joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Majstrovstvá Afriky v netballe 2013

Majstrovstvá Afriky v netballe 2013 boli v poradí 3. majstrovstvá Afriky v netballe žien, ktoré organizuje Africká netballová konfederácia (CANA). Konali sa od 28.28. júna 2013 v Blantyre, najväčšom meste Malawi, za účasti 8 tímov. Pôvodne sa mala na šampionáte predstaviť aj reprezentácia Tanzánie, ktorá na minulých majstrovstvá vybojovala striebornú medailu. Nováčikmi turnaja boli Svazijsko a Uganda. Zápasy sa hrali v priestoroch Blantyre Youth Centre, ktoré boli pred šampionátom renovované. Víťazom sa po druhýkrát stalo družstvo Južnej Afriky, ktoré vyhralo všetky stretnutia a vo finále porazilo domáce družstvo a víťaza predchádzajúcich dvoch turnajov.

Nasledujúci africký šampionát by sa mal uskutočniť v roku 2014 v Botswane.

Účastníci 

 Umiestnenie vo medzinárodnom rebríčku INF k 27. januáru 2013

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play off

Semifinále

Finále

Konečné poradie tímov

Referencie

Externé odkazy 
 Nyasa Times 
 netballscoop.com 
 Malawi Today 

Netball v 2013
Majstrovstvá Afriky v netballe
Netball
Veliteľstvo posádky Bratislava

Veliteľstvo posádky Bratislava  je „organizačným prvkom Ozbrojených síl Slovenskej republiky s celorezortnou pôsobnosťou pre zabezpečenie súčinnosti so štátnou správou a samosprávou, zabezpečenie vykonávania vojenských pôct, zabezpečenie úloh obrany a ochrany posádky Bratislava, ochrany objektov osobitej dôležitosti, logistického, finančného a zdravotníckeho zabezpečenia vojenských útvarov a zariadení dislokovaných v posádke“. K 1. júlu 2014 bolo Veliteľstvo posádky Bratislava prevelené do priamej podradenosti Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Od 1. marca 2021 je veliteľom posádky plk. Ing. Miloslav Arnold.

Dejiny 
Od 1. marca je veliteľ plk. Ing. Miloslav Arnold. Od 1. februára 2018 plk. Slavomír Milde, jeho predchodcom bol plk. Igor Jančovič.

Od 8. januára 2014 bol veliteľom pplk. Ján Marek, bývalý náčelník Odboru pre operácie na Veliteľstve síl výcviku a podpory. Dovtedy bol poverený velením veliteľstva pplk Ing. Roman Grnáč, vtedajší veliteľ Čestnej stráže OS SR.

Podriadené útvary 
Pod Veliteľstvo posádky Bratislava patria:
 Čestná stráž Ozbrojených síl Slovenskej republiky
 Vojenská hudba Ozbrojených síl Slovenskej republiky
 Vojenská hudba Banská Bystrica
 Posádkový klub Bratislava

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Veliteľstva posádky Bratislava

 
Generálny štáb Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Vojenská hudba Banská Bystrica

Vojenská hudba Banská Bystrica je „určená svojou hudobnou produkciou k zabezpečeniu vojenských ceremoniálov, pietnych aktov, slávnostných nástupov, vojenských prísah, vojenských pohrebov, slávnostných podujatí a iných reprezentačných akcií v rezorte obrany.“ Vojenská hudba Banská Bystrica je od 1. júla 2009 zaradená do Veliteľstva posádky Bratislava, ktoré bolo súčasťou Síl výcviku a podpory Ozbrojených síl Slovenskej republiky. K 1. júlu 2014 bolo Veliteľstvo posádky Bratislava prevelené do priamej podradenosti Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Veliteľom je od 15. januára 2013 kpt. Mgr. art. Ján Goliaš.

Vojenská hudba Banská Bystrica sa zúčastnila napríklad odovzdania úradu Andrejom Kiskom a prijatia Zuzana Čaputovej v úrade na pôde Prezidentského paláca počas prezidentskej inaugurácie Zuzany Čaputovej.

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Vojenskej hudby Banská Bystrica, súčasti Veliteľstva posádky Bratislava

Veliteľstvo posádky Bratislava
Vojenské hudobné telesá
Vojenská hudba Ozbrojených síl Slovenskej republiky

Vojenská hudba Ozbrojených síl Slovenskej republiky je „organizačným prvkom Veliteľstva posádky Bratislava a je určená svojou hudobnou produkciou k zabezpečeniu vojenských ceremoniálov, pietnych aktov, slávnostných nástupov, vojenských prísah, vojenských pohrebov, slávnostných podujatí a iných reprezentačných akcií v rezorte obrany.“ Vojenská hudba OS SR je od 1. júla 2009 zaradená do Veliteľstva posádky Bratislava, ktoré bolo súčasťou Síl výcviku a podpory Ozbrojených síl Slovenskej republiky.  K 1. júlu 2014 bolo Veliteľstvo posádky Bratislava prevelené do priamej podradenosti Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Veliteľom je od 1. júla 2019 npor. Jozef Hepner.

Velitelia 
 mjr. Mgr. art. Peter Apolen (od roku 2005)
 mjr. Boris Hokina (do 1. júla 2019), po odovzdaní velenia sa mjr. Hokina stal inšpektorom vojenských hudieb – hlavným dirigentom“.
 npor. Jozef Hepner (od 1. júla 2019)

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Vojenskej hudby OS SR, súčasti Veliteľstva posádky Bratislava

Veliteľstvo posádky Bratislava
Vojenské hudobné telesá
Posádkový klub Bratislava

Posádkový klub Bratislava (PK) je súčasťou Veliteľstva posádky Bratislava. Účinkujú pri ňom viaceré umelecké telesá: hudobné, tanečné a folklórne súbory. Najstaršia je trampská skupina vojenských veteránov Pontoňáci spolupracuje s PK už od roku 1993. Ďalšími spolupracujúcimi súbormi sú bluegrassová skupina BG-TIME, hudobná skupina salónneho orchestra AFRODITÉ, Tanečná skupina DANCING a folklórny súbor Devín.

Posádkový klub Bratislava je zaradený do Veliteľstva posádky Bratislava, ktoré bolo súčasťou Síl výcviku a podpory Ozbrojených síl Slovenskej republiky. Útvar je dislokovaný na Dulovom námestí v Ružinove. K 1. júlu 2014 bolo Veliteľstvo posádky Bratislava prevelené do priamej podradenosti Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl Slovenskej republiky.

Vedúcim Posádkového klubu je Stanislav Čáp.

Referencie

Externé odkazy 
 Stránka Posádkového klubu Bratislava, súčasti Veliteľstva posádky Bratislava

Veliteľstvo posádky Bratislava
2. slovenská futbalová liga 2001/2002

2. slovenská futbalová liga 2001/02 bola v poradí 9. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.

Nováčikmi boli FC Spartak Trnava, ktorý vypadol z Mars superligy a 4 družstvá z 3. líg: ŠK Slovan Bratislava B, Calex Zlaté Moravce, ZSNP Žiar nad Hronom a Bukocel Vranov nad Topľou.

Víťazom s právom postupu do 1. ligy sa stal FC Spartak Trnava, do 3. líg vypadli posledné 4 celky ZSNP Žiar nad Hronom, MFK VTJ Topoľčany, Bukocel Vranov nad Topľou a Calex Zlaté Moravce.

Tabuľka  

 VTJ Koba Senec odrátali 3 body za zápas s Rimavskou Sobotou, v ktorom viceprezident Stanislav Krajčo hodil fľašu do vedúceho súperovho mužstva
 Calexu Zlaté Moravce odrátali 12 bodov za inzultáciu rozhodcu v zápase s Topoľčanmi

Najlepší strelci

Literatúra 
 Jindřich Horák, Lubomír Král: Encyklopedie našeho fotbalu, Libri 1997

Externé odkazy 
 Tabuľky a výsledky II. ligy mužov 2001/2002 ''www.liga.cz'

Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Futbal v 2001
Futbal v 2002
Instrumental Emotions

Instrumental Emotions je prvý demo album skupiny Abstract, ktorý bol jedným z vôbec prvých inštrumentálnych záznamov v slovenskom hudobnom undergrounde.  Demo bolo nahrané tromi pôvodnými členmi skupiny a to Peter "Lego" Lengsfeld (gitara), Palo Gáblik (sólová gitara), Ľudo Balogh (bicie). Vzniklo v nahrávacom štúdiu WR-6 nachádzajúcom sa na Sliači v januári roku 1996.Demo album obsahoval 4 skladby, ktoré boli nahraté na jednej MC kazete.

Zaujímavosti z albumu  
Skladba „Shades of Mountains“ bola tiež nahraná na druhom demo albume skupiny Abstract Aestuum II. (MCMXCVIII), ale ako uvádzajú niektoré zdroje sa tam nakoniec nedostala. V roku 2000 bola opätovne nahraná pre demo album Fragmenthea. A nakoniec v roku 2005 bola nahraná znovu v upravenej verzii pre prvý oficiálny album skupiny Abstract Fragmenthea.

Zoznam skladieb 
Strana A
 „Soulplanetarium“ - inštrumentálna skladba - 5:13
 „Galaxis“ - inštrumentálna skladba - 7:02

Strana B
 „Shades Of Mountains“- inštrumentálna skladba - 7:21
 „Memories Throught The Overspeace“- inštrumentálna skladba - 3:39

Referencie

Externé odkazy 
 metal-archives.com
 abstractband.eu

Hudobné albumy z 1996
Albumy skupiny Abstract
Židovská francúzština

Židovská francúzština (žid. franc.: צרפתית, ) je mŕtvy jazyk zo skupiny románskych jazykov používaný Židmi v severnom Francúzsku a v západnom Nemecku v dobe od 11. do 14. storočia. Vznikol na základe starofrancúzštiny a obsahoval mnoho výpožičiek z hebrejčiny. Zapisovaný bol modifikovaným hebrejským písmom.

Dejiny 
Názov tohto jazyka pochádza z hebrejského slova Tzarfat= Francúzsko. Existujú teórie, že židovská francúzština bola predchodcom jazyka jidiš.

Prvými textami v tomto jazyku boli glosy rabínov Rašiho a Mošeho ha-Daršana k Tóre a Talmudu z 11. storočia. Prenasledovanie a vyhnanie francúzskych Židov do Nemecka spôsobili zánik jazyka vo Francúzsku a vznik nových centier písomníctva v tomto jazyku v západonemeckých miestach, ako bol Frankfurt nad Mohanom, Mainz alebo Aachen. Tam sa jazyk používal až do konca 14. storočia, kedy bol nahradený jidišom.

Znaky 
Dôležitým znakom židovskej francúzštiny medzi jazykmi židovskej diaspory je zapisovanie samohlások pomocou systému Nikud. Iným charakteristickým znakom je malý počet výpožičiek z hebrejčiny, kvôli čomu niektorí jazykovedci klasifikujú židovskú francúzštinu skôr ako dialekt starofrancúzštiny (zapisovaný iným písmom a s inou ortografiou), než ako iný jazyk.

Externé odkazy 
 Judeo-French 
 Ethnologue "Zarphatic"

Zdroj 

Židovské jazyky
Románske jazyky
Mŕtve jazyky
Jazyky vo Francúzsku
Modrá mešita (Istanbul)

Modrá mešita alebo tiež nazývaná mešita sultána Ahmeda I. je jednou z najznámejších a najnavštevovanejších pamiatok Istanbulu. Bola postavená za Ahmedovej vlády v rokoch 1609 až 1615. Pomenovanie modrá mešita je odvodené z bohatej výzdoby interiéru modrými štvorcovými obkladačkami. Naďalej plní svoju pôvodnú náboženskú funkciu ako mešita.

Architektúra 
Mešita pozostáva z jednej hlavnej centrálne umiestnenej kupoly, obkolesenej ôsmimi menšími bočnými kupolami, ktoré sú zakončené smerom do priestoru šiestimi minaretmi. Architektonický výzor je výsledkom storočí postupného zdokonaľovania osmanskej architektúry a miešania osmanských a byzantských vplyvov.

V mnohých detailoch architektonicky nadväzuje na blízky chrám Hagia Sofia, predovšetkým v dispozícii centrálnej kupoly a okien a v snahe vytvoriť v interiéri mešity ilúziu nadzemského svetlého priestoru. Architektom a staviteľom mešity bol Sedefkar Mehmed Agha.

Exteriér 
Uprostred mešity sa nachádza uzatvorené nádvorie s fontánou. Mešita má šesť minaretov, pričom zvyčajný počet je štyri. Výška kupol klesá od centrálnej smerom k bočným.

Interiér 
Interiér tvorí 20 000 keramických obkladačiek s vyobrazeniami vyše 50 rôznych rastlinných a tulipánových motívov. Vyššie umiestnené steny mešity sú obložené modrými zdobenými obkladačkami. Na stenách sa nachádzajú umelecky napísané stovky citátov z Koránu. Podlahy sú pokryté tureckými kobercami.

Návšteva pápeža Benedikta XVI. 
Pápež Benedikt XVI. navštívil mešitu sultána Ahmeda 30. novembra roku 2006 v rámci svojej návštevy Turecka.

Referencie

Literatúra 
Goodwin G., A History of Ottoman Architecture; Thames & Hudson Ltd., London, reprinted 2003; ISBN 0-500-27429-0
Turner, J. (ed.), Grove Dictionary of Art - Oxford University Press, USA; New edition (January 2, 1996); ISBN 0-19-517068-7
Sheila S. Blair, Jonathan M. Bloom, The Art and Architecture of Islam, 1250-1800, Yale University Press, 1994; ISBN 0-300-05888-8

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka o Modrej mešite
 Virtuálna prehliadka mešity
 Virtuálna prehliadka mešity (3D panoramas)
 Video mešity počas večernej modlitby

Lokality Svetového dedičstva v Turecku
Mešity v Istanbule
Islamská architektúra
Osmanská architektúra v Turecku
Topkapı Sarayı

Topkapı Sarayı (-v súčasnej turečtine; skrátene: Topkapı, nepresne: (Palác) Topkapi; v osmanskej turečtine: Top Kapú Seráj(i)/iný prepis Top Qapú Seráj(i), skrátene Top Kapú/Top Qapú) je palácový komplex v centre Istanbulu, ktorý bol vyše 380 rokov oficiálnou rezidenciou sultánov Osmanskej ríše. Stavba komplexu sa začala roku 1459 a dokončila v 1465.Posledným sultánom, ktorý obýval palác Topkapi bol Mahmud II. (do roku 1839 ). Jeho nasledovník, sultán Abdülmecid I., preniesol svoje sídlo do nového paláca Dolmabahçe a Topkapi odvtedy prestalo byť oficiálnou rezidenciou sultánov.

Dejiny paláca 
Na mieste paláca Topkapi pôvodne stála akropola starovekého mesta Byzantion. Po dobytí Konštantínopolu Osmanmi roku 1453 a presunutí hlavného mesta Osmanskej ríše z Edirne do  hlavného mesta porazenej Byzantskej ríše bolo potrebné nájsť pre sultána a dvor vyhovujúce reprezentatívne priestory. Pre nový palác bolo zvolené miesto v západnej časti Marmarského mora s výhľadom na Bospor. Roku 1459 sa začala výstavba nového paláca, ktorá bola dokončená roku 1465.

Plán paláca 
Najvyššie miesto palácového komplexu bolo súkromnou rezidenciou sultána a jeho dvora. Súkromnú rezidenciu obklopovali rôzne administratívne a služobné budovy, ktoré sa tiahli celým územím komplexu až k brehom Bosporu. Celý komplex paláca bol obohnaný vysokým múrom, pričom sa kládol dôraz na striktné oddelenie vládnucej elity od obyčajných obyvateľov Istanbulu.

Podoba paláca Topkapı sa v priebehu storočí neustále menila, búrali a pristavovali sa nové budovy. Najstaršou časťou paláca je priestor sultánovej rezidencie, tzv. najvnútornejších priestorov paláca, v ktorých dispozícii a architektúre je rozpoznateľná snaha staviteľov vytvoriť pre sultána nikým nerušený privátny priestor. Do súčasnej podoby bol palác prestavaný v 16. storočí po sérii ničivých požiarov.

Väčšina budov paláca je jednoposchodových, iba niekoľké sú dvojposchodové. V palácovom komplexe sa nachádza množstvo záhrad, fontán a  nádvorí.

Funkcia paláca 
Palác Topkapı slúžil ako rezidencia sultána a jeho dvora. V priestoroch sultánovej rezidencie sa nachádzal hárem a kúpele. Do priestoru súkromných sultánových rezidencií smeli vstúpiť iba eunusi. Sultán bol hlavou Osmanského štátu a preto palác Topkapı slúžil aj ako administratívne a správne centrum ríše. V komplexe paláca vyrástli administratívne budovy a sídlila v ňom ríšska rada - diván.

Sultánova brána 
Do paláca sa dalo dostať iba cez tzv. sultánovu bránu. Brána bola masívna a bohato zdobená. Brána mala symbolizovať moc Osmanskej ríše. Cez bránu vchádzali aj oficiálne zahraničné posolstvá. V priestoroch paláca najbližšie k bráne boli situované administratívne a správne budovy. V tomto priestore bola situovaná aj najvyššia ríšska rada diván.

Referencie

Literatúra

Turhan Can, Topkapi Palace, Orient Turistik Yayinlar Ve Hizmetler Ltd., Istanbul, 1994;
Turner, J. (ed.); Grove Dictionary of Art, Oxford University Press, USA; New edition (January 2, 1996); ISBN 0-19-517068-7

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Virtuálna prehliadka paláca Topkapi (360TR)
 Bilkent University | stránka o paláci

Paláce v Istanbule
Osmanská architektúra v Turecku
Zámok Hohenschwangau

Zámok Hohenschwangau je zámok z 19. storočia nachádzajúci sa v južnom Nemecku, blízko obce Hohenschwangau. Zámok slúžil ako oficiálna rezidencia dospievajúceho bavorského kráľa Ľudovít II. Zámok Hohenschwangau bol postavený z iniciatívy Ľudovítovho otca Maximiliána II.

Dejiny 
Zámok Hohenschwangau bol postavený na mieste zrúcanín stredovekého hradu Schuanguau, ktorý sa po prvý raz v historických dokumentoch spomína už v 12. storočí. Začiatkom 19. storočia bol však už Schuanguau zrúcaninou. Roku 1829 počas prechádzky bavorský kráľ Maximilián II. natrafil na zrúcaniny hradu a rozhodol sa, že hrad zrekonštruuje. Roku 1833 sa začali rekonštrukčné práce. Podľa plánov mal byť hrad zrekonštruovaný v tej dobe veľmi populárnej neogotickej podobe. Roku 1855 sa rekonštrukcia skončila a na mieste Schuanguau vyrástol zámok Hohenschwangau. Zámok sa stal oficiálnou letnou rezidenciou bavorskej kráľovskej rodiny. Kráľ Maximilián II. roku 1864 zomrel a jeho nástupcom sa stal Ľudovít II., ktorý naďalej využíval zámok, ako svoju rezidenciu. Počas Ľudovítovho II. stavebného úsilia na zámku Neuschwanstein slúžil Hohenschwangau, ako jeho trvalé sídlo. Po smrti Ľudovíta II. zostal zámok neobývaný a bol využívaný, ako lovecký zámok. Počas 1. a 2. svetovej vojny nebol zámok poškodený. V súčasnosti patrí zámok Hohenschwangau spolu so zámkom Neuschwanstein medzi najznámejšie a najnavštevovanejšie turistické miesta Bavorska.

Referencie

Iné projekty

Externé zdroje 
Oficiálna web stránka zámku (po anglicky)
Fotogaléria zámku

Hohenschwangau
Neogotické stavby v Nemecku
Stavby v Bavorsku
OneRepublic

OneRepublic je americká pop rocková skupina pochádzajúca z mesta Colorado Springs v štáte Colorado. Skupinu založili v roku 2003 Ryan Tedder a Zach Filkins, pričom si získala masívny úspech na portáli MySpace. V roku 2006 podpísala skupina zmluvu s vydavateľstvom Mosley Music Group a vydala svoj debutový album Dreaming Out Loud v roku 2007.

OneRepublic vydali svoj prvý hit „Apologize“, ktorý mal najväčšiu hranosť s 10 331 zahraním za týždeň. Zremixovaná verzia, ktorá sa objavila na Timbalandovom albume Shock Value sa stala najväčším medzinárodným hitom s dosiahnutím prvých pozícií v 16 krajinách a 10 miliónmi stiahnutí,čím si získala nomináciu na Cenu Grammy.

Druhý album skupiny s názvom Waking Up bol vydaný dňa 17. novembra 2009. Hlavný singel z albumu, „All the Right Moves“ sa umiestnil v prvej desiatke v Írsku, na Novom Zélande a vo Švajčiarsku a v prvej dvadsiatke v rebríčku Billboard Hot 100.

Tretí štúdiový album s názvom Native bol vydaný dňa 26. marca 2013 a získal pozitívne hodnotenia od kritikov. Počas prvého týždňa sa predalo 60 000 kópií tohto albumu. Propagačný singel albumu, „Feel Again“ bol vydaný dňa 27. augusta 2012 a bol certifikovaný platinovou platňou. Oficiálny hlavný singel „If I Lose Myself“ bol vydaný dňa 8. januára 2013 a dostal sa do prvej desiatky v rebríčkoch v Rakúsku, Nemecku, Luxembursku, Slovensku, Švédsku a Švajčiarsku. Tretí singel z albumu s názvom „Counting Stars“ bol vydaný dňa 14. júna 2013.

Hudobný štýl
Hudobný štýl skupiny OneRepublic je pestrý. Ich skladby sú zmesou rocku, popu, indie a hip-hopu. Skupina bola ovplyvnená skupinami ako U2 a The Beatles. Spolupracovali s nimi napríklad interpreti ako Leona Lewis, B.o.B, Timbaland, Sara Bareilles, Maroon 5 a mnoho ďalších.

Členovia
Súčasní členovia	
 Ryan Tedder – hlavný vokál, rytmická gitara, akustická gitara, klavír, klávesy, basová gitara, tamburína, Africký bubon, perkusie (2002–súčasnosť)
 Zach Filkins – sólová gitara, viola, akustická gitara, tamburína, sprievodný spev (2002–súčasnosť)
 Drew Brown – rytmická gitara, akustická gitara, klávesy, zvonkohra, marimba, basová gitara, klavír, tamburína, perkusie, bicie, sprievodný spev (2002–súčasnosť)
 Eddie Fisher – bicie, perkusie, Africký bubon, cajón, gitara, zvonkohra (2005–súčasnosť)
 Brent Kutzle – basová gitara, violončelo, akustická gitara, klávesy, klavír, sólová gitara, tamburína, sprievodný spev (2007–súčasnosť)
 Brian Willet

Bývalí členovia
 Jerrod Bettis – bicie (2002-2005)
 Tim Myers – basová gitara (2004-2007)

Diskografia

Štúdiové albumy
 Dreaming Out Loud (2007)
 Waking Up (2009)
 Native (2013)
 Oh My My (2016)
 Human (2020)

Ocenenia a nominácie

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna webstránka
 OneRepublic Diskografia/Texty
 OneRepublic Diskografia

Zdroj

Hudobné skupiny z 1995
Poprockové hudobné skupiny USA
Rockové hudobné skupiny USA
Interpreti Columbia Records
Aestuum II. (MCMXCVIII)

Aestuum II. (MCMXCVIII) je druhý demo album inštrumentálno metalovej skupiny Abstract vydaný v roku 1998. Album bol nahraný v štúdiu Red Green (Brusno) už v novej päť člennej zostave kapely: Peter "Lego" Lengsfeld (gitara), Pavol Gáblik (sólová gitara), Tomáš "Julo" Balon (basová gitara), Miloš "milosh" Fábry (klávesy), Ľudo Balogh (bicie) a obsahoval 7 skladieb čisto atmosférického inštrumentálneho metalu, ktoré boli nahrané na jednej MC kazete. Oficiálne vyšiel na prelome leta a jesene roku 1998 v náklade 500 kusov a od prvého demo albumu skupiny Instrumental Emotions sa líšil hlavne v troch bodoch: lepším zvukom, pridaním nových nástrojov (basová gitara, klávesy) a nakoniec témami, ktorými sa skupina zaoberala. Toto demo sa stretlo s pozitívnymi hodnoteniami od recenzentov aj od fanúšikov a Abstract začal mať stabilné miesto na metalovej scéne na Slovensku, v Česku a postupne aj v zahraničí.

Zoznam skladieb 
Strana A
 „And The Where Is No Light“ – inštrumentálna skladba – 03:38
 „Assorted Feelings“ – inštrumentálna skladba – 03:42
 „Eqilibrium (tragic opus)“ – inštrumentálna skladba – 03:15
 „The Last Of Melancholy“ – inštrumentálna skladba – 03:52
 „Mystical Fields On The Earth“ – inštrumentálna skladba – 03:23
 „Eqilibrium (astray)“ – inštrumentálna skladba – 02:07
 „The End Of Romantics“ – inštrumentálna skladba – 02:46
 „Shades Of Mountains“ – inštrumentálna skladba – (nahraná v štúdiu, ale nakoniec na albume nerealizovaná)

Referencie

Externé odkazy 
 metal-archives.com
 abstractband.eu

Hudobné albumy z 1998
Albumy skupiny Abstract
Karolína Frederika Bádenská

Karolína Frederika Wilhelmina Bádenská (* 13. júl 1776, Karlsruhe –  † 13. november 1841, Mníchov) bola rodom bádenská princezná a sobášom bavorská kráľovná.

Životopis 
Narodila sa v Karlsruhe ako najstaršie dieťa princeznej Amálie Hessensko-darmstadskej a   dedičného princa Karola Ľudovíta. Mala sedem súrodencov: svoje dvojča Katarínu (* 1776 – † 1823), Lujzu (* 1779 – † 1826), Frederiku (* 1781 – † 1826), Máriu (* 1782 – † 1808), Karola Frederika (* 1784 – † 1785), Karola (* 1786 – † 1818) a Wilhelminu (* 1788 – † 1836). Dve z jej sestier sa, rovnako ako ona, stali manželkami panovníkov. Lujza sa vydala za cára Alexandra I. a Frederika za švédskeho kráľa Gustáva IV. Adolfa.

9. marca 1797 sa vydala za ovdoveného bavorského kurfirsta Maxmiliána IV. Jozefa, a keď Napoleon v roku 1806 povýšil kurfirstvo na kráľovstvo, stala sa prvou bavorskou kráľovnou.

Deti 
 syn (*/† 1799)
 Maximilian Joseph Karl Friedrich (* 1800 – † 1803)
 Alžbeta Ludovika (* 13. november 1801- † 14. december 1873) ∞ 1823 pruský kráľ Fridrich Viliam IV. (* 1795 – † 1861)
 Amália Augusta (* 13. november 1801 – † 8. november 1877) ∞ 1822 saský kráľ Ján I. (* 1801 – † 1873)
 Mária Anna (* 27. január 1805 – † 13. september 1877) ∞ 1833 saský kráľ Fridrich August II. (* 1797 – † 1854)
 Žofia Frederika (* 27. január 1805 – † 28. máj 1872) ∞ 1824 rakúsky arcivojvoda František Karol Habsbursko-lotrinský (* 1802 – † 1878)
 Ludovika Vilhelmína (* 30. august 1808 – † 26. január 1892) ∞ 1828 bavorský vojvoda Maximilián Jozef (* 1808 – † 1888)
 Maximiliane Josepha Karoline (* 1810 – † 1821)

Zaujímavosť 
Karolína Frederika Bádenská bola starou matkou predposledného rakúskeho cisára Františka Jozefa I. a zároveň i jeho manželky Alžbety Bavorskej zvanej Sissi.

Literatúra 
 Ernst Gillmann: Ludwig Friedrich Schmidt (1764-1857). Der "Kabinettsprediger" der bayerischen Königin - seine frühen Lehrjahre im Birkenfelder Land, in: Monatshefte für Evangelische Kirchengeschichte des Rheinlandes 53 (2004) 519-530.
 Martha Schad: Bayerns Königinnen, Piper Verlag, 2004
 Manfred Berger: Karoline von Baden. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 23, Bautz, Nordhausen 2004, ISBN 3-88309-155-3, Sp. 199–207.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Fernsehdokumentation „Königin Caroline“. Bayerischer Rundfunk 2006
 Carolinenkirche in Pasing-Obermenzing

Zdroj 

Princezné
Kráľovské manželky
Osobnosti z Karlsruhe
Zinalrothorn

Zinalrothorn () je vrch v švajčiarskych Alpách. 

Je pomenovaný podľa dediny Zinal, ktorá sa nachádza pri severnom úpätí vrchu, a nemeckého výrazu Rothorn, ktorý znamená červený roh alebo červený štít. Vrchol Zinalrothonu bol prvýkrát dosiahnutý roku 1864.

Geografia
Na západnom úpätí vrchu sa rozprestiera ľadovec Zinal, na severnom úpätí ľadovec Moming. V okolitých údoliach sa nachádzajú obce Täsch a Zermatt.

Dejiny výstupov
Vrchol vrchu bol prvýkrát zdolaný 22. augusta 1864. Výstup na vrchol trval 8 hodín. Z hľadiska horolezeckej náročnosti patrí Zinalrothorn medzi vrchy s ľahko dostupným vrcholom.

Referencie

Externé odkazy 
 The Zinalrothorn na SummitPost 
 The Zinalrothorn na MountWiki 
 The Zinalrothorn na Hikr 

Vrchy v Alpách
Štvortisícovky vo Švajčiarsku
Geografia kantónu Valais
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2009

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2009 bola kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy 2009 v basketbale žien, organizovaná Európskou basketbalovou federáciou (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej 30 európskych štátov, ktoré súťažili o 11 miest na záverečný turnaj v štyroch skupinách 1. fázy A divízie, za ktorou nasledovali 3 skupiny dodatkovej kvalifikácie. Nováčikom kvalifikácie bola Čierna Hora. Kvalifikácia prebiehala od 13. augusta 2008 do 9. septembra 2009. Víťazi play-off B divízie postúpili do A divízie kvalifikácie na ME 2011.

Priamy postup 
Priamo postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z ME 2005:

Nasadenie do košov 
Nasadenie do výkonnostných košov bolo uskutočnené podľa umiestnenia na predchádzajúcich ME a podľa výsledkov v minulej kvalifikácii:
B divízia

A divízia

B divízia kvalifikácie 

Skupina A 

Skupina B 

Pozn: Macedónsko nedohralo kvalifikáciu a jeho výsledky boli anulované.

Play-off

A divízia kvalifikácie

1. fáza 

Skupina A 

Skupina B 

Skupina C 

Skupina D

Dodatková kvalifikácia

Play-off 

Skupina A 

Skupina B

Play-out

Referencie

Pozri aj 
 Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2009

Zdroj 
 Kvalifikácia A na oficiálnej stránke FIBA Europe 
 Kvalifikácia B na oficiálnej stránke FIBA Europe 
 Kvalifikácia na stránke todor66.com 

Basketbal v 2008
Basketbal v 2009
Majstrovstvá Európy v basketbale žien
Hrabáče

Hrabáče (Tubulidentata) je rad cicavcov, ktorý je zastúpený jedinou čeľaďou hrabáčovité (Orycteropodidae). Napriek tomu, že existuje veľa fosílnych druhov, dodnes prežil iba jediný Orycteropus afer.

Hrabáče vznikli v Afrike v ranom miocéne a neskôr sa rozšírili do Eurázie. Väčšina rozmanitých druhov vyhynula na konci pliocénu.

Charakteristika 

Pre hrabáče a hrabáčovité sú špecifické niektoré anatomické charakteristiky:

 tylová oblasť má v oblasti ucha veľké výčnelky
 zuby majú výraznú štruktúru 
 na stehennej kosti majú svalové úpony
 časť holennej kosti je ohnutá

Klasifikácia 
Podľa Lehmann 2009.

 rod †Amphiorycteropus Lehmann 2009
 † Amphiorycteropus gaudryi (Major, 1888) – typový druh
 † Amphiorycteropus abundulafus (Lehmann et al., 2005)
 † Amphiorycteropus browni (Colbert, 1933) (= Orycteropus pilgrimi Colbert, 1933)
 † Amphiorycteropus depereti (Helbing, 1933)
 † Amphiorycteropus mauritanicus (Arambourg, 1959)
 rod † aff. Amphiorycteropus
 † aff. Amphiorycteropus pottieri (Ozansoy, 1965)
 † aff. Amphiorycteropus seni (Tekkaya, 1993)
 rod hrabáč (Orycteropus Geoffroy St. Hilaire, 1796)
 hrabáč takaru/hrabáč africký/takaru/africký mravčiar (Orycteropus afer) – typový druh
 † Orycteropus crassidens MacInnes, 1956
 † Orycteropus djourabensis Lehmann et al., 2004
 rod  †Leptorycteropus Patterson, 1975
 †Leptorycteropus guilielmi Patterson, 1975 – typový druh
 rod † Myorycteropus MacInnes, 1956
 † Myorycteropus africanus MacInnes, 1956 – typový druh
 rod † aff. Myorycteropus
 † aff. Myorycteropus chemeldoi (Pickford, 1975)
 † aff. Myorycteropus minutus (Pickford, 1975)

Referencie

Iné projekty

Zdroj
Hrabáč

Hrabáč môže byť:
slovenský názov rodu Orycteropus, pozri hrabáč (Orycteropus)
príslušník taxónu hrabáče
alternatívny slovenský názov rodu hrabošík (), pozri hrabošík
Morhotronic

Morhotronic bola slovenská eurodance skupina pôsobiaca v rokoch 1992 až 1998. Jej zakladateľom bol Stano Šimor a bola distribuovaná vydavateľstvom Škvrna Records. Názov skupiny vznikol od odvodenia skupiny Technotronic – „tronic“ a slovenskej literátury od Sama Chalupku – „Morho“!

Biografia 
Prvý vydaný singel „Macejko“ z roku 1992, bol najpredávanejší tanečný singel v Česku a Slovensku za rok 1993 a 1994. V skladbe sa vyskytol aj známy raper Skinny Dee, taktiež táto skladba bola akýmsi hlavným „spúštačom“ diskotékovej tančenej vlny v polovici deväťdesiatych rokov na území Česka a Slovenska. Pre veľkú popularitu sa začali vyrábať aj audiokazety výhradne len s touto skladbou kde sa na strane A vyskytovala rádio verzia skladby a na strane B megamix. Skladba sa taktiež objavila aj na komplácii Single Collection z roku 1994.

V roku 1996 bol vydaný prvý album Trouble World, obsahoval najznámejšie skladby ako „Say Yeah“ alebo skladbu „Move Your Body“ ktorá sa stala najpredávanejšou českou skladbou v Rakúsku.

Druhý album Revolution bol vydaný pod vydavateľstvom Popron Music v roku 1998. Najpopulárnejšou skladbou tohto albumu bol hit „So Romantic“ ktorý sa držal až 19 týždňov v rebríčkoch česko–slovenských tanečných hitparád. Ďalej album obsahoval skladby ako „Faster Baby Faster“ alebo „Inside My Soul“ ktoré mali podobný sample ako známa nemecká tanečná skupina Sequential One.

Po 6 rokoch pôsobenia skupina ukončila spontánne svoju činnosť kedy Stano odišiel do Beneluxu a taktiež ďalším dôvodom bol aj upadajúci trend tanečnej scény v Česku a Slovensku.

Diskografia

Albumy 
 1996 Trouble World – Škvrna Records, CD, MC
 1998 Revolution – Popcan Music, CD, MC

Kompilácie 
 1994 Single Collection – Škvrna Records, CD, MC 
 1998 Greatest Hits ´92-98´ – ENA Records, CD, MC

Single 
 1992 „Macejko“
 1993 „Hra s Elánon“
 1993 „Papoušek Kakadu“
 1994 „Mandarinka Darinka“
 1994 „Oh Suzzana“
 1994 „Porno Prachy Video“
 1995 „Kokosová Láska“
 1995 „EDO 95 e.r.t“
 1996 „Move Your Body“
 1998 „Say Yeah!“
 1998 „So Romantic“

Videoklipy 
 1992 „Macejko“
 1994 „Porno Prachy Video“
 1998 „Say Yeah!“
 1998 „So Romantic“

Referencie 

Slovenské eurodance hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1992
Hudobné skupiny ukončené v roku 1998
Braunauer Zeitgeschichte-Tage

Braunauer Zeitgeschichte-Tage (doslova: Braunauské dni súčasných dejín) je séria konferencii založená organizáciou pre dejiny, ktorá sa koná od roku 1992 v Braunau am Inn. Andreas Maislinger, zakladateľ rakúskej zahraničnej služby, vedie tuto vedeckú udalosť.

Minulosť
Andreas Maislinger, Innsbrucký politológ narodený v blízkosti Braunau am Inn, sa od roku 1987 pokúšal presvedčiť mesto Braunau am Inn o nápade organizovať raz do roka konferenciu o tamojších udalostiach. Frankfurtsky režisér dokumentárnych filmov Alfred Jungraithmayr bol jeden s jeho prvých priaznivcov.

Regionálne hlavné témy od roku 2004

Po konferenciách o minulosti, odpore v diktatúrach a iných témach dejín sa organizácia pre dejiny pokúša od roku 2004 zlepšiť spoluprácu medzi oblasťou Innu a neďalekým Bavorskom.
 
V roku 2004 sa konala konferencia, v ktorej bola reč o cezhraničnej doprave v blízkosti Salzachu a Innu v rokoch 1933 až 1938. Rozprávalo sa o rozsiahlych témach takisto ako aj o každodennom živote obyčajných ľudí z tohto regiónu.

V roku 2005 sa diskutovalo o dejinách Braunauskeho parlamentu z roku 1705.

V roku 2006 išlo o Johana Philipa Palma, ktorý bol v roku 1806 na rozkaz Napoleona popravený v Braunau am Inn. 

2007 sa diskutovalo o známom vedcovi a diplomatovi Egonovi Ranshofen-Wertheimerovi. Rodina Trappovcov dostala vyznamenanie (Egon Ranshofen-Werthemeier vyznamenanie). 

Roku 2008 sa z dôvodu majstrovstiev Európy vo futbale rozprávalo o fascinácii futbalom. 

2009 Josef Ratzenböck, bývalý guvernér, a germanista Hans Göttler rozprávali o svojom detstve.

Témy

 1992: Neželané dedičstvo: Bautzen, Braunau am Inn, Dachau, Ebensee, Gori, Gurs, Hartheim, Kielce, Mauthausen, Offenhausen, Oswiecim,Predappio, Redl-Zipf, Theresienstadt
 1993: Zakázané zaobchádzanie
 1994: Vyšinuté hranice
 1995: Potrebná zrada: Franz Jägerstätter.
 1996: Spriatelení susedia: Vzťahy Nemecka a Rakúska.
 1997: Go West: fascinácia Ameriky po 1945.
 1998: Poškvrnené mená: mená a politika.
 1999: Nutné stretnutia: Albani, Chorváti, Rómovia, Srbi
 2000: Oddelené cesty: Nemci, Židia, Rakúšania,  Česi
 2001: Skreslené vnímanie: Rómovia.
 2002: Vzdor proti diktatúre
 2003: Život v Braunau am Inn, Broumov, Lavarone.
 2004: Malý cezhraničný styk: od 1933 do 1938 v Salzachu a okolí Innu.
 2005: Braunauský parlament roku 1705
 2006: Nedobrovoľný hrdina Johann Philipp Palm.
 2007: Peacemakers Manual. Egon Ranshofen-Wertheimer.
 2008: Fascinácia futbalom.
 2009: Detstvo Josefa Ratzenböcka a Hansa Göttlera.
 2010: Staré mesto. 750 rokov Braunau am Inn.
 2011: Ťažké dedičstvo. 19 rokov po neželanom dedišstve.
 2012: Byť šľachticom zaväzuje

Externé odkazy
 Braunauer Zeitgeschichte-Tage
 Referenten und Gesprächspartner

Rakúsko
História
Li-ťi

Li-ťi (iné názvy: Li-ťing, Kniha obradov, Kniha zvykov, Zápisky o obradoch, Zápisy o rítoch; po čínsky Li-ťi alebo Li-ťing) je jedna z piatich kanonických kníh, ktoré spoločne vytvárajú základ kanonického filozofického komplexu konfucianizmu. Kniha hovorí o normách správania, konania a správneho vedenia tradičných čínskych náboženských obradov, ktorých správne vykonávanie vzdelancami je podľa čínskeho svetonázoru potrebné na udržiavanie stability a harmónie v štáte a vo svete.

Konfuciánske klasické texty, ako je Li-ťi, mali obrovský vplyv na formovanie tradičného čínskeho myslenia a svetonázoru. Kniha sa podobne ako ďalšie klasické texty nevyhla zničeniu počas vlády prvého čínskeho cisára Š’-chuang-tiho, ale po jeho smrti a rozpade štátu Čchin bola opätovne z pamäti spísaná vzdelancami, ktorý prežili Š’-chuang-tiho prenasledovanie. Znalosť knihy rituálov bola medzi rokmi 1313 až 1915 povinná na úspešné zloženie štátnych cisárskych skúšok, ktoré otvárali mladým adeptom dvere do dôležitých štátnych funkcií.
Základným obsahom práce sú nariadenia a pokyny, ako správne vykonávať staroveké náboženské rituály Li.

Literatúra 
Nylan, Michael (2001). The five "Confucian" classics. Yale University Press. pp. 127–135. ISBN 978-0-300-08185-5.
Lewis, Mark Edward (1999). Writing and authority in early China. SUNY Press. pp. 105–108. ISBN 978-0-7914-4114-5.
Buckley Ebrey, Patricia. Confucianism and the Family Rituals in Imperial China. New Jersey: Princeton University Press, 1991, ISBN 978-0-691-03150-7

Externý zdroj
 The Book of Rites kniha online v angličtine

Konfucianizmus
Literatúra v čínskom jazyku
János Balogh

János Balogh môže byť:

 maďarský biológ (1913 – 2002), pozri János Balogh (biológ)
 maďarský futbalista (* 1982), pozri János Balogh (futbalista)
 uhorský hudobník rómskeho pôvodu (1802 – 1876), pozri János Balogh (hudobník)
 uhorský právnik (1812 – 1877), pozri János Balogh (právnik)
 rumunský a maďarský šachista (1892 – 1980), pozri János Balogh (šachista)

Pozri aj 
 János Balog

Rozlišovacie stránky – Osobnosti
László Balogh

László Balogh môže byť:

 maďarský básnik (17. storočie), pozri László Balogh (básnik)
 maďarský fyzik (1914 – 1986), pozri László Balogh (fyzik)
 maďarský maliar, pozri László Balogh (maliar)
 maďarský športový strelec (* 1958), pozri László Balogh (športový strelec)

Rozlišovacie stránky – Osobnosti
Meng-c’

Meng-c’  alebo Mencius môže byť:
Meng-c’ (filozof)
Meng-c’ (kniha)
Jukija Araširo

Jukija Araširo (* 22. september 1984, Išigaki, Okinawa, Japonsko) je japonský cestný cyklista, ktorý preteká pre francúzsky kontinentálny tím Team Europcar. V roku 2005 sa stal Araširo národným majstrom v časovke a cestnej cyklistike a takisto v rokoch 2007 a 2013 vyhral Národné majstrovstvá Japonska v cestnej cyklistike.

V roku 2009 bol vybraný svojím tímom na pretekanie v Tour de France. Ukončením Giro d'Italia 2010 sa Araširo stal prvým Japoncom, ktorý ukončil dve súťaže Grand tour. Svoje tretie pôsobenie na Tour de France v roku 2012 ukončil na celkovom 84. mieste, čím sa stal najvyššie umiestneným Japoncom všetkých čias. Takisto získal v 4. etape cenu za najaktívnejšieho jazdca.

Najlepšie výsledky

2005
 1. miesto, Národné majstrovstvá Japonska v časovke tímov (U23)
 1. miesto, Národné majstrovstvá Japonska v cestnej cyklistike (U23)

2006
 3. miesto celkovo, Tour du Limousin
 3. miesto celkovo, Tour de Okinawa

2007
 1. miesto v 7. etape Tour of Japan, Tokyo, Ohi Wharf (JPN)
 1. miesto,  Japanese National Road Race Championships, Road
 2. miesto, Tour du Jura
 2. miesto celkovo Vuelta Ciclista a León
 3. miesto celkovo, a jedno 1 .miesto v jednej etape, Tour de Hokkaido
 3. miesto celkovo, Tour de Okinawa

2008
 3. miesto, Asian Cycling Championships, Time Trial
 1. miesto, 2. etapa, a 3. miesto celkovo, Tour de Kumano

 1. miesto, 2. etapa, a 3. miesto celkovo, Tour du Limousin
 1. miesto celkovo, a dve vyhrané etapy, Tour de Okinawa

2009
 129. miesto celkovo, Tour de France

2010
 93. miesto celkovo, Giro d'Italia
 1. miesto, Critérium cycliste international de Quillan
 9. miesto UCI Road World Championships
 5. miesto, Paris-Tours

2011
 1. miesto Asian Cycling Championships
 2. miesto, National Road Race Championships

2012
1. miesto celkovo Tour du Limousin
 Cena Aktivity, 4. etapa, Tour de France

2013
 1. miesto,  National Road Race Championships

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Europcar Profil
CyclingNews Profil
Tour de France Profil

Zdroj

Japonskí cyklisti
Cyklisti Tour de France
Cyklisti na Letných olympijských hrách 2012
Japonskí olympionici
Čchun-čchiou

Čchun-čchiou (iné názvy: Jar a jeseň, Jari a jesene, Od jari do jesene) môže byť:
obdobie jari a jesene
Čchun-čchiou (kniha)
nepresne: Lü-š´ čchun-čchiou
Fragmenthea

Fragmenthea je tretím posledným demo albumom inštrumentálno-metalovej skupiny Abstract, ktorý bol vydaný v roku 2000.Album bol nahraný v štúdiu Studio Exponent (Hlohovec) v päť člennej zostave skupiny: Peter "Lego" Lengsfeld (sprievodná gitara), Pavol Gáblik (sólová gitara), Tomáš "Julo" Balon (basová gitara), Miloš "Milosh" Fábry (klávesy) a Peter Gáblik (bicie), ktorý nahradil na mieste bubeníka Ľuda Balogha. Album obsahoval 10 skladieb pojatých opäť v duchu čisto atmosférického inštrumentálneho metalu, ktoré už boli oproti predchádzajúcim dvom demám nahrané na CD nosiči. Pôvodne sa malo CD stať prvým oficiálnym albumom kapely, ale aj napriek zmluve bolo nakoniec CD vydané len v malom počte (200 kusov) a v limitovanej edícii ako promo pre médiá a fanúšikov. Aj napriek tomu boli však ohlasy verejnosti a médií pozitívne a Abstract si tak posilnil svoju pozíciu v slovenskom a českom undergrounde.

Zaujímavosti z albumu 
Napriek tomu, že mal album "Fragmenthea" dobrý ohlas u verejnosti aj recenzentov v médiách, nepodarilo sa preň zabezpečiť vydavateľa. A to aj napriek tomu, že s propagáciou albumu pomáhal kapele aj Jarda Bezruč z IN DEED HELL. K samotnému riadnemu vydaniu albumu došlo až o 5 rokov neskôr po ponuke od vydavateľstva Dawnart records. Podmienkou bolo natočenie videoklipu a bonusovej skladby. Kapele ju podarilo splniť a v roku 2005 došlo k oficiálnemu znovu vydaniu tohoto albumu doplnenému o bonusy pod záštitou tohto vydavateľstva.

Zoznam skladieb 
 „Of These Centuries“ – inštrumentálna skladba – 06:40
 „When Men Cry“ – inštrumentálna skladba – 06:47
 „A Fragment of Night Sorrow“ – inštrumentálna skladba – 06:17
 „Last of Melancholy“ – inštrumentálna skladba – 04:15
 „Men of Knowledge“ – inštrumentálna skladba – 06:34
 „Shades of Mountains“ – inštrumentálna skladba – 07:00 
 „Assorted Feelings“ – inštrumentálna skladba – 03:36
 „Dark Spectral Light“ – inštrumentálna skladba – 04:48
 „...Aj Sochy Budú Plakať Krv“ – inštrumentálna skladba – 04:05
 „There Is The Only One Way“ – inštrumentálna skladba – 02:32

Referencie

Externé odkazy 
 metal-archives.com
 abstractband.eu

Hudobné albumy z 2000
Albumy skupiny Abstract
Best FM

Rádio Best FM je súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysiela z Bratislavy.

Multiregionálne rádio, pôvodne pod názvom Rádio Best začalo vysielať v decembri 2007 a v januári 2012 sa pretransformátovalo na Best FM. V súčasnosti vysiela na 23 frekvenciách najväčšie hity 60. až 90. rokov a aktuálne spravodajstvo. Do roku 2017 vysielalo v polhodinových blokoch okrem spravodajstva aj dopravný servis. Vysielacia štruktúra obsahovala tiež moderované ranné bloky, večerné relácie, publicistiku a reláciu o politike. V súčasnosti rádio nemá moderované vysielanie. Počúvanosť rádia je 0,5%, čím je štrnástou najpočúvanejšou rozhlasovou stanicou.

Vysielače

Referencie

Externé odkazy 
 Pokrytie rádia

Zdroj 
 www.bestfm.sk

Best FM
Vzniklo v 2012
Symmetry

Symmetry je prvé oficiálne mini CD skupiny Abstract, ktoré vzniklo v roku 2002 na podnet malého vydavateľstva FeedBack Productions. Nahrávalo sa opätovne v hlohovskom nahrávacom štúdiu Studio Exponent v 5-člennej zostave známej už z demo albumu Fragmenthea – Peter "Lego" Lengsfeld (sprievodná gitara), Pavol Gáblik (sólová gitara), Tomáš "Julo" Balon (basová gitara), Miloš "Milosh" Fábry (klávesy) a Peter Gáblik (bicie). Album sa už vyznačoval profesionálne spracovaným obalom, bookletom a potlačou samotného CD. Obsahoval 4 skladby inštrumentálnej metalovej hudby a jeho prvých 100 kusov navyše obsahovalo orientálne ladenú skladbu „Alladin“.

Zoznam skladieb 

 „Unleash The Fury“ – inštrumentálna skladba – 06:06
 „The Wretched People“ – inštrumentálna skladba – 05:22
 „In The Sign Of Symmetry A“ – inštrumentálna skladba – 04:14
 „I'm Your Bleeding Soil“ – inštrumentálna skladba – 06:55
 „Alladin [Bonus Track]“ – inštrumentálna skladba – 02:48 (prvých 100 kusov CD)

Referencie

Externé odkazy 
 metal-archives.com
 abstractband.eu

Hudobné albumy z 2002
Albumy skupiny Abstract
Katarské národné futsalové družstvo mužov

Katarské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Katar v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Qatar Football Association (QFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2005. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 68. miesto.

Vrcholné podujatia 
Katarské družstvo sa 3-krát pokúšalo kvalifikovať na Majstrovstvá sveta FIFA, ale ani raz sa mu to nepodarilo.  

Majstrovstiev Ázie sa zúčastnilo, resp. kvalifikovalo sa na ne 3-krát, prvýkrát v roku 2005 vo Vietname. Vo všetkých prípadoch sa ďalej ako do základnej skupiny nedostalo. Na ázijský šampionát v roku 2012 sa dostalo z kvalifikácie Západnej Ázie, keď skončilo na 1. mieste. 

3-krát sa zúčastnilo aj Ázijských halových hier, na ktorých skončilo už v základnej skupine, resp. v roku 2007 vo štvrťfinále. Do štvrťfinále postupovali ale všetky družstvá zo základných skupín. V roku 2013 organizoval Katar premiérový ročník Majstrovstiev Perzského zálivu, na ktorých skončilo domáce družstvo na predposlednomštvrtom mieste.

Výsledky 
Majstrovstvá sveta FIFA

Ázijské halové hry

Majstrovstvá Ázie

Majstrovstvá Perzského zálivu

Arabské majstrovstvá
 nezúčastnilo sa

Majstrovstvá WAFF
 nezúčastnilo sa

Referencie

Pozri aj 
 Katarské národné futbalové mužstvo
 Katarské národné futsalové družstvo žien

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Qatar Football Association /

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Národné futsalové družstvo mužov Spojených arabských emirátov

Národné futsalové družstvo mužov Spojených arabských emirátov reprezentuje Spojené arabské emiráty (SAE) v futsalových akciách. Funguje pod záštitou UAE Football Association (UAEFA). Prvý zápas absolvovalo už v roku 1995, keď doma hostilo v priateľskom zápase . V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 99. miesto.

Turnaj 
Majstrovstvá sveta

Ázijské halové hry

Majstrovstvá Ázie

Majstrovstvá Perzského zálivu

Zdroj 

 Stránka UAEFA (po arabsky)/
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Futsal
Spojené arabské emiráty
So Čä-pchil

So Čä-pchil (hangul: 서재필, hanča: 徐載弼; * 7. január 1864 - † 5. január 1951)  bol kórejský revolucionár a politik, lekár v oblasti bakteriológie a anatómie. Je meno v USA bolo bolo Philip Jaisohn.

Iné projekty

Externé odkazy 
 pamätník múzeum So Čä-pchil (po kórejsky)
 So Čä-pchil (po kórejsky)
 [http://www.koreatimes.co.kr/www/news/nation/2012/07/363_101797.html (20) So Čä-pchil(po anglicky)
 Arirang - Interactive History of Korean Americans (po anglicky)
 My Days in Korea & Other Essays by Philip Jaisohn, MD, edited by Sun-pyo Hong, published by Yonsei University Press, 1999. (po anglicky)
 Seo Jae-pil:Navercast (po kórejsky)

Narodenia v 1864
Úmrtia v 1951
Revolucionári
Politici Kórejskej republiky
Palestínske národné futsalové družstvo mužov

Palestínske národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Palestínu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Palestinian Football Association (PFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1998. Jeho najväčším úspechom je štvrťfinálová účasť na majstrovstvách Ázie či 4. miesto na arabských majstrovstvách. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 101. miesto.

Vrcholné podujatia 
Palestínske družstvo sa 2-krát pokúšalo kvalifikovať na majstrovstvá sveta FIFA, ale ani raz sa mu to nepodarilo.  

majstrovstiev Ázie sa zúčastnilo 3-krát, prvýkrát v roku 2001 v Iráne. A hneď na prvom ázijskom šampionáte sa dostalo do štvrťfinále, kde tesne podľahlo . Na ďalších 2 turnajoch sa cez základnú skupinu nedostalo. V roku 2005 sa nedostalo do štvrťfinálovej fázy iba o skóre, vyhralo však svoju skupinu o umiestnenie a v následnom play-off ho podľahlo . Skončilo tak celkovo na delenom 11. mieste. Na ázijský šampionát v roku 2012 sa neprebojovalo, v západoázijskej kvalifikácii skončilo už v základnej skupine.

V roku 1998 sa zúčastnilo prvých arabských majstrovstiev, kde postúpilo zo základnej skupiny, ale oba zápasy play-off prehralo a skončilo na 4. mieste. V roku 2013 sa predstavilo na Ázijských halových hrách, na ktorých skončilo po 2 prehrách už v základnej skupine.

Výsledky 
Majstrovstvá sveta FIFA

Ázijské halové hry

Majstrovstvá Ázie

Arabské majstrovstvá

Majstrovstvá WAFF

Referencie

Pozri aj 
 Palestínske národné futbalové mužstvo
 Palestínske národné futsalové družstvo žien

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Palestinian Football Association /

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Spoločenstvo miest

Spoločenstvo miest () je vo Francúzsku označenie pre zväz obcí v aglomeráciách veľkých miest. K 1. januáru 2012 existovalo vo Francúzsku 15 spoločenstiev miest so 7,2 miliónmi obyvateľov.

Dejiny 
Spoločenstvo miest zaviedol zákon 66-1069 z 31. decembra 1966 pre niekoľko miest, ktoré mali veľké aglomerácie (Bordeaux, Lille, Lyon a Štrasburg). Postupne pribudlo spoločenstvo miest pre mestá Dunkerque (1968), Le Creusot a Cherbourg-Octeville (1970), Le Mans (1972) a Brest (1973).

Zákon č. 95-1350 z 30. decembra 1995 upravoval vznik spoločenstva, na ktorého základe vznikli spoločenstvá miest Nancy (1996), Alençon (1997) a Arras (1998).

Ďalšia zmena zákona prišla 12. júla 1999, ktorá umožňovala vznik spoločenstva miest len pre územie s minimálnym počtom 500 000 obyvateľov.

V roku 2000 vznikli spoločenstvá miest Marseille, 2001 Nantes a v roku 2008 Nice a Toulouse.

Podľa zákona č. 2010-1563 z 16. decembra 2010 o reforme územných spoločenstiev, ktorý zavádza typ spoločenstva métropole, je možné premeniť spoločenstvo miest na métropole, pokiaľ má spoločenstvo minimálny počet 500 000 obyvateľov. Tejto možnosti využilo Communauté urbaine Nice Côte d'Azur, ktoré sa 31. decembra 2011 premenilo na spoločenstvo Métropole Nice Côte d'Azur.

Orgány 
Spoločenstvo miest je riadené radou spoločenstva (conseil communautaire alebo conseil de communauté), ktorú tvoria mestskí radní z členských obcí.

Od komunálnych volieb v roku 2014 budú zástupcovia z obcí nad 3500 obyvateľov do rady spoločenstva volení priamo v rámci obecných volieb. Zástupcovia menších obcí budú aj naďalej vyberaní a volení členmi obecných zastupiteľstiev.

Kompetencie  
Právomoci, ktoré môžu obce preniesť na spoločenstvo miest vymedzuje zákon:
 rozvoj a plánovanie v ekonomickej, sociálnej a kultúrnej oblasti
 mezdiobecné plánovanie (územné plánovanie), hromadná doprava
 správa sociálneho bývania
 bezpečnosť v mestách
 verejné služby (pitná voda, čistiarne, cintoríny, bitúnky, veľkoobchod)
 ochrana životného prostredia (nakladanie s odpadom, opatrenie proti znečisteniu ovzdušia, opatrenie proti nadmernej hlučnosti)

V spolupráci s departementom môže spoločenstvo miest vykonávať rovnako časť sociálnej pomoci.

Pozri aj 
 Spoločenstvo obcí
 Spoločenstvo aglomerácie

Externé odkazy 
 Miestne spoločenstvá na stránkach francúzskeho ministerstva vnútra 
 Oficiálne stránky Association des communautés urbaines 
 Oficiálne stránky Assemblée des communautés de France

Zdroj 

Administratívne členenie Francúzska