Čatlošovo memorandum

Čatlošovo memorandum alebo Čatlošov plán je dokument, ktorý vypracoval minister obrany Slovenskej republiky Ferdinand Čatloš s cieľom v spolupráci so Sovietskym zväzom realizovať vojenský prevrat na Slovensku a pripojiť tak štát k protihitlerovskej koalícii. Ako vysoký predstaviteľ Slovenského štátu nemohol kontaktovať Sovietsky zväz priamo, ale rozhodol sa osloviť pre nadviazanie kontaktov prostredníctvom členov komunistického odboja. 

Vtedajšie Vojenské ústredie na čele s podpplukovníkom generálneho štábu Jánom Golianom nemalo o postupoch Ferdinanda Čatloša s východoslovenskou armádou dostatok informácií. Golian komunikoval svoje plány s Londýnskou exilovou vládou. Problémom vojenského ústredia bol fakt, že nemalo priame spojenie so sovietskou strannou. Snaha Vojenského ústredia o vyslanie styčnej misie (K. Šmidke, gen. Jurech a npor. Hanus) k Sovietom v noci z 8. na 9. júla 1944 zlyhala.

Ferdinand Čatloš, ako minister obrany, sa snažil svoj návrh predostrieť Sovietskemu zväzu nezávisle od Vojenského ústredia. Spojil sa preto s členom ilegálneho vedenia komunistickej strany Gustávom Husákom, ktorý jeho návrh prijal, pretože veril, že by mohlo napomôcť organizácii povstania. Vojenské ústredie na čele s Jánom Golianom napokon vypracovalo samostatný vojenský plán povstania, ktorý bol takmer totožný s plánom Ferdinanda Čatloša. Či Golian poznal Čatlošov plán, alebo aspoň jeho hrubé rysy dodnes nie je jasné. V snahe predbehnúť Čatloša, vyslal Golian so svojim plánom 2. augusta 1944 k Sovietom npor. Koreckého (lietadlo  He 111 pilotované por. Kozom).

Na 4. august 1944 Čatloš zabezpečil pre odchod delegácie do Sovietskeho zväzu vojenské lietadlo, pilota mjr. Mikuláš Lisického poskytol veliteľ Východoslovenskej armády generál Malár   Samotný plán napokon viezla do ZSSR delegácia ilegálnej Slovenskej národnej rady v zložení Karol Šmidke a pplk. vet. Mikuláš Ferjenčík..

Hlavná myšlienka Čatlošovho plánu aj plánu Vojenského ústredia bola totožná, a to bolo previesť krajinu na stranu Spojencov s čo najmenšími stratami. Kľúčovú úlohu v prevrate mali zohrať východoslovenské divízie, ktoré by vo vhodnej chvíli, t.j., keď bude dosiahnutý kontakt s červenou armádou, otvorili Sovietom karpatské priesmyky.

Čatlošovo memorandum obsahuje dve verzie -  optimálnu a krízovú. Optimálna verzia obsahuje, že slovenská armáda má sovietsku armádu vpustiť cez severovýchodné Slovensko do tyla Nemcov až k Viedni. Zápoľná armáda sa mala zatiaľ sústrediť na stredné Slovensko, pričom by sa uskutočnil aj štátny prevrat a vyhlásila by sa vojna Nemecku. Podľa Čatlošovho memoranda sa mala vojna vyhlásiť aj Maďarsku, čo by bolo pre Slovákov atraktívnejšie. Krízová verzia obsahuje vyhlásenie ozbrojeného odporu ako reakciu na priamu okupáciu Slovenska Nemcami. Druhá verzia sa napokon stala aj realitou.

Očakávalo sa, že optimálny variant sa mal začať realizovať v období keď Červená armáda dosiahne oblasť Krakova, Golian aj Čatloš predpokladali, že to bude v decembri 1944 až marci 1945.

Politické názory Ferdinanda Čatloša a Vojenského ústredia sa zásadne líšili. Československá skupina politikov a dôstojníkov chcela obnovu Československej republiky, Ferdinand Čatloš preferoval zachovanie slovenskej nezávislosti a samostatnosti.

Čatloš napriek svojim snahám o nadviazanie kontaktov so ZSSR nakoniec v rozhodujúcom momente povstanie nepodporil. 29. augusta 1944 o 19. hodine v štátnom rozhlase prečítal vyhlásenie, ktorým nabádal vojenské posádky k pasivite. Tento príhovor bol pre organizátorov povstania katastrofou a zároveň udalosťou, ktorá viedla Vojenské ústredie na čele s pplk. gšt. Golianom k rozkazu na začiatok povstania („Začnite s vysťahovaním“).

Referencie 

Slovenské národné povstanie