joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Biela samota

Biela samota je rad 24 dvestoročných líp malolistých pozdĺž cesty na Bielu samotu pri obci Trávnica.

Fauna 
Od roku 2009 prebieha každoročne pri obci Trávnica monitoring bežných druhov vtákov metódou bodového transektu, pričom stromoradie Biela samota je jedným z bodov, kde sa v jarných mesiacoch každý rok zaznamenávajú vtáčie druhy. Už v 60. rokoch 20. storočia tu chodili deti zbierať lipový kvet a vyberať mladé dudky z dutín líp. (Ľubomír Polák, občan obce Trávnica in verb.)

V stromoradí líp a v krovinatom podraste v okolí hniezdia i nachádzajú potravu či úkryt rôzne druhy vtákov. 

Na jar spievajú v korunách líp rôzne spevavce ako drozd čierny (Turdus merula), drozd plavý (Turdus philomelos), pinka obyčajná (Fringilla coelebs), stehlík obyčajný (Carduelis carduelis), strnádka obyčajná (Emberiza citrinella), glezg obyčajný (Coccothraustes coccothraustes), vlha obyčajná (Oriolus oriolus) a sedmohlások obyčajný (Hippolais icterina).

Kroviny a spodné konáre stromov obývajú a oživujú svojim vytrvalým spevom rôzne druhy peníc, ako penica čiernohlavá (Sylvia atricapilla) a penica obyčajná (Sylvia communis) tiež slávik obyčajný (Luscinia megarhynchos) a strakoš obyčajný (Lanius collurio).

Na kmeňoch si hľadá potravu i stavia hniezdne dutiny ďateľ veľký (Dendrocopos major). Dutiny ďatľov alebo prirodzené bútľaviny vyhľadáva škorec obyčajný (Sturnus vulgaris), sýkorka veľká (Parus major), brhlík obyčajný (Sitta europaea) a v minulosti i vyššie spomínaný dudok chochlatý (Upupa epops).

Veľmi nápadné sú svojim hlasom a nápadným správaním nasledujúce druhy: kukučky obyčajné (Cuculus canorus), hrdlička poľná (Streptopelia turtur), sojka obyčajná (Garrulus glandarius), bažant obyčajný (Phasianus colchicus) a myšiak hôrny (Buteo buteo).

V zime to možno stretnúť králika zlatohlavého (Regulus regulus), drozda čvíkotu (Turdus pilaris) i drozda čierneho (Turdus merula), pinku severskú (Fringilla montifringilla), hýľa obyčajného (Pyrrhula pyrrhula), sýkorku hôrnu (Parus palustris) i jastraba krahulca (Accipiter nisus).

Počas migrácie bol začiatkom novembra 2011 v blízkych krovinách odchytený drozd červenkavý (Turdus iliacus) a bol videný ďateľ malý (Dendrocopos minor).

O 122 vtáčich druhoch katastra obce Trávnica pojednáva slovom i obrazom publikácia z roku 2015.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Chránené stromy na Slovensku
Trávnica
Majstrovstvá sveta v halovom pozemnom hokeji 2018

Majstrovstvá sveta v halovom pozemnom hokeji 2018 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev sveta v halovom pozemnom hokeji, ktoré organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konal sa v dňoch od 7.11. februára 2018 v Berlíne, v Nemecku, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Belgicka a Kazachstanu a družstvá žien Švajčiarska a USA. V mužskej kategórii zvíťazilo , ktoré vo finálovom stretnutí vyhralo nad obhajcom titulu z . V ženskej kategórii získalo tretí titul domáce , keď vo finále zvíťazilo nad obhajcom titulu z .

Nemecký Berlín bol zvolený za organizátora MS kongresom FIH v januári 2017. Pôvodne mala turnaj organizovať Argentína. Nemecko bolo organizátorom svetového šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 2003 a 2015, vždy v Lipsku. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Max-Schmeling-Halle s kapacitou 8 500 divákov a jej 3 bočných halách.

Kvalifikácia 
Družstvá sa na MS kvalifikovali podľa nasledovného kvalifikačného kľúča:

Pozn.: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.

Aréna

Výsledky

Muži

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Ženy

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Play-off

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Štvrťfinále

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie 

Muži

Ženy

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
 Oficiálna stránka Nemeckého zväzu pozemného hokeja

Zdroje 
 Turnaj mužov a žien MS 2018 na stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
 Turnaj mužov a žien MS 2018 na štatistickej stránke Medzinárodnej federácie pozemného hokeja 
 Turnaj mužov a žien MS 2018 na stránke the-sports.org 
 MS 2018 na stránke Nemeckého zväzu pozemného hokeja 

Pozemný hokej v 2018
Majstrovstvá sveta v halovom pozemnom hokeji
Pozemný hokej
2018 v Nemecku
Lena Headeyová

Lena Kathren Headey (* 3. október 1973, Hamilton, Bermudy) je anglická herečka a filmová producentka.

Detstvo 
Odmalička žila a bola vychovávaná v Yorkshire, v Anglicku, odkiaľ pochádzali jej rodičia John a Sue. Počas dospievania sa presťahovala do Londýna. Tu sa začala rozbiehať jej herecká kariéra, keď na seba počas predstavovania divadelnej hry pritiahla pozornosť kastingového agenta. Svoju prvú rolu si zahrala vo filme Waterland (1992).

Kariéra 
Počas jej hereckej kariéry, trvajúcej vyše 15 rokov, ukázala Lena svoj talent v rôznych roliach a žánroch. Isté obdobie bola v Indii, kde v roku 1994 hrala v Disney filme The Jungle Book a neskôr v Nórsku, kde natáčala film Aberdeen (2000). Za túto rolu dostala ocenenie Silver Iris Award za najlepší herecký výkon na filmovom festivale v Bruseli v roku 2001. Hrala aj vo filme Kliatba bratov Grimmovcov (2005) a v roku 2006 dostala úlohu vo veľkofilme 300. Avšak jej najväčšia a najznámejšia rola je postava kráľovnej Cersei Lannister, ktorú stvárňuje v seriáli stanice HBO, Game of Thrones.

Osobný život 
V máji 2007 sa vydala za hudobníka Petra Loughrana, s ktorým má syna Wylieho (* 31. marec 2010). Priznala, že po pôrode trpela popôrodnou depresiou. V júli 2012 podala žiadosť o rozvod. Rozviedli sa 26. decembra 2013. 

10. júla 2015 porodila svoje druhé dieťa, dcéru Teddy, ktorú má s režisérom Danom Cadanom (jej kamarát z detstva, s ktorým pracovala na filme The Devil's Wedding). Pár sa údajne zasnúbil a plánujú sa vziať v lete 2018.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Anglické dabingové herečky
Howard Florey

Sir Howard Walter Florey (* 24. september 1898, Adelaide, Austrália† 21. február 1968, Oxford, Spojené kráľovstvo) bol austrálsky patológ a farmakológ.

V roku 1945 spolu s A. Flemingom a E. B. Chainom získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objav penicilínu.

Ocenenia 
V roku 1941 bol zvolený za člena („fellow“) Kráľovskej spoločnosti, ktorá mu v roku 1951 udelila Kráľovskú medailu, a v roku 1957 Copleyovu medailu. V roku 1958 bol ako vôbec prvý Austrálčan zvolený za jej prezidenta. V roku 1945 získal Listerovu medailu. V roku 1964 bol zvolený za člena American Academy of Arts and Sciences. Od roku 1964 do roku 1966 bol kancelárom Australian National University, žil ale v Anglicku.

V roku 1944 bol povýšený do rytierskeho stavu, v roku 1965 mu bol udelený titul Baron Florey, of Adelaide im Commonwealth of Australia und of Marston im County of Oxfordshire a stal sa doživotným peerom. V rovnakom roku mu bol udelený Order of Merit.

22. januára 2009 po ňom pomenovala Medzinárodná astronomická únia mesačný kráter ležiaci juhozápadne od krátera Peary a severozápadne od krátera Byrd.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sir Howard Walter Florey

Austrálski chemici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Držitelia Copleyovej medaily
Austrálski nositelia Nobelovej ceny
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Úmrtia na infarkt myokardu
Osobnosti na austrálskych poštových známkach
Osobnosti z Adelaide
Austrálske osobnosti anglického pôvodu
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Členovia Ruskej akadémie vied
Členovia Snemovne lordov
Flores (department)

Flores () je department nachádzajúci sa v centrálnej časti Uruguaja. Susedí iba s uruguajskými departmentmi. Na severe s depatmentom Durazno, na východe s Florida, na juhu so San José a na západe so Soriano. Hlavným mestom departmentu je mesto Trinidad, ktoré leží uprostred departmentu. V departmente Flores žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 25 050 ľudí, zaberá plochu 5 144 km2, čo ho radí medzi územne menšie departmenty, pričom z hľadiska počtu obyvateľov je úplne najmenším departmentom.

Department bol vytvorený v roku 1885 a teda je najmladším uruguajským departmentom, ktorý bol vytvorený ako úplne posledný. Pri svojom vytvorení bol vyčlenený z departmentu San José.

Zoznam miest a obcí v departmente 
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011. Celkovo sa však v tomto departmente nachádza iba šesť sídel. Zhruba 2 000 ľudí žije na rôznych vidieckych samotách, ktoré nie sú súčasťou žiadneho sídla.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka samosprávy

Departmenty v Uruguaji
Orech čierny pri Mudroňove

Orech čierny pri Mudroňove je stopäťdesiatročný orech čierny, ktorý sa nachádza na okraji lesného porastu pri poľnej ceste od obce Mudroňovo. Je chránený podľa Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Nitre, 2/1996 z hľadiska vedeckého, ekologického, krajinárskeho a estetického.

Referencie

Iné projekty 

Chránené stromy na Slovensku
Mudroňovo
Námestie Jána Mathého

Námestie Jána Mathého (predtým Námestie nádeje), je námestie v Košiciach, v mestskej časti Sever vo štvrti Mier.

Názov námestia 
Do 19. januára 2013 sa nazývalo Námestie nádeje, v tento deň sa uskutočnil slávnostné premenovanie Námestia nádeje na Námestie Jána Mathého za účasti manželky Jána Mathého Evy, bývalého primátora mesta Košice Richarda Rašiho, starostu MČ Košice - Sever Vladimíra Beskida ako súčasť programu Otváracieho ceremoniálu Košice 2013.

Námestie dostalo meno po jednom z najvýraznejších slovenských sochárov – Jána Mathého, ktorý žil v mestskej časti Sever. Pre jeho rodné mesto Košice vytvoril množstvo monumentálnych realizácií, ktoré dodnes dotvárajú ulice mesta. Okrem iných je známa jeho plastika Sám v košickom krematóriu či Češúca sa pred Poliklinikou Sever alebo Odpočívajúca rodina vo fontáne priamo na tomto námestí.

Blízke ulice 
 Národná trieda
 Hlinkova ulica
 Park mládeže

Objekty 
 OD Mier (Billa)
 Sucha Odpočívajúca rodina vo fontáne

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Námestie Jána Mathého na mape Košíc

Námestia v Košiciach
Košice - Sever
Letné olympijské hry 1904

III. letné olympijské hry sa uskutočnili v čase od 1. júla do 23. novembra 1904 v St. Louis v americkom štáte Missouri. Aj tu sa hry stali súčasťou výstavy, tentoraz spojené s historickým výročím mesta. Hier sa zúčastnili predovšetkým domáci športovci, Kanaďania a Kubánci, a to hlavne kvôli problémom s dopravou z Európy.

Kandidátske mestá 
Ďalším kandidátskym mestom na usporiadanie III. olympijských hier bolo americké Chicago.

Medaily podľa štátov 
(Usporiadateľská krajina je označená tučne.)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

 
1904
Šport v 1904
OH
Národné námestie

Národné námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. 

Nachádza sa tu pobočka Národnej banky Slovenska, Boutique Hotel Rokoko a zastávky mestskej hromadnej dopravy.

Blízke ulice 
 Národná trieda
 Slovenskej Jednoty
 Gorkého ulica
 Tolstého ulica

Objekty 
 Národná banka Slovenska
 Hornád
 Rokoko Boutique Hotel

Pošta 
V blízkosti sa nachádza pošta Košice 4

PSČ: 040 04

Externé odkazy 
 Národné námestie na mape Košíc
 
Námestia v Košiciach
Lipy pri Radave

Lipy pri Radave tvorí skupina 9 dvestopäťdesiatročných líp malolistých, ktoré sa nachádzajú na cintoríne obce Radava. Sú chránené podľa Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Nitre, 2/1996 z hľadiska vedecko-výskumného, náučného a kultúrno-výchovného.

Fauna 
Z cicavcov boli zistené netopiere, podľa popisu miestnych občanov pravdepodobne zástupcovia rodu Pipistrellus. Priamo na lipách sú hniezda veveríc.

O vtákoch sú len skromné poznatky zo zimy 2018. Boli tu zistené zimujúce strnádky (Emberiza citrinella), drozd čierny (Turdus merula), sýkorka veľká (Parus major) a straky (Pica pica).

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Chránené stromy na Slovensku
Radava
Prenosová sústava

Prenosová sústava slúži na prenos elektrickej energie z elektrární do veľkých elektrických staníc alebo uzlov spravidla vyššieho napätia. Je to jedna z dvoch častí elektrizačnej sústavy, druhou je distribučná sústava. Úlohou prenosovej sústavy je „poskytovanie prenosových a systémových služieb, vrátane zabezpečenia prenosu elektrickej energie do podriadených distribučných sústav a oprávneným odberateľom“. Na Slovensku sa pre prenosovú sústavu používa aj termín nadradená sústava.

V Česko-Slovensku 
Za začiatok vzniku jednotnej elektrizačnej sústavy v Česko-Slovensku sa považuje prepojenie českej a moravskej elektrizačnej sústavy v roku 1950. Tiež sa pokračovalo v zámere výstavby siete 220 kV, ktorá mala prepojovať prebytkovú oblasť Mostu cez nedostatkovú oblasť východných Čiech a južnej Moravy s prebytkovou oblasťou Ostravy. Neskôr bola táto sieť napojená na Ostravsku aj na stredné Slovensko. Slovenské a české prenosové sústavy (vtedy v Československu) boli prepojené v roku 1953 220kV vedením Bystričany - Lískovec.  Od roku 1952 fungovala v hladine 220 kV a zároveň umožňovala aj cezhraničnú spoluprácu.

V Česko-Slovensku bola v roku 1989 tvorená vedeniami 220 kV a 400 kV a k roku 1988 tvorila 3778 km nerozvinutých vedení.

Po samostatnosti 
Prenosovú sústavu na Slovensku prevádzkuje Slovenská elektrizačná prenosová sústava (SEPS), energetická spoločnosť v plnom vlastníctve štátu, ktorá „vykonáva činnosť prevádzkovateľa prenosovej sústavy SR tak ako to požaduje Smernica 2003/54/ES“. Medzi hlavné úlohy teda patrí prevádzka Prenosovej sústavy SR vrátane dispečingu. Spoločnosť tiež sprostredkuje nákup a predaj elektrickej energie z a do zahraničia a vykonáva ďalšie podporné služby. SEPS vlastní 3 043,879 vedení v rozvinutej dĺžke z toho 2 138,197 v 400 kV, 825,886 km v 220 kV a 79,796 v hladine 100 kV.

V Česku prenosovú sústavu zaisťuje spoločnosť ČEPS, a. s. so 42 rozvodňami, 75 transformátormi a 3724 km vedení 400 kV a 1909 km vedení 220 kV.

Referencie

Externé odkazy 
 Slovenská elektrizačná prenosová sústava
 ČEPS : prevádzkovateľ prenosovej sústavy v Česku

 
Elektrická energia
Kúpalisko Žižkova

Kúpalisko Žižkova (taktiež známe ako Baclíkov bazén alebo bazén pre neplavcov) sa nachádza v starom meste na Žižkovej ulici priamo oproti multifunkčnému centru River Park.

História 
Výstavba začala v roku 1941 a kvôli niekoľkým prerušeniam výstavby bolo dostavané až v roku 1968. Skúšobne napustili hlavný bazén v roku 1968 a kvôli trhline behom troch dní vytiekol. Po napustení sa vo výstavbe nepokračovalo.

Mala to byť moderná a ekologická stavba pre 2 500 návštevníkov. Okrem troch bazénov, skokanskej veže, šatní a plochy na slnenie, tu chceli postaviť aj malú rehabilitačnú kliniku a výletnú reštauráciu. Voda sa mala čerpať z Dunaja, do bazénov mala stekať umelým vodopádom po skale blízkeho bývalého kameňolomu, na ktorej by sa ohrievala slnečnou energiou. Pôvodne mal mať bazén hĺbku 5 m, ale kvôli podzemným priestorom, ktoré to neumožňovali, zmenili hĺbku na 2,5 m.

Po roku 1989 boli snahy priestor oživiť, aktivisti tam zorganizovali aj niekoľko kultúrnych podujatí.

Súčasnosť 
Pozemok v roku 2002 predalo mesto firme MT Real. Keďže firma čiastku v stanovenej lehote nezaplatila, mesto od zmluvy odstúpilo. V novembri 2014 však krajský súd na základe odvolania rozhodol v prospech developerskej firmy a nariadil okresnému súdu vo veci konať odznova. V marci roku 2016 podľa listu vlastníctva je majiteľom MT Real.

Po roku 1995 bazén chátra a zarastá vegetáciou. V priestoroch malého vnútorného bazéna teraz bývajú bezdomovci. Vnútorné steny bazénu sú posprejované a všade po pozemku sú rozhádzané odpadky.

Externé odkazy 
Tip z mapy kultových miest: Bazén pre neplavcov - bratislava.sme.sk
Na kúpalisko pod hradom si Bratislavčania pamätajú, mesto sa o pozemok stále súdi - tv.sme.sk

Zaniknuté stavby v Bratislave
Danuše Nerudová

Prof. Ing. Danuše Nerudová, Ph.D. (* 4. január 1979, Brno) je česká ekonómka, od 1. februára 2018 do 31. januára 2022 rektorka Mendelovej univerzity v Brne. Na tejto univerzite bola tiež najmladšou vedúcou Ústavu účetníctví a daní, docentkou, profesorkou, prorektorkou a tiež rektorkou.

Život 
Nerudová ukončila svoje štúdium na Provozně ekonomickej fakulte Mendelovej univerzity v roku 2002, o tri roky neskôr získala doktorát. V čase zvolenia viedla Ústav účetnictví a daní na Provozně ekonomickej fakulte. Je autorkou knihy Harmonizace daňových systémů zemí Evropské unie.

Rektorka Mendelovej univerzity 
Do funkcie rektorky bola zvolená 18. októbra 2017. Získala 21 hlasov od 32 členov akademického senátu, dovtedajší rektor Ladislav Havel šesť. Ohradila sa voči chýbajúcemu ceremoniálu, ktorý je s menovaním rektorov obvykle spojený. Vymenovací dekrét dostala od ministra školstva, nie prezidenta Miloša Zemana. Na univerzite chcela uskutočniť genderový audit. Tvrdí, že nie je feministka a že muži a ženy sú rôzni, ale mali by mať rovnaké príležitosti. Plánovala tiež reformy personálneho riadenia a zlepšenie postavenia školy v medzinárodných rebríčkoch. Funkčné obdobie jej trvalo do konca januára 2022.

18. októbra 2021 bol zvolený jej nástupca, Vojtěch Adam. Adam však rezignoval ešte pred začiatkom funkcie kvôli pochybnostiam v publikáciách. 16. marca 2022 akademický senát zvolil nového rektora, stal sa ním dovtedajší dekan Agronomickej fakulty, Jan Mareš. Univerzitu dočasne viedol Robert Plaga.

Politické pôsobenie 
31. mája 2022 oficiálne oznámila kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2023.

Referencie

Externé odkazy 
 Osobná webová stránka
 Profil na stránkách Mendelovej univerzity

Osobnosti z Brna
Českí ekonómovia
Českí univerzitní profesori
Absolventi Provozne ekonomickej fakuly Mendelovej univerzity v Brne
Vyučujúci na Provozne ekonomickej fakulte Mendelovej univerzity v Brne
Rektori Mendelovej univerzity v Brne
Klub 27

Klub 27 (angl. 27 Club) je zoznam hudobných celebrít, ktorých spája smrť vo veku 27 rokov. Medzi najznámejších "členov" klubu patria Jim Morrison, Jimi Hendrix, Kurt Cobain či Amy Winehouse. Klub 27 sa stal počas rokov kultúrnym fenoménom a je často spomínaný v hudbe, filme, či literatúre. Klub 27 sa taktiež stal terčom konšpiračných teórií.

Dejiny 
Brian Jones, Jimi Hendrix, Janis Joplin a Jim Morrison všetci nešťastne zahynuli medzi rokmi 1969 a 1971 vo veku 27 rokov. Spoločnosť si spojitosť týchto významných úmrtí všimla a začala polemizovať, čo číslo 27 znamená. V roku 1994, úmrtím Kurta Cobaina, sa teória Klubu 27 vrátila do povedomia. Smrť Amy Winehouse v roku 2011 taktiež upútala veľkú pozornosť médií a konšpirátorov. Keďže Klub 27 nie je oficiálny klub, či skupina, nedá sa presne určiť, koľko má členov. Taktiež v Klube 27 nemusia byť len členovia z hudobného priemyslu, za členov sa považovali aj americký herec ruského pôvodu Anton Yelchin, či graffitti umelec Jean-Michel Basquiat.

Teórie 
Žiadne vedecké štúdie nepotvrdzujú, že by hudobníci mali vyššiu tendenciu zomierať vo veku 27 rokov. Za vysvetlenie Klubu sa niekedy označuje drogová závislosť či závislosť na alkohole a divoký životný štýl, ktorý u hudobníkov v 60. a 70. rokoch bol veľmi rozšírený. Teórie o Klube zahŕňajú referencie na numerológiu, psychologickú stránku ľudí, vplyv drog na ľudské telo a taktiež aj na pakt so Satanom.

Referencie

Zdroj 
 

Smrť
Čertov (prírodná rezervácia)

Čertov je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Kysuce.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Lazy pod Makytou v okrese Púchov v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1993 na rozlohe 84,62 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Rezervácia sa nachádza na území Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.

Predmetom ochrany sú: Prirodzené lesné spoločenstvá poskytujúce vhodný objekt k štúdiu vývoja, rastu a štruktúry prirodzených lesných geobiocenóz na flyši v stredných horských polohách Javorníkov.

Referencie

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Čertov, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 

Prírodné rezervácie v Trenčianskom kraji
Chránené územia v okrese Púchov
Lazy pod Makytou
Marek Vagovič

Marek Vagovič (* 24. apríl 1974, Bratislava) je slovenský investigatívny novinár, komentátor a moderátor.

Životopis 
Vyštudoval históriu na Trnavskej univerzite v Trnave.
Ako investigatívny novinár pracuje od svojich 26 rokov. Pracoval v redakciách Pravda, SME, .týždeň a Domino fórum. V Domine Fórum v roku 2002 uverejnil svoj prvý článok o podozreniach z korupcie na Univerzite Komenského. Od januára 2007 bol v SME a vo februári 2011 sa vrátil do .týždňa. Na portáli aktuality.sk zakladal oddelenie investigatívneho tímu. Do tímu vzal troch ľudí (podľa vlastných slov): „stavil na skúsenú novinárku Annamáriu Dömeovú a perspektívnych mladých reportérov Jána Kuciaka a Veroniku Šmiralovú“.

V apríli 2022 pôsobenie v Aktualitách po šiestich rokoch ukončil a nastúpil do vydavateľstva denníka Postoj. Od novembra 2022 má tiež moderovať novú diskusnú reláciu RTVS Pod povrchom.

V období 2006 až 2016 bol 15-krát nominovaný na Novinársku cenu Nadácie otvorenej spoločnosti a sedemkrát ju vyhral.

Knižné publikácie 
 Kniha opisuje históriu strany SMER a pozadie jej hlavných predstaviteľov.
 
 Kniha opisuje politické udalosti od roku 2016 až po súčasnosť okolo vraždy investigatívneho novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej.

Ocenenia 
 2005: Novinárska cena za Najlepší analyticko-investigatívny príspevok v printových médiách (.týždeň)
 2006: Novinárska cena za Najlepší analyticko-investigatívny príspevok v prinotvých médiách (spolu s Jozefom Majchrákom a Robertom Žitňanským; (.týždeň)
 2007: Novinárska cena za Najlepší analyticko-investigatívny príspevok v prinotvých médiách, spoločne s Cenou Združenia vydavateľov periodickej tlače Slovenska (SME)
 2011: Novinárska cena za Najlepší rozhovor v printových médiách a za Najlepší analyticko-investigatívny príspevok v prinotvých médiách (.týždeň)
 2014: Novinárska cena za Najlepší rozhovor v printových médiách (.týždeň)
 2017: Novinárska cena v kategórii Písaná žurnalistika – Najlepší rozhovor (aktuality.sk)
 2018: Biela vrana

Referencie

Externé odkazy 
 Marek Vagovič – články autora na portáli Aktuality.sk
 Marek Vagovič – články autora v denníku Postoj
 Novinár Vagovič: Nechcel som čakať na rozsudky. To, čo sa dialo, bolo hrozné (textová verzia) – rozhovor Moniky Tódovej ku knihe Padreho klan (2022)

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí novinári
Laureáti Bielej vrany
Laureáti Novinárskej ceny
Absolventi Trnavskej univerzity v Trnave
Xiaomi Mi Max 2

Xiaomi Mi Max 2 je telefón (phablet) čínskej značky Xiaomi, uvedený v máji roku 2017. Je nástupcom modelu Xiaomi Mi Max.

Prístroj je vybavený osemjadrovým procesorom Qualcomm Snapdragon 625 (8x 2.0 GHz Cortex-A53) GPU Adreno 506, 4GB RAM, a IPS displej 6.44" s rozlíšením FullHD. Operačný systém je Android 7.0 (Nougat).

Vyrába sa vo verzii s internou pamäťou 64 GB a 128 GB.

Externé odkazy 
 Profil na stránke výrobcu (eng.)
 Recenzia na MojeRecenze.eu
 profil na AndroidTip.cz

Smartfóny
Günter Blobel

Günter Blobel (* 21. máj 1936, Niegosławice, Poľsko – † 18. február 2018, New York, New York, USA) bol nemecko-americký lekár, biochemik a cytológ, jeden z najvýznamnejších a najuznávanejších vedcov zaoberajúcich sa proteínmi a proteosyntézu.

Od roku 1968 pracoval na Rockefeller University v New Yorku. V roku 1999 dostal za objav cielenia proteínov (proteín targeting) Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu. Od roku 2001 bol členom Pápežskej akadémie vied.

Žil na Manhattane v Upper East Side spolu s manželkou Laurou Maioglio.

Okrem svojich vedeckých úspechov sa preslávil tiež podporou opravy Drážďan, založil občianske združenie Friends of Dresden a finančnú čiastku, ktorú získal v rámci Nobelovej ceny (asi 820 000 Euro), venoval na opravu drážďanského kostola Frauenkirche.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 životopis v časopise Vesmír (pdf)
 Blobel 's page at Rockefeller University
 Blobel 's Nobel Prize Autobiography
 Freeview video 'An Interview with Günter Blobel' by the Vega Science Trust
 Official site of the Louisa Gross Horwitz Prize
 Information about Blobel as Distinguished German-American of the Year 2005 (German-American Heritage Foundation)

Zdroj 

Biochemici USA
Nemeckí biochemici
Lekári USA
Nemeckí lekári
Sliezske osobnosti
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Absolventi Albert-Ludwigs-Universität Freiburg
Absolventi Eberhard Karls Universität Tübingen
Členovia Pápežskej akadémie vied
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Členovia Ruskej akadémie vied
Úmrtia na rakovinu prostaty
Tacuarembó (department)

Tacuarembó () je department nachádzajúci sa na severe centrálnej časti Uruguaja. Na severe sa nachádza department Rivera, na východe, resp. severovýchode Cerro Largo, na juhu, resp. juhovýchode Durazno, na juhozápade Río Negro, na západe Paysandú a na severozápade Salto. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Tacuarembó, ktoré leží na severe departmentu. V departmente Tacuarembó žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 90 053 ľudí, zaberá plochu 15 438 km2, čo z neho robí najväčší department z hľadiska územia a stredne veľký z hľadiska počtu obyvateľov.

Department bol vytvorený v roku 1837, keď bol vyčlenený z departmentu Paysandú. Z jeho územia bol neskôr vyčlenený department Rivera.

Zoznam miest a obcí v departmente 
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka samosprávy

Departmenty v Uruguaji
Alexander Ilečko

Alexander Ilečko (* 25. február 1937, Bratislava) je slovenský sochár.

Život 
Narodil sa v roku 1937 v Bratislave. Maturoval na gymnáziu v Revúcej v roku 1954. V rokoch 19541961 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na Oddelení monumentálneho maliarstva u prof. Petra Matejku a prof. Jána Mudrocha a oddelení reliéfneho sochárstva prof. Fraňa Štefunka a prof. Rudolfa Pribiša. V roku 1967 absolvoval postgraduálne štúdium na Akadémii výtvarných umení vo Viedni. Venuje sa sochárstvu.

Ilečkova tvorba je veľmi variabilná, nestereotypná a štýlovo neviazaná na umelecké smery. Ako sám priznáva osudným sa mu stalo drevo a tak vytvoril niekoľko rozmerných priestorových kompozícii z dreva, metamorfózy plastík žien v rôznych fázach života, ako aj subtílne a bizarne deformované plastiky z epoxidu, hliny alebo bronzu.

V roku 1973 vznikol súbor Hlavy z kolorovanej a glazovanej hliny. Neskôr svoj vzťah k svojim generačným druhom, ale aj rodinným príslušníkom, vyjadruje práve vytvorením niekoľkých búst (vyše 30) – busta Ivan Popovič, Peter Jaroš a pod.

Alexander Ilečko je jedným zo zakladateľov Sochárskych sympózií v Moravanoch nad Váhom. Vystavoval na samostatných aj kolektívnych výstavách v Bratislave, Prahe, Paríži, Brne, Piešťanoch a pod.

Referencie

Externé odkazy 
 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí sochári
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Provincia (Argentína)

Provincia je územná jednotka v Argentíne. Argentína je federálny štát, je rozdelená na 23 provincii a jedno autonómne mesto Buenos Aires. Buenos Aires je súčasne federálne hlavné mesto, ktoré nie je súčasťou žiadnej provincie. Každá provincia, aj hlavné mesto, majú vlastnú ústavu, no fungujú v rámci federálneho systému. Provincie sa ďalej delia na departmenty () a obce (). Iba provincia Buenos Aires sa nedelí na departmenty, ale na tzv. partidos. Mesto Buenos Aires sa delí na mestské časti () a komúny ().

Dejiny 
Už počas argentínskej vojny za nezávislosť sa začali formovať prvé provincie, ktoré vznikali na základe rozhodnutí mestských rád (cabildo) v jednotlivých mestách Miestokráľovsta Río de la Plata, resp. Spojených provincii La Platy. Pôvodne bolo vytvorených trinásť provincii. V roku 1834 vznikla provincia Jujuy, čím sa stala štrnástou provinciou. V tom čase už prebiehala dlhá argentínska občianska vojna, ktorá mala za následok ďalšie zmeny v územnej štruktúre krajiny. V roku 1852 sa od Argentínskej konfederácie svojvoľne oddelila provincia Buenos Aires a vyhlásila Štát Buenos Aires. Súčasťou krajiny sa provincia Buenos Aires stala znova v roku 1861, kedy súčasne akceptovala federálnu ústavu. Podľa nej sa mesto Buenos Aires malo oddeliť od jeho provincie a stať sa samostatnou územnou jednotkou. Ňou sa stalo až v roku 1880, kedy bolo hlavné mesto Buenos Aires vyhlásené za samostatnú federálnu oblasť oddelenú od provincie Buenos Aires. V nasledujúcich rokoch začali vznikať ďalšie nové provincie. Posledná provincia vznikla v roku 1990, bola ňou Tierra del Fuego, Antártida e Islas del Atlántico Sur.

Zoznam provincii

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 História argentínskych provincii

 
Administratívne členenie Argentíny
Súčanka (prírodná pamiatka)

Súčanka je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.

Nachádza sa v katastrálnom území obcí Dolná Súča, Hrabovka a Skalka nad Váhom v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1983 na rozlohe 6,77 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.

Predmetom ochrany je: Zachovalý fragment podhorského potoka a jeho brehových porastov pre vedecké a výskumné ciele, ako aj významná ekostabilizačná funkcia.

Referencie

Pozri aj 
Súčanka

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Súčanka, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky

Zdroj 

Prírodné pamiatky v Trenčianskom kraji
Chránené územia v okrese Trenčín
Dolná Súča
Skalka nad Váhom
Hrabovka (okres Trenčín)
Varínske podolie

Varínske podolie je geomorfologický podcelok Žilinskej kotliny.

Vymedzenie 
Rozkladá sa východne od Žiliny a zahŕňa celú Terchovskú dolinu a povodie Varínky. Územie v tvare trojuholníka je vklinené medzi Malú Fatru a Kysuckú vrchovinu. Z juhozápadu ho ohraničuje údolie Váhu, západne od Varína nadväzuje Žilinská pahorkatina, severná hranica oddeľuje Kysucké bradlá a na juhovýchode sa ostro dvíha Krivánska Fatra. Na juhu malá časť Varínskeho podolia susedí s Lúčanskou Fatrou.

Ochrana územia 
Takmer celé územie (mimo malej časti na juhozápade) patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra. Na riečke Varínka je prírodná pamiatka Krasniansky luh.

Osídlenie 
Vo Varínskom podolí ležia obce Terchová, Belá, Stráža, Dolná Tižina, Krasňany, Varín a Nezbudská Lúčka. Dopravne toto územie obsluhuje cesta Žilina – Párnica, južným okrajom vedie železničná trať Žilina – Košice a jedinečné dopravné spojenie vytvára kompa v Nezbudskej Lúčke.

Pozri aj 
 Žilinská kotlina

Referencie 

Žilinská kotlina
Podolia na Slovensku
Geomorfologické podcelky na Slovensku
David Baltimore

Profesor David Baltimore (* 7. marec 1938, New York, New York, USA) je americký mikrobiológ, priekopník genetického inžinierstva.

Je autorom Baltimorovej klasifikácie vírusov z roku 1971. V roku 1975 získal spolu s Renatom Dulbecco a Howardom Martinom Temin Nobelovu cenu za fyziológiu a lekárstvo za "prínos rozvoju onkovirológie".

Je členom Pápežskej akadémie vied (od 1978) a Národnej akadémie vied Spojených štátov amerických. Bol prezidentom Rockefellerovej univerzity (1990-1991), Caltechu (1997-2006) a American Association for the Advancement of Science (2007).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 site David Baltimore
 Autobiography 
 David Baltimore's seminars: "Danger from the Wild: HIV, Can We Conquer It?"
 PBS interview with Baltimore on AIDS, hepatitis, vaccines and science politics

Zdroj 

Mikrobiológovia USA
Členovia Pápežskej akadémie vied
Členovia United States National Academy of Sciences
Členovia American Academy of Arts and Sciences
Členovia Francúzskej akadémie vied
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Nositelia Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu
Nositelia National Medal of Science
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Osobnosti z New Yorku
Veľký Inovec (prírodná pamiatka)

Veľký Inovec je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Ponitrie.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Tekovské Nemce v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1992 na rozlohe 8,4 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Po západnom okraji chráneného územia prechádza žltá turistická značka vedúca z Tekovských Nemcov na vrchol Veľkého Inovca. 

Predmetom ochrany je: Reliktná forma andezitového prúdu vrcholového typu ako dokladu geologického a geomorfologického vývoja reliéfu vulkanických štruktúr Pohronského Inovca a zachovalých rastlinných a živočíšnych spoločenstiev podhorského až horského stupňa na vulkanickom podloží.

Referencie

Pozri aj 
Veľký Inovec

Iné projekty

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Veľký Inovec, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Prírodné pamiatky v Nitrianskom kraji
Chránené územia v okrese Zlaté Moravce
Tekovské Nemce
Zoznam obchodných reťazcov pôsobiacich na Slovensku

Toto je zoznam obchodných reťazcov pôsobiacich na území Slovenska. Prvým supermarketom v Česko-Slovensku bola MANA holandskej spoločnosti Ahold v Jihlave. Otvorený bol 6. júna 1991, o týždeň neskôr otvorili ďalší v Prahe. Najdlhšie existujúci zahraničný potravinový reťazec na Slovensku je Billa, ktorá svoj prvý supermarket otvorila 25. novembra 1993 v Trnave.

Obchodné reťazce pôsobiace na Slovensku

Všeobecné a potravinárske

Prehľad

Drogérie

Kníhkupectvá

Odevné reťazce

Hobby markety

Reťazce s nábytkom a bytovými doplnkami

V lete 2020 skončil svoje pôsobenie na Slovenskom trhu známy reťazec predajní nábytku Kika. Novým majiteľom predajní Kika sa stal rakúsky holding, ktorý vlatne reťazce XXXLutz či Möbelix. Všetky predajne Kika prešli rebrandingom a fungujú pod značkou XXXLutz.

Reťazce so spotrebnou elektronikou

Mobilní operátori

Športové reťazce

Kiná

Hračkárstva

Lekárne

Rýchle občerstvenie

Referencie

Poznámky

Pozri aj
Supermarket
Hypermarket
Obchodný dom

Zdroje
Všetky informácie o počte pobočiek jednotlivých reťazcov sú čerpané z oficiálnych stránok spoločností a nie sú nejako modifikované alebo zavádzajúce.
 

Obchodné reťazce na Slovensku
Obchodné reťazce pôsobiace na Slovensku
FRESH

FRESH je obchodná aliancia združujúca maloobchodné predajne potravín na Slovensku a obchodná značka reťazca supermarketov pôsobiacich na území Slovenska. Zakladateľom a vlastníkom je Miroslav Labaš. Sídlo spoločnosti sa nachádza v Košiciach v mestskej časti Košice – Nad Jazerom na Textilnej ulici.

História a predajne 

Firma bola založená 5. júna 2010, vznikla premenovaním a kompletnou reštrukturalizáciou pôvodných predajní Bala pôsobiacich hlavne na východnom Slovensku.

V súčasnosti spoločnosť prevádzkuje obchody s názvom Fresh, Fresh mini alebo Fresh Plus. Predajne Fresh mini sú prevádzkované formou franchisingu. Zásobovanie majú na starosti tri veľkoobchody, okrem spoločnosti Labaš je to aj spoločnosť Makos v Bardejove a Libex v Žiline.

Celkový počet predajní je 788, z čoho najväčší počet predajní sa nachádzan  východnom Slovensku. Spoločnosť prevádzkuje 32 supermarketov Fresh Plus, prevažne v Košickom kraji. Prvý vlastný supermarket Fresh Plus bol otvorený v roku 2003. Koncept Fresh Plus tvorí takmer polovicu tržieb spoločnosti. Vo väčších supermarketoch Fresh Plus sa nachádza aj sieť vlastných butikov s názvom L. A. Press.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka spoločnosti

Obchodné reťazce
Podniky v Košiciach
Obchodné reťazce na Slovensku
Organizácie založené v 2010
Dieudonné Nzapalainga

Dieudonné Nzapalainga CSSp (* 14. marec 1967, Bangassou, Stredoafrická republika) je stredoafrický arcibiskup a kardinál. Od roku 2012 slúži ako arcibiskup banguijskej arcidiecézy.

Život 
Dieudonné Nzapalainga sa narodil 14. marca 1967 v Bangassou v SAR.

Po ukončení strednej školy začal obdobie formácie v kongregácii spiritánov a začal postulát v Otéle v Kamerune. Nzapalainga ukončil svoje filozofické štúdiá v Libreville v Gabone. Noviciát podstúpil v meste Mbalmayo v Kamerune a neskôr ukončil teologické štúdiá vo Francúzsku. 8. septembra 1993 zložil prvé rehoľné sľuby a 6. septembra 1997 večné sľuby. 7. septembra 1997 bol vysvätený za diakona a 9. augusta 1998 ho bangassouský biskup Antoine Marie Maanicus vysvätil za kňaza.

Svoju pastoračnú misiu začal ako kaplán v Marseille vo Francúzsku v tamojšom dome sv. Františka z Assisi a zároveň slúžil v tamojšej farnosti svätého Hieronyma. Vo Francúzsku bol až do roku 2005, keď sa vrátil do svojej rodnej Stredoafrickej republiky. V marci 2006 bol zvolený za predstaveného svojej kongregácie pre stredoafrickú provinciu; v úrade zostal do roku 2009.

26. mája 2009 ho po odstúpení arcibiskupa banguijskej arcidiecézy Paulina Pomodima pápež Benedikt XVI. vymenoval za apoštolského administrátora „sede vacante“ arcidiecézy. 14. mája 2012 ho ten istý pápež vymenoval za arcibiskupa diecézy. Biskupskú vysviacku prijal 22. júla 2012 z rúk prefekta Kongregácie pre evanjelizáciu národov Fernanda Filoniho a spolusvätiteľov Juda Thaddeusa Okola, apoštolského nuncia v SAR, a Edouarda Mathosa, biskupa bambarijského. Do úradu bol inaugurovaný 29. júla toho roku.

Pápež František arcibiskupa Nzapalaingu na konzistóriu 19. novembra 2016 kreoval za kardinála z titulom kardinál-kňaz a titulárnym sídlom Sant’Andrea della Valle. Stal sa najmladším členom kardinálskeho zboru (po kardinálovi Mafim) a prvým kardinálom narodeným po Druhom vatikánskom koncile. Titulárne sídlo prebral 18. decembra 2016.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Stredoafrickí kardináli
Stredoafrickí rímskokatolícki arcibiskupi
Klubinský potok (prírodná rezervácia)

Klubinský potok je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Kysuce.

Nachádza sa v katastrálnom území obce Klubina v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 2000 na rozlohe 0,8258 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Rezervácia sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Kysuce. 

Predmetom ochrany sú: Aluviálne jelšové porasty, sprevádzajúce vodný tok s mierne meandrujúcimi prítokmi. Výskyt viacerých vzácnych druhov rastlín.

Referencie

Pozri aj 
 Klubinský potok

Externé odkazy 
 Prírodná rezervácia Klubinský potok, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 

Prírodné rezervácie v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Čadca
Klubina
Eritrejská katolícka cirkev

Eritrejská katolícka cirkev je jednou z východných katolíckych cirkví sui iuris. Je súčasťou Katolíckej cirkvi, pričom sa pridŕža etiópskeho obradu (rovnako ako Etiópska katolícka cirkev).

Eritrejská katolícka cirkev je metropolitnou cirkvou sui iuris, sídlom metropolie je eritrejské hlavné mesto Asmara s tromi sufragánnymi eparchiami (Barentu, Keren a Segheneity). Podľa Annuario Pontificio v roku 2016 mala 162 528 veriacich. Za samostatnú cirkev sui iuris bola ustanovená 19. januára 2015 vyčlenením z Etiópskej katolíckej cirkvi. Má aj svoj nekatolícky náprotivok - Eritrejskú ortodoxnú cirkev.

Zdroje 
 Ján Krupa: Eritrejská katolícka cirkev. (Časopis Slovo on-line)
 Wolfgang Schwaigert: Príbeh africkej cirkvi, ktorá vznikla len pred dvoma rokmi (Postoj.sk)

Katolícka cirkev
Kresťanstvo v Eritrei
Východné katolícke cirkvi
Business Center Moldavská

Business Center Moldavská je biznis centrum v Košiciach, v mestskej časti Juh na ulici Moldavská cesta.

Výstavba prvej budovy (BCM-1) sa začala v roku 2008 a jej kompletná realizácia bola ukončená v roku 2013. Ide o 10 podlažnú budovu s jedným podzemným a deviatimi nadzemnými podlažiami s kancelárskymi a obchodnými priestormi. V rámci obchodného centra sú navrhnuté parkovacie plochy na priľahlom pozemku s kapacitou 47 parkovacích miest na teréne pred objektom a v podzemnom podlaží je parkovanie pre 33 automobilov s prístupom cez rampy. Budova ponúka spolu vyše 8 000 m² prenajímateľnej plochy. Medzi najväčších prenajímateľov v budove patria Ness a Embraco.

Rekonštrukcia druhej budovy (BCM-2) prebiehala od roku 2013 a bola ukončená v roku 2016.
Objekt má 7 nadzemných podlaží a jeho celková podlahová plocha je 2.000 m². Medzi najväčších prenajímateľov v budove patrí firma Maxima Broker, Engie a BarCom.

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka BCM

Biznis centrá v Košiciach
Architektúra z 2013
Business Centrum BCT-1

Business Centrum BCT-1 je biznis centrum v Košiciach, v mestskej časti Juh na ulici Moldavská cesta.

Rekonštrukcia pôvodnej budovy začala v januáry 2008, otvorenie sa po kompletnej rekonštrukcii konalo v máji 2011. Administratívna budova ponúka v šiestich traktoch 17650 m² plochy na prenájom, pre vyše 1000 zamestnancov. Vlastník areálu je spoločnosť CMT-Real s.r.o. a ako investor na tomto projekte figurovala firma Penta Ivestments.

Najvýznamnejšími nájomníkmi sú: Deutsche Telekom IT Solutions Slovakia, DÔVERA zdravotná poisťovňa,  MIRAKL, a.s., Mediworx a Dalkia Východné Slovensko.

Budova z priameho pohľadu

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka BCT-1
Oficiálna stránka Penta Ivestments

Biznis centrá v Košiciach
Architektúra z 2011
Business Centrum BCT-2

Business Centrum BCT-2 je biznis centrum v Košiciach, v mestskej časti Juh na ulici Moldavská cesta.

Administratívna budova BCT-2 je pokračovaním, druhou fázou úspešného kancelárskeho projektu BCT-1. S jej výstavbou sa začalo v decembri 2015, kompletná realizácia bola ukončená v novembri 2017. Budova má 7 nadzemných podlaží. Objekt ponúka 370 parkovacích miest 50 miest pre bicykle a kancelárske priestory na ploche až 14 538 m². Typické podlažie má rozlohu 2 299 m² a je možné rozdeliť ho až na 8 samostatných nájomných jednotiek.

Medzi najväčších prenajímateľov patria: Deutsche Telekom IT Solutions Slovakia, Deloitte, Colonnade, Dôvera, Mediworx a Mirakl. V objekte je k dispozícii aj reštaurácie Chefzone a kaviareň YUMMY coffee & goodies.

BCT-3 
Slávnostné otvorenie budovy BCT-2 sa uskutočnilo 26. októbra. Pri tejto príležitosti predstavila Penta pripravovanú tretiu etapu BCT. Dokončenie tretej budovy sa plánuje v treťom štvrťroku 2019.

BCT-3 prinesie ďalších 15 500 m² administratívnej plochy na prenájom. Celkový počet parkovacích miest v komplexe sa zvýši na 922. Z toho 389 stojísk je v parkovacom dome, 428 na teréne a 105 vznikne v podzemnej garáži tretej etapy.

Celkovo takto vzniknú tri samostané biznis centrá, stojace v tesnej blízkosti z prenajímateľnou plochou viac ako 44 000 m².

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka BCT-2
Oficiálna stránka Penta Ivestments

Biznis centrá v Košiciach
Architektúra z 2017
Aupark Tower (Košice)

Aupark Tower je biznis centrum v Košiciach v mestskej časti Staré Mesto, ktoré je súčasťou nákupno-zábavného centra Aupark. Postavila ju spoločnosť HB Reavis Group. Jej výstavba sa začala v roku 2010 a úplne dokončená bola koncom roka 2011. Nachádzajú sa tu prenajímateľné kancelárske priestory.

Má výšku 47,5 metra a nadzemných 11 podlaží. Budova sa nachádza priamo v historickom centre Košíc na ulici Protifašistických bojovníkov 11. V blízkosti biznis centra sa stretávajú hlavné dopravné tepny, neďaleko je tiež železničná a autobusová stanica a až 24 liniek mestskej hromadnej dopravy zaručuje najlepšiu možnú dostupnosť v meste. Vďaka svojej polohe ponúka aj služby nákupného centra Aupark, ako aj jedinečný výhľad na historické centrum mesta.

Medzi najznámejších nájomcov patria: ESET, IBM, Orange, Freudenberg IT, Benestra, Winners Group a ďalší.

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna stránka Aupark Tower
Oficiálna stránka HB Reavis Group
Oficiálna stránka Nepi Invest

Biznis centrá v Košiciach
Architektúra z 2011
Maldivské národné futsalové družstvo mužov

Maldivské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Maldivy v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Football Association of Maldives (FAM). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2004. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 114. miesto.

Vrcholné podujatia 
Maldivské družstvo sa dvakrát pokúšalo kvalifikovať na majstrovstvá sveta FIFA, ale ani raz sa mu to nepodarilo.  

Majstrovstiev Ázie sa zúčastnilo 2-krát, prvýkrát v Macau v roku 2004. Rovnako ako na ďalšom turnaji v roku 2005 nebodovalo ani v jednom zápase a zo základnej skupiny ďalej nepostúpilo. Z ďalších troch kvalifikácii sa mu už postúpiť na finálový turnaj nepodarilo. 

Družstvo sa na Ázijských halových hrách predstavilo prvýkrát v roku 2017. Na turnaji konanom v Turkménsku prehralo všetky zápasy a zo základnej skupiny ďalej nepostúpilo.

Výsledky 
Majstrovstvá sveta FIFA

Ázijské halové hry

Majstrovstvá Ázie

Referencie

Pozri aj 
 Maldivské národné futbalové mužstvo

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Football Association of Maldives

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Aristonous

Aristonous () môže byť:
 grécky sochár v 5. stor. pred Kr., pozri Aristonous z Aiginy
 macedónsky veliteľ vojska v 4. stor. pred Kr., pozri Aristonous z Pelly
Przekłady Literatur Słowiańskich

Przekłady Literatur Słowiańskich (slov.: Preklady slovanských literatúr) je vedecký časopis, ktorý vznikol v roku 2009 v Inštitúte slovanskej filológie Filologickej fakulty Sliezskej univerzity. Venuje sa teoretickým, historicko-literárnym a historicko-kultúrnym problémom umeleckého prekladu v rámci juho- a západoslovanských jazykov.

Od roku 2017 je šéfredaktorom doc. Lešek Malčak, ktorý nahradil prof. Boženu Toraž (šéfredaktorka 2009-2016, zakladateľka).

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna stránka
 Oficiálna stránka Ústavu slovanskej filológie

Vedecké časopisy
Nepálske národné futsalové družstvo mužov

Nepálske národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Nepál v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou All Nepal Football Association (ANFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo až v roku 2017. V marci 2018 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 156. miesto.

Vrcholné podujatia 
Nepálske družstvo sa zatiaľ ani raz nezúčastnilo kvalifikácie o majstrovstvá sveta FIFA.  

Na majstrovstvá Ázie sa nekvalifikovalo ani raz. Prvýkrát sa o to pokúsilo v roku 2017, keď v skupine stredoázijskej zóny prehralo všetky 3 zápasy a na finálový turnaj nepostúpilo. Pre nepálske družstvo to boli prvé medzinárodné zápasy.

Výsledky 
Majstrovstvá sveta FIFA

Majstrovstvá Ázie

Referencie

Pozri aj 
 Nepálske národné futbalové mužstvo

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka All Nepal Football Association

Zdroj 
 Zápasy družstva na futsalplanet.com 

Národné futsalové družstvá
Futsal
Národné
Miroslav Verner

Prof. PhDr. Miroslav Verner, DrSc. (* 31. októbra 1941, Brno) je český archeológ a egyptológ.

Je žiakom prof. Miroslava Koreckého. V rokoch 1975 – 2000 bol riaditeľom Československého, resp. Českého egyptologického ústavu FF UK v Prahe a Káhire. Špecializuje sa na archeológiu doby staviteľov pyramíd, najmä v období 5. dynastie. Pod jeho vedením prebiehal český výskum v Abúsíre.

Bibliografia 
 Abúsír. V srdci pyramidových polí. Praha: Academia, 2017. ISBN 978-80-200-2700-9
 Objevování starého Egypta. Praha - Litomyšl: Paseka 2008.
 Pyramidy. 2. prepracované a rozšírené vydanie. Praha: Academia 2008.
 Die Pyramiden. revidované a prepracované české vydanie, Hamburg: Rowohlt 1998.
 Pyramidy, tajemství minulosti. Praha: Academia 1997.
 Spolu s L. Barešom a B. Váchalom: Ilustrovaná encyklopedie starého Egypta. Praha: Univerzita Karlova 1997.
 Ztracené pyramidy, zapomenutí faraoni. Abusír, Praha: Academia 1994.
 Corpus Antiquitatum Aegyptiacarum. Altaegyptische Sarge in den Museen und Sammlungen der Tschechoslowakei, Praha: Univerzita Karlova 1983.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálny životopis
 "Ide aj o život," hovorí popredný český egyptológ Miroslav Verner (ČT24)
 Miroslav Verner (Radiožurnál)
 Vstúpte! s prof. PhDr. Miroslavom Vernerom, DrSc. (ČRo Leonardo)
 Miroslav Verner - rozhovor o knihe Chrám svetla a súčasná činnnosť (Radiožurnál)

Zdroj 

Českí vysokoškolskí pedagógovia
Českí egyptológovia
Osobnosti z Brna