manažérom zo skupiny Modern Talking. 

Holandské speváčky
Nemecké speváčky
Narodenia v 1964
Červený smrek

Červený smrek alebo modrín (nárečovo aj modreň) môže byť:
smrekovec opadavý
staršie odborne: rod Larix, dnešný názov: smrekovec, pozri smrekovec
Tim Berners-Lee

Sir Timothy John „Tim“ Berners-Lee (* 8. jún 1955) je britský inžinier, počítačový výskumník a profesor na MIT.

Pripisuje sa mu vynájdenie World Wide Webu, ktorý navrhol už v roku 1989. 25. decembra 1990 s pomocou Roberta Cailliaua a mladého študenta v CERNe, úspešne zrealizovali prvú úspešnú komunikáciu medzi HTTP klientom a serverom cez internet. Tim je riaditeľom World Wide Web Consortium (W3C), ktorej cieľom je budúci vývoj internetu. Zároveň je zakladateľom World Wide Web Foundation, riaditeľom The Web Science Research Initiative (WSRI), vedúcim výskumníkom v MIT Computer Science and Artificial Intelligence Laboratory (CSAIL) a členom dozornej rady MIT Center for Collective Intelligence. V apríli 2009 bol zvolený do Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických.

Narodil sa v Londýne 8. júna 1955 manželom Conwayovi Berners-Lee a Mary Lee Woods. Navštevoval základnú školu Sheen Mount a od 1969 do 1973 Emanuel School v Londýne. V rokoch 1973 až 1976 študoval na The Queen's College v Oxforde, kde získal s vyznamenaním diplom z fyziky.

V roku 1976 pracoval v Plessey Telecommunications Limited ako programátor. Tu sa zoznámil so svojou prvou ženou Jane. V roku 1978 pracoval v D.G. Nash Limited, kde napísal DTP softvér a operačný systém. V roku 1989 prišiel Tim Berners-Lee s projektom vytvorenia distribuovaného hypertextového systému a tým začal projekt WWW. Krátko nato napísal prvý webový prehliadač WorldWideWeb. Od kráľovnej Alžbety II. dostal v roku 2003 Rad za zásluhy (Order of Merit).

Ocenenia 
 2017: Turingova cena za rok 2016 za vývoj hypertextového systému World Wide Web, protokolu HTTP a prvého webového prehliadača 
(zoznam nie je úplný)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Tim Berners-Lee na webe W3C

Anglickí informatici
Anglickí vynálezcovia
World Wide Web
HTTP
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Členovia United States National Academy of Sciences
Držitelia Radu britského impéria
Nositelia ACM Software System Award
Držitelia Turingovej ceny
Nositelia Japonskej ceny
Nositelia Radu za zásluhy (Spojené kráľovstvo)
Absolventi Oxfordskej univerzity
Osobnosti z Londýna
Boris Pahor

Boris Pahor (* 26. august 1913, Terst, Rakúsko-Uhorsko, dnes Taliansko† 30. máj 2022, Terst) bol taliansky spisovateľ píšucí slovinsky. Je považovaný za jedného z najdôležitejších žijúcich autorov píšucich v slovinskom jazyku a bol nominovaný na Nobelovu cenu za literatúru Slovinskou akadémiou vied a umenia.

Životopis 
Boris Pahor sa narodil v Terste roku 1913, kde v rokoch 1919 až 1923 študoval na slovinskej základnej škole. V roku 1920 bol svedkom podpálenia slovinského Národného domu v Terste talianskymi fašistami a taktiež iných zločinov páchaných na slovinskom obyvateľstve žijúcom na území vtedajšieho Talianska. Po zrušení všetkých slovinských a chorvátskych škôl Gentilovou školskou reformou pokračoval v štúdiu v taliančine a zapísal sa do rímskokatolíckeho semináru v Koperi. Pokračoval v štúdiu teológie v Gorizii do roku 1938. V období 2. svetovej vojny po páde Mussoliniho vlády sa vrátil do Terstu, ktorý už bol pod nadvládou nacistov. Po pár týždňoch v Nemcami okupovanom meste sa rozhodol pridať k juhoslovanským partizánom. Posledný rok vojny prežil v troch koncentračných táboroch (Natzweiler-Struthof, Dachau a Bergen-Belsen). Po vojne bránil potreby slovinského demokratického štátu.

Jeho literárne diela sú uznávané vo Francúzsku, Nemecku, USA, Španielsku a vo Fínsku. Najznámejšie dielo je Nekropola, román o spisovateľovom živote v koncentračnom tábore Natzweiler-Struthof. Veľmi známa je aj trilógia o slovinskej menšine v Taliansku, preložená do nemčiny a francúzštiny. Taktiež veľa ďalších diel je preložených do francúzštiny, nemčiny, srbochorvátčiny, maďarčiny, angličtiny, španielčiny, taliančiny, katalánčiny a fínčiny.

Roku 1992 získal za svoje literárne dielo Prešernovu cenu, v máji 2007 mu bol udelený rád čestnej légie, najvyššie francúzske štátne uznanie. Rozličné inštitúcie ho už viackrát nominovali na Nobelovu cenu za literatúru. Roku 2009 sa stal riadnym členom Slovinskej akadémie vied a umenia.

Po vydaní už tretieho výtlačku knihy Nekropola (cez 30 000 výtlačkov v taliančine) bol v nedeľu, 17. februára 2008, pozvaný do relácie štátnej televízii RAI (má cez 4,5 milióna divákov), v ktorej predstavil svoje dielo a upozornil na zločiny, ktoré boli páchané na Slovincoch talianskymi fašistami na území Terstu a inde.

Vybrané diela 
 Moj tržaški naslov (1948)
 Mesto v zalivu (1955)
 Vila ob jezeru (1955)
 Nomadi brez oaze (1956)
 Kres v pristanu (1959)
 Onkraj pekla so ljudje (1961)
 Nekropola (1967) 
 Varno naročje (1975)
 Zatemnitev (1975)
 Spopad s pomladjo (1978)
 V labirintu (1984)
 Zibelka sveta (1999)
 Dihanje morja (2001)
 Notranji odmevi (2003)
 Trg Oberdan (2006)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prednášky Kultúra spolužitia: Boris Pahor (videozáznam z prednášok na Filozofickej fakulte v Ľubľani)
 Prednášky Kultúra spolužitia: Boris Pahor (galéria fotiek z prednášok na Filozofickej fakulte v Ľubľani)

Zdroj 

Talianski spisovatelia
Storoční ľudia
Osobnosti z Terstu