joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Otvorený čítací rámec

Otvorený čítací rámec (ORF, z anglického open reading frame) je časť sekvencie DNA medzi štart kodónom a stop kodónom. Súčasťou definície môže byť podmienka, že dĺžka takejto sekvencie musí byť deliteľná tromi. Tento výraz sa bežne používa hlavne u skúmanej časti prokaryotickej sekvencie DNA, kde len jeden zo šiestich možných čítacích rámcov bude "otvorený" ("čítanie" v tomto kontexte znamená, danú sekvenciu DNA možno transkribovať do RNA a následne preložiť pomocou ribozómu; detaily viď nižšie). Takýto otvorený čítací rámec môže obsahovať štart kodón (v RNA zvyčajne AUG) a podľa definície musí byť ukončený stop kodónom (v RNA zvyčajne UAA, UAG alebo UGA). Štart kodón (nemusí byť vždy prvý) ukazuje, kde začína translácia. Terminátor transkripcie sa nachádza za ORF, teda až za stop kodónom translácie. Ak by sa transkripcia ukončila ešte pred stop kodónom, počas translácie by vznikla nekompletná bielkovina.

V eukaryotických génoch s väčším počtom exónov sa po transkripcii odstraňujú intróny a exóny sa následne spájajú dokopy, čím vzniká hotová mRNA, ktorá môže byť použitá na transláciu. Pri hľadaní génov sa teda definícia ORF ako sekvencie medzi štart a stop kodónmi uplatňuje len pre mRNA po zostrihu (splicingu), nie pre genómovú DNA, pretože intróny môžu obsahovať stop kodóny a/alebo môžu viesť k posunu čítacieho rámca. Podľa alternatívnej definície je ORF sekvencia, ktorá má dĺžku deliteľnú tromi a je ohraničená stop kodónmi (z oboch strán). Táto definícia je všeobecnejšia a môže byť užitočná v transkriptomike a metagenomike, kde štart a stop kodón nemusia byť prítomné v získanej sekvencii. Taký ORF odpovedá časti génu, nie celému génu.

Šesť čítacích rámcov 
Keďže DNA je interpretovaná v skupinách troch nukleotidov (kodónov), jedno vlákno DNA má tri rôzne čítacie rámce. Dvojzávitnicva DNA má dve antiparalelné vlákna a keďže každý z nich má tri čítacie rámce, celkom existuje šesť rôznych rámcov pre transláciu.

Referencie

Zdroj 

Molekulárna biológia
Bioinformatika
Neural

Neural je tlačené (printové) periodikum založené v roku 1993 v Bari v Taliansku. Časopis je orientovaný na umenie nových médií, elektronickú hudbu a hacktivizmus. Jeho zakladateľmi sú Alessandro Ludovico a šéf vydavateľstva Minus Habens Records Ivan Iusco. V historicky prvom čísle časopisu (november 1993) bol uverejnený preklad knihy Williama Gibsona Agrippa (kniha mŕtvych) v taliančine.

História 
Prvé témy, ktorými sa Neural zaoberal boli kyberpunk (ako hnutie), elektronická hudba, siete a BBS, virtuálna realita, sci-fi a ďalšie. Neural bol od začiatku koncipovaný ako „časopis nápadov“ a jeho ambíciou bolo stať sa priesečníkom medzi vydavateľmi digitálnej kultúry. Obsahoval špecifický grafický dizajn a prezentoval elektronickú kultúru v printovom „rozhraní“ (napríklad: paginácia bola striktne uvádzaná v binárnych, neskôr v desatinných číslach). Grafický layout časopisu bol inšpirovaný americkým časopisom Whole Earth Catalog (WEC).

V roku 1997 bola spustená oficiálna webstránka časopisu Neural, ktorá je od roku 2000 pravidelne aktualizovaná. Webstránka Neural je v súčasnosti dvojjazyčná (angličtina a taliančina).

Rok 1998 priniesol zásadné témy: mediálne umenie, vrátane sieťového umenia (tzv. net.art), ako aj konceptuálne využitie technológie v umení. Súčasťou vydaní bol tiež hacktivizmus a aktivizmus využívajúci elektronické médiá a umelecký experiment. Neural je súčasťou elektronického kultúrneho vydavateľstva Mag.net od roku 2002. Ide o medzinárodnú sieť časopisov, ktorá sa riadila sloganom: „spolupráca je lepšia ako konkurencia“. Vznik siete Mag.net sa viaže na konferenciu „Post Media Publishing“, ktorá sa konala na Universidad International de Andalucia v Seville (Španielsko).

Časopis Neural () vychádzal pôvodne ako dvojmesačník, od roku 1997 je publikovaný trikrát ročne. Pôvodne vychádzal v taliančine, neskôr (od roku 2003) vychádzali dve rôzne printové verzie, a to v angličtine a taliančine. V roku 2008 bolo vydávanie talianskej verzie pozastavené.

Vydania v angličtine

Ocenenia 
Prix Ars Electronica je už tradične udeľovaná (od roku 1987) inštitúciou Ars Electronica Linz, v Rakúsku. Ocenenie sa týka tiež výnimočných medzinárodných iniciatív v oblasti digitálneho a interaktívneho umenia, digitálnej kultúry alebo elektronickej hudby. V rokoch 20012006 sa v rámci festivalu Ars Electronica ceny udeľovali v kategórii Net Vision / Net Excellence. Neural získal v tejto kategórii čestné uznanie (2004).

Prispievatelia 
K významným prispievateľom, ktorí formovali Neural patria: Josephine Bosma, Jonah Brucker Cohen, Bronac Ferran, Daphne Dragona, Paul Prudence, Vittore Baroni, Francesca Bianchi, Aldo Chimenti, Cosma Di Tanno, Francesco Lodolo, Antonio Scacco, Paul Toohill, Fabrizio Usberti a ďalší.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka časopisu Neural
 Oficiálna stránka časopisu Neural v taliančine
 We Make Money, Not Art (Zarábame peniaze, nie umenie): Rozhovor s Alessandrom Ludovico
 Rozhovor s Alessandrom Ludovico (Neural.it)

Časopisy v Taliansku
Bibury Animation Studios

Bibury Animation Studios G.K. () je japonské animačné štúdio, založené 1. mája 2017.

História 
Animačné štúdio Bibury Animation Studios bolo založené 1. mája 2017 Tanaka Motokim, režisérom ktorý zrežíroval Kinro Mosaic, sériu Grisaia a Rewrite, ako nezávislý pracovník po odchode zo štúdia White Fox. Prvé dva roky existencie štúdio fungovalo iba pre dodávanie (prevažne) „in-between“ a „2nd key“ animácii. V roku 2019 štúdio vyprodukovalo prvé veľké dielo, Grisaia: Phantom Trigger the Animation, zrežírované zakladateľom štúdia Motokim (ktorý taktiež zrežíroval predošlé sezóny tejto série). V tom istom roku štúdio vyprodukovalo prvý televízny seriál, Azur Lane: The Animation.

Má taktiež dcérske štúdio Bibury Animation CG, ktoré poskytuje 3DCG animáciu a dizajny ako pracovná sila pre ostatné štúdia.

Práce

Televízne seriály

Filmy

Referencie 

Japonské animátorské štúdiá
Podniky v Japonsku
Podniky založené v 2017
Železničná stanica Brezová pod Bradlom

Železničná stanica Brezová pod Bradlom je železničná stanica v Brezovej pod Bradlom. Je koncovou stanicou trate 117 Jablonica – Brezová pod Bradlom. Stanica nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádzajú 2 dopravné, 1 manipulačná a 2 ostatné koľaje. Počas výstavby Štefánikovej mohyly na Bradle z nej k stavbe viedla úzkorozchodná železnica s rozchodom 600 mm.

Stanica bola otvorená 6. septembra 1899. Osobná doprava do Brezovej pod Bradlom bola zastavená v roku 2003, chodia do nej iba občasné turistické či súkromné vlaky.

Film Konečná stanica 
Na stanici bol natočený film Konečná stanica.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na portáli rail.sk

Brezová pod Bradlom
Brezová pod Bradlom
Doprava v okrese Myjava
Stavby v okrese Myjava
Jeddah Corniche Circuit

Jeddah Corniche Circuit je mestský závodný okruh, nachádzajúci sa v meste Džidda v Saudskej Arábii. Dĺžkou okruhu 6,174 km to je najdlhší mestský okruh a druhý najdlhší okruh v modernej Formule 1, dlhší okruh je už len Circuit de Spa-Francorchamps v Belgicku. Okruh je takisto označovaný za najrýchlejší mestský okruh a svojou rýchlosťou 244 km/h prekonal okruh Albert Park Circuit v Melbourne.

Prvá Veľká cena Saudskej Arábie sa konala v roku 2021.

Víťazi v jednotlivých rokoch

Referencie 

Okruhy formuly 1
Veľká cena Saudskej Arábie
Šport v Saudskej Arábii
Džidda
Intersexualita

Intersexualita je situácia kde sú „ľudia narodení s pohlavnými znakmi oboch pohlaví, zvonku môžu vyzerať ako chlapčenské alebo dievčenské, ale zároveň môžu mať z hľadiska pohlavia iné reprodukčné orgány vnútri tela vrátane chromozómov, pohlavných žliaz a genitálií.“ Intersexualita sa sama o sebe nepovažuje za lekársky problém a je normálnou súčasťou biológie.

Identita 
Intersexuálna osoba nie je transrodová. Môže sa identifikovať ako žena, muž, ani ani, heterosexuálne, gej, lesba, bisexuálne alebo asexuálne, predpokladá sa však viac neheterosexuálna orientácia ako vo všeobecnej populácii. Intersexualita je súčasťou pojmu LGBTI a intersexuálni ľudia sa môžu sami seba označovať ako queer. Termín hermafrodit sa nepoužíva, pretože predpokladá, že telo má všetky ženské a mužské orgány spolu, čo sa nestáva.

Príčiny a podoby 
Príčinou intersexuality môže byť nerovnováha hormónov alebo netypická odpoveď plodu na hormóny. Približna 1 z 2000 alebo 17 z 1000 osôb sa narodí ako intersex.

Intersexuálni ľudia môžu mať, napríklad, typické ženské pohlavné znaky navonok, ale mužskú anatómiu vnútri. Môžu byť narodené bez maternice alebo môžu mať mikropenis. Niektoré prípady majú nejednoznačné genitálie. Môžu sa vyskytnúť aj atypické počty alebo kombinácie chromozómov. Vyskytuje sa tiež genetický mix kde je časť tela ženská a časť mužská. Tento stav sa vyskytuje u článkonožcoch, cicavcoch a vtákoch.

Referencie

Iné projekty 

 
LGBT
Rodová identita
Miami International Autodrome

Miami International Autodrome je mestský okruh vybudovaný okolo známeho štadióna Hard Rock Stadium v Miami Gardens na Floride (USA). Premiéra tohto okruhu sa konala 6. mája 2022 prvými tréningmi Veľkej Ceny Miami 2022, Formuly 1. Architektom tohto okruhu je Apex Circuit Design.

Víťazi v jednotlivých rokoch

Referencie 

Okruhy formuly 1
Motoršport v USA
Šport v Miami
Queer

Queer je pojem pre ľudí, ktorých sexuálna orientácia nie je heterosexuálna alebo rodová identita nie je cisrodová. Títo ľudia sa tak môžu identifikovať ako gej, lesba, bisexuál alebo trans.

Pôvod a dejiny slova 
Slovo od 16. storočia označovalo niečo podivné alebo zvláštne. Jeho prvé známe použitie ako prídavného mena je z roku 1513. V priebehu 20. storočia sa používalo na zosmiešnenie a ostrakizáciu homosexuálnych ľudí. V roku 1990 slovo prebrala americká organizácia Queer Nation a začala jeho význam prevracať k významu nástroja boja proti útlaku homosexuálov, ktorí neboli spokojní s výsledkami doterajšieho „gay a lesbického aktivizmu“.

Referencie

Iné projekty 

LGBT
Rodová identita
Sexuálna orientácia a identita
Haganský potok

Haganský potok je ľavostranným prítokom rieky Poprad, ktorý vyviera pri obci Štôla na hranici Tatranského národného parku a vlieva sa do rieky Poprad za vetrolamom pri meste Svit.

Haganský potok je chovným revírom, ktorý obhospodaruje MO SRZ Svit.

V roku 2015 museli rybári zo Svitu riešiť neoprávnený odvod vody do Batizovského potoka.

Referencie

Externé odkazy 
 Poloha ústia na turistickej mape

Vodné toky v okrese Poprad
Povodie Popradu
Cukor a soľ

Cukor a Soľ je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2006 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal music.

Zoznam skladieb

Referencie 

Albumy Adama Ďuricu
Hudobné albumy z 2006
Dávno zomrel Rock ‘n’ Roll

Dávno zomrel Rock ‘n’ Roll je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2011 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal music.

Zoznam skladieb

Referencie 

Albumy Adama Ďuricu
Hudobné albumy z 2011
Spolu (album)

Spolu je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2016 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal music.

Zoznam skladieb

Referencie 

Albumy Adama Ďuricu
Hudobné albumy z 2016
30 (album)

30 je štúdiový album Adama Ďuricu. V roku 2018 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal music.

Zoznam skladieb

Referencie 

Albumy Adama Ďuricu
Hudobné albumy z 2018
Heger

Heger (iné zápisy: Héger, Hégér, historicky aj Heeger; prechýlene Hegerová, Hégerová, Hégérová) je priezvisko vyskytujúce sa na Slovensku a v Česku. Priezvisko Heeger sa vyskytuje aj napr. v Spojených štátoch.

Podľa údajov z roku 1995 žilo na Slovensku 175 nositeľov tvaru Heger(ová), 166 nositeľov Héger(ová) a 19 nositeľov tvaru Hégér(ová). Najviac Hegerovcov žilo v Bratislave (minimálne 46), pričom výskyt priezviska Hégér(ová) sa viazal takmer výlučne na etnicky prevažne maďarskú obec Pribeta v okrese Komárno. Priezvisko Héger(ová) malo spomedzi miest a obcí najpočetnejšie zastúpenie v Košiciach (aspoň 28 nositeľov).

Známi nositelia

Heger 
 Hana Hegerová (umelecké meno), slovenská a česká speváčka šansonierka a herečka (19312021)
 Viera Hegerová, umelecká prekladateľka a vydavateľská redaktorka (* 1933)
 Eduard Heger, politik, predseda vlády Slovenskej republiky od 1. apríla 2021, predtým minister financií vo vláde Igora Matoviča (* 1976)

Heeger 
 Ernst Heeger, rakúsky amatérsky entomológ (17831866)
 Július Heeger, dopravný inžinier (18511914)
 Alan Jay Heeger, americký fyzik židovského pôvodu (rodičia imigrovali z Ruska), laureát Nobelovej ceny za chémiu (* 1936)
 Gerald Arthur Heeger, americký politológ a vysokoškolský funkcionár, 3. prezident University of Maryland University College (* 1942)
 David J. Heeger, americký psychológ a neurovedec (* 1961), syn Alana Jaya Heegera

Referencie 

Priezviská na Slovensku
Priezviská v Česku
Red Bull Ring

Red Bull Ring je pretekársky okruh nachádzajúci sa blízko mesta Spielberg v spolkovej krajine Štajersko v Rakúsku.

Okruh vznikol v roku 1969 s pôvodným názvom Österreichring, ako náhrada za starší okruh na letisku Zeltweg. V roku 1996 bol okruh premenovaný na už známejší názov A1-Ring, na ktorom sa pretekalo do roku 2003. Koncom roka 2003 a začiatkom roka 2004 sa začali na okruhu búracie práce, ktoré ale boli pozastavené.

Okruh v roku 2004 odkúpil známy rakúsky podnikateľ a spoluzakladateľ spoločnosti Red Bull GmbH, Dietrich Mateschitz, ktorý zrekonštruoval trať v rokoch 2008 až 2009 za sumu 70 mil €.

Red Bull Ring bol znovu otvorený 15. mája 2011 a prvé preteky po rekonštrukcii sa konali 6. júna 2011, kedy hostil preteky Nemeckých majstrovstiev cestovných vozidiel (DTM), v auguste toho roku takisto Formulu 2.

Formula 1 sa na okruh vrátila po dlhých 11 rokoch, 11. júna 2014, preteky vyhral Nico Rosberg na Mercedese.

Na okruhu sa konajú od roku 2016 aj preteky Moto GP, prvé preteky vyhral Andrea Iannone na Ducati.

Víťazi Formuly 1 v jednotlivých rokoch

Referencie 

Okruhy formuly 1
Motoršport v Rakúsku
Tatranský pohár 1929

Vôbec prvý turnaj, známy dnes ako Tatranský pohár, sa pôvodne nehral pod týmto názvom, a tak to bolo ešte niekoľko nasledujúcich rokov. Pôvodne hrali hokejisti o Pohár Palace sanatoria Dr. Szontágha. Už z názvu je zrejmé, kto daroval hlavnú cenu turnaja. Hlavným organizátorom turnaja bol Skiklub Bratislava, spoluorganizátorom bol Športový klub Vysoké Tatry. Na mieste, kde sa dnes nachádza futbalové ihrisko v Novom Smokovci postavila správa sanatória v roku 1929 úplne nové klzisko, ktoré bolo dejiskom turnajových zápasov. Prvý turnaj o Tatranský pohár sa konal od nedele 29. decembra 1929 až do stredy 1. januára 1930. Pohárové zápasy sa hrali 3 x 15 minút hrubého času.

Programy a výsledky

Prvý deň turnaja 

 Magyar hockey club Budapešť – BK Mladá Boleslav 4:0
 Slavia Praha – Slávia Banská Bystrica 10:0
 WAC Viedeň – Slovan Moravská Ostrava 5:0
 ČKS Vyšehrad Praha – Vysokoškolský Sport Brno 0:0
 BK Mladá Boleslav – SK Prostějov 2:0
 WAC Viedeň – Skiklub Bratislava 2:1

Druhý deň turnaja 

 ČKS Vyšehrad – ŠK Vysoké Tatry 13:0
 Skiklub Bratislava – Slovan Mor. Ostrava 3:0
 Magyar Hockey Klub Budapešť – SK Prostějov 2:1
 Vysokoškolský sport Brno – ŠK Vysoké Tatry 8:0

Tretí deň turnaja 

 WAC Viedeň – ČKS Vyšehrad 2:1
 Slavia Praha – Magyar hockeyklub Budapešť 5:2
 Skiklub Bratislava – Slávia Banská Bystrica 0:0
 BK Mladá Boleslav – Vysokoškolský sport Brno 2:1

Štvrtý deň turnaja 

 Skiklub Bratislava - Prostějov a VS Brno 2:1
 BK Mladá Boleslav – Slávia Banská Bystrica 2:0
 ČKS Vyšehrad – Magyar Hockeyklub Budapešť 1:2
 Slavia Praha – WAC Viedeň 6:0 (finále)

Celkové umiestnenie 

 miesto:  ŠK Slavia Praha
 miesto:  WAC Viedeň
 miesto:  Magyar Hockey Club Budapešť
 miesto:  ČKS Vyšehrad
 miesto:  BK Mladá Boleslav
 miesto:  Vysokoškolský sport Brno
 miesto:  Skiklub Bratislava
 miesto:  ŠK Slávia Banská Bystrica
 miesto:  SK Prostějov
 miesto:  Slovan Moravská Ostrava
 miesto:  ŠK Vysoké Tatry

Referencie 

2021
1929 v Česko-Slovensku
Ľadový hokej v 1929
Šport vo Vysokých Tatrách
2. slovenská futbalová liga 2022/2023

2. slovenská futbalová liga 2022/2023 bude 30. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.

Priebeh sezóny

Tabuľka 

Tabuľka je aktualizovaná k dátumu 18. september 2022.

# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body

V prípade rovnosti bodov v tabuľke rozhodujú v nasledovnom poradí: 1) Body zo vzájomných zápasov daných tímov; 2) Skóre zo vzájomných zápasov daných tímov; 3) Góly strelené na ihrisku súpera vo vzájomných zápasoch daných tímov; 4) Play-off.

Zápasy 

Tabuľka zápasov je aktualizovaná k dátumu 18. september 2022.

Štatistiky 
Štatistiky sú aktualizované k dátumu 18. september 2022.

Góly

Externé odkazy 

 sportnet.sme.sk/futbalnet - Futbalové súťaže, výsledky a detaily zápasov, štatistiky tímov aj hráčov
 futbalsfz.sk - Oficiálna stránka slovenského futbalového zväzu

Druhá najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Futbal v 2022
Futbal v 2023
Kristin Kreuková

Kristin Kreuková (; * 30. december 1982, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská herečka známa vďaka postave Lany Lang z televízneho seriálu Smallville.

Detstvo a mladosť 
Kreuková sa narodila vo Vancouveri v Britskej Kolumbii, Deanne Che a Petrovi Kreukovi. Jej otec je holandského pôvodu a matka je čínskeho pôvodu, narodila sa v Indonézii. Jej matka a stará matka, žili v Singapure a na Šalamúnových ostrovoch, kým sa neusadili vo Vancouveri. Má mladšiu sestru, Justine Kreuk. 

V detstve sa venovala karate a gymnastike na národnej úrovni ale skončila v jedenástom ročníku, kvôli skolióze. Plánovala študovať psychológiu alebo forenznú vedu ale počas strednej školy, ju kontaktoval kastingový riaditeľ televízneho seriálu Edgemont, stanice CBC.

Kariéra 
Po obsadení do televízneho seriálu Edgemont, ktorý mal päť sérii a sedemdesiat epizód, získala hlavnú úlohu, v televíznej drámy Snehulienka, kde si zahrala po boku Mirandy Richardson. V roku 2004 získala hlavnú ženskú rolu v televíznom seriály Smallville. V televíznom seriály si zahrala po boku Toma Wellinga a jej herecký výkon získal pozitívne recenzie. Bola tiež štyri krát nominovaná na ocenenie Saturn Award. V rovnakom roku stvárnila menšiu rolu vo filme Eurotrip.

V roku 2007 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Jimi Mistry, Neve Campbell a John Light, v kanadskom filme Hranice. Hlavnú úlohu stvárnila tiež vo filme Legenda o Chun-Li, z roku 2009.

V roku 2010 hosťovala v štyroch epizódach televízneho seriálu Chuck a spoločne s hercom Jayom Ryanom, si zaharala v televíznom seriály Kráska a zviera, z roku 2012. Seriál mal štyri série a natáčanie skončilo v roku 2016. 

V roku 2017 poskytla Kreuková svoj hlas princeznej Shuyan, v Shuyan Saga, sérii grafických románov zasadených do fantasy sveta starovekých čínskych bojových umení. O rok neskôr, stvárnila hlavnú úlohu v kanadskom televíznom seriály Bremeno pravdy, ktorý sa natáčal do roku 2021. Stvárnila menšiu úlohu v televíznom seriály Reacher.

Súkromný život 
Od roku 2017 žije v Toronte, v Ontáriu. Je pescetariánkou. Objavila sa v mnohých reklamách a je tvárou Neutrogeny. Vo voľnom čase rada pozerá filmy, píše, číta, tancuje, pletie a venuje sa gymnastike.

Iné projekty

Zdroj 

Kanadské filmové herečky
Kanadské televízne herečky
Kanadské dabingové herečky
Osobnosti z Vancouveru
Kanadské osobnosti čínskeho pôvodu
Kanadské osobnosti holandského pôvodu
Zachránené životy

Zachránené životy bude slovenský televízny seriál. Vysielať ho bude od 27. júna 2022 TV Markíza.

Série

Časti

1. séria

Referencie 

Televízne seriály TV Markíza
Televízne seriály z roku 2022
Circuit Paul Ricard

Circuit Paul Ricard je pretekársky okruh, nachádzajúci sa v meste Le Castellet blízko Marseille vo Francúzsku, postavený francúzskym podnikateľom Paulom Ricardom. Svojou polohou 10 km od Azúrového pobrežia je dobrým lákadlom na návštevu podujatia.

Stavba okruhu sa začala v roku 1969, premiéry sa dočkal o rok neskôr v roku 1970 a v danej dobe bol považovaný za jeden z najbezpečnejších okruhov. Prvé preteky Formuly 1 na tomto okruhu sa konali v roku 1971 a vyhral ich britský pretekár Jackie Stewart na monoposte Tyrrell 003. Preteky Formuly 1 sa tu konali do roku 1990, opätovne sa sem prestížne preteky vrátili v roku 2018. 

Okruh Paula Ricarda má na trati zabudovaný zavlažovací systém, vďaka ktorému sa dajú nasimulovať podmienky jazdy na mokrej trati. Slúži tiež často ako neoficiálny testovací okruh pred sezónou.

Víťazi v jednotlivých rokoch

Referencie 

Okruhy formuly 1
Motoršport vo Francúzsku
Veľká cena Francúzska
Červená Magura

Červená Magura () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Liptovská Lúžna, približne  južne od Ružomberka.)

Poloha 
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Salatíny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a na katastrálnom území mesta Ružomberok, okrajovo aj obce Liptovská Lúžna. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná Liptovská Lúžna, juhozápadne leží Liptovská Osada a severným smerom sa nachádza Ružomberok. Vrcholom vedie hranica Národného parku Nízke Tatry, do ktorého patrí severná časť hrebeňa.

Opis 
Červená Magura je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie západným smerom z masívu Salatína (). Severne susedí Kačianka () a Vyšný Brankov (), východne Magura (), Salatín, Klin () a Tlstá (), južným smerom Veľká hoľa (), Skalka (), Košarisko (), Veľká Chochuľa () a Kozí chrbát () a západným Žiar (), Rakytov () a Smrekovica (). Vrch patrí do povodia Váhu a odvodňujú ho prítoky Revúcej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.

Výhľady 
Vrchol Červenej Magury pokrýva nesúvislý riedky les, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier a susednej Veľkej Fatry, pri priaznivých podmienkach tiež Malú Fatru, Oravskú Maguru i Beskydy a Chočské vrchy.

Prístup 
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no okolím vedie:

  červeno značkovaná trasa východným smerom z Liptovskej Lúžnej cez Ráztocké sedlo na Salatín
  zelená značka z osady Podsuchá severným smerom na Veľký Brankov

Referencie

Pozri aj 
 Salatíny
 Ďumbierske Tatry
 Zoznam vrcholov v Nízkych Tatrách

Pozri aj

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Nízkych Tatrách
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Ružomberok
Ružomberok
Oškerda

Oškerda je mestská časť Kysuckého Nového Mesta. Do roku 1973 samostatná obec. Žije tu asi 346 obyvateľov.

Poloha 
Nachádza sa južne od Kysuckého Nového Mesta na ľavom brehu rieky Kysuca. Susedné obce sú Radoľa, Rudinka, Snežnica a Brodno.

Dejiny 
Založil ju v 14. storočí na zákupnom práve dedičný richtár, žilinský mešťan Oškrd. Obec sa v prameňoch spomína v roku 1438. Patrila panstvu Strečno. V roku 1598 mala 7 domov. V roku 1927 obec vyhorela.

Po roku 1945 sa obec rozrástla. Obyvatelia väčšinou pracovali v závode Drevina Brodno-Oškerda, kde vyrábali zrubové chatky s prvkami ľudovej kultúry. Tu zhotovili aj slovenskú kolibu pre svetovú výstavu v Montreale v roku 1967.

Zdroje
 oskerda.oma.sk
 kysuckenovemesto.sk

Kysucké Nové Mesto
Paul Lendvai

Paul Lendvai (* 24. august 1929, Budapešť) je rakúsky novinár, televízny komentátor stanice ORF a spisovateľ maďarského pôvodu. Fundovaný znalec juhovýchodnej a východnej Európy, a Maďarska pôsobil ako politický komentátor rakúskeho denníka Der Standard. V rokoch 1982 až 1987 bol vedúcim východoeurópskeho redakčného tímu ORF.

Životopis 
Po maturite, ktorú absolvoval s vyznamenaním, vyštudoval právo na Katolíckej univerzite Petra Pazmánya v rodnej Budapešti. Od roku 1947 pracoval ako novinár. Písal pre Szabad Nép a bol tiež vedúcim zahraničného spravodajstva v Maďarskej tlačovej agentúre (MTI). V roku 1957 sa vysťahoval do Rakúska.

V roku 2011 založil so svojou treťou manželkou Zsókou Lendvai viedenské vydavateľstvo Nischen Verlag, ktoré sa zameriava na maďarskú prekladovú literatúru. Bol jedným z najtvrdších medzinárodných kritikov Orbánovho režimu.

Vyznamenania 
 Veľká čestná dekorácia v zlate Čestného odznaku Za zásluhy o Rakúsku republiku (2001)
 Čestný kríž Za vedu a umenie I. triedy (1994, Rakúsko)
 Rád za zásluhy Poľskej republiky (1999)
 Veľký záslužný kríž čestnej légie Spolkovej republiky Nemecko (1990)

Publikačná činnosť

České preklady (výber) 
 Na černých listinách: zážitky jednoho Středoevropana. 1. vyd. Brno: Barrister & Principal, 2004. 308 S. Preklad: Klára Salaquardová
 Tisíc let maďarského národa: tisíc let vítězství v porážkách. 1. vyd. Praha: Academia, 2002. 457 S. Preklad: Milan Navrátil

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka vydavateľstva Nischen Verlag
 Paul Lendvai na stránke Databazeknih.cz
 Paul Lendvai na stránke Perlentaucher.de]

Zdroj 

Maďarskí novinári
Rakúski novinári
Maďarské osobnosti židovského pôvodu
Preživší holokaust
Osobnosti z Budapešti
František Rut Tichý

PhDr. František Rut Tichý (* 21. máj 1886, Chyňava, Rakúsko-Uhorsko, dnes Česko† 4. apríl 1968, Chyňava, Česko-Slovensko, dnes Česko) bol český spisovateľ, básnik, prekladateľ, publicista a literárny historik. Civilným povolaním bol stredoškolský profesor (Beroun, Bratislava, Praha). Písal pod pseudonymom Zdeněk Broman.

Spisy

Básne 
 Růžová a bílá knížka (po slovensky Rúžová a biela knižka; 1910, 1914).
 Povídky a písně (po slovensky Poviedky a piesne; 1916).
 Krvácející rány (po slovensky Krvácajúce rany; 1920).

Preklady 
 
 
 
 
 
 Ivan Jakovyč Franko
 Lesja Ukrajinka
 
 
 
 Janka Kupala

Monografie a štúdie

Referencie

Zdroje 
 
 
 
 
 
 

Českí pedagógovia
Českí spisovatelia
Českí básnici
Českí prekladatelia
Českí literárni historici
Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Autódromo Hermanos Rodríguez

Autódromo Hermanos Rodríguez je pretekársky okruh v Mexico City  hlavnom meste Mexika. Je pomenovaný po bratoch Pedrovi a Ricardovi Rodríguezovcoch, ktorí boli v 60. a 70. rokoch minulého storočia úspešnými pretekármi a súťažili aj vo Formule 1, ale obaja prišli o život pri tragických pretekárskych nehodách. Okruh bol otvorený v roku 1959 a do roku 1979 sa volal Magdalena Mixhuca. V rokoch 1963 až 1970 a 1986 až 1992 sa na okruhu konala Veľká cena Mexika. Od roku 2015 je Formula 1 opäť pravidelným hosťom v Mexico City. Na Autódrome Hermanos Rodríguez sa doteraz uskutočnilo celkovo 21 Veľkých cien.

Najúspešnejším jazdcom je Max Verstappen s tromi víťazstvami na tejto trati. Spomedzi tímov majú najviac víťazstiev Lotus, McLaren, Mercedes a Red Bull (po 3). V roku 2021 sa stal Sergio Pérez prvým mexickým pretekárom, ktorý sa umiestnil na stupňoch víťazov na domácej pôde.

Okruh bol niekoľkokrát prestavaný, kým nadobudol súčasnú podobu, ktorá prechádza aj cez bejzbalový štadión Foro Sol, čo je jedinečný prvok medzi všetkými okruhmi, ktoré sú v súčasnosti v kalendári Formuly 1. Ďalšou zvláštnosťou je, že sa okruh nachádza vo vysokej nadmorskej výške 2 238 metrov nad morom, čo na jednej strane umožňuje pretekárskym vozidlám dosahovať vyššie maximálne rýchlosti vďaka nižšiemu odporu vzduchu, ale na druhej strane riedky vzduch spôsobuje aj problémy pre pretekárov a ich autá.

Okrem bežnej konfigurácie trate, nazývanej aj Pista Completa, ponúka Autodrómo Hermanos Rodríguez niekoľko alternatívnych verzií: Circuito Nascar, oválnu trať, trať pre drag racing, skrátenú variantu trate, ako aj špeciálne vedenie trate pre preteky majstrovstiev sveta Formuly E.

Výsledky pretekov Formule 1

Referencie 

Okruhy formuly 1
Veľká cena Mexika
Motoršport v Mexiku
Mexiko (mesto)
Žliabok (prítok Stoličného potoka)

Žliabok je potok v Bratislavskom regióne, v obci Modra v okrese Pezinok v Bratislavskom kraji, v geomorfologickom celku Malé Karpaty. Je to pravostranný prítok Stoličného potoka. Dĺžka toku je 3,6 km. Potok pramení v . Je tokom VI. rádu.

Prameň 
Pramení v nadmorskej výške  v geomorfologickom celku Malé Karpaty v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty, na východnom svahu vrchu Veľká homoľa s  na území mesta Modra v okrese Pezinok v lesnom extraviláne.ref>Názvy vrchov a dolín Slovenskej socialistickej republiky A 6. Geografické názvoslovné zoznamy OSN ČSSR. Bratislava: Slovenský úrad geodézie a kartografie, P-250/1986 z 5.8.1986. 211 s. S. 8, 36, 197. 079-902-87 NVA (identifikačný kód tlačoviny z obdobia pred ISBN)</ref>

Opis toku 
Od prameňa tečie juhovýchodojužným smerom, preteká cez lesný extravilán, stáča sa do juhovýchodného smeru, pravým brehom obmýva úpätie vrchu Peprovec s , ľavým brehom obmýva úpätie vrchu Zámčisko s , preteká osadou Harmónia, stáča sa na juh, južne od budovy Slovenskej zdravotníckej univerzity v nadmorskej výške  ústi do Stoličného potoka ako jeho pravostranný prítok. Potok Žliabok nemá dôležitejšie prítoky.

Pôvod názvu 
Hydronymum Žliabok na území mesta Modra v povodí Stoličného potoka má pôvod v charakteristickom výskyte  malého žľabu, žliabka v oblasti, ktorou potok v čase pomenovacieho procesu pretekal, resp. ktoré bolo s týmto objektom ináč spájané, s významom malá podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody.  Zo slovného základu žliabok bolo utvorené jednoslovné hydronymum ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä v hydronymii. Názov vodného toku Žliabok bol štandardizovaný v roku 1982. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum Žliabok nie je jedinečným hydronymom (jún 2022).

Referencie 

Potoky na Slovensku
Vodné toky v Malých Karpatoch
Vodné toky v okrese Pezinok
Modra
Circuit Zandvoort

Circuit Zandvoort je pretekársky okruh, nachádzajúci sa v meste Zandvoort v Holandsku. Okruh sa nachádza iba 500 m od Severného mora a 24 km vzdušnou čiarou od hlavného mesta Amsterdam.

História okruhu sa datuje do roku 1939, kedy sa 3. júna, po prvý raz v holandskej histórii, uskutočnila medzinárodná súťaž pre pretekárske automobily v uliciach Zandvoortu. Začiatky okruhu ovplyvnila Druhá svetová vojna, po skončení vojny sa obec v roku 1946 rozhodla začať so samotnou výstavbou okruhu.

Prvé preteky „Cena Zandvoortu“ po výstavbe, sa konali 7. augusta 1948, neboli súčasťou majstrovstiev no prilákali veľa pilotov Formuly 1. Preteky boli premenované na Veľkú cenu Zandvoortu v roku 1949 a potom Na Veľkú cenu Holandska v roku 1950. Circuit Zandvoort sa stal oficiálnou súčasťou Formuly 1 v roku 1952.

Veľká cena Holandska sa s menšími prestávkami konala do roku 1985. V období medzi 1985 až 2020 sa na okruhu konali menšie preteky ako DTM a Formula 3.

Návrat Veľkej Ceny Holandska Formuly 1 bol ohlásený 14. mája 2019. Prvým otváracím oficiálnym kolom a prvým jazdcom vozidla Formuly 1 po renovácii, nemohol byť nikto iný, ako domáci jazdec Max Verstappen.

Pandémia COVID-19 zmarila všetky plány a Veľká cena Holandska si musela počkať ešte rok. A tak sa v roku 2021, po 36 rokoch vrátila Formula 1 na okruh v Zandvoorte. Preteky vyhral Max Verstappen v monoposte Red Bull.

Víťazi v jednotlivých rokoch

Referencie 

Okruhy formuly 1
Motoršport v Holandsku
Trisacharid

Trisacharidy sú oligosacharidy zložené z troch monosacharidov spojených dvoma glykozidovými väzbami. Podobne ako u disacharidov môže vzniknúť glykozidová väzba medzi poloacetálovou skupinou jedného monosacharidu a ktoroukoľvek hydroxylovou skupinou druhého monosacharidu. I v prípade, že sú všetky tri monosacharidové podjednotky trisacharidu identické (napr. glukóza), rôzne kombinácie väzieb (regiochémia) a α/β konfigurácia týchto väzieb (stereochémia) umožňujú vznik trisacharidov, ktoré sú vzájomne diastereomérmi s rôznymi chemickými a fyzikálnymi vlastnosťami.

Názvoslovie 
Väčšina významných trisacharidov má triválne názvy, ktorými sa označujú. V systematickom názvosloví sa však trisacharidy dajú označiť sekvenčne (teda v poradí, v ktorom sú jednotlivé monosacharidy naviazané) alebo je možné popísať "stredný" monosacharid a to, ktoré monosacharidy sú naňho naviazané. Glykozidová väzba trisacharidov sa označuje pomocou šípky a čísel, ktoré označujú polohy súčastí glykozidovej väzby (najprv poloacetálového uhlíka a potom hydroxylovej skupiny, prípadne druhého poloacetálového uhlíka). Okrem toho sa potom udáva ešte konfigurácia poloacetálového uhlíka (α alebo β).

Príklady

Referencie

Zdroj 

 
Oligosacharidy
2B16 Nona-K

2B16 Nona-K je ťahaná delostrelecká zbraň kalibru 120 mm, ktorá v sebe kombinuje výhody húfnice a mínometu. Je určená na ničenie delostreleckých batérií, obranných štruktúr, veliteľských stanovísk, živej sily, delostrelectva a inej vojenskej techniky

Vznik a vývoj 
V roku 1981 bola v sovietskej armáde zavedená samohybná delostrelecká zbraň 2S9 Nona-S so 120 mm kanónom 2A51. Nová zbraň prešla čoskoro svojim bojovým krstom v Afganistane, kde sa plne potvrdili všetky jej vlastnosti a schopnosti.

Na základe týchto výsledkov z prvého bojového nasadenia 2S9 sa objavil návrh na vytvorenie vlečnej verzie kanónu 2A51. Takýto delostrelecký prostriedok mohol dopĺňať ostatné delostrelecké systémy a vylepšiť palebnú silu a manévrovateľnosť výsadkových jednotiek a pozemných síl.

Vývojom novej húfnice bol poverený Permský strojársky závod V.I. Lenina, ktorý stál aj za vznikom kanónu 2A51. Zbraň dostala označenie 2B16 a názov "Nona-K". Vzhľadom na to, že išlo o prepracovanie existujúcej zbrane, vývoj nezabral príliš veľa času. Testy prvého prototypu sa začali v roku 1984 a trvali 2 roky. V roku 1986 bola spustená sériová výroba novej húfnice a Nona-K bola zavedená do služby. Výroba prebiehala pomerne krátko, len do roku 1989 a tak sa nepodarilo vyrobiť viac ako 190 kusov.

Konštrukcia 
Nona-K sa vyznačuje malými rozmermi a hmotnosťou. Jej dĺžka nepresahuje 4,6 m a hmotnosť je 1200 kg. To zjednodušuje prepravu zbrane a jej používanie na bojisku. V minulosti boli bežnými ťahačmi pre 2B16 nákladné autá GAZ-66 a Ural-4320, ale s touto úlohou sa dokáže vyrovnať aj ľahký UAZ-469/3151.

2B16 má kanón kalibru 120 mm, ktorý má námer od -10° do +80°. Nona-K je vybavená aktívnou viackomorovou úsťovou brzdou. Vďaka veľkému počtu priečnych prepážok kompenzuje asi 30 % energie spätného rázu. Zameranie sa vykonáva pomocou ručného pohonu a zameriavača 1P9.

Nona-K môže používať širokú škálu munície - vysoko výbušnej, kumulatívnej a kazetovej. Dostrel takýchto projektilov dosahuje 8-8,8 km; pri použití reaktívnej munície sa tento parameter zvyšuje na 12,8 km. Vďaka špeciálnej konštrukcii majú vysoko výbušné fragmentačné strely silu na úrovni 152 mm munície.

Používatelia

Súčasní používatelia 
  Rusko – ruská armáda v roku 2016 prevádzkovala 124 húfnic 2B16 Nona-K.

Referencie 

Sovietske húfnice
Matej Buček

Matej Buček (23. január 1884, Liesek - 10. apríl 1937, Vráble) bol slovenský katolícky kňaz, náboženský spisovateľ a politik HSĽS v období medzivojnového Česko - Slovenska.

Absolvoval gymnázium v Trstenej. Tu bol študentom národne uvedomelého profesora a spisovateľa Jána Kovalika, s ktorým sa jeho cesty po rokoch stretli v politike. Po ukončení stredoškolských štúdií sa stal teológom ostrihomského arcibiskupstva. V roku 1907 bol vysvätený za kňaza. Jeho prvým kaplánskym pôsobiskom sa stala obec Nadošany (dnes Hontianske Trsťany), z ktorých prešiel v roku 1908 do Veľkých Kostolian. V roku 1910 sa stal administrátorom farnosti v Piešťanoch. V rokoch 1912 - 1921 pôsobil ako kňaz v obci Hrádok a následne v Hronskom Beňadiku. Jeho posledným kňazským pôsobiskom boli od roku 1929 Vráble. Počas svojho pôsobenia vo Vrábľoch sa zaslúžil o založenie spolkov Katolícky skaut, Orol a Mariánska družina. Z jeho podnetu sa upravil a vysadil park okolo kostola. Postaral sa aj o vymaľovanie interiéru chrámu, opravu sôch a rozšírenie cintorína.

Už v mladosti prejavoval svoje národné povedomie a aj napriek nepriaznivej situácii pred rokom 1918 verejne vystupoval po slovensky. Po vzniku Česko-Slovenska sa angažoval v Hlinkovej slovenskej ľudovej strane.  V rokoch 1930 - 1936 bol aj členom predsedníctva strany. V prvých voľbách do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny v roku 1928 bol volebným lídrom HSĽS a stal sa členom prvého zastupiteľstva. Zvolený bol aj v ďalších voľbách v roku 1935. Po týchto voľbách sa jeho poslaneckým kolegom stal jeho bývalý gymnaziálny profesor Ján Kovalik. V krajinskom zastupiteľstve patril k častým rečníkom a pravidelne vystupoval a vyvíjal snahu v prospech zaostalého zdravotníctva na slovenskom juhu. Zomrel náhle na následky srdcovej porážky 10. apríla 1937. 

Veľkolepý pohreb sa konal 13. apríla 1937 vo Vrábľoch. Zosnulého pochovával rožňavský biskup Michal Bubnič. S príhovorom vystúpil aj Andrej Hlinka. O význame a obľube  Mateja Bučka medzi obyvateľstvom svedčí aj fakt, že na jeho poslednú rozlúčku prišlo niekoľko tisíc ľudí, vrátane zástupcov  politického a cirkevného  života.

Zoznam referencií 

Slovenskí kňazi
Politici HSĽS
Osobnosti z Lieseka
Osobnosti z Vrábeľ
Martin Kramara

CSIDr. ThLic.  Martin Kramara, (* 4. apríl 1978, Bytča) je slovenský hovorca TKKBS Bratislava a rímskokatolícky diecézny Generálny vikár Žilinskej diecézy.

Biografia
Kramara Martin - hovorca KBS
CSIDr. ThLic. Martin Kramara

Pochádza: Bytča
Diakonát: 14.06.2002, Nitra
Presbyterát: 21.06.2003, Krásno nad Kysucou

 2003 – 2005 biskupský ceremoniár Nitra
 2005 – 2007 kaplán Žilina-Mesto
 2007 – 2013 štúdium v Ríme
 2008 ThLic. UK Bratislava
 2010 CSILic. Universita Santa Croce Rím
 2011 – 2013 duchovný správca Slovenskej katolíckej misie v Ríme
 2013 prepožičaný do Bratislavskej arcidiecézy
 2013 výpomocný duchovný Bratislava-Dúbravka
 2014 – 2022 hovorca KBS
 2015 CSIDr. Universita Santa Croce Rím
 2017 – 2018 výpomocný duchovný Bratislava - Svätej rodiny
 2018 rektor Kostola Najsvätejšej Trojice v Bratislave-Podhradí
 2022 generálny vikár a moderátor kúrie žilinskej diecézy

Referencie
https://www.kbs.sk/obsah/sekcia/h/masmedia-50/c/hovorca-kbs

https://www.teraz.sk/slovensko/knaz-m-kramara-stravi-vianoce-v-kruhu/599918-clanok.html

https://www.aktuality.sk/clanok/hPHcN5V/hovorca-katolickych-biskupov-kramara-konci-vo-funkcii/

https://www.omediach.com/tag/Martin%20Kramara

https://www.omediach.com/marketing/23093-z-kbs-odchadza-doterajsi-hovorca-martin-kramara

https://www.tyzden.sk/rozhovory/78136/hovorca-slovenskych-biskupov-kramara-vyzyvame-vsetkych-ludi-na-slovensku-aby-sa-nam-ozvali-/

https://www.postoj.sk/109190/martin-kramara-konci-ako-hovorca-biskupov

https://www.itapa.sk/spikri/martin-kramara/

https://www.knihydominikani.sk/hlavna_schemhladat_3?kpcmeno=kramaramartin

https://www.slovoplus.sk/tag/martin-kramara

Externé odkazy
https://dcza.sk/sk/schematizmus/knazi/kramara-martin-hovorca-kbs
Róbert Maxián

Róbert Maxián (* 31. január 1967) je slovenský diplomat. Od mája 2022 je veľvyslanec Slovenska v Indii.

Životopis 
V rokoch 1981 až 1983 študoval na Športovom gymnáziu v Banskej Bystrici, v rokoch 19831985 na Gymnáziu v Žiari nad Hronom. Následne v rokoch 1985 až 1989 študoval na Obchodnej fakulte Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V rokoch 1991 až 1992 študoval tiež na Indickom inštitúte zahraničného obchodu v Dillí.

Od roku 1989 pôsobil ako obchodný referent spoločnosti Kerametal v Bratislave, v rokoch 1992 až 1996 bol vedúcim obchodného oddelenia tejto spoločnosti. V rokoch 19962002 bol „asistent vedúceho obchodného oddelenia, Veľvyslanectvo SR v Dillí/zastúpenie Kerametal India, Dillí“. V rokoch 2002 až 2004 bol zástupcom obchodného riaditeľa Kerametal.

Diplomatické pôsobenie 
Od roku 2004 do roku 2009 bol vedúcim obchodno-ekonomického oddelenia na veľvyslanectve Slovenska v Indii. V rokoch 2009 až 2011 pracoval ako referent Odboru riadenia ekonomickej diplomacie na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí, v rokoch 2011 až 2012 bol vedúcim Oddelenia podnikateľského centra MZVaEZ. V rokoch 2012 až 2017 bol zástupca vedúceho zastupiteľského úradu a konzul na Veľvyslanectve Slovenska v kórejskom Soule. Následne bol v období 2018 až 2019 vedúci Oddelenia krajín východnej Ázie a Pacifiku na MZVaEZ. V rokoch 2019 až 2021 bol zástupca vedúceho zastupiteľského úradu v Budapešti.

22. feburára 2022 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenoval za veľvyslanca Slovenska v Indii. Jeho predchodcom bol v rokoch 20182021 Ivan Lančarič. Svoj úrad prevzal v máji 2022.

Referencie

Externé odkazy 
 Profil na stránke veľvyslanectva

Slovenskí diplomati
Veľvyslanci Slovenska v Indii
Absolventi Obchodnej fakulty Ekonomickej univerzity v Bratislave
Žerušnica lúčna

Žerušnica lúčna (Cardamine pratensis) je trvalá bylina z čeľade kapustovité.

Výskyt 
Rastlina preferuje výživnú vlhkú pôdu. Rastie takmer v celej Európe, zriedkavo aj v severnej Afrike, v niektorých častiach Ázie, ale aj v severnej Amerike a Austrálii, v našej oblasti sa táto rastlina vyskytuje často.

Vyskytuje sa najmä na lúkach, pastvinách, v okolí krov, popri potokoch a na rôznych zatrávnených miestach. Žerušnica lúčna uprednostňuje hlinité pôdy (zásadité aj kyslé).

Popis 
Rastlina dorastá do výšky 45 cm. Stonka rastliny vyrastá z prízemnej ružice, ktorá je zložená z viacerých lístkov okrúhleho tvaru. Kvitne od apríla do júla, je jedlá.

Využitie 
V liečiteľstve sa využívali kvety žerušnice lúčnej proti kŕčom, tiež aj ako prevencia proti chorobe skorbut (vďaka vitamínu C, ktorý rastlina obsahuje).

Galéria

Referencie
NHL draft (2022)

NHL draft v roku 2022 bol 60. vstupný draft NHL, ktorý sa konal 7. a 8. júla 2022 vo Bell centre v Montreale. Z prvého vyberal tím Montreal Canadiens, prvýkrát od roku 1985 pripadla prvá voľba hostiteľskému celku. Jednotkou draftu sa stal Juraj Slafkovský ako vôbec prvý slovenský hokejista v histórii NHL.

Slováci na NHL drafte 2022 
Juraj Slafkovský bol považovaný za možného kandidáta na draftovú jednotku. O túto priečku súperil s Shaneom Wrightom, o ktorom sa posledné dva roky hovorilo ako o najlepšom hráčovi tohto draftu, avšak Kanaďan v očiach mnohých skautov zaostal za očakávaniami v tejto sezóne a napokon spadol až na štvrtú priečku. Slafkovskému do karát zahral výrazný výkon na zimných olympijských hrách.

Z druhého miesta bol zvolený obranca Šimon Nemec, ktorý podobne ako Slafkovský, získal bronz z poslednej olympiády.

Výberu v prvom kole sa dočkal aj odchovanec popradského hokeja Filip Mešár, ktorého si z 26. pozície vybral Montreal Canadiens, kde sa stretne spoločne s krajanom Slafkovským. Prvýkrát v histórii boli v prvom kole draftu NHL zvolení hneď traja Slováci.

1. kolo

2. kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

3. kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

4. kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

5.kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

6. kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

7. kolo 
Informácie budú doplnené neskôr.

Referencie 

National Hockey League
NHL draft
Diamant (album)

Diamant je názov kompilácie skupiny IMT Smile. Tento album, z roku 2005 od hudobného vydavateľstva Universal Music, vyšiel na dvoch CD. Prvý disk je kompiláciou známych skladieb skupiny IMT Smile a zo sólového albumu Ivana Táslera,  T, a jedného bonusu s názvom „Diamant“. Druhé CD obsahuje niekoľko coververzií skladieb, koncertné nahrávky a štyri predtým nezverejnené skladby nahrané skupinou IMT Smile.

Zoznam skladieb 

}}

Výroba kompilácie 
 Ivan Tásler - producent
 Ján Došek, štúdio Ivory - mastering
 Gabriel Haščák, Martin Angelov - dizajn

Referencie 

Albumy skupiny IMT Smile
Hudobné albumy z 2005
Conservatoire national supérieur d'art dramatique

Conservatoire national supérieur d'art dramatique je francúzsky grande école.

Pochádza z obdobia École royale de chant et de déclamation, založenej v roku 1784, kde bolo rozprávanie pre hudobníkov skôr vedľajším predmetom. To vysvetľuje aj pojem konzervatórium, ktorý sa všeobecne používa pre hudobné školy, nie však pre dramatické školy.

V roku 1806 sa tlmočenie stalo hlavným. V roku 1946 bolo konzervatórium rozdelené, čo umožnilo divadlu ponechať si Théâtre du Conservatoire, ktoré bolo v roku 1811 navrhnuté ako koncertná sála, a hudobníci sa presunuli ďalej. Súčasný názov má konzervatórium od roku 1968.

Významné osobnosti 
 Jean-Paul Belmondo
 Juliette Binocheová
 Michel Duchaussoy
 Michel Galabru
 Claude Gensacová
 Jeanne Moreauová
 Jean Rochefort

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Vysoké školy vo Francúzsku
Absolventi Conservatoire national supérieur d'art dramatique
Jozef Galovič

Jozef Maximilián Galovič (13. október 1880, Nováky - 1956 ?) bol slovenský železničiar a politik HSĽS v období medzivojnového Česko - Slovenska. 

Povolaním bol traťmajster Československých dráh v Nových Zámkoch. Patril k národne uvedomelým verejným činiteľom v národnostne zmiešanom slovensko - maďarskom prostredí. V roku 1927 založil v Nových Zámkoch vydavateľské družstvo, ako aj týždenník Slovenský juh. Pôsobil v Slovenskom katolíckom kruhu. Politicky  sa aktivizoval v Hlinkovej slovenskej ľudovej strane. Po krajinských voľbách v roku 1928 ľudákov zastupoval v okresnom zastupiteľstve Nové Zámky.  V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval za HSĽS do poslaneckej snemovne v XVI. volebnom kraji. Poslancom sa však stal až dodatočne 27. januára 1931 po tom, čo sa mandátu vzdal poslanec Pavol Macháček. V parlamentne zasadal v zahraničnom a zásobovacom výbore.

Zoznam referencií 

Osobnosti z Novák
Osobnosti z Nových Zámkov
Politici HSĽS
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Al dente

Al dente (v preklade z tal. pod zub alebo na hryz) je označenie cestovín alebo ryže, ktoré sú uvarené tak, aby neboli úplne mäkké alebo tvrdé, ale aby pri prežúvaní kládli mierny odpor. 

V súčasnej talianskej kuchyni tento výraz označuje ideálnu konzistenciu cestovín a jeho základom je kratší čas ich varenia. Molto al dente je kulinársky výraz pre mierne nedovarené cestoviny. Tie sú výsledkom prvého varenia, keď sa cesto varí na dvakrát.

Podľa American Diabetes Association majú cestoviny varené al dente nižší glykemický index ako cestoviny, ktoré sú varené domäkka.  Pri varení komerčných cestovín nastáva fáza al dente hneď po zmiznutí bielej farby v strede cestovín.

Referencie

Zdroj  
 

Talianska kuchyňa
Varenie
Jared Padalecki

Jared Padalecki (; * 19. júl 1982, San Antonio, Texas, Spojené štáty) je americký herec, ktorý sa preslávil v televíznych seriáloch, ako Ženy z rodu Gilmorovcov (2000-2007) a Hrozba z temnoty (2005 - 2019).

Detstvo a mladosť 
Padalecki sa narodil Geraldovi a Sherri Padaleckim. Jeho otec pochádza z Poľska a matka má nemeckých, francúzskych, škótskych a anglických predkov. V mladosti sa presťahoval do Los Angeles, aby sa mohol venovať hereckej kariére.

Kariéra 
V roku 2000 bol obsadený do televízneho seriálu Ženy z rodu Gilmorovcov, kde účinkoval do roku 2005. V roku 2004 si zahral v komédii Olsen Twins: Jeden deň v New Yorku. O rok neskôr, sa pripojil k hereckému obsadeniu ako Elisha Cuthbert, Paris Hilton a Chad Michael Murray, vo filme Dom voskových figurín. V rovnakom roku hral vedľajšiu úlohu vo filme Cry_Wolf a tiež bol obsadený do jednej z hlavných úloh v televíznom seriály Hrozba z temnoty, kde si zahral po boku Jensena Acklesa. Účinkoval v televíznom seriály do roku 2020. 

V roku 2009 si zahrala vo filme Piatok trinásteho. 

V roku 2021 stvárnil hlavnú postavu v televíznom seriály Walker, kde sa objavil ako Walker Texas Ranger. V televíznom seriály hrala aj jeho žena Genevieve.

Súkromný život 
Padalecki sa v roku 2010 oženil za herečku Genevieve Cortez, s ktorou sa spoznal počas natáčania televízneho seriálu Hrozba z temnoty. Majú spolu tri deti a žijú v Austine v Texase. Je tiež vlastníkom baru "Stereotype" v Austine.

Iné projekty

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Osobnosti USA poľského pôvodu