joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pont de Bir-Hakeim

Pont de Bir-Hakeim (Most Bir-Hakeim) je most cez rieku Seinu v Paríži slúžiaci cestnej doprave a linke 6 parížskeho metra. Spojuje 16. obvod na pravom brehu a 15. obvod na ľavom a pretína severovýchodný cíp ostrova Cygnes. Most nesie od roku 1948 meno líbyjského mesta, pri ktorom v roku 1942 prebehla bitka, v ktorej jednotky francúzskej cudzineckej légie pod vedením francúzskeho generála Marie Pierre Koeniga bránili mesto pred vojskami nemeckého Afrikakorpsu. Most bol 10. júla 1986 zanesený medzi historické pamiatky.

Dejiny 
Prvá stavba na tomto mieste bola kovová lávka pre chodcov s názvom passerelle de Passy, ktorá tu bola zriadená pri príležitosti svetovej výstavy v roku 1878. V rokoch 1903 – 1905 tu bol postavený súčasný most.

Architektúra 
Most je oceľový s murovaným pilierom na ostrove Cygnes. Má šesť oblúkov, na každej strane rieky tri, je 237 metrov dlhý a 24,7 metrov široký. Viadukt je široký  a je podopieraný oceľovými stĺpmi.

Most má viacej funkcií. Skladá sa zo spodného poschodia, ktoré slúži chodcom a cestnej doprave. Na ňom stojí viadukt, po ktorom vedie linka metra. Pod ním sa nachádza cyklotrasa.

Most je zdobený štyrmi monumentálnymi kamennými sochami, ktoré sa nachádzajú na centrálnom oblúku na ostrove Cygnes. Ide o alegórie La Science (Veda) a Le Travail (Práca) autora Julesa Coutana umiestené proti prúdu a L'Électricité (Elektrina) a Le Commerce (Obchod), autor Jean-Antoine Injalbert, na strane po prúde. Ďalšia socha z roku 1930 predstavujúca renesančné Francúzsko sa nachádza na strane po prúde na úrovni vozovky. Ďalšiu výzdobu nesú piliere. Ide o kovové sochy námorníkov, ktorí pripevňujú na most znak Paríža a kováčov montujúcich na most štít s písmenami RF (Francúzska republika). Tieto sochy sa nachádzajú v kópiách na oboch stranách mostu.

Most vo filme 
Most sa objavil v niekoľkých filmoch. Napr. Strach nad mestom z roku 1975, kde Jean-Paul Belmondo beží po streche vlaku linky 6, Posledné tango v Paríži (1972) Bernarda Bertolucciho, Malý indián v meste (1994) alebo Lovci pokladov: Kniha tajomstiev (2007) s Nicolasom Cageom. Zatiaľ posledným filmom je Počiatok s Leonardo DiCapriom, ktorý bol dokončený v roku 2010.

V roku 1990 americká speváčka Janet Jackson natočila videoklip k svojej piesni Come Back To Me, kde sa prechádza ulicami Paríža vrátane mostu Bir-Hakeim.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 Dejiny mostu na Structurae
 Záznam v evidencii historických pamiatok

Zdroj 

Bir-Hakeim
15. obvod (Paríž)
16. obvod (Paríž)
Oblúkové mosty
Oceľové mosty
Pont des Invalides

Pont des Invalides (Most invalidov) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spojuje 8. obvod na pravom brehu a 7. obvod na ľavom. Most bol pomenovaný podľa neďalekej parížskej Invalidovni stojacej na ľavom brehu.

Dejiny 
Dejiny mostu začali v roku 1821, kedy inžinier Claude Navier navrhol technicky revolučný most naproti Invalidovni (dnes sa tu nachádza Pont Alexandre III). Výstavba visutého mostu začala v roku 1824. Technické ťažkosti však nedovolili stavbu dokončiť, a tá musela byť preto zbúraná. Projekt bol pozmenený a visutý most s dvoma piliermi bol postavený o niečo ďalej po prúde. Dokončený bol v roku 1829, ale od roku 1850 musela byť prevádzka na moste z technických dôvodov obmedzená. V roku 1854 bol zbúraný kvôli svetovej výstave, ktorá sa konala v roku 1855. Stavba nového murovaného mostu bola dokončená v roku 1856. V roku 1878 došlo k poklesu mostu o 25 –  a v zime 1880 stratil most dva oblúky. Oprava prebehla ešte v tom istom roku. Kvôli svetovej výstave v roku 1900 bola k mostu na strane po prúde dočasne umiestená lávka. V roku 1956 boli na moste rozšírené chodníky.

Architektúra 

Architekti Paul-Martin Gallocher de Lagalisserie a Jules Savarin využili pri stavbe dva pôvodné bočne piliere, ku ktorým pridali ešte tretí centrálny. Most má štyri oblúky, jeho celková dĺžka je 152 metrov a šírka 18 metrov ( vozovka a  každý chodník).

Nový stredný pilier je vyzdobený dvoma alegorickými súsošiami. Proti prúdu sa nachádza Victoire terrestre (Pozemské víťazstvo) a po prúde Victoire maritime (Morské víťazstvo). Pôvodné piliere sú vyzdobené kamennými replikami cisárskych zbraní.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 Dejiny mostu na Structurae

Zdroj 
 

Invalides
7. obvod (Paríž)
8. obvod (Paríž)
Oblúkové mosty
Kamenné mosty
Pont Notre-Dame

Pont Notre-Dame (Most Panny Marie) je most cez rieku Seinu v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode, kde spája pravý breh a ostrov Cité. Posledná prestavba pochádza z rokov 1910 – 1914. Most bol pomenovaný podľa katedrály Notre-Dame.

Dejiny 
Na tomto mieste medzi ostrovom Cité a pravým brehom stál najstarší známy most v Paríži zvaný Veľký most (Grand-Pont), ktorý jeho názov odlišoval od Malého mosta (Petit-Pont) spájajúceho ostrov Cité s ľavým brehom. Most bol zničený pri nájazde Normanov v roku 886. Ďalší drevený most tu vydržal do roku 1406, kedy ho odniesla povodeň. V roku 1413 dal Karol VI. vybudovať opäť drevený most s pevnejšou konštrukciou, ktorý sa nazýval Notre-Dame, a stálo na ňom až 60 domov. Tento most sa zrútil 28. októbra 1499. V roku 1500 začala výstavba nového kamenného mosta so šiestimi oblúkmi, ktorá skončila v roku 1507. Aj na tomto moste stálo veľa domov a obchodov. Tieto domy boli ako prvé v Paríži očíslované. V roku 1660 bol most opravený a vyzdobený na počesť príjazdu Márie Terézie Habsburskej, dcéry španielskeho kráľa Filipa IV., ktorá sa na základe Pyrenejskej zmluvy stala manželkou Ľudovíta XIV. a kráľovnou Francúzska a Navarry, do Paríža. V roku 1786 boli na príkaz Ľudovíta XVI. odstránené z mosta všetky stavby.

V roku 1853 bol starý most nahradený novým, taktiež kamenným, ktorý mal len päť oblúkov. Most bol pre riečnu dopravu nebezpečný, medzi rokmi 1891 až 1910 tu bolo 35 nehôd lodí. Preto bolo rozhodnuté nahradiť tri prostredné kamenné oblúky jedným kovovým, aby sa uľahčil prejazd lodiam. Stavba prebiehala do roku 1914, ale slávnostné odhalenie bolo až po skončení prvej svetovej vojny v roku 1919.

Architektúra 
Most má tri oblúky. Dva krajné menšie sú kamenné z roku 1853, najväčší prostredný ( dlhý) je z ocele. Celková dĺžka mosta je 105 metrov a šírka 20 metrov ( vozovka a  dva chodníky).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 Dejiny mosta na Structurae

Zdroj 

Notre-Dame
4. obvod (Paríž)
Île de la Cité
Oblúkové mosty
Kamenné mosty
Oceľové mosty
Kateřina Nashová

Kateřina Nashová, rod. Hanušová (* 9. december 1977, Prachatice) je všestranná česká športovkyňa v behu na lyžiach, v pretekoch horských bicyklov a v cyklokrose. Trikrát štartovala na olympijských hrách - dvoch zimných (Nagano 1998, Salt Lake City 2002) a dvoch letných (Atlanta 1996, Londýn 2012).

Horské bicykle (MTB)
Je zatiaľ jedinou českou horskou cyklistkou, ktorá sa prebojovala na stupne víťazov v pretekoch Svetového pohára, keď 3. augusta 2008 obsadila v kanadskom Bromonte tretie miesto. Na Majstrovstvách Európy 2007 v tureckom Kappadokie získala bronzovú medailu.

Cyklokros
Kateřina Nashová je zároveň aj jedinou českou cyklokrosárkou, ktorá zvíťazila v pretekoch Svetového pohára. Triumfovala 17. januára 2010 vo francúzskom Roubaix a 23. októbra 2011 v českom Tábore. Na Majstrovstvách sveta 2011 v nemeckom Sankt Wendeli a na Majstrovstvách Európy 2008 vo francúzskom Liévin získala bronzové medaily.

Zdroje

Českí cyklisti
Českí bežci na lyžiach
Českí olympionici
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 1998
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2002
Olympionici na Letných olympijských hrách 2012
Cyklokrosári
Cyklisti na Letných olympijských hrách 2016
Klenovský Vepor

Klenovský Vepor () je vrch Veporských vrchov. Rozsiahly masív tvorí horský chrbát, orientovaný v smere východ-západ. Vrchol má zalesnený porastený smrekovo-bukovo-jedľovým porastom, ktorý je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Klenovský Vepor.

Geologicky je tvorený eróziou odčleneným lávovým prúdom pyroxénickch andezitov (miocénneho, bádenského veku), pravdepodobne pochádzajúcich z vulkanického centra v oblasti Tisovca.

Prístup 
 po  značke z Klenovca
 po  značke (Rudná magistrála) zo sedla Zbojská 
 po  značke z Troch Chotárov ()

Referencie

Pozri aj 
 Klenovský Vepor (národná prírodná rezervácia)
 Zoznam vrcholov vo Veporských vrchoch

Iné projekty 

Vrchy vo Veporských vrchoch
Turistická značkovaná trasa číslo 0804
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Brezno
Vrchy v okrese Rimavská Sobota
Rudná magistrála

Rudná magistrála je turistická magistrála na strednom Slovensku, tvorená značenými turistickými trasami 0707, 0804 a 0913. Spája Zlaté Moravce, Banskú Štiavnicu a Detvu s vrchom Stolica. Magistrála je značená červeným turistickým značením a vedie Pohronským Inovcom, Štiavnickými vrchmi, Javorím, Poľanou, Veporskými a Stolickými vrchmi.

Priebeh trasy 

Magistrála začína na železničnej stanici v Zlatých Moravciach. Pokračuje severovýchodne cez obec Žitavany popod Prosný vŕštek () na Obycké lúky. Odtiaľ pokračuje na východ okolo Drienky () až na Veľký Inovec ().

Ďalej schádza cez Loksovu lúku do Bukoviny - časti Novej Bane a smeruje popod Firceng () do centra mesta. Za Novou Baňou prechádza cez Hron do obce Brehy, kde sa otáča na severovýchod do obce Rudno nad Hronom. Nasleduje výstup na sedlo Na plese () a popod Veľký Žiar () cez sedlo Bučina () na sedlo Lachtriská (). Prechodom popod Šariansky vrch () magistrála vstupuje do obce Vysoká a pokračuje až k Richnavskému jazeru, pri ktorom sa obracia na juh k sedlu Krížna. Napokon vchádza cez sedlo Pod Pinkovým vrchom a popri Evičkinom jazere do Štiavnickych Baní a okolo Vtáčnika () do Banskej Štiavnice.

Z Banskej Štiavnice magistrála pokračuje na východ cez Banský Studenec popri Studenských jazerách cez sedlo Veterná () popod Kamzičí vrch () do obce Babiná, ďalej cez obec Sása a Sásku dolinu do Zaježovej. Odtiaľ ďalej cez osadu Blýskavica na Makytovú (), Ďurovie vrch () a Červeňákov vrch (). Cez sedlo Stará Huta-Poľana a osadu Sliačska Podpoľana pokračuje do Detvy.

Magistrála z Detvy smeruje na sever ku chate Kaľamárka a popod Králičku k Horskému hotelu Poľana (), kde sa stretáva viacero turistických trás. Pokračuje cez Poľanu (), Kopce (), sedlo Jasenová (), Hájny grúň (), Vepor () a Hrb () ku Chate pod Hrbom ().

Pokračuje údolím Jeleňovského potoka k rázcestiu Tri vody, odtiaľ traverzom Gazdova () k rybníku Hronček, na Zákľuky () a popod vrchol Obrubovanca () až do sedla Tlstý javor (). Ďalej cez Dlhý Grúň (), Sedmák (), Tri chotáre (), Šopisko () a Machnáčov grúň () na Klenovský Vepor (). Z mohutného vrchu pokračuje cez Rozsypok (), sedlo Zbojská (), rázcestie Tri kopce () pod Fabovou hoľou, sedlo Burda, Sivákovú, Nižnú Kľakovú a traverzom Kľaku () k rázcestiu Studňa na Muránskej planine.

Tu sa magistrála stáča na juh až juhovýchod a pokračuje popri horárni Maretkiná, cez Veľkú lúku, Muránsku Hutu, sedlo Javorinka (), Šumiacku priehybu, Severnú lúku, Slanské sedlo a sedlo Harová na Stolicu (), kde Rudná magistrála končí.

Galéria

Zdroje 
 Trasa na turistickej mape s podrobným popisom
 Turistická mapa

Turistické trasy na Slovensku
Jump

Jump môže byť:

Hudba
 Jump (Van Halen) – singel skupiny Van Halen
 Jump (Flo Rida) – singel rappera Flo Ridu
 Jump (Simple Plan) – singel skupiny Simple Plan
 Jump (Madonna) – singel Madonny
 Jump (Kris Kross) – singel hip-hopovej dvojice Kris Kross
 Jump (Every Little Thing) – singel japonskej skupiny Every Little Thing
 Jump Around – singel skupiny House of Pain
 Jumpin’ – singel juhokórejskej dievčenskej skupiny Kara
 Jumpin’ Jumpin’ – singel americkej dievčenskej skupiny Destiny’s Child
 Jump Records – hudobné vydavateľstvo
 Jump blues – hudobný žáner
 Jumpstyle – žáner elektronickej hudby
 Jamshid "Jumps" Khadiwhala – člen skupiny The Cat Empire

Geografia
 Jump (South Yorkshire) – dedina v metropolitnom dištrikte Barnsley v grófstve South Yorkshire v Anglicku

Rozlišovacie stránky
Pont de la Concorde

Pont de la Concorde (most Svornosti) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spojuje 8. obvod na pravom brehu a 7. obvod na ľavom. Most bol postavený v rokoch 1787 – 1791 a rozšírený 1930 – 1932. Svoj súčasný názov nesie od roku 1830. V roku 1975 bol prehlásený historickou pamiatkou.

Dejiny 
Stavbou mosta bol poverený architekt Jean-Rodolphe Perronet (1708 – 1794) v roku 1787. Tento most bol plánovaný už v roku 1725 pri tvorbe námestia Svornosti (vtedy námestie Ľudovíta XV.), aby nahradil vtedajšiu kompu. Po páde Bastily 14. júla 1789 a jej zbúraním bol získaný stavebný materiál použitý na dostavbu mosta. Stavba bola dokončená v roku 1791. V 19. storočí bol most vyzdobený sochami. V roku 1810 sem nechal Napoleon umiestniť sochy ôsmich generálov padlých v boji. Tieto sochy boli nahradené počas Reštaurácie dvanástimi sochami z bieleho mramoru predstavujúce postavy z francúzskej histórie. Išlo o štyroch majstrov (Jean-Baptiste Colbert, kardinál Richelieu, Suger, Maximilien de Béthune de Sully), štyroch vojakov (Pierre Terrail de Bayard, Ľudovít I. Bourbon-Condé, Bertrand du Guesclin, Henri de la Tour d'Auvergne de Turenne) a štyroch námorníkov (René Duguay-Trouin, Abraham Duquesne, Pierre André de Suffren, Anne Hilarion de Costentin de Tourville). Ale sochy boli pre most príliš ťažké, preto ich nechal kráľ Ľudovít Filip premiestniť do Versailles.

V 20. storočí zhustla mestská doprava natoľko, že bolo nutné most zväčšiť. V rokoch 1930 – 1932 bol most rozšírený na oboch stranách, takže sa jeho šírka zdvojnásobila. Pri týchto úpravách bol zachovaný klasicistický vzhľad mostu. Od roku 1975 je most historickou pamiatkou. V roku 1983 bol reštaurovaný. Zo všetkých parížskych mostov má najintenzívnejšiu dopravu (s výnimkou mostov pont aval a pont amont, cez ktoré vedie mestský okruh).

Most bol najprv pomenovaný po Ľudovítovi XV. (pont Louis XVI), neskôr sa volal most Revolúcie (pont de la Révolution), od roku 1814 most Ľudovíta XVI. (pont Louis XVI) a súčasný názov nesie od roku 1830.

Architektúra 
Most je pôvodne kamenný, dodatočne rozšírený o železobetónovú prístavbu. Má päť oblúkov, je 153 metrov dlhý a  široký.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 dejiny mostu na Structurae
 dejiny prestavby mostu na Structurae
 Záznam v evidencii kultúrnych pamiatok

Zdroj 

Concorde
8. obvod (Paríž)
7. obvod (Paríž)
Historické pamiatky v Paríži
Oblúkové mosty
Kamenné mosty
Betónové mosty
Place des Vosges

Place des Vosges [plas de voʒ], (Vogézske námestie), pôvodne Place Royale (Kráľovské námestie) je jedno z najstarších plánovaných námestí v Paríži o rozmeroch 140 x . Dal ho postaviť kráľ Henrich IV. v rokoch 1605 – 1612 podľa plánov architektov Clauda Chastillona a Louisa Métezeau.

Opis 
Place des Vosges je prísne pravidelné štvorcové námestie v pôvodnej štvrti Marais, blízko Place de la Bastille. Nachádza sa na hraniciach 3. a 4. obvodu a administratívne spadá do mestských štvrtí Arsenal a Archives. Okrem modernej parkovej úpravy a zelene si zachovalo pôvodný ráz. Viac menej jednotná podoba 36 trojpodlažných domov s priechodným podlubím po všetkých štyroch stranách sa stala vzorom pre veľa ďalších miest a silne ovplyvnila európsku architektúru. Stred námestia má parkovú úpravu a je pomerne uzatvorený, bez prechádzajúcej automobilovej premávky. Uprostred je fontána a jazdecký pomník kráľa Ľudovíta XIII. z roku 1639.

Dejiny 
Na mieste dnešného námestia stál pôvodne kráľovský paláce Tournelles, ktorý bol po paláci na ostrove Cité, Louvri a neďalekom paláci Saint-Pol štvrtým kráľovským palácom v Paríži. Palác dala po smrti svojho manžela, kráľa Henricha II., v roku 1559 zbúrať Katarína Medicejská. Miesto potom slúžilo ako konský trh a až kráľ Henrich IV. tu v roku 1605 dal vymerať a rozpredať parcely.

Paláce okolo námestia sa v tomto prípade nazývajú pavilóny. Iné označenie hôtels, ako sa všeobecne nazývajú mestské paláce šľachty, mešťanov a kráľovských úradníkov pre odlíšenie od palais, čo bolo označenie palácov príslušníkov kráľovského rodu. Uprostred južného frontu stojí Kráľov pavilón (Pavillon du Roi) a oproti v severnom rade Kráľovnej pavilón (Pavillon de la Reine). Mnohé domy majú vlastné pomenovanie podľa svojich vtedajších majiteľov. Námestie bolo dokončené v roku 1612 a stalo sa vzorom i pre iné parížske námestia, napr. Place Vendôme. Súčasný názov námestia bol prvý raz použitý v roku 1800 na počesť departementu (Vosges), ktorý ako prvý zaplatil novo predpísané dane. Ale meno námestia sa časom niekoľkokrát menilo. Až od roku 1870 sa definitívne ustálil dnešný názov.

Domy na námestí prešli podobným vývojom ako iné mestské paláce v miestnej štvrti. Počas Francúzskej revolúcie bolo veľa domov skonfiškovaných a ich majitelia emigrovali, iní skončili pod gilotínou. Niektoré paláce boli rozpredané remeselníkom a obchodníkom a budovy boli premenené na dielne, sklady, obchody a byty či sa tu usídlili úrady. Nasledujúce 19. storočie sa prejavilo najmä na vnútorných, často veľmi nešetrných prestavbách palácov. Vonkajší vzhľad fasád smerujúcich na námestie však zostal až na drobné výnimky zachovaný.

Pozri aj 
 Henrich IV. Navarrský
 Le Marais

Literatúra 
 Václav Fiala, Umělecká Paříž, Praha, Lidové noviny 2002, ISBN 80-7106-418-1, s. 162 – 163
 Danielle Chadych, Le Marais. Évolution d'un pyasage urbain, Paris, Parigramme 2005, ISBN 2-84096-188-1, s. 476 – 509

Iné projekty

Externé odkazy 
 Place des Vosges na paris.org
 Informácie o výstavbe a vývoji Place des Vosges na Structurae

Zdroj 

Vosges
Vosges
Historické pamiatky v Paríži
Le Marais
Place Vendôme

Place Vendôme (Námestie Vendôme), pôvodne Place Louis le Grand (Námestie Ľudovíta Veľkého) je jedno z kráľovských námestí v Paríži, obdĺžnik so skosenými rohmi s rozmermi 213 x . Vzniklo v rokoch 1685 – 1699 na prianie kráľa Ľudovíta XIV. podľa plánov architekta J. Hardouin-Mansarta.

Opis 
Place Vendôme je veľkolepé obdĺžnikové námestie v 1. obvode medzi Jardin des Tuileries a Operou, kde je i najbližšia stanica metra. Jeho osou prechádza jediná ulica (Rue de la Paix) a uprostred stojí Colonne Vendôme, pôvodne z roku 1810. Fasády domov okolo námestia majú jednotný architektonický vzhľad, ktorý sa zachoval v takmer neporušenej podobe. V posledných rokoch bolo pod námestím vybudované podzemné parkovisko, takže z neho zmizli parkujúce autá.

Dôležité stavby 

 Colonne Vendôme, bronzový triumfálny stĺp cisára Napoleona I. postavený podľa vzoru víťazného stĺpa cisára Trajána v Ríme. Stojí na mieste jazdeckej sochy kráľa Ľudovíta XIV. zbúranej v roku 1792. Stĺp je  vysoký a má zhruba  v priemere, na vrchole je socha Napoleona a po obvode sa vinie bronzový reliéf o dĺžke , kde sú na 425 bronzových tabuliach znázornené Napoleonove bitky a víťazstva v roku 1805. Vnútrom vedie točité schodište hore na plošinu. Stĺp bol zbúraný v roku 1871 za Parížskej komúny a obnovený v roku 1873.
 V dome č. 12 zomrel v roku 1849 Fryderyk Chopin.
 V dome č. 13 sídli Ministerstvo spravodlivosti, pod jedným z okien v prízemí je umiestnený mramorový meter z roku 1795.
 V dome č. 15 je slávny hotel Ritz.
 V dome č. 16 predvádzal od roku 1778 lekár Mesmer ukážky hypnózy.
 Dom č. 23 si dal postaviť škótsky finančník John Law, ktorého rozsiahle podvody pri zavádzaní papierových peňazí spôsobili v  roku 1720 štátny bankrot.

Pozri aj 
 Ľudovít XIV.

Literatúra 
 Václav Fiala, Umělecká Paříž, Praha, Lidové noviny 2002, ISBN 80-7106-418-1, s. 162 – 163
 Danielle Chadych, Le Marais. Évolution d'un pyasage urbain, Paris, Parigramme 2005, ISBN 2-84096-188-1, s. 476 – 509

Iné projekty

Externé odkazy 
 "Colonne de Vendôme"
 "Place Vendôme - Paris

Zdroj 

Vendôme
Barokové stavby v Paríži
Kľak (vrch v Muránskej planine)

Kľak () je najvyšší vrch Spišsko-gemerského krasu. Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v hlavnom hrebeni Muránskej planiny, severozápadne od Muráňa.

Poloha 
Leží v západnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Muránska planina. Nachádza sa v najvyššej časti náhornej plošiny a susednými vrchmi sú na západe Veľká Stožka (), na východe Veľký Cigán (). Vrcholová časť sa nachádza v katastrálnom území obce Muráň v okrese Revúca, no na severné svahy zasahuje územie obce Závadka nad Hronom v okrese Brezno.

Opis 
Rozsiahly vrchol je zalesnený a výhľad poskytujú malé lúky na okrajoch vrcholovej plošiny bez porastu. Vďaka značnej nadmorskej výške sú pozorovateľné mnohé okolité pohoria, vynikajú Nízke Tatry, Stolické vrchy, Fabova hoľa, Poľana, no pri vhodných podmienkach i Vysoké Tatry. Celý masív je súčasťou národného parku Muránska planina, severná časť patrí do národnej prírodnej rezervácie Veľká Stožka.

Geológia 
Geologicky je vrch tvorený miocénnym tzv. tisoveckým dioritom, ktorý preráža cez svetlé strednotriasové vápence wettersteinského typu. Práve odolnosť relatívne mladšieho dioritu mala za následok, že horniny viac odolávali erózii a tvoria dnes najvyššie položené partie Muránskej planiny.

Prístup 
Na Kľak nevedú turistické chodníky, južným svahom ho traverzuje Rudná magistrála.

 po  značke z Muráňa cez Nižnú Kľakovú, odtiaľ lesom
 po  značke zo Závadky cez Stožky a Nižnú Kľakovú
 po  značenej Rudnej magistrále

Pozri aj 
 Národný park Muránska planina
 Zoznam vrcholov v Muránskej planine

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Muránskej planine
Vrchy v Spišsko-gemerskom krase
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Revúca
Pont du Carrousel

Pont du Carrousel (Most Karusel) je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spojuje 1. obvod na pravom brehu a 7. obvod na ľavom. Bol vystavaný v rokoch 1935 – 1939.

Dejiny 

Súčasnému mostu predchádzala staršia stavba. Na tomto mieste vznikol najprv Pont des Saints-Pères (Most svätých otcov), podľa rovnomennej ulice na ľavom brehu, ale pri svojom otvorení v roku 1834 ho kráľ Ľudovít Filip pomenoval na Pont du Carrousel. Jeho názov rovnako znel určitý čas Pont du Louvre podľa paláca Louvre na pravom brehu. Dnešný názov je odvodený od námestia Place du Carrousel pred Louvrom, ale termín pochádza pôvodne z vojenského prostredia. Karusel znamenal krátke predstavenie s hudbou, pri ktorom vojaci predvádzali svoje jazdecké schopnosti.

Koncesiu k výstavbe súkromného mostu vydal panovník v roku 1831. Architektom mostu bol Antoine-Rémy Polonceau, ktorý navrhol stavbu z dreva a kovaného železa. Most bol otvorený 30. októbra 1834. Mal tri oblúky, celkovú dĺžku 169,5 metrov a šírku 11,85 metrov.

V roku 1850 kúpilo most mesto Paríž za 1 766 656 frankov. V roku 1883 bol most na pol roka uzavretý, aby mohli byť vymenené poškodené drevené a kovové časti. V roku 1906 bola drevená paluba nahradená kovovou. Aj cez tieto opravy zostal most príliš úzky a pre dopravu nebezpečný. V roku 1930 bolo navyše konštatované, že jeho výška je nedostatočná pre riečnu dopravu. Bolo preto rozhodnuté most zbúrať a o niečo ďalej po prúde postaviť nový.

Stavebné práce boli povolené Štátnou radou 26. augusta 1933 a zahájené 23. mája 1935. Stavba bola dokončená roku 1939 a potom bol pôvodný most strhnutý.

Udalosť 

1. mája 1995 bol Maročan Brahim Bouarram (1965 – 1995) zhodený do Seiny skupinou skinheadov vracajúcich sa z manifestácie Národného frontu. Hlavný obžalovaný bol v roku 1998 odsúdený k osemročnému väzeniu.

V roku 2003 na moste parížsky starosta Bertrand Delanoë odhalil pamätnú tabuľu na pamiatku všetkým obetiam rasizmu.

Architektúra 
Architekti sa snažili rešpektovať vzhľad pôvodného mosta. Železobetónový most má preto tiež tri oblúky a je 168 metrov dlhý a široký 33 metrov. Je vyzdobený alegorickými sochami, ktorých autorom je Louis Petitot. Symbolizujú Hojnosť, Priemysel, rieku Seinu a mesto Paríž, ktoré stáli úž na predchádzajúcom moste.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 Dejiny mostu Structurae
 Dejiny pôvodného mostu na Structurae

Zdroj 

Carrousel
1. obvod (Paríž)
7. obvod (Paríž)
Oblúkové mosty
Betónové mosty
Viaduc d’Austerlitz

Viaduc d'Austerlitz (Slavkovský viadukt) je viadukt cez rieku Seinu v Paríži, ktorý využíva linka 5 parížskeho metra. Viadukt spája dve stanice metra – Gare d'Austerlitz priamo pod strechou haly Slavkovského nádražia na ľavom brehu a Quai de la Rapée na pravom brehu. Most bol pomenovaný podľa nádražia a odkazuje na bitku pri Slavkove. Od roku 1986 je chránený ako monument historique.

Dejiny 
Most bol postavený v rámci sprevádzkovania linky 5 smerom na sever. Stavebné práce boli začaté v novembri 1903 a most bol otvorený v decembri 1904.

Konštrukcia mosta bola v roku 1936 posilnená, aby sa umožnil prejazd ťažších vozidiel.

Architektúra 
Oceľový most má hlavný oblúk na ktorom je zavesená paluba s koľajnicami vo výške 11 metrov nad hladinou rieky. Most je 75 metrov vysoký, 8,6 metra široký a jeho oblúk má rozpätie 140 metrov, čo bol rekord medzi parížskymi mostami do sprevádzkovania mosta Charlesa de Gaulla. Architektom bol Jean Camille Formigé a na konštrukcii sa  podieľali inžinieri Fulgence Bienvenüe, Louis Biette a Maurice Koechlin. Po dokončení bol most opatrený sochami ktorých autorom je Gustave Michel.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránke Paríža
 Dejiny mostu Structurae
 Most v evidencii kultúrnych pamiato

Zdroj 

Mosty cez Seinu v Paríži
12. obvod (Paríž)
13. obvod (Paríž)
Historické pamiatky v Paríži
Austerlitz
Pont des Arts

Pont des Arts (Most umení) je most pre chodcov a cyklistov cez rieku Seinu v Paríži. Nazýva sa tiež Passerelle des Arts (Lávka umenia). Spája 1. obvod na pravom brehu, kde sa nachádza Louvre, a 6. obvod na ľavom, kde stojí Institut de France. Most bol pomenovaný podľa Louvru, ktorý sa počas Prvého cisárstva nazýval Palais des Arts (Palác umenia). Od roku 1975 je most historickou pamiatkou. V rokoch 1981 – 1984 musel byť z technických dôvodov prestavaný.

Dejiny 
Pont des Arts bol postavený v rokoch 1801 – 1804 pre chodcov ako prvý železný most v Paríži. Pôvodne mal desať oblúkov, ale v roku 1852 pri rozširovaní nábrežia na ľavom brehu sa z dvoch oblúkov stal jeden. V roku 1975 bol most zaradený medzi historické pamiatky, ale už o rok neskôr bolo konštatované, že konštrukcia mosta je veľmi poškodená, čiastočne bombardovaním v rokoch 1918 a 1944 a tiež kolíziami s loďami v rokoch 1961 a 1970. Most bol preto v roku 1977 uzavretý, ale aj tak v roku 1979 došlo k závažnému poškodeniu mosta v dĺžke 60 metrov po náraze lode.      
Most bol opravený a prebudovaný v rokoch 1981 – 1984 a slávnostne otvorený vtedajším parížskym starostom Jacquesom Chiracom 27. júna 1984.

Na moste sa niekedy konajú výstavy v plenéri, miesto priťahuje maliarov, fotografov i filmárov, najmä vďaka výhľadu na ostrov Cité, v lete je obľúbeným miesto pre pikniky.

Architektúra 

Inžinieri Louis-Alexandre de Cessart a Jacques Dillon navrhli most ako visutú záhradu s kvetinami, kvetináčmi a lavičkami. Súčasný most, ktorého obnovu urobil architekt Louis Arretche, rešpektuje pôvodnú podobu mosta. Došlo len k zníženiu počtu oblúkov o dva, aby sa zladil so susedným mostom Pont Neuf. Most má teraz sedem oblúkov. Kovová konštrukcia s drevenou palubou spočíva na kamenných pilieroch, celková dĺžka je 155 metrov a šírka 11 metrov.

Pont des Arts vo filme 
Pre svoj vzhľad i výhľad na okolité pamätihodnosti sa most objavil v mnohých filmoch. Režisér Eugène Green natočil v roku 2004 film Le Pont des Arts, ktorý vypráva príbeh o neuskutočnenej láske medzi dvomi mladými ľuďmi, ktorí sa nikdy nestretnú. Film sa odohráva v rokoch 1979 – 1980, teda v čase poškodenia mostu.

Vo filme Agent bez minulosti sa Matt Damon na konci filmu objaví na Pont des Arts. Most sa tiež v krátkych sekvenciach objavil vo filmoch Amélia z Montmartru alebo Paris, je t'aime.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Most na stránkach Paríža
 Dejiny mosta
 Záznam o moste v evidencii historických pamiatok

Zdroj 

Arts
1. obvod (Paríž)
6. obvod (Paríž)
Historické pamiatky v Paríži
Lávky
Oceľové mosty
Oblúkové mosty
Apoštolár

Apoštolár alebo Apoštol je bohoslužobná kniha v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktorá obsahuje liturgické čítania zo Skutkov svätých apoštolov a listov svätých apoštolov. V byzantskom obrade sa Zjavenie svätého apoštola Jána na bohoslužbách nikdy nečíta (hoci je súčasťou kánona novozákonných kníh), preto sa jeho text v apoštolári nenachádza. Text apoštolára je podelený na tzv. začala (začiatky), teda perikopy, dokopy ich je 335, takže sa zhruba všetky prečítajú za jeden rok. Apoštolár je usporiadaný tak, ako biblické knihy v Novom zákone podľa východného štýlu - po Skutkoch svätých apoštolov nasleduje Jakubov list, dva Petrove listy, tri Jánove listy, Júdov list a potom Pavlove listy.

Apoštolár niekedy obsahuje aj stále časti svätej božskej liturgie určené pre kantora a pre ľud a aj menlivé časti, napr. prokimeny a aleluja s veršami.

Pozri aj 
 Nový zákon
 Evanjeliár

Iné projekty

Zdroje a externé odkazy 
 Cirkevnoslovanský apoštolár tzv. ruténskej redakcie, Rím 1955

Gréckokatolícka cirkev
Liturgia
Kyslíkové izotopové štádium

Kyslíkové izotopové štádium alebo kyslíkový izotopový stupeň (iný, skôr novší, názov: morské izotopové štádium, morský izotopový stupeň; angl. oxygen isotope stage, marine isotope stage; skr. OIS resp. MIS) je jedno z období, ktorá za sebou nasledujú od súčasnosti až do ďalekej minulosti, a ktoré sú definované na základe zmeny pomeru 18O/16O v organických a neorganických nálezoch z daných období. Táto zmena má kvázi-cyklický charakter – v chladnom období, keď sa zväčšujú kontinentálne ľadovce, pomer stúpa, v teplom období, keď sa kontinentálne ľadovce zmenšujú, pomer klesá. 

OIS sa používa:
na presné vyjadrenie striedania skutočných ľadových a medziľadových dôb (na rozdiel od nepresného a často sporného tradičného delenia napr. na würm, ris-würm atď. – pozri ľadová doba (časť štvrtohôr)) a
na približné časové zaradenie nálezov v archeológii a geológii (t. j. ak presnejší dátum nie je známy, tak sa namiesto tradičnej formulácie, že nález patrí – napríklad – do obdobia ris, dnes uvedie, že nález patrí do obdobia OIS 8).

OIS s nepárnym číslom sú teplejšie obdobia (t. j. „technické“ medziľadové doby) a OIS s párnym číslom sú chladnejšie obdobia (t. j. „technické“ ľadové doby). Niektoré OIS (najčastejšie OIS 5) sa ešte zvyknú ďalej deliť na menšie štádiá označované a, b, c atď.

Zmeny pomeru 18O/16O boli na sledovanie zmien zaľadnenia na Zemi prvýkrát použité v 60. rokoch 20. storočia (v 50. rokoch boli najprv použité na sledovanie zmien teploty morskej vody).

Datovanie 
Tabuľka ukazuje príklady alternatívnych (podobných, ale predsa len odlišných) datovaní jednotlivých OIS od OIS 1 po OIS 22. Obdobiu OIS 22 samozrejme predchádzajú mnohé ďalšie OIS s číslom väčším než 22 (nie sú uvedené v tabuľke). Znak x znamená "neuvedené".  Hodnoty označené § boli len vizuálne (s pravítkom) odčítané z grafu. Dátumy v tabuľke sú dátumy začiatku daného obdobia v tisícoch rokov pred rokom 2000 po Kr. Ktoré ľadové doby definované tradičným spôsobom zodpovedajú jednotlivým OIS je uvedené v tabuľke v článku ľadová doba (časť štvrtohôr).

(*) Tento dátum (vedome) nie je zhodný s dátumom začiatku holocénu, ktorý je 11 650 BP.

Referencie a iné externé odkazy
Wolpoff, M. H.: Paleoanthropology, 1999 (str. 24 a nasl.)
Klein, R.: The Human Career, 1999 (str. 59)
Wood, B. et al.: Wiley-Blackwell Encyclopedia of Human Evolution, 2011
INQUA: Regional chronostratigraphical correlation table ... 2011 
Bioclim – Deliverable D2: Consolidation of Needs of the European Waste Management Agencies and the Regulator of the Consortium, 2002  - Table 1-1
Gibbard et al.: Global chronostratigraphical correlation table for the last 2.7 million years (od ICS) - uvádza OIS až po OIS 106
v Google po zadaní „oxygen isotope stage“ alebo „marine isotope stage“ v sekcii "Obrázky" vyhľadá početné grafické znázornenia období OIS.
NASA

Archeológia
Geológia
Podnebie
Haddaway

Alexander Nestor Haddaway (* 9. január, 1965, Port of Spain, Trinidad a Tobago), viac známy pod svojím umeleckým menom Haddaway je trinidadsko-nemecký spevák. Slávnym sa stal predovšetkým pre jeho hit „What Is Love“, ktorý bol úspešný hlavne v Európe a Severnej Amerike. Je to jedna z najznámejších eurodance skladieb na svete a tiež je 62. najpredávanejším singlom. Jeho ďalšie hity ako „Life“, „I Miss You“, „Rock My Heart“, „Fly Away“ sa umiestnili v prvej desiatke v rebríčkoch.

Diskografia

Štúdiové albumy

Kompilačné albumy

Single

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka

Eurodance hudobníci
Speváci Trinidadu a Tobaga
Nemeckí speváci
House hudobníci Trinidadu a Tobaga
Nemeckí house hudobníci
Nemecké osobnosti s pôvodom Trinidadu a Tobaga
Osobnosti z Port of Spain
Smáratorg Tower

Smáratorg 3 je kancelárska a obytná budova na Islande. Je to najvyššia budova Islandu, prevyšujúca vo výške aj slávny kostol Hallgrímskirkja, a je to piate najvyššie architektonické dielo na ostrove po dlhovlnnom vysielači Eiðar, stožiaroch námorného zariadenia Naval Radio Transmitter Facility Grindavik v Grindavíku a dlhovlnnom rádiovom vysielači Hellissandur.
 
Veža Smáratorg sa nachádza vo štvrti Smárahverfi v Kópavogure, kde sa nachádza aj nákupné centrum Smáralind. Budova má 20 poschodí a je vysoká 77,6 metra (256 ft). Budova bola navrhnutá architektonickým ateliérom Arkís.

V budove má svoje sídlo globálna účtovnícka a konzultačná firma Deloitte.

Veža bola otvorená 11. februára 2008.

Referencie

Externé odkazy
 oficiálna stránka ateliéru ARKÍS
 Informácie a podklady pre budovu
 Novinový článok o požiari na druhom poschodí budovy.(Apríl 2008)

Stavby na Islande
Architektúra z 2008
Esperantské múzeum a Zbierka plánových jazykov

Esperantské múzeum (doslova Esperantské múzeum a Zbierka plánových jazykov) je múzeum vo Viedni. Založil ho v roku 1927 Hugo Steiner. V roku 1928 bolo ako nezávislá zbierka začlenené do štruktúr Rakúskej národnej knižnice. V súčasnosti je zároveň múzeom, knižnicou, dokumentačným centrom a archívom. Poskytuje priestory pre svetovo najrozsiahlejšiu zbierku na tému umelých jazykov a lingvistickú vedeckú knižnicu zameranú na jazykové plánovanie. 

Od roku 2005 je Oddelenie pre plánové jazyky a Esperantské múzeum umiestnené vo viedenskom barokovom paláci Palais Mollard-Clary.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Esperantské múzeum

Múzeá vo Viedni
Esperantské organizácie
Esperanto
Organizácie založené v 1927
Čin-čin

Čin-čin môže byť:

veršovaná rozprávka Ľ. Podjavorinskej, pozri Čin-čin (rozprávka)
animovaný seriál, pozri Čin-čin (seriál)
Flo Rida

Tramar Dillard (* 16. december 1979, Carol City, Florida, USA), viac známy pod svojím umeleckým menom Flo Rida je americký raper a spevák-skladateľ. V marci 2008 vydal svoj debutový album Mail on Sunday. Jeho debutový singel „Low“, na ktorom spolupracoval raper T-Pain, sa začiatkom roku 2008 udržal desať týždňov na 1. mieste v americkom rebríčku Billboard Hot 100. Z albumu boli vydané dva ďalšie single „Elevator“ a „In the Ayer“. V roku 2009 vydal svoj druhý album R.O.O.T.S.. Najúspešnejší singel z tohto albumu „Right Round“ sa na 1. mieste v rebríčku Billboard Hot 100 udržal šesť týždňov. Odvtedy vydal svoj tretí album Only One Flo (Part 1), ktorý má pokračovanie s názvom Only One Rida (Part 2).

Diskografia

 Mail on Sunday (2008)
 R.O.O.T.S. (2009)
 Only One Flo (Part 1) (2010)
 Wild Ones (2012)

Ocenenia a nominácie

Referencie

Externé odkazy
Oficiálna stránka

 
Reperi USA
Reperi afroamerického pôvodu
Dance hudobníci
Electrohopoví hudobníci
Hiphopoví speváci
Martinus Thomsen

Martinus Thomsen (* 11. august 1890, Sindal, Dánsko – † 8. marec 1981, Kodaň) bol dánsky spisovateľ a mystik. Vo svojom diele, ktoré nazval Tretí zákon, opisuje svoj pohľad na usporiadanie sveta: že všetky živé bytosti tvoria jeden živý celok a zúčastňujú sa na neustálej evolúcii k vyšším životným formám. Súčasné veľké zmeny a krízy vyjadrujú zánik jednej svetovej kultúry a zrod nového humánneho svetového spoločenstva.

Životopis 
Jeho rodný dom „Moskilvad“, ktorý je teraz otvorený pre záujemcov, svedčí o chudobnom detstve. Matka bola slobodná a pracovala ako gazdiná. 

Po birmovke sa Martinus stal kováčskym učňom. Musel ale s tým prestať, lebo bol príliš slabý na takú ťažkú prácu. Namiesto toho sa stal poľnohospodárskym robotníkom. V roku 1910 sa vyučil za mliekara a pracoval v rôznych mliekárňach v Dánsku, až kým sa nepresťahoval do Kodane v roku 1917. Tu pracoval ako strážnik a poštár až do roku 1920. Potom sa zamestnal ako úradník v mliekárni Enigheden.

Určitý čas sa cítil priťahovaný k myšlienke stať sa misionárom, no nesúhlasil s vtedajšou interpretáciou mnohých kresťanských dogiem.

Kozmické vedomie v 30-rokoch 
V marci roku 1921 prežil niekoľko silných duchovných zážitkov, ktoré znamenali údajné hlboké rozšírenie jeho vedomia. V knihách Okolo zrodenia mojej misie a Intelektualizované kresťanstvo tieto zážitky podrobne popisuje.

Odmietal kult osobnosti, či status sekty. Hlavným zmyslom jeho života bolo napísať a odovzdať svoje kozmické poznanie.

Prehľad literatúry 

Knihy v češtine
 Livets Bog (Kniha Života), časť 1-2
 Logika
 Pochovávanie
 1 Osud ľudstva
 4 O zrode mojej misie
 5 Ideálna strava
 8 Ľudstvo a obraz sveta
 24 Tvorenie kultúry

Iné knihy a články
 Tajomstvo modlitby
 Kozmické vedomie
 Cesta života
 Nesmrteľnosť živých bytostí

Ešte nevydané knihy v češtine
 Livets Bog (Kniha Života), časť 3-7,
 Det Evige Verdensbillede (Večný obraz sveta), časť 1-4
 Artikelsamling (Zborník článkov) 1
 Intellektualiseret kristendom (Intelektualizované kresťanstvo)

Brožúrky
 2 Påske (Veľká noc)
 3 Hvad er sandhed? (Čo je pravda)
 6 Blade af Guds billedbog (Listy z obrázkovej knihy božej)
 9 Mellem to verdensepoker (Medzi dvoma svetovými epochami)
 12 Vejen til indvielse (Cesta k zasväteniu)
 13 Juleevangeliet (Vianočné evanjelium)
 14 Bevidsthedens skabelse (Vytváranie vedomia)
 15 Ud af mørket (V temnote)
 16 Reinkarnationsprincippet (Princíp reinkarnácie)
 17 Verdenreligion og verdenspolitik (Svetové náboženstvo a svetová politika)
 18 Livets Skæbnespil (Osudová hra života)
 19 Kosmiske glimt (Kozmické záblesky)
 20 Meditation (Meditácia)
 22 Livets vej (Cesta života)
 25 Vejen til paradis (Cesta do raja)
 26 Djævlebevidsthed og kristusbevidsthed (Diabolské vedomie a Kristovo vedomie)
 27 Verdensfredens skabelse (Tvorba mieru)
 28 To slags kærlighed (Dva druhy lásky)

Iné vydania
 Plagáty so symbolmi
 Martinusove pamäti
 Martinus – ako si na neho pamätám

Externé odkazy
 Martinusov Inštitút
 Martinus-Webcenter.dk
 www.martinusforum.dk/en (An introduction to Martinus and his cosmology)
 The Martinus Index
 Bio on Spiritual Warrior
Livets Bog

Dánski spisovatelia
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2011

Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2011 boli v poradí 11. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien. Bolo to najvyššie ženské európske podujatie CERH v hokeji na kolieskových korčuliach v roku 2011. Konalo sa od 25.29. októbra 2011 vo Wuppertale, konkrétne v jeho časti Cronenberg, v Nemecku, za účasti 5 tímov. Druhýkrát sa šampionát konal v Nemecku, keď predtým to bolo v roku 1999, v meste Springe. Všetky zápasy sa hrali na jedinej aréne – Cronenberg Alfred Henckels Halle. Víťazkami sa stali Španielky, ktoré vyhrali všetky zápasy. S troma titulmi a ôsmimi finálovými účasťami sa dostali na prvé miesto v historických tabuľkách európskeho šampionátu.

Aréna

Kvalifikácia 
Majstrovstvá Európy sú otvoreným turnajom, takže sa kvalifikácia neuskutočňuje. Môže sa ich zúčastniť akékoľvek európske družstvo.

Výsledky 

Pozn.: Play-off ani zápasy o umiestnenie sa nehrali.

Konečné poradie tímov

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka ME 2011 
 Stránka Európskeho výboru hokeja na kolieskových korčuliach 
 ME 2011 na hokejovej stránke rollhockey-online.de 

Hokej na kolieskových korčuliach v 2011
Ženy
Hokej
Al-džamá’atu 'l-islámíjatu (Ázia)

(Al-)džamá’atu 'l-islámíjatu alebo (Al-)džamá’a al-islámíja (v médiách často nesprávne Džamá islámíja alebo Džamáa islámíja; preklady a prepisy pozri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu) je teroristická organizácia, ktorá spolupracuje s teroristickou sieťou al-Káida a bojuje za vytvorenie islamského štátu na území južného Thajska, Malajzie, Indonézie a južných Filipín. 

Mediálne zrejme najznámejším vodcom skupiny Al-džamá’atu 'l-islámíjatu bol Malajzijčan Noordin Top, zabitý pri policajnej razii na Jáve v roku 2009. Tento terorista sa prihlásil k zodpovednosti za bombové útoky na reštaurácie na indonézskom ostrove Bali v roku 2005, s bilanciou 20 obetí.

Noordin bol takisto obviňovaný z vedúcej úlohy v ďalších atentátoch na Bali. Tie v roku 2002 pripravili o život 202 ľudí, prevažne austrálskych turistov. Pripisujú sa mu aj útoky v rokoch 2003-2004, ktoré si v indonézskej metropole Jakarta vyžiadali vyše 20 mŕtvych.

Podľa politických analytikov Noordin a jeho stúpenci vytvorili aj ďalšiu organizáciu, ktorá údajne vznikla v dôsledku sporov vnútri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu ohľadne atentátov, ktoré zabíjali aj nevinných moslimov. Noordinovo nové zoskupenie dostalo meno Tanzím káidat al-džihád (Tanzim Qaedat al-Jihad, Organizácia pre základňu svätej vojny) a jeho pôsobnosť sa vzťahuje na Indonéziu, Malajziu, Brunej a Filipíny.

Referencie

Externé odkazy 
Jemaah Islamiah – americká nezávislá organizácia Council on Foreign Relations o skupine Džamá islámíja
Tanzim Qaedat al-Jihad – BBC o novej Noordinovej skupine

Terorizmus
Skupiny označené za teroristické
Islamistické skupiny
Majstrovstvá sveta v korfbale 2011

Majstrovstvá sveta v korfbale 2011 boli 9. majstrovstvá sveta v korfbale. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IKF v korfbale v roku 2011. Konalo sa od 27. októbra5. novembra 2011 v Šao-sing, v Číne, za účasti 16 tímov. Po druhýkrát sa šampionát uskutočnil na ázijskom kontinente, keď predtým to bolo v roku 1995 v Indii.

Aréna

Kvalifikácia 

Pozn.: Wales, ako jeden z troch náhradníkov, nahradil Maďarsko, pretože to odstúpilo z finančných dôvodov. Wales je zároveň jediním nováčikom MS.

Nasadenie do skupín 

Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IKF k september 2011.

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Skupiny o 1.8. miesto

Skupina E

Skupina F

Skupiny o 9.16. miesto

Skupina G

Skupina H

Play off

Stretnutia o 13.16. miesto

Stretnutie o 15. miesto

Stretnutie o 13. miesto

Stretnutia o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

FINÁLE

Konečné poradie tímov

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2011 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej korfbalovej federácie 
 Výsledky MS 2011 

Korfbal v 2011
Majstrovstvá sveta v korfbale
Korfbal
Fiat Panda

Fiat Panda je mestské auto, navrhnuté talianskou automobilovou spoločnosťou Fiat, predstavené v roku 1980. Druhá generácia sa začala vyrábať od roku 2003. Preto je predchádzajúci model Fiatu Panda nazývaný "Stará Panda" a nový model "Nová Panda". Zaujímavosťou tohto vozidla je udelenie ocenenia Európskeho auta roku 2004, kde sa Fiat Panda umiestnil ako druhý v prvom roku sériovej výroby.

Prvá generácia
Fiat Panda navrhnutá talianskym dizajnérom Giorgettom Giugiarom predstavovala v roku 1980 typ tzv. „sedliackeho auta“. Hlavným dôvodom pridelenia tohto názvu sa stala nízka cena vozidla, ľahká dostupnosť a úloha obyčajného úžitkového vozidla bez akýchkoľvek doplnkov. 

Konštrukčné prvky Fiatu Panda ktoré pochádzali zo súčiastok a častí iných typov Fiatu odrážali praktickosť auta. Napríklad posuvné sedadlá ktoré sa dali sklopiť, odnímateľné sedacie súpravy či umývateľné autopoťahy, dverové výplne alebo okná, ktoré sa vyznačovali lacnou a jednoduchou výrobou pretože boli ploché. 
Novší model Fiat Panda 45 bol prvýkrát predstavený na autosalóne v Paríži v roku 1982, kde upútal mnohými vylepšeniami, ako napríklad päťstupňovou prevodovkou. 
O rok neskôr získal Fiat Panda modernejší dizajn kapacitou motora 965 cm3 a výkonom 36 kW. Pohon 4x4 a manuálna prevodovka boli zásluhou rakúskej firmy Steyr – Puch, ktorá dodávala Fiatu celé hnacie ústrojenstvo, počnúc spojkami, sedacími kĺbovými hriadeľmi, brzdami a prevodovkami. Tieto súčiastky sa ďalej spracovávali v talianskom Termini Imerse, čím sa kvalita karosérie podstatne zvýšila.

Druhá generácia
Modernejší vzhľad automobilu sa preniesol i do interiéru. Zaviedla sa inovácia ako pozinkované telo auta, čo lepšie bránilo korózií. Takisto dvere získali nový dizajn a okná ktoré sa dali vysunúť len do štvrtiny pôvodnej dĺžky, boli výrobcom odstránené a nahradili ich úplne vysúvacie okná.

Fiat Panda Van
Inovácia a dizajn Fiatu Panda sa z roka na rok menili. Výrobou Fiatu Panda Van ako malého nákladného vozidla výrobca upustil od zadných sedadiel. Zadné okná boli nahradené plastovými clonami a batožinový priestor sa otváral obyčajným spôsobom, nie ako dnešný hatchback.

Fiat Panda Young
Fiat Panda Young sa vyznačoval metalickým lakom, strešnými oknami, strešnými nosičmi ale aj ostrekovačmi. Tento model zavítal na trh v roku 1987 a začal sa predávať len v limitovanej sérií 500 kusov.

Panda Elettra
Novinkou sa stala Panda Elettra s plne elektrickým pohonom kde veľkosť batérií obsadila priestor zadných sedadiel a časť motorového priestoru so silou 19 koní.

Koniec výroby
Sprísnenie emisií a bezpečnostné postupy postupne priniesli vyradenie Fiatu Panda z výroby hoci vozidlo zostalo vo výrobe ešte do roku 2003. Celková životnosť Fiatu Panda však predstavuje najdlhšiu životnosť malého auta na európskom trhu.

Galéria

Iné projekty

Zdroj
 Česká encyklopédia áut značky Fiat.
 Článok o Fiat Panda na slovenskej encyklopédií Fiatu.

Panda
Miniautomobily
Bystruška Zawadského

Bystruška Zawadského (Carabus zawadszkii) je nelietavý druh chrobáka z rodu bystrušky (Carabus).

Žije vo Východnej Európe (na území Slovenska je to – Vihorlat, Slanské vrchy, Východné Karpaty a Malá Fatra).

Zdroje 
 bystruška Zawadského – NATURA 2000

Živočíchy európskeho významu
Bystruškovité
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2011

Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2011 boli 3. majstrovstvá sveta v halovom (box) lakrose. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie FIL v halovom lakrose v roku 2011. Konalo sa od 21.28. mája 2011 v Prahe, v Česku, za účasti 8 tímov. Po prvýkrát sa šampionát uskutočnil mimo severoamerického kontinentu. Všetky zápasy sa hrali na jedinom štadióne  Slávia Eden Arena. Jediným nováčikom na šampionáte bol slovenský tím.

Štadión

Výsledky

Skupina A

Skupina B

Play off

Dvojstretnutie o 7. miesto

Štvrťfinále

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

FINÁLE

Konečné poradie tímov

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2011 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej lakrosovej federácie 

Šport v 2011
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose
Lakros
Diskografia Katy Perry

Toto je diskografia americkej speváčky-skladateľky a hudobníčky Katy Perry, ktorá sa skladá z troch štúdiových albumov, jedného koncertného albumu, dvoch EP, desiatich singlov (ako sólová interpretka), rovnako ako dvoch ako spolupracujúca interpretka a troch propagačných singlov.

Albumy

Štúdiové albumy

Koncertné albumy

EP

Single

Hlavný interpret

Spolupracujúci interpret

Propagačné single

Ďalšie skladby v rebríčkoch

Videoklipy

Poznámky
 A   Predajné hodnoty v USA pre album One of the Boys do mája 2011.
 B  Predajné hodnoty v USA pre album Teenage Dream do septembra 2011.
 C  Predajné hodnoty v Spojenom kráľovstve pre album Teenage Dream do júna 2011.

Referencie

Externé odkazy
Diskografia Katy Perry na KatyPerry.com

Perry, Katy
Börje Salming

Anders Börje Salming (* 17. apríl 1951, Kiruna, Švédsko) je bývalý švédsky hokejista.

Ako prvý Švéd a druhý Európan (prvý bol Vladislav Tretiak) bol uvedený v roku 1996 do Siene slávy.

Individuálne ocenenia 
 1x zvolený do 1. All Star tímu (1977)
 5x zvolený do 2. All Star tímu (1975, 1976, 1978, 1979, 1980)
 3x účasť v NHL All-Star Game (1976, 1977, 1978)
 zaradený do Siene slávy v roku 1996

Medzinárodné úspechy 
 bronzová medaila z Majstrovstiev sveta v roku 1972
 strieborná medaila z Majstrovstiev sveta v roku 1973

Rekordy 
 najtrestanejší hráč Elitserien v sezóne 1991-1992

Štatistiky

Externé odkazy 
 Börje Salming v Hockey Hall of Fame

Zdroj 

Švédski hokejisti
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Toronto Maple Leafs
Členovia Hokejovej siene slávy
Narodenia v 1951
Žijúci ľudia
Osobnosti z Kiruny