joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Stephen Cole Kleene

Stephen Cole Kleene (* 5. január 1909, Hartford, Connecticut, USA – † 25. január 1994, Madison, Wisconsin) bol americký matematik a informatik, ktorý svojou prácou pomohol položiť základy teoretickej informatiky. Spolu s Alonzom Churchom (ktorého bol Kleene študentom), ako aj s Alanom Turingom, Emilom Postom, či Kurtom Gödelom je považovaný za zakladateľa odvetvia matematickej logiky, tzv. teórie rekurzívnych funkcií, obzvlášť významná je jeho práca v teórii vypočítateľnosti. Je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov, napr. Kleeneho hierarchia, Kleeneho algebra, či Kleeneho hviezdička (tiež nazývaná iterácia alebo Kleeneho uzáver) a s ňou úzko súvisiace Kleeneho plus (kladná iterácia). Taktiež vynašiel regulárne výrazy a spolu s Alonzom Churchom aj lambda kalkul. Jeho meno nesú aj Kleeneho s-m-n veta a Kleeneho-Rosserov paradox. Bol tiež priekopníkom intuicionizmu.

Správna výslovnosť mena Kleene je /ˈkleɪniː/ (ako anglické "clay-knee"), nie /ˈkliːniː/ alebo /ˈkliːn/. Jeho syn, Ken Kleene pri tejto príležitosti napísal: "Pokiaľ je mi známe, táto výslovnosť je nesprávna vo všetkých existujúcich jazykoch. Podľa mňa túto novátorskú výslovnosť vynašiel môj otec."

Životopis 
Kleene sa narodil v roku 1909, v Hartforde, Connecticut. Študoval na Amherst College (Amherst, Massachusetts, USA), kde v roku 1930 získal titul bakalára, neskôr na Princetonskej univerzite, kde v roku 1934 získal aj doktorát (PhD). Jeho dizertačnú prácu s názvom A Theory of Positive Integers in Formal Logic (Teória prirodzených čísel vo formálnej logike) viedol ako školiteľ Alonzo Church. V tridsiatych rokoch pomohol k rozvoju lambda kalkulu, ktorý vynašiel Church, takou mierou, že dnes býva považovaný aj za jeho spoluzakladateľa. V roku 1935 začal pracovať na katedre matematiky Wisconsinsko-Madisonskej univerzity, kde strávil väčšinu svojho profesionálneho života. Počas Druhej svetovej vojny pôsobil v americkej armáde.

Kleeneho výuka na Wisconsinsko-Madisonskej univerzite v oblasti matematickej logiky vyústila v troch knihách: Introduction to Metamathematics (Úvod do metamatematiky) (1952), The Foundations of Intuitionistic Mathematics (Základy intuicionistickej matematiky) (1965; spolu s Richardom Eugeneom Vesleym) a Mathematical Logic (Matematická logika) (1967). V prvej z týchto kníh Kleene uverejnil významný alternatívny dôkaz Gödelovych viet o neúplnosti a druhá je považovaná za klasický americký titul o intuicionistickej logike.

Kleene mal so svojou manželkou Nancy Elliottovou štyri deti. Po celý život sa venoval rodinnej farme v Maine. Venoval sa tiež horolezectvu a kanoistike, zaujímal sa o prírodu a životné prostredie, bol aktívnym ochrancom prírody.

Pozri aj 
 Kleeneho uzáver
 Kleeneho algebra
 Kleeneho hierarchia
 Kleeneho s-m-n veta
 Kleeneho-Rosserov paradox

Externé odkazy 
 Stephen Cole Kleene, MacTutor History of Mathematics archive 
 Stephen Cole Kleene, Mathematics Genealogy Project 
 Biografický článok od Saundersa Mac Lanea 

Matematici USA
Informatici USA
Osobnosti z Hartfordu (Connecticut)
Estádio do Maracanã

Estádio do Maracanã (ofic. Estádio Jornalista Mário Filho) alebo známy aj pod názvom Maracanã je štadión v meste Rio de Janeiro. Je to najväčší štadión v Brazílii a 22. na svete. Bol postavený na príležitosť majstrovstiev sveta vo futbale v roku 1950. Konali sa tu aj Majstrovstvá sveta vo futbale 2014, a hlavne finále. Po postavení štadióna bola kapacita 210 000 miest, ale postupne sa kapacita znižovala na terajších 88 992 miest, z bezpečnostných dôvodov. Hrávajú tu štyri kluby: Botafogo, Flamengo, Fluminense a Vasco da Gama.

MS vo futbale 1950 
Na Majstrovstvách sveta 1950 sa tu odohralo 8 zápasov. V skupine 1 sa odohrali 2 zápasy, v skupine 2 3 zápasy, vo finálovom kole 2 zápasy a finále. Priemerne prišlo na jeden zápas 104 619 fanúšikov z celkových 836 954. Najviac v histórii štadióna prišlo až na finále 199 954 divákov, v zápase medzi domácimi Brazílčanmi a neskoršími majstrami sveta Uruguajčanmi.

Copa América 1989 
Na Copa América 1989 sa tu odohralo 6 zápasov, všetky vo finálovom kole. Priemerne prišlo na jeden zápas 100 704 divákov z celkových 604 224. Titul získali domáci Brazílčania keď v rozhodujúcom zápase porazili Argentínu 1-0. Na ten zápas sa prišlo pozrieť 148 224 divákov.

Majstrovstvá klubov FIFA 2000 
Na premiérových Majstrovstvách klubov FIFA sa na tomto štadióne odohralo 8 zápasov. Celá skupina B a zápas o tretie miesto a finále, v ktorom hral domáci klub tohto štadióna Vasco da Gama. Tento zápas však prehral až na penalty proti klubu taktiež z Brazílie Corinthians.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka 

Futbalové štadióny v Brazílii
Stavby v Rio de Janeiro
Architektúra z 1950
Šport v Rio de Janeiro
Venisova pyramída

Venisova pyramída leží pri Sakkáre v Egypte, pred vstupom do areálu komplexu Stupňovitej pyramídy. V nej sa nachádzajú najstaršie zachované Texty pyramíd.

Staviteľom bol Venis (okolo 2356–2323 pred Kr.), posledný faraón 5. dynastie.

Pyramída a jej komplex 
Pyramída mala vstup zo severu, ktorý bol umiestnený v podlahe tzv. severnej kaplnky. Dispozícia podzemných chodieb a komôr je veľmi podobná subštruktúre pyramídy Venisovho predchodcu Džedkareho. Chodba, ktorá krátko na začiatku klesá, pokračuje rovno až k vertikálnej osi pyramídy a končí predsieňou. Z nej pokračuje na západ pohrebná komora s tmavým bridlicovým sarkofágom a sedlovým žulovým stropom, a na východ zásobná komora s tromi výklenkami. Steny predsiene a komory sú pokryté hieroglyfickými nápismi. Superštruktúra pozostávala zo šesťstupňového jadra z blokov miestneho vápenca. Obklad bol z jemného bieleho vápenca a na niektorých miestach sa zachoval dodnes. V zlom stave sa nachádzala už v časoch Novej ríše, keď bola rekonštruovaná. Pri úpätí východnej steny stojí zádušný chrám a pri jej juhovýchodnom rohu malá kultová pyramída. Vzostupná cesta dosahuje dĺžku 750 m. Údolný chrám ležal kedysi na brehu jazera, oddeľujúceho Mennofer od pohrebiska. Venis svoje manželky nepochoval v pyramídach, ale v hrobkách blízkeho pohrebiska. Riešenie pyramídového komplexu, hlavne zádušného chrámu, predstavuje prechodnú fázu medzi komplexmi 5. a 6.dynastie, ktorú začal už Džedkare. Významnosť Venisovej pyramíde však udeľuje jej reliéfna výzdoba. Pri nej ide o prvý prípad výskytu tzv. Textov pyramíd — náboženských textov (napr. litánií, hymnov, velebení alebo magických textov). Okrem toho objekty komplexu boli bohato zdobené reliéfmi a ďalšími kamennými prvkami, ktorých časť bola druhotne použitá v neskorších staroegyptských stavbách, napr. v komplexe Amenemheta I. v Lište. V areáli pyramídy pri vzostupnej ceste sa nachádza stavba, ktorá pravdepodobne slúžila na uloženie dvoch lodí, symbolizujúcich bárky boha Rea. Areál bol obohnaný múrom.

Výskum 
Pyramídu zbežne skúmal už Perring a Lepsius, v roku 1899 sa do vnútra dostal Maspero a neskôr ďalší. Od roku 1939 tu prebieha výskum egyptských archeologických expedícií.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam egyptských pyramíd
 Lepsiusov zoznam pyramíd

Iné projekty

Literatúra 
 
 

Pyramídy v Egypte
Roman Konečný

Roman Konečný môže byť:

 český herec, pozri Roman Konečný (herec)
 slovenský futbalista, pozri Roman Konečný (futbalista)
Jiří Krampol

Jiří Krampol (* 11. júl 1938, Buštěhrad) je český herec a známy dabér, najmä Jeana-Paula Belmonda.

V roku 1962 ukončil DAMU v Prahe. V rokoch 1983 – 1990 bol členom divadla Semafor v Prahe.

Filmografia

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 
  
 Jiří Krampol na FDb.cz

Zdroj 

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Rudolf Geschwind

Rudolf Geschwind (* 29. august 1829, Hředle v Čechách, vtedajšie Rakúske cisárstvo, dnes Česko – † 30. august 1910, Krupina, vtedajšie Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko) bol svetoznámy šľachtiteľ ruží.

Štúdiá a profesionálne aktivity 

So záujmom o rastlinstvo ešte z čias detstva Rudolf Geschwind začal dvojročné štúdium na Technickej univerzite v Prahe. Potom pokračoval na Lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici, ktoré úspešne dokončil v roku 1852. Do práce nastúpil na Rakúske ministerstvo lesníctva, vďaka čomu sa ocitol v rôznych častiach celého mocnárstva – na teritóriách dnešného Talianska, Ukrajiny, Poľska, Česka, Maďarska a Slovenska.

Jeho celoživotnou vášňou boli ruže a ich šľachtenie. Od roku 1860 do roku 1910 vytvoril okolo 140 vynikajúcich odrôd ruží, väčšinou mrazuvzdorných. Medzinárodnú povesť získal počas Svetovej výstavy v roku 1889 v Paríži, kde predviedol kolekciu popínavých ruží.

Po jeho smrti v roku 1910 celú zbierku kultúr kúpila grófka Mária Henrieta Choteková pre jej rozárium v Dolnej Krupej.

Ruže vyšľachtené Rudolfom Geschwindom

Iné projekty

Bibliografia o Geschwindovi 

Rudolf Geschwind 1829 – 2009 (1910 – 2010). Zborník z Medzinárodného sympózia Rudolf Geschwind 1829 – 2009 venovaného 180. výročiu narodenia Rudolfa Geschwinda konaného v Krupine a vo Zvolene v dňoch 11.-12. júna 2009. Sammelband des Internationalen Symposiums Rudolf Geschwind 1829 – 2009 gewidmet dem 180. Jahrestag der Geburt von Rudolf Geschwind abgehalten in Krupina und Zvolen am 11. un 12. Juni 2009. Ed.: Miroslav Lukáč. Korigované slovensko-nemecké vydanie. Krupina : Mesto Krupina v spolupráci s Kultúrnym centrom a Múzeom Andreja Sládkoviča v Krupine, 2011. 184 s. ISBN 978-80-970553-1-8

Externé odkazy 
 Rogers roses

Narodenia v 1829
Úmrtia v 1910
Rakúske osobnosti českého pôvodu
Maďarské osobnosti českého pôvodu
Slovenské osobnosti českého pôvodu
Richard Burton

Richard Burton (vlastným menom Richard Walter Jenkins jr.; * 10. november 1925, Pontrhydyfen, Wales, Spojené kráľovstvo – † 5. august 1984, Céligny, Švajčiarsko) bol známy britský herec. 

Jeho život bol veľmi búrlivý. Bol synom uhliara, ako dvojročný prišiel o matku a vychovala ho o dvadsať rokov staršia sestra Cecile. Študoval herectvo v Oxforde. V divadle debutoval v roku 1945.

Na konci 50. rokov sa stal uznávaným hercom tzv. novej vlny. Zahral si po boku Elizabeth Taylorovej v nákladnom filme Kleopatra), po ktorom sa jeho kariéra rozbehla naplno. Sedemkrát bol nominovaný na Oscara. Jeho posledným filmom bola adaptácia knihy George Orwella 1984.

Bol päťkrát ženatý, z toho dvakrát s Elizabeth Taylorovou.
Mal rád Shakespearove hry, trpel akútnou nespavosťou.

Filmografia 
 1949 The Last Days of Dolwyn
 1949 Now Barabbas
 1950 The Woman with No Name
 1950 Waterfront
 1951 Green Grow the Rushes
 1952 My Cousin Rachel
 1953 The Desert Rats
 1953 The Robe
 1955 Prince of Players
 1955 The Rains of Ranchipur
 1956 Alexander the Great
 1957 Sea Wife
 1957 Bitter Victory
 1957 Wuthering Heights (TV)
 1958 Obzri sa v hneve (Look Back in Anger)
 1960 Ice Palace
 1960 The Tempest (TV)
 1960 The Bramble Bush
 1960 The Fifth Column (TV)
 1960 A Subject of Scandal and Concern (TV)
 1962 The Longest Day
 1963 The V.I.P.s
 1963 Kleopatra
 1964 The Night of the Iguana
 1964 Becket
 1965 What's New Pussycat
 1965 The Sandpiper
 1965 The Spy Who Came in from the Cold
 1966 Kto sa bojí Virginie Woolfovej
 1966 Skrotenie zlej ženy
 1967 The Comedians
 1967 Doctor Faustus
 1968 Boom
 1968 Where Eagles Dare
 1968 Candy
 1969 Tisíc dní s Annou
 1969 Staircase
 1971 Villain
 1971 Raid on Rommel
 1972 Hammersmith Is Out
 1972 The Assassination of Trotsky
 1972 Bluebeard
 1973 Sutjeska
 1973 Rappresaglia
 1973 Divorce His - Divorce Hers (TV)
 1974 Il viaggio
 1974 The Klansman
 1974 Brief Encounter (TV)
 1977 The Gathering Storm (TV)
 1977 Exorcist II: The Heretic
 1977 Equees
 1978 Dotyk Medúzy
 1978 The Wild Geese
 1978 Absolution
 1978 Steiner - Das eiserne Kreuz, 2. Teil
 1980 Tristan a Izolda
 1980 Circle of Two
 1983 Richard Wagner (TV)
 1983 Alice in Wonderland (TV)
 1984 Ellis Island (TV)
 1984 1984

Iné projekty

Zdroj 

Waleskí divadelní herci
Waleskí filmoví herci
Držitelia ceny BAFTA za najlepšieho herca v hlavnej úlohe
Držitelia ceny Zlatý glóbus za najlepší mužský herecký výkon (dráma)
Držitelia ceny Tony
Držitelia ceny Grammy
Marek Novotný

Bc. Marek Novotný (* 1975, Nitra) je slovenský spevák, textár, skladateľ, hudobný producent a vydavateľ. V súčasnosti pôsobí v oblasti koučingu .

Diskografia 
 Liek pre tento svet - Marek Novotný a Denisa Adamkovičová - Marcony, CD, 2002
 Na krídlach chvály - Marek Novotný a priatelia - Marcony, CD, 2004 
 Na krídlach chvály 2 - Marcony, CD, 2006

Spolupráca na albumoch 
 arranžmá, vydanie, skladateľ
 Sv. Katerina - Katerina - CD
 S Ježišom na perách - Chairé, CD, 2003
 Svet sa točí ďalej - Gosamka Maker – Vydavateľstvo Marek Novotný, NV 0002-2-331, CD (spev 4,6,12)
 GosAmKa, Volume 02, Gospelparáda amatérskych kapiel - Marcony, CD,  2003 (Acharai, Alex Medzihradský, Anther Dimension, Antónia, Cross Road, Družstvo košických hokejbalistov chlapcov, Lenka Fabiánová, The Lord's Band, Koniec Koncov, Marek Novotný, Nový Svet, Selén, Slnovrat, TBG Light)
 GosAmka 3, 3. výberové CD kresťanskej hudby - Marcony, CD, 2004 (Analógia, E.L.F., Golgota, GosamkaMaker, Jarka Kúštárová, Jochanan, Miro Vranský, No Comment, Nový Svet, Púpava, Slaďo & Cortis, Shine)
 Krok k Bohu - S2G Band, CD, 2005 
 Hlas nenarodených - N.D.E., CD, 2005
 Jen On - Jiný Rytmus, CD, 2005
 Život začína - Acharai, CD, 2005
 Dávam všetko - Rieka Života, 2CD, 2005
 Out of the dark - Trochu Inak, CD, 2006 
 Slnko vyšlo je tu deň - Svetielko, CD, 2006  
 Katerina - Sv. Katerina, CD, 2006  
 Nespokojné srdce - Jakub Rafael (Jakubrafael B. Patay), CD, 2006  
 Svet sa točí ďalej - Gosamka Maker, CD, 2006 
 Dar - Grátis - Marcony R161 0001-2-331, 2006, CD, podtitul: Bez Teba by to nebolo ono...
 Out of the dark - The Elements, CD, 2006 
 Snov tisíc - Kolená, CD, 2006
 Spomienka - Gesto - Marconi R285 0001-2-331, 2008, CD,

Referencie

Externé odkazy 
 Kouč pre Biznis
 Oficiálna stránka - www.mareknovotny.sk
 Rozhovor so slovenským gospelovým spevákom Marekom Novotným

Narodenia v 1975
Slovenskí popoví speváci
Kresťanskí speváci
Slovenskí hudobní skladatelia
Kresťanskí hudobní skladatelia
Slovenskí textári piesní
Kresťanskí textári piesní
Slovenskí hudobní producenti
Osobnosti z Nitry
Svatopluk Karásek

ThMgr. Svatopluk Karásek (* 18. október 1942, Praha† 20. december 2020) bol český pesničkár, duchovný Českobratrskej cirkvi evangelickej, poslanec Unie svobody – Demokratická unie.

Vzdelanie 
Po maturite (1961) a povinnej vojenskej službe pracoval (od roku 1963) v kladenských baniach. V roku 1964 začal študovať Komenského bohosloveckú fakultu v Prahe, ktorú úspešne dokončil v roku 1968. Potom pôsobil, až do odobrania štátneho súhlasu k výkonu duchovenskej služby (1973), ako farár. Potom až do roku 1976 pracoval ako kastelán.

Kultúrna a verejná angažovanosť 
Približne od roku 1973 sa začal angažovať v českej undergroundovej hudbe, v roku 1974, 1976 a 1977 účinkoval na festivaloch druhej kultúry.

V roku 1976 bol spolu so skupinou The Plastic People of the Universe odsúdený na osem mesiacov. V roku 1977 podpísal Chartu 77 a až do svojej emigrácie pracoval v manuálnych profesiách. V roku 1980 bol v rámci akcie Asanácia donútený opustiť Česko-Slovensko – emigroval do Rakúska, odkiaľ odišiel do Švajčiarska, kde od roku 1981 až do roku 1997 pôsobil ako evanjelický farár, po roku 1990 často kázal aj v Česku, dlhodobejšie pôsobil v Novom Meste pod Smrkom (neďaleko Frýdlantu v Čechách) a potom v Prahe, kde v roku 1997 nastúpil do funkcie farára.

Karásek sa v júni 2001 stal členom Rady Českej televízie, ale po zvolení Jiřího Balvína (30. októbra 2001) na tuto funkciu rezignoval.

Od roku 2007 opäť pôsobil ako evanjelický duchovný v pražskom zbore U Salvátora.

Politika 
V roku 2002 bol zvolený do Poslaneckej snemovne a v novembri 2004 bol menovaný zmocnencom vlády pre ľudské práva, po prehraných júnových voľbách 2006 prestal byť poslancom a v septembri 2006 ho vláda Mirka Topolánka odvolala z funkcie vládneho zmocnenca. V októbri 2006 kandidoval do Senátu vo volebnom obvode Praha 12, ale neuspel. V októbri 2008 kandidoval opäť neúspešne, teraz za Stranu zelených v volebnom obvode č. 6. – Louny získal v 1. kole len 2.9% hlaso.

Dielo

Literárna tvorba 
 Staré věci, 1975 básne
 Protestor znamená vyznávám, 1992
 Víno tvé výborné, 1998 (ISBN 80-7017-193-6)
 V nebi je trůn, 1999 (ISBN 80-86013-60-X)
 Boží trouba (kázání), 2000 (ISBN 80-7017-505-2)
 Tři kázání o Jonášovi, 2007 (ISBN 978-80-7017-077-9)

Hudobná tvorba 
Tvorbu Svatopluka Karáska je možné zaradiť do českej folkovej scény, keď na motívy duchovných piesní a spirituálov písal české texty.

 Say No To The Devil, 1978 Švédsko
 Řek's už ďáblovi ne? 1990 (Svatopluk Karásek & Londýn)
 Nebeská kavárna 1992 (s kapelou Oboroh)
 Řekni ďáblovi ne 1998
 Halelujá 1999 (s kapelou Pozdravpámbu)
 Rány zní /blues, spirituals & …/ 2000

Zaujímavosti 
V marci 2003 riadil opitý v Prahe automobil. Tento incident bol so zájmom sledovaný médiami.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Osobné stránky
 Liberálna politika, ktorá sa stará o ľudské práva a S poslancom Karasom som skoro nikdy nesúhlasil – dvojdielny rozhovor pre ChristNet

Zdroj 

Českí evanjelickí kňazi
Českí speváci
Kresťanskí speváci
Signatári Charty 77
Politickí väzni komunistického režimu v Česko-Slovensku
Českí emigranti a exulanti
Poslanci Parlamentu Českej republiky (2002 – 2006)
Osobnosti z Prahy
Annie Lennox

Annie Lennox (* 25. december 1954, Aberdeen) je britská hudobníčka, speváčka a skladateľka.

Život 
Annie Lennox študovala klasickú hudbu na Royal Academy of Music v Londýne. Svoju hudobnú kariéru začala ako členka britskej popovej kapely The Tourists, s ktorej členom Dave Stewartom založili neskôr duo Eurythmics. V 80. rokoch toto duo vyprodukovalo viacero známych hitov, ako sú napríklad single „Sweet Dreams (Are Made of This)“, či „Here Comes the Rain Again“.

V 90. rokoch začala Annie svoju sólovú kariéru, ktorú začal v roku 1992 jej debutový album Diva so singlami „Why“ a „Walking on Broken Glass“. V roku 2004 získala Zlatý glóbus a aj Oscara za skladbu „Into the West“ zo soundtracku k filmu Pán prsteňov: Návrat kráľa. V roku 2009 Annie Lennox po štvrtom štúdiovom albume z roku 2007 s názvom Songs of Mass Destruction vyšla kompilácia The Annie Lennox Collection.

Televíznou stanicou VH1 bola Annie Lennox označená za  „najlepšiu žijúcu soulovú speváčku bielej pleti“ ("The Greatest White Soul Singer Alive") a v časopise Rolling Stone bola zaradená do stovky najlepších spevákov všetkých čias. Vďaka svojim komerčným úspechom patrí Annie Lennox medzi najúspešnejšie britské ženské hudobné umelkyne, spolu s predajom nosičov dua Eurythmics má na celom svete predaných viac ako 80 miliónov hudobných nosičov.

Okrem hudobnej kariéry je Annie Lennox aj politickou aktivistkou, ktorá sa zúčastnila 3. januára 2009 napríklad protivojnovej rely, na ktorej sa poukazovalo na konflikt v Gaze. V roku 1999 protestovala proti neautorizovanému použitiu skladby „I Saved the World Today“ od skupiny Eurythmics vo volebnej kampani líderky terajšej izraelskej opozície, Tzipi Livni.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 1992 – Diva
 1995 – Medusa
 2003 – Bare
 2007 – Songs of Mass Destruction
 2010 – A Christmas Cornucopia
 2014 – Nostalgia

Kompilácie   
 2009 – The Annie Lennox Collection

Referencie

Iné projekty 

Škótske popové speváčky
Škótske rockové speváčky
Škótske soulové speváčky
Škótski popoví klávesisti
Škótski rockoví klávesisti
Škótski souloví klávesisti
Škótski flautisti
Škótski speváci-skladatelia
Škótski skladatelia modernej hudby
Umelci bieleho soulu
Osobnosti z Aberdeenu (Škótsko)
Interpreti Universal Music Group
Jadrová elektráreň Three Mile Island

Jadrová elektráreň Three Mile Island (angl. Three Mile Island Nuclear Generating Station),  skrátene TMI, je americká atómová elektráreň ležiaca na ostrove v rieke Susquehanna pri meste Harrisburg v Pensylvánii v USA. 28. marca 1979 sa v nej odohrala najväčšia havária americkej atómovej elektrárne, pri ktorej sa čiastočne roztavil druhý jadrový reaktor, bola zamorená jej prevádzková budova a došlo k rozsiahlemu úniku rádioaktivity do životného prostredia. Havária viedla k sprísneniu regulácie jadrovej energetiky v USA a k obmedzeniu jej rozvoja. Negatívne ovplyvnila aj vnímanie rizík spojených s jadrovou energetikou nielen u americkej verejnosti.)

Dôsledky havárie

Guvernér štátu Pensylvánia rozhodol o evakuácii asi 3 500 detí a tehotných žien z okolia elektrárne. Vo vzniknutej panike sa tisícky ľudí rozhodli oblasť opustiť svojimi autami. Pre zastavenie paniky prišiel 1. apríla 1979 na demonštratívnu osobnú návštevu elektrárne vtedajší americký prezident James Carter a pensylvánsky guvernér Richard Thronburgh. Vyšetrovacia komisia neskoršie označila za príčinu havárie poruchu na bezpečnostnom ventile. Ale upozornila aj na pochybenie personálu a jeho nedostatočný výcvik vo zvládaní mimoriadnych situácií.

Po havárii 
Odstraňovanie následkov ukončili až v roku 1993. K jej úplnému odstaveniu prišlo po 45 rokoch prevádzky, v roku 2019.

Referencie

Zdroj

Iné projekty

Externé odkazy 
 Washington Post: Three Mile Island: 20 Years Later A Nuclear Nightmare in Pennsylvania 
 PBS: American Experience: Meltdown at Three Mile Island 

Jadrové havárie
Jadrové elektrárne v USA
Elektrárne v Pensylvánii
Soňa Valentová

Soňa Valentová (* 3. jún 1946, Trnava) je slovenská herečka, jej manželom bol slovenský režisér Pavol Haspra (19292004).

Od augusta roku 1967 je členkou činohry Slovenského národného divadla v Bratislave.

Filmografia

Filmy 
 1969: Kladivo na čarodejnice
 1970: Zlozor
 1975: Paleta lásky
 1976: Koncert pre pozostalých
 1980: Tichý podnájem
 1980: Noční jazdci
 1984: Perinbaba
 1988: Kam pánové kam jdete?
 1988: Mozartova cesta do Prahy
 1989: Martha a já
 1991: Requiem pro panenku
 1992: Lady Macbeth von Mzensk
 1996: Zapomenuté světlo
 1996: Lea
 2006: Bloudím
 2008: Oko

Televízia

Externé odkazy 
 Osobnosti.sk
 Československá filmová databáze
 České filmové nebe
 Osobnosti.cz
 Činohra SND

Referencie

Zdroj 

Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Osobnosti z Trnavy
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Pavel Trávníček

Pavel Trávníček (* 26. október 1950, Konice, Česko) je český herec, moderátor, dabér a divadelný režisér. V Česku i v zahraničí je známy svojou úlohou princa vo filmovej rozprávke Tři oříšky pro Popelku.

Po štúdiách na brnianskej JAMU začal hrať v Divadle bratří Mrštíků v Brne, neskôr pôsobil v Divadle E. F. Buriana a od roku 1982 v Městských divadlech pražských. V rokoch 1990 – 1993 bol umeleckým šéfom Hudebního divadla v Karlíne. Od roku 1993 pôsobí na voľnej nohe, najmä v rámci vlastnej umeleckej agentúry MARCUS a v Divadle SKELET (od roku 2006 premenované na THEATRE ILLUSION BIOGRAF), ktoré založil v roku 1998. So Sabinou Laurinovou moderoval televíznu spevácku súťaž amatérov Do-re-mi. 

Venuje sa aj dabingu, nadaboval napr. Alana Aldu v seriáli M*A*S*H. Zaujímavosťou je, že v vo filme Tři oříšky pro Popelku bol sám predabovaný – kvôli výraznému moravskému prízvuku.

Pavel Trávníček má dvoch synov.

Vybraná filmografia 
 1973 Tři oříšky pro Popelku
 1976 Sebechlebskí hudci
 1976 Čas lásky a naděje
 1977 Příběh lásky a cti
 1979 Drsná Planina
 1980 Svítalo celou noc
 1982 Třetí princ
 1984 Kukačka v temném lese
 1985 Podivná přátelství herce Jesenina
 2014 Bardi

Externé odkazy  
 http://www.csfd.cz/herec/1549-travnicek-pavel/
 http://www.cfn.cz/osoba/22240-pavel-travnicek
 http://www.imdb.com/name/nm0874535/
 Agentura MARCUS

Českí dabingoví herci
Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Českí divadelní režiséri
Českí televízni moderátori
Jiří Schmitzer

Jiří Schmitzer (* 25. október 1949, Praha) je český herec a spevák, syn Jiřího Sováka  .

Život 
DAMU absolvoval v roku 1974, potom hral v Činoherním studiu v Ústí nad Labem. Od roku 1985 je členom súboru Studia Ypsilon . Vo filme debutoval v roku 1970. Hral v slávnych filmoch Marečku, podejte mi pero! (tu hral syna so svojim vlastným otcom; vnuka vlastného otca si zahral v seriáli Chalupáři), Postřižiny, Slavnosti sněženek, Vesničko má středisková, Černí baroni, Báječná léta pod psa, Kytice, Kráska v nesnázích a mnohých ďalších. V roku 1997 získal ako „najlepší herec v hlavnej úlohe“ vo filme Bumerang Českého lva.

Pôsobí aj ako skladateľ, skladal hudbu pre divadelné inscenácie (napr. pre Národní divadlo). Vystupuje tiež ako spevák so svojimi väčšinou humornými pesničkami. Vydal štyri vlastné albumy a spieval aj na albume Bratří Ebenů Já na tom dělám a Ebeni v zahradě.

V roku 2008 vydal knižne pod názvom Kanimůra ze Šardonu výber svojich textov.

Diskografia 
Recitál, 1997
Šílenec (2CD), 2000
Bouda, 2003
Sbírka kiksů, 2008

Niekoľko piesní nahral pre rôzne samplery: Trubka a Prase sú na Slonech v porcelánu (1999), Krabička vyšla na albume Havěť všelijaká (2005) a pieseň Čas je na sampleri 50 miniatur (2007).

Filmografia 
 1990 Dávajte si pozor!  ....prezident

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Csfd.cz
 Osobnosti.cz

Zdroj 

Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí popoví speváci
Českí folkoví speváci
Českí popoví gitaristi
Českí folkoví gitaristi
Českí skladatelia modernej hudby
Českí textári piesní
Držitelia Českého leva
Absolventi Akadémie múzických umení v Prahe
Osobnosti z Prahy
Comboios de Portugal

CP — Comboios de Portugal, EPE (CP; slovensky: Vlaky Portugalska) je štátom vlastnená spoločnosť prevádzkujúca vlaky pre prepravu tovaru a cestujúcich v Portugalsku. Do júna 2009 CP znamenalo Caminhos de Ferro Portugueses (slovensky: Portugalské železnice).

História 
28. októbra 1856 bola sprevádzkovaná prvá železničná trať v Portugalsku, medzi Lisabonom a Carregadom: vznikli Companhia dos Caminhos de Ferro Portugueses. 

Veľmi pozvoľna sa rozbehla elektrifikácia kým dosiahla takmer polovicu siete. V roku 1975 bola spoločnosť zoštátnená a jej názov skrátený na CP.

Plánom CP je do r. 2010 spojiť všetky sídla regiónov dvojkoľajnými traťami, kompletne elektrifikovanými.

Organizačná štruktúra 
CP je rozdelená na 6 divízií:
 CP Alta Velocidade, vysokorýchlostná prevádzka (v súčasnosti ešte v Portugalsku nie je).
 CP Longo Curso, vlaky diaľkovej dopravy ( Alfa Pendular and Intercidades ).
 CP Regional, regionálna prevádzka ( medziregionálne a regionálne vlaky ).
 CP Lisboa, Lisabonské prímestské vlaky.
 CP Porto, Portské prímestské vlaky.
 CP Carga, nákladné vlaky.

REFER  
Rede Ferroviária Nacional (Štátna železničná sieť) REFER, EP (EP (Empresa Publica - štátny podnik) je od roku 1997 portugalským správcom infraštruktúry.

Portuguese railway network extent:
 Široký rozchod (1 668 mm): 2 603 km, z toho 1 351 km elektrifikovaných systémom 25 kV 50 Hz AC a 25 km systémom 1,5kV DC.
 Úzky rozchod (1 000 mm): 188 km - neelektrifikované.

Externé odkazy 
 Mapa siete vlakov CP
 Oficiálna stránka CP
 Oficiálna stránka REFER
 OTLIS - Konzorcium prevádzkovateľov dopravy v regióne Lisabone

Zdroj 

Železnica v Portugalsku
Podniky v Portugalsku
Železničné spoločnosti
Kompromis (skupina)

Kompromis je slovenská hudobná skupina. Začiatky vzniku siahajú do roku 1990, keď vznikla skupina Nádej, ktorá sa neskôr rozpadla. Jej dvaja členovia neskôr, v roku 1993 spoluzaložili skupinu Kompromis. Prvý koncert odohrali v divadle Astorka .

Členovia 
 Juraj Janák - spev, kontrabas
 Michaela Janáková - spev,
 Eva Ginzeriová - spev,
 Richard Čanaky - spev, akustická gitara, ústna harmonika,

Diskografia 
 1994 Tisíce prianí - Štúdio-V  
 1995 Čistý dotyk - Štúdio-V 
 1996 Právo na lásku - 
 1998 Kompromis 4 -  LUX media
 2002 ...vianočne - Atlanta a Kompromis -  LUX  LM 0025-2-331, CD
 2007 Kompromis V - Štvorlístok - Lux communication, CD

Kompilácie 
 1999: Bez Teba niet neba - Universal Music, MC, CD, 01. Šťastný deň - Mimicry, Atlanta, Kompromis, Credo, B.F.O. a Bratia Kapucíni, 05. Anjel, 17. Praise.
 2004: ''Bez Teba niet neba II. - Lux communication - CD, 19. Zrkadlo.

Referencie

Externé odkazy 
 www.kaplnka.sk/kompromis

Slovenské hudobné skupiny
Kresťanské hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1990
B.F.O.

Bratislavský folkový orchester, B.F.O. je slovenská hudobná skupina. Zo začiatku sa skupina volala KO rock, neskôr sa premenovali na Bratislavský folkový orchester.

Členovia 
 Šaňo Németh - spev, bubny,
 Fero Petriska -  spev, fúkacia harmonika, zobcová flauta, 
 Maťo Lišhák - spev, gitara, organ, 
 Vlado Mrázko - spev,bicie, perkusie,
 Gusto Čech - spev,gitara,
 Igor Baar - spev,klávesy,
 Miro Tkáčik - spev, kontrabas,

Diskografia 
 1990: Na dne srdca - Poltón ME 0708, 001-0289, LP 
 1996: Obraz neba - B.f.o + LUX media LM 0005-2-331 -cd, MC, CD 
 1999: ...a ty mi chýbaš - N-art, MC, CD
 2005: Sizyfovia - Lux communication, EAN 8586005 845140, CD

Kompilácie 
 1999: Bez Teba niet neba - Universal Music, MC, CD, 01. Šťastný deň - Mimicry, Atlanta, Kompromis, Credo, B.F.O. a Bratia Kapucíni, 03. Obraz neba, 16. Všetko má svoj čas.
 1999: Bez Teba niet neba II - Lux communication, CD, 11. Človek

Literatúra 
 Miloš Janoušek, Hana Dauberová, Juraj Drobný a kol.: Folk na Slovensku, 2006, Hudobné centrum, ISBN 80-88884-76-4.

Referencie

Externé odkazy 
 www.kaplnka.sk/bfo
 Rozhovor - relácia Poltón klub: televízia LUX
 Video - Obraz neba

Slovenské folkové hudobné skupiny
Slovenské kresťanské hudobné skupiny
Slovenské gospelové hudobné skupiny
Pomenovania podľa Bratislavy
Winchesterská katedrála

Winchesterská katedrála je jedna z najväčších katedrál Anglicka, s najdlhšou hlavnou chrámovou loďou medzi gotickými katedrálami v Európe, zasvätená Najsvätejšej Trojici, Svätému Petrovi, Svätému Pavlovi a  Svätému Swithunovi. Je sídlom Winchesterskej diecézy.

História výstavby 
Stavba prvej katedrály začala v roku 642 v bezprostrednom susedstve miesta, kde stojí súčasná katedrála. Svätého Swithuna, jedného z prvých biskupov Winchesterskej diecézy pochovali neďaleko tejto stavby, neskôr boli jeho pozostatky premiestnené do katedrály a po výstavbe súčasnej katedrály do nej. Pôvodnú stavbu bola zbúraná v roku 1093.

Stavba novej katedrály bola začatá v roku 1079 a 8. apríla 1093 sa mnísi presťahovali, za účasti takmer všetkých anglických biskupov, do novej budovy. Najstaršou časťou súčasnej stavby je krypta z 11. storočia. Je tu pochovaný  Viliam Ryšavý, syn Viliama Dobyvateľa, zabitý nešťastnou náhodou pri love v neďalekom New Forest. V roku 1202 bola začatá stavba štvorcovej hlavnej veže. Nahradila pôvodnú vežu, ktorá sa zrútila vplyvom nestability základov uložených v nestabilnom podloží.

Dostavby pokračovali i v neskoršom období. V 14. storočí prešla hlavná chrámová loď prestavbou a v 15. storočí bola postavená ubytovňa pre veľké množstvo pútnikov k hrobu Svätého Swithuna. Benediktínske priorstvo bolo zrušené v roku 1539, kláštor a kapitula boli zrúcané, ale katedrály sa rušenie anglických kláštorov nedotklo.

V rokoch 1905 až 1912 prebiehala, pod vedením T. G. Jacksona, obnova katedrály, ktorá zahŕňala aj známu záchranu budovy pred zrútením. Niektoré podmáčané základy pod južným a východným múrom vystužil potápač William Walker, ktorý stabilizoval základy viac než 25000 betónovými vakmi, 115 000 betónovými blokmi a 900 000 tehlami. Pracoval šesť hodín denne v rokoch 1906 až 1912 v úplnej tme v úrovni  pod zemou a jeho akcia je považovaná za hlavný dôvod záchrany katedrály.

V súčasnosti je katedrála atraktívna pre priaznivcov Jane Austenovej, ktorá zomrela vo Winchesteri a je pochovaná v severnej bočnej lodi. Kaplnka Zjavenia pána je zaujímavá mozaikovými oknami, ktoré navrhol Edward Burne-Jones. V katedrále sa nachádza aj jediná diatonická zostava 14 zvonov na svete s najťažším zvonom s hmotnosťou 1,83 ton.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Winchesterská katedrála
 Virtuálny sprievodca katedrálou

Gotické katedrály v Anglicku
Kostoly zasvätené Najsvätejšej Trojici v Spojenom kráľovstve
Kostoly zasvätené svätým Petrovi a Pavlovi
Anglikánske katedrály
Korunovačné kostoly
Kráľovské pohrebiská
Pútnické miesta
Winchester
Stavby v Hampshire
Metis (sopka)

Metis je názov aktívneho podmorského vulkánu, nachádzajúceho sa v Pacifiku, v súostroví Tonga, medzi ostrovmi Kao a Late. Počas svojej existencie sopka svojou činnosťou vytvorila niekoľko menších ostrovov, ktoré počas obdobia nečinnosti postupne erodovali. Poslednou erupciou z roku 1995 sa vytvoril ostrov s priemerom 280 m.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - podmorský vulkán Metis na Global Volcanism Program 

Sopky Tongy
Sopky Tichého oceánu
Aktívne sopky
Carsten Thomassen

Carsten Thomassen (* 22. august 1948, Grindsted, Dánsko) je dánsky matematik, v súčasnosti profesor teórie grafov na Dánskej technickej univerzite. Od roku 1990 je členom Dánskej kráľovskej akadémie vied. Jeho výskum sa orientuje predovšetkým na diskrétnu matematiku (hlavne teóriu grafov). Je šéfredaktorom dvoch významných vedeckých časopisov a redaktorom ďalších piatich.

Dielo 
 s Bojan Mohar: Graphs on surfaces, Johns Hopkins University Press 2001

Externé odkazy 
Oficiálna stránka

Dánski matematici
Wartortle

Wartortle (jap.: カメール, Kaméru) je Pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom Poketto Monsutta, Pocket Monsters alebo skrátene Pokémon.

Charakteristika 
Wartortla je možné získať len v regióne Kanto, avšak prenosom sa môže dostať do akejkoľvek dosiaľ vydanej Pokémon hry. Voľne žijúci neexistujú, získať sa dá len vývojom z jeho predošlej formy, Squirtla, od 16. úrovne.

Wartortle má telo tmavomodrej farby s bledomodrými ušami a chvostom. Vyzerá ako korytnačka a tiež sa vie skryť do svojho panciera. Postupom po úrovniach sa učí napríklad útok Bite alebo Withdraw. Od 36. úrovne sa Wartortle môže vyvinúť na Blastoisa. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow sa vyvíja už od 32. úrovne.

Dvojnásobné zranenie Wartortleovi spôsobujú útoky elektrického a trávového typu. Malé zranenia mu spôsobujú útoky ohnivého, vodného, ľadového a oceľového typu. V hrách Pokémon Red, Blue a Yellow sa oceľový typ nenachádza.

Wartortle v anime

Pokémon 
Epizóda 60: Beach Blank-Out Blastoise – Príbeh tejto epizódy sa odohráva na ostrove, na ktorom žijú Squirtlovia, Wartortlovia a jeden Blastoise, ktorý mal v dele zaseknutého Jigglypuffa.

Externé odkazy 
Wartortle na bulbapédii 
Wartortle na bulbapédii 

Pokémon

en:List of Pokémon (1–51)#Wartortle
A-001

A-001 bola druhá misia rakety Little Joe II, druhý test únikového systému kozmickej lode Apollo a zároveň prvým testom únikového systému pri ostrých letových podmienkach. Štart sa uskutočnil 13. mája 1964 zo štartovacieho komplexu 36 základne White Sands Missile Range.

Ciele misie   
  
Hlavnou úlohou bolo overenie funkčnosti a bezpečnosti únikového systému systému kozmickej lode Apollo. Bol to už druhý test systému, ale predošlý test Pad Abort Test-1, sa konal v nulovej nadmorskej výške a s nulovou počiatočnou rýchlosťou. Tentoraz mal test prebehnúť pri skutočnom lete. Pre tento test (a tri ďalšie) bola vyvinutá raketa Little Joe II, ktorá, podobne ako jej predchodkyňa z programu Mercury, predstavovala lacný a nenáročný prostriedok na štúdium komponent pri vysokom dynamickom zaťažení. Raketa mala jeden hlavný motor na tuhé palivá Algol a šesť pomocných rakiet Recruit. Hlavný motor vyhorel približne 42 sekúnd po štarte a pomocné rakety horeli len 1,5 sekundy. Aj napriek relatívne krátkej dobe zážihu dokázala raketa vyniesť maketu veliteľského a servisného modulu do výšky 9 km a dosiahnuť transsonickú rýchlosť (0,8 - 1,3 Ma pozri Machovo číslo), keď na trup kozmickej lode pôsobí najvyššie dynamické zaťaženie.

Priebeh letu   
Štart bol naplánovaný na 12. mája, ale poveternostné podmienky si vyžiadali odklad o 24 hodín. Opakovaný štart 13. mája o 12:59:59 prebehol úspešne a raketa bezpečne odštartovala. Samotný test únikového systému prebehol 44 sekúnd po štarte, keď rádiový signál z pozemnej riadiacej stanice vydal rozkaz na zastavenie ťahu (to bolo dosiahnuté úmyselným porušením plášťa motora Algol). Systém potom automaticky rozpoznal stratu ťahu a uviedol do činnosti subsystém pre núdzové oddelenia veliteľského modulu a následne boli zapálené rakety vo veži únikového systému. Pri oddeľovaní bol ľahko poškodený veliteľský modul, došlo k tomu po odstavení ťahu rakety, keď sa veliteľský modul po svojom oddelení ľahko dotkol zvyšku rakety, ktorá pokračovala v lete po balistickej krivke. Škody však neboli nijak výrazné. Jediný problém nastal pri vypúšťaní padákov. Modul mal dosadnúť pomocou troch padákov, jeden sa však utrhol. Rýchlosť klesania so všetkými tromi padákmi mala byť 7,3 m/s a neprítomnosť jedného padáku ju zvýšila na 7,9 m/s, čo nepredstavovalo vážny problém. Modul dosadol 6,8 km do miesta štartu. Až na odtrhnutie padáku, bol test úspešný.

Pozri aj

Únikový systém
Little Joe II
Program Apollo

Externé odkazy
The Apollo Spacecraft: A Chronology
Apollo Program Summary Report
Little Joe II Qualification Test Flight Report - September 1963 (PDF)
Postlaunch Report for Little Joe II Mission A-001 - May 1964 (PDF)

Referencie

Zdroj 

Program Apollo
DEHP

Bis-(2-etylhexyl)ftalát (DEHP) je olejová kvapalná chemická látka, ester kyseliny ftalovej.

Použitie 
Používa sa ako aditívum pri výrobe plastov (napr. káble, podlahové krytiny, hračky), oblečenia (napr. obuv, oblečenie do dažďa), ale tiež pri výrobe lakov, farbív, adhezív aj.

Zdravotné riziká 
DEHP preniká do ľudského organizmu cez respiračný alebo tráviaci trakt. Experimenty na zvieratách preukázali negatívne účinky na slezinu, črevá, mozog, obličky, ale aj škodlivé vplyvy na semenníky a reprodukčné funkcie. Zvýšené vystavenie DEHP môže chlapcom v neskoršom veku spôsobiť vážne problémy s plodnosťou. Vedecký výbor Európskej únie pre vznikajúce a novo zistené zdravotné riziká potvrdil, že zdravotnícke pomôcky z PVC, ktoré obsahujú DEHP, sú nebezpečné a malí chlapci sú podľa výboru najzraniteľnejší.

Regulácia 
DEHP je európskou smernicou EU 67/548/EHS o klasifikácii a označovaní nebezpečných látok zaradený medzi látky toxické pre reprodukciu.

DEHP je európskou smernicou 2003/15/EHS zakázané v kozmetike a rozhodnutím Európskej komisie 1999/815/ES zakázané (spoločne s piatimi ďalšími - DIDP, DINP, DBP, BBP a DNOP) v hračkách a predmetoch, ktoré deti do 3 rokov vkladajú do úst.

DEHP patrí medzi prioritné rizikové látky v oblasti vodnej politiky Európskej únie. Podľa Prílohy X rámcovej smernice 2000/60/ES predstavuje významné riziko pre vodné prostredie.

Úrad pre hodnotenie zdravotných rizík z životného prostredie štátu Kalifornia zaradil DEHP na zoznam rizikových látok a výrobky obsahujúce DEHP musia byť od roku 2004 označené varovaním pre spotrebiteľov.

Referencie

Zdroj

Externé odkazy 
 Dôležité fakty o DEHP - stránka Priatelov Zeme
 Stránka The Agency for Toxic Substances and Disease Registry (ATSDR) o DEHP  
 Miroslav Šuta: Rizika ftalátů a jak se jim vyhnout, Veronica č. 5/2008     

Estery karboxylových kyselín
A-002

A-002 bol tretí test únikového systému kozmickej lode Apollo. Test mal preveriť bezpečnosť únikového systému na hranici maximálnej výšky, pre ktorú bol navrhnutý. Štart sa uskutočnil 8. decembra 1964 na odpaľovacom komplexe 36 základne White Sands Missile Range.

Úlohy misie   
  
Úlohou testu bolo preveriť použiteľnosť únikového systému v oblasti transsonických rýchlostí (0,8 - 1,3 Ma pozri Machovo číslo), keď je pôsobením dynamického tlaku kozmická loď namáhaná najviac a zároveň sa mala overiť funkčnosť systému na hranici konštrukčných možností. Trajektória rakety bola zvolená tak, aby verne kopírovala zamýšľaný letový profil budúcej rakety Saturn. Oproti predchádzajúcemu testu A-001 mala nosná raketa Little Joe II rozdielnu konfiguráciu motorov, dva motory Algol a štvoricu rakiet Recruit. Raketa tiež obsahovala riadiaci systém a meracie prístroje. Únikový systém bol tiež zmenený, aerodynamické riadiace plochy boli pozmenené a bol pridaný kryt, ktorý chránil veliteľský modul pred výstupom plynov z motorov vo veži únikového systému. Padákový systém bol taktiež upravený a novo disponoval dvojitým stabilizačným padákom.

Priebeh letu   
Raketa odštartovala 8. decembra 1964 o 15:00 UTC zapálením všetkých šiestich motorov naraz. Test únikového systému sa mal uskutočniť v bode dráhy, kde sa očakávajú najsilnejšie účinky dynamického tlaku. Tento bod bol vypočítaný na základe reálne nameraných hodnôt okamžitého dynamického tlaku a Machovho čísla, ale kvôli chybe pri dosadzovaní konštánt pri kalkuláciu meteorologických údajov, bol systém odpálení o 2,4 sekundy skôr. Po zážihu únikového systému sa kabína štyrikrát prevalila, potom ju aerodynamické ovládacie plochy stabilizovali do pozície zadným tepelným štítom dopredu. Barometrické snímače vo výške 7163 metrov aktivovali pristávacie procedúry a kabína sa zniesla na troch hlavných padákoch a hladko dosadla do púšte Nového Mexika. Hoci nebola dosiahnutá požadovaná výška pre odpálenie, konečný dynamický tlak bol vyšší ako sa očakávalo a systém tak preukázal svoju funkčnosť pri extrémnych podmienkach. Jediné zlyhanie sa prejavilo u krytu výstupných plynov motorov únikového systému, ktorý nevydržal podmienky testu a odtrhol sa.

Pozri aj 

Únikový systém
Little Joe II
Program Apollo

Externé odkazy 
The Apollo Spacecraft: A Chronology
Apollo Program Summary Report
Little Joe II Qualification Test Flight Report - September 1963 (PDF)
Little Joe II Progress Report - December 1964 (PDF)
Little Joe II Mission A-003 - April 1965 (PDF)

Zdroj 

Program Apollo
Otcovy děti

Otcovy děti bola česká folk rocková kapela, ktorá vznikla v roku 1988 okolo textára, speváka a gitaristu Jardy Svobody. 

Ďalšími zakladajúcimi členmi boli Bohouš Bulíř (klarinet) a Milan Netík (bicie). Hneď ďalší rok však do kapely prišli Jana Hyánková-Svobodová (syntetizátor) a Michal Vavřina (basgitara) a Milana Netíka za bicími nahradil Petr Vizina. V roku 1990 Michala Vavřinu nahradil Šimon Konečný. V roku 1992 prišiel huslista a akordeónista Jakub Sejkora, o rok neskôr potom bubeník Luděk Krčmář. V roku 1993 skupina ukončila svoju činnosť.

Repertoár skupiny tvorili piesne Jardy Svobody, často s kresťanskými motívmi, výnimočne preklady piesní skupiny Jardy Svobody, občas na koncerte zaznejú aj ďalšie.

Po roku 1993 skupina Otcovy děti vystupovala dvakrát – prvýkrát na festivale Otevřeno v Jimramove v roku 1999, druhýkrát potom v Plzni na Majálese v roku 2006 na scéne venovanej štrnásťročnému výročiu albumu Znouzectnosti a spriatelených kapiel ZNC uvádí své hosty na vlnách radia BLA BLA PLUS. Na tomto koncerte ale na basgitaru hral Rudolf Brančovský zo skupiny Veselá zubatá.

Diskografia 
 1989 Budiž světlo!,  – demo
 1991 Já jsem s tebou/Procházím se krajinou – , SP
 1991 Mezi nebem a zemí, 
 ZNC uvádí své hosty na vlnách radia BLA BLA PLUS – 2 piesne
 1999 Mezi nebem a zemí,  – plus ako bonus prvé SP
 2003 Noc a den,  – plus ako bonus dve piesne z albumu ZNC

Preklad

Externé odkazy 
Oficiálne webové stránky - www.traband.net

České hudobné skupiny
Kresťanské hudobné skupiny
Karcinogén

Karcinogén (iné názvy: kancerogén; ak ide o látku, označuje sa aj ako: rakovinotvorná látka, karcinogénna látka, kancerogénna látka) je akákoľvek chemická látka, biologický pôvodca (napr. vírus), rádionuklid alebo priemyselný proces, ktorý spôsobuje alebo napomáha rakovinovému bujeniu.

Oficiálnu databázu karcinogénov vedie Medzinárodná agentúra pre výskum rakoviny (IARC), ktorá ich kategorizuje podľa miery vedeckých dôkazov o súvislosti medzi vystavením danému faktoru a výskytom rakoviny.

Kategórie karcinogénov podľa IARC 
 Skupina 1 – preukázaný karcinogén pre človeka
 Skupina 2A – pravdepodobný karcinogén pre človeka
 Skupina 2B – podozrivý karcinogén pre človeka
 Skupina 3 – neklasifikovaný 
 Skupina 4 – pravdepodobne nie je karcinogénny pre človeka

Zdroj

Ďalšie zdroje

Onkológia
 
Toxikológia
Curacoa (sopka)

Curacoa je podmorský vulkán, nachádzajúci sa na severnom okraji súostrovia Tonga neďaleko rovnomenného koralového útesu a asi  severne od ostrova Tafahi. Prvá erupcia v oblasti útesu Curacoa bola pozorovaná v roku 1973. Explozívne výbuchy pokryli dacitovou pemzou plochu . Druhá erupcia (nateraz posledná) bola zaznamenaná v začiatkom leta roku 1979.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - podmorský vulkán Curacoa na Global Volcanism Program 

Sopky Tongy
Sopky Tichého oceánu
Aktívne sopky
Venera-D

Venera-D () je budúca ruská vesmírna planetárna sonda k Venuši, ktorá má byť vypustená okolo roku 2029. Jej hlavným cieľom budú vzdialené pozorovania okolo Venuše podobne ako U.S. Magellan v 90. rokoch 20. storočia, ale s využitím výkonnejšieho radaru. Jej ďalšou úlohou bude mapovanie budúcich miest vhodných na pristátie. V misii sa plánuje aj kapsula, ktorá má pristáť na povrchu, s dlhou životnosťou (podobne ako pri predchádzajúcich misiách Venera).

Venera-D by mala byť prvá ruská sonda smerom k Venuši (všetky predchádzajúce sondy Venera patrili bývalému ZSSR). Venera-D bude vlajkovou loďou novej generácie ruských sond k Venuši, dohromady s kapsulou pre pristátie na povrchu planéty, ktorá bude schopná odolávať tvrdému prostrediu Venuše viac ako 1,5 hodiny. Kvôli udržaniu nízkych nákladov na vývoj a výskum sa bude Venera-D podobať predchádzajúcim sondám typu Venera zo sovietskej éry, ale vybavená bude novými technológiami vyvinutými v Rusku od poslednej misie k Venuši (Vega 1 a Vega 2 v roku 1985). Venera-D bude pravdepodobne vypustená pomocou rakety Proton alebo výkonnejšou raketou Angara.

Zdroj 

Program Venera
Prieskum Venuše
Plánované sondy

de:Venera-Mission#Venera D
Monsanto

Monsanto je medzinárodná, v Spojených štátoch založená agrochemická spoločnosť, pôsobiaca v sektore poľnohospodárstva. Jej hlavným zameraním je produkcia osív, agrochémie a biotechnológií. Je to najväčší svetový producent herbicídu glyfosát, predávaného pod obchodnou značkou Roundup, ako aj líder v oblasti GMO plodín.

Od roku 2018 je súčasťou koncernu Bayer AG.

Kritika a kontroverzie
V minulosti bola firma významným producentom polychlórovaných bifenylov a zmesi pesticídov s názvom Agent Orange, ktoré boli vo Vietnamskej vojne využité ako chemická zbraň. Na následky použitia tejto látky vo vojne zomrelo niekoľko sto tisíc ľudí a tisícom detí táto látka spôsobila vývojové vady.
Spoločnosť bola taktiež kritizovaná za to, že v dôsledku záplavy indického trhu geneticky modifikovanými semenami bavlny zapríčinila masové samovraždy farmárov.

Referencie

Externé odkazy
 www.monsanto.com - domovská stránka spoločnosti 
 Jan Beránek:  Impérium Monsanto, článok pre časopis Sedmá generace 

Poľnohospodárske podniky
Podniky v USA
Ikarus 415

Ikarus 415 je vysokopodlažný autobus radu 400. Ten mal nahradiť zastaraný rad 200. Už v 70. rokoch sa začal vyvíjať nový rad mestských a prímestských autobusov. V roku 1978 bol skonštruovaný prvý prototyp tohto radu - Ikarus 410 NE. Konštrukčne bol podobný Ikarusu 415, odlišoval dizajnom a rozmermi. Po tomto prototype bolo vyrobených ešte niekoľko skúšobných autobusov rôznych označení. Až v roku 1984 bol vyrobený prototyp označený ako Ikarus 415. Po zahájení sériovej výroby došlo pri verzii 415.10 v roku 1992 k zmene  predného čela a zadných dverí. Smerové svetlá boli oddelené od stretávacích a zaoblené, predné sklo bolo delené. Zadné dvere sa zmenšili na jednoprúdové.

Popis 
Ikarus 415 je krátky, dvojnápravový autobus mestského a prímestského typu. Podľa toho bol prispôsobený interiér. Nástup a výstup zabezpečovali celopresklené dvojkrídlové dvere o počte 2 až 3 otvárané dovnútra, ktoré mali šírku 1360mm. V novších verziách boli zadné dvere široké 860mm. Sedadlá boli v usporiadaní 2+1, za strednými dverami mohli byť aj v 2+2. Oproti stredným dverám bola plošina pre 2 kočíky. Prímestská verzia mala usporiadanie sedadiel aj v 2+2 v celom vozidle ale zadné dvere chýbali. Podlaha bola vo výške 770mm, mohla sa líšiť od rozmerov kolies. Za zadnou nápravou bola podlaha zvýšená, kde sa nachádzal radový 6-valcový motor. Nádrž na naftu bola umiestnená za prednou pravou nápravou.

Technické parametre 
 Počet miest na sedenie: 26 až 47 + sedadlo vodiča
 Počet miest na státie: 22-73
 Dĺžka: 11400mm
 Šírka: 2500mm
 Výška: 2915mm
 Maximálna výška: 3250mm
 Predný/ zadný previs: 2690/ 3180mm
 Rázvor: 5570mm
 Výška podlahy: 770mm (790mm)
 Výška 1./ 2./ 3. schodu: 370 (390)/ 200/ 200mm
 Vnútorná výška: 2100mm
 Priemer otáčania: 23,5m
 Celková hmotnosť: 18000kg
 Celková hmotnosť na prednú/ zadnú nápravu: 6500/ 11500kg

Výskyt na Slovensku 
 Bratislava 
 Ikarus 415.30 – 6 kusov (všetky vyradené)
 Ikarus 415.30 – 3 kusy (všetky vyradené)
 Ikarus 415.30A – 35 kusov (všetky vyradené)
Do zbierky historických vozidiel Dopravného podniku Bratislava bolo v auguste 2015 vybrané vozidlo #4122 zastupujúce najpočetnejšiu sériu Ikarusov 415.

 Košice 
 Ikarus 415.30 – 6 kusov (6 vyradených)

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 Autobusy Ikarus 415 v Bratislave
 Ikarusy v Česku a na Slovensku 
 Prehľad a údaje autobusov Ikarus 

Autobusy Ikarus