joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lomnický potok

Lomnický potok je potok na hornom Spiši, preteká územím okresov Kežmarok a Stará Ľubovňa. Je to pravostranný prítok Popradu, meria 7,2 km a je tokom IV. rádu.

Priebeh toku 
Pramení v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vrchovina, v časti Kolačkovský chrbát, v lokalite Tichá voda v nadmorskej výške okolo 1 010 m n. m. V pramennej oblasti tečie na severozápad, zľava priberá krátky prítok a stáča sa na sever. Sprava priberá prítok z južného svahu Čolgoša (926,2 m n. m.), zľava Mačací potok, potom opäť z pravej strany Poľný potok (662,4 m n. m.). Ďalej priberá pravostranný prítok zo severozápadného svahu Sedla (941,6 m n. m.) a preteká obcou Lomnička, pričom sa stáča viac na severoseverozápad. V obci postupne priberá ľavostranný prítok z oblasti Timelca, pravostranný spod Tehelného kopca a ďalší pravostranný z oblasti Kolpštika. Za obcou pokračuje severozápadným smerom a neďaleko mesta Podolínec ústi v severovýchodnom výbežku Popradskej kotliny v nadmorskej výške 561,3 m n. m. do Popradu.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Vodné toky v okrese Stará Ľubovňa
Lomnická rieka

Lomnická rieka je potok na hornom Spiši, preteká územím okresu Kežmarok. Je to ľavostranný prítok Kolačkovského potoka, meria 6,4 km a je tokom VI. rádu. 

Pramení v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vysočina, na severnom svahu Ihly () v nadmorskej výške okolo  Najprv tečie smerom na sever, vytvára oblúk ohnutý na západ, sprava priberá prítok zo severozápadného svahu Čiernej hory () a zľava prítok spod kóty 1 132,3 m. Nasleduje pravostranný prítok spod kóty 1 161,2 m, potok pokračuje viac-menej severoseverovýchodným smerom, sprava priberá najprv krátky prítok () a potom ďalší z južného svahu Grúňa (). Napokon tečie opäť k severu a juhojuhozápadne od obce Kolačkov ústi v nadmorskej výške cca  do Kolačkovského potoka.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Zlatná (prítok Popradu)

Zlatná je potok na hornom Spiši, preteká územím okresu Kežmarok. Je to pravostranný prítok Popradu, má dĺžku  a je tokom IV. rádu.

Priebeh toku 
Pramení v Levočských vrchoch, v podcelku Levočská vrchovina, v časti Ľubické predhorie, na východnom svahu Zlatého vrchu () v nadmorskej výške okolo  Od prameňa tečie juhozápadným smerom, pričom sa výraznejšie vlní, sprava priberá prítok z juhozápadného svahu Zlatého vrchu, stáča sa na západ a zľava priberá prítok spod kóty . Ďalej priberá krátky ľavostranný prítok () a pokračuje severozápadným smerom. Z pravej strany potom priberá svoj najdlhší prítok zo severozápadného svahu Zlatého vrchu, stáča sa viac na západoseverozápad, opäť sa výraznejšie vlní a zľava priberá krátky prítok. Ďalej napája malú vodnú nádrž, do ktorej sprava ústi prítok spod kóty , vstupuje do Popradskej kotliny, na severnom okraji mesta Kežmarok a južne od Strážok ústi v nadmorskej výške cca  do Popradu.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky v okrese Kežmarok
Ropušník tŕnistohlavý

Ropušník tŕnistohlavý () je jašter z čeľade ropušníkovitých žijúci v Kalifornii.

Etymológia 
Rodové meno Phrynosoma je odvodený z dvoch gréckych slov: phrynos (ropucha) a soma (telo). Druhové meno coronatus je latinské slovo znamenajúce "korunovaný".

Anatómia 
Ropušník tŕnistohlavý je výrazný druh s oválnym a plochým telom. Na hlave jaštera sa nachádzajú výrazné rohy. Charakteristické sú dva rady šupín na spodnej strane tela, dva až tri rady zväčšených zahrotených šupín na okraji spodnej čeľuste, hnedá alebo šedá chrbtová časť tela s kontrastnými vlnitými škvrnami tmavšej farby a zahrotené šupiny na chrbtovej časti tela. Mláďatá sú veľmi podobné dospelým jedincom, lebečné rohy sú kratšie a menej zreteľné. Dospelé jaštery dorastajú do veľkosti 10 až 11 cm.

Rozšírenie 
Tento jašter žije v oblasti stredozápadnej a juhozápadnej Kalifornie. Vyskytuje sa v rozličných prostrediach, žije napr. na trávnatých územiach, v savanách, v ihličnatých i zmiešaných lesoch. Zvyčajne sa vyskytuje v oblastiach s pieskovou zeminou a v krovinatých oblastiach. V južnej Kalifornii žije ropušník v oblastiach s výskytom mravcov, v oblastiach s prirodzeným hustým krovinatým porastom a na miestach s pórovitou pôdou, pretože pre týchto jašterov je typické zahrabávanie sa do zeminy, prípadne do dier v zemi. V období extrémneho tepla alebo zimy sa ukrýva v podzemí a je nečinný.

Správanie 
Keď je ropušník vystrašený, jeho telo sa nafúkne vzduchom, čo z neho robí neľahkú korisť (na prehltnutie). V prípade ohrozenia otvára ústa a vydáva syčavé zvuky. V sebaobrane hryzie a ak to nestačí, dokáže z kútikov očí na nepriateľa vystreknúť krv.

Rozmnožovanie 
Samičky ropušníka kladú vajcia ku koncu apríla až v júni. Hniezdo môže byť od 6 do  veľké, ako priemer sa uvádza približne 11 až . Niektoré samice môžu naklásť vajíčka až dvakrát za rok.

Potrava 
Mravce tvoria veľkú časť potravy ropušníka, no takisto loví i ďalšie druhy hmyzu, ako napr. osy, chrobáky, lúčne koníky, muchy a húsenice.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 WERC San Diego Field Station - Phrynosoma coronatum – 
 NatureServe Explorer - Phrynosoma coronatum – 

Ropušníkovité
Najmenej ohrozené druhy
Mária

Mária môže byť:
 krstné meno, pozri Mária (prvé meno)
 biblická postava:
 Panna Mária
 Mária Magdaléna
 Mária (manželka Kleofáša)
 Mária (sestra Lazara)
 Mária (matka Marka)
 Mária (List Rimanom)
 Mária (sestra Mojžiša)
 Miriam
 iné:
 Mária Uhorská (viacero)
 Mária Habsburská
 Mária I. 
 Mária II.
 Mária Medicejská
 Mária Terézia
 Mária Antoinetta
 Bajka

Pozri aj 
 Maria Curieová-Skłodowská
 Maria Callasová
Častica (jazykoveda)

Častica alebo partikula je relatívne málo početný, neohybný a veľmi špecifický slovný druh, ktorým podávateľ nadväzuje na kontext alebo na situáciu, a pritom vyjadruje svoj vzťah k vecnému obsahu výpovede.

Častice obyčajne stoja na začiatku vety a teda vety uvádzajú, môžu vyjadrovať aj významové odtiene. 
Medzi typické častice patria napríklad slová áno, nie, kiež, nech, vraj a pod.

Vo funkcii častice sa môže vyskytovať aj:
spojka - napr. Aby [tu už bol!]
príslovka - napr. Skutočne [sa to stalo?]
citoslovce - napr. Namôjdušu [sa to stalo.]
podstatné meno - napr. Čerta [to chápeš!]
sloveso - napr. Hádam [sa ma nebojíš?]
zámeno - napr. Ktože [to vie?]
číslovka - napr. Raz [neviem, čo robiť.]

Delenie 
Delenie 1 (podľa funkcie):
uvádzacia častica:
pripájacia častica (ale, a, i, ináč, len, no, síce, nuž...)
pobádacia častica (bár, bodajby, nože, čože, veď, kiež...)
vytyčovacia častica:
vysvetľovacia častica 
hodnotiaca častica
zdôrazňovacia častica

Delenie 2 (podľa toho, či sa dá členiť na morfémy): 
primárna častica
sekundárna častica

Delenie 3 (podľa polohy):
anteponovaná častica - napr. [Prišli] najmä [deti]
postponovaná častica - napr. [Nevedel som] vôbec[, či...]
samostatná výpoveď - napr. Pravdaže!

Zdroje 

Slovné druhy
Podmet

Podmet alebo gramatický subjekt (alebo nepresne gramatický podmet) je jeden zo základných vetných členov a jeden zo subjektov (vyjadruje teda nositeľa činnosti, stavu alebo vlastnosti). 

Podmet je to, čo tvorí východiskový bod gramatickej stavby dvojčlennej vety (napr. Peter píše), a na čo sa viaže prísudok prisudzovacím skladom. Pre indoeurópske jazyky je najlepšia definícia (gramatického) podmetu nasledovná: Podmet slovesa je slovo, ktoré sa s ním zhoduje v osobe, čísle a prípadne aj rode.

Podmetu spravidla zodpovedá nominatív, ale v slovenčine napríklad niekedy aj genitív.

Vzájomný vzťah podmetu a prísudku môže byť aktívny (napr. Krava otvára ústa) alebo pasívny (napr. Krava je otváraná mäsiarom). Môže byť vyjadrený aj nevyjadrený.

Delenia v slovenčine 
Delenie 1:
 nominatívny podmet - Peter [píše] (vrátane zamlčaného podmetu - Je v bezvedomí.)
 podmet v genitíve - Vína [sa vypilo málo].
 nulový podmet - [Mäso] [vložíme do hrnca].
 infinitívny podmet - Mlčať [znamená súhlasiť].
 číslovka v podmete - päť a štyri [je deväť]
 zámeno v podmete - Ty [píšeš].
 podmetová vedľajšia veta - Kto mlčí[, svedčí].

Delenie 2:
 jednoduchý podmet
 zložený podmet -  Byť človekom [nie je jednoduché].
 viacnásobný podmet - Peter a Pavol [píšu].

Referencie 

Vetné členy
Vokatív

Vokatív (vo vzťahu k slovenčine, češtine a latinčine nazývaný aj piaty pád) je gramatický pád, ktorým sa hovoriaci obracia na adresáta (teda pád, ktorým sa len oslovuje).

Vokatív zo syntaktického hľadiska (z hľadiska funkcie) existuje prakticky vo všetkých jazykoch, ale vokatív z morfologického hľadiska (z hľadiska tvaru) existuje len v niekoľkých jazykoch (napr. v češtine a v rudimentárnej forme i v slovenčine) a v ostatných sa nahrádza morfologickým nominatívom, či spojením  "môj + nominatív" a podobne. Aj v tých jazykoch, ktoré majú pre vokatív zvláštny tvar (napr. v češtine), sa často používa v niektorých prípadoch nominatív. Podobne v jazykoch, ktoré skloňujú s koncovkami, je vokatív často tvorený alebo zvýrazňovaný pomocou rôznych častíc, napríklad latinské "o", talianske "o", arabské يا alebo pomocou iných prostriedkov, napríklad členom (aramejčina) a podobne.

Vokatív v slovenčine 
V slovenčine už vokatív z morfologického hľadiska takmer neexistuje, zachovalo sa iba zopár tvarov: synku, bratku, človeče, chlapče, otče, priateľu, švagre, kmotre, chlape, majstre, šéfe a mnohé slová v náboženských textoch, napr. Bože, Spasiteľu. Tieto však už súčasní autori často považujú len za špeciálne varianty nominatívu. Ide o staršie výrazy a staršie a ironické kontexty, iba tvary ako šéfe sú nedávno spätne prebrané z češtiny. Syntaktický vokatív sa realizuje pomocou morfologického nominatívu. V ľudovom – teda nespisovnom – jazyku možno však dnes (azda pod vplyvom angličtiny a/alebo maďarčiny) pozorovať vokatív tvorený koncovkou -i pre vlastné mená a niektorých príbuzných (Paľo – Pali, Zuza – Zuzi, mama – mami, oco – oci, babka – babi), ktorý je však často synonymný so zdrobneným nominatívom (z ktorého zrejme pôvodne aj vznikol). V nárečiach existujú aj rôzne iné tvary vokatívu.

Zachované vokatívne tvary sa naďalej hodnotia ako spisovné, ale väčšina z nich (okrem slova pane) je štylisticky príznaková. 
 
Zhruba pred 40 rokmi sa ešte na slovenských školách vokatív vyučoval ako existujúci pád (tzv. 5. pád) a slovenčina mala vtedy 7 pádov. Dnes všetky relevantné jazykové príručky a učebnice vokatív za pád (myslí sa samozrejme morfologický pád) nepovažujú. Namiesto číselného označenia (ktoré pretrváva v češtine) sa pády zvyčajne označujú názvami s latinským pôvodom.

Externé odkazy 
D. Slančová – M. Sokolová, Jazykové prostriedky s vokatívnym exponentom v súčasnej slovenčine. In: Slovenská reč 1998 4. Dostupne online.

Referencie 

Pády
Žabí potok (prítok Hincovho potoka)

Žabí potok je tatranský potok na katastrálnom území Štrbské Pleso. Je to ľavostranný prítok Hincovho potoka, má dĺžku 1,6 km a je tokom IV. rádu.

Opis toku 
Tečie vo Vysokých Tatrách, vyteká zo Žabích plies v ľadovcovom kotli na juhozápadnom svahu Rysov (2 498,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 900 m n. m. Tečie severojužným smerom, rozvetvuje sa na dve ramená, pričom dlhšie ľavostranné rameno (hlavné koryto) ústi do Hincovho potoka v Mengusovskej doline severozápadne od horského hotela pri Popradskom plese v nadmorskej výške 1 541,2 m n. m.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky vo Vysokých Tatrách
Okres Poprad
Vodné toky v okrese Poprad
Hincov potok

Hincov potok je tatranský potok, spolu s ľavostrannou Krupou vytvára rieku Poprad. Jeho dĺžka je 4,9 km a je tokom III. rádu.

Prameň 
Preteká Mengusovskou dolinou vo Vysokých Tatrách, vyteká z Veľkého Hincovho plesa v nadmorskej výške

Opis toku 
Najprv tečie JV smerom, sprava priberá prítok vytekajúci z Malého Hincovho plesa a následne zľava Žabí potok, najprv pravé a v nadmorskej výške  aj ľavé rameno. Potom pokračuje SJ smerom, vstupuje do Tatranského podhoria a v nadmorskej výške  sa spája s Krupou.

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky vo Vysokých Tatrách
Vodné toky v Tatranskom podhorí
Okres Poprad
Mengusovská dolina
Vodné toky v okrese Poprad
Krupá (zdrojnica Popradu)

Krupá je tatranský potok, ktorý spolu s pravostranným Hincovym potokom vytvára rieku Poprad. Má dĺžku 2,1 km a je tokom III. rádu.

Opis toku 
Vyteká z Popradského plesa v nadmorskej výške 1 494,3 m n. m. a preteká Mengusovskou dolinou vo Vysokých Tatrách. Tečie severojužným smerom, pred sútokom sa stáča na západ. Už v Tatranskom podhorí, severne od železničnej zastávky Popradské pleso, sa v nadmorskej výške 1 302,8 m n. m. spája s vodami Hincovho potoka.

Iné projekty 

Potoky na Slovensku
Povodie Popradu
Vodné toky vo Vysokých Tatrách
Vodné toky v Tatranskom podhorí
Okres Poprad
Vodné toky v okrese Poprad
Ticsani

Ticsani je komplex lávových dómov, nachádzajúcich sa v južnom Peru, asi 30 km juhovýchodne od sopky Huaynaputina. Nie sú evidované žiadne záznamy o erupcii v historickej dobe, ale v okolí vulkánu sú aktívne fumaroly a niektoré lávové a pyroklastické prúdy vyzerajú veľmi čerstvo, nezvetrane, čo vypovedá o ich mladom veku.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - lávový komplex Ticsani na Global Volcanism Program 

Sopky Peru
Lávové dómy
Patrice Chéreau

Patrice Chéreau (vyslov patris šero) (* 2. november 1944, Lézigné, Francúzsko – † 7. október 2013, Paríž) bol francúzsky režisér, herec a producent. 

Prevzal a rozvinul Brechtovo poňatie divadla. Významné inscenácie: Dimitriadisova Cena vzbury na čiernom trhu, Molièrov Don Juan.

Bibliografia 

Šimková, S.: Divadlo prekračuje hranice - Patrice Chéreau,  Ariane Mnouchkine, Robert Wilson. Bratislava: Divadelný ústav 2019.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Francúzski divadelní režiséri
Francúzski divadelní herci
Francúzski filmoví režiséri
Francúzski filmoví herci
Francúzski televízni režiséri
Francúzski televízni herci
Francúzski filmoví producenti
Držitelia Césara za najlepšiu réžiu
Tutupaca

Tutupaca je názov neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa v južnom Peru, v provincii Tacna. Stavba sopky je tvorená dvoma vulkanickými centrami, južnejšie centrum je mladšie. Severné centrum v minulosti skolabovalo, čím vytvorilo kamennú lavínu, dlhú asi 7 km. Nie je evidovaná žiadna erupcia v historickej dobe, ale v sedle medzi jednotlivými centrami sa nachádzajú postglaciálne lávové prúdy, taktiež je prítomná solfatárová aktivita.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Tutupaca na Global Volcanism Program 

Sopky Peru
Stratovulkány
Nevados Casiri

Nevados Casiri je najjužnejšie položený vulkán v Peru, nachádza sa v blízkosti hraníc s Čile. Sopka pozostáva zo štyroch centier, z nich najmladšie sa nachádza na juhovýchodnej strane komplexu. Masív je tvorený trachyandezitmi a trachytmi. Južne od najmladšieho centra sa nachádzajú mladšie lávové prúdy. Staršie produkty sa nachádzajú na západnom konci.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkanický komplex Nevados Casiri na Global Volcanism Program 

Sopky Peru
Stratovulkány
Kvarnerský záliv

Kvarnerský záliv (, , ) je záliv v severnej časti Jadranského mora, medzi Istriou a severným Chorvátskom.

Poloha 
Najväčšie ostrovy v Kvarnerskom zálive sú Cres, Krk, Pag, Rab a Lošinj. Väčšia časť zálivu leží medzi pobrežím Chorvátska a ostrovmi Cres a Krk. Menšia časť zálivu sa rozprestiera v juhovýchodnej časti medzi ostrovmi Cres, Krk, Rab a Pag s názvom Kvarnerić (malý Kvarner- malý Kvarnerský záliv).

Záliv sa vyznačuje značnou hĺbkou, čo pre tamojšie prístavy, a hlavne mesto Rijeka (v severnej časti), v ktorom sa nachádza veľký námorný prístav, má nesmiernu výhodu. V Rijeke môžu kotviť aj také lode ako sú ropné tankery.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kvarnerský región - anglicky

Geografia Chorvátska
Jadranské more
Prímorsko-gorskokotarská župa
Leopard 2

Leopard 2 je nemecký hlavný bojový tank vyrábaný nemeckou spoločnosťou Krauss-Maffei-Wegmann, vyvinutý začiatkom 70. rokov 20. storočia. Prvýkrát vstúpil do služby v roku 1979 a postupne nahradil starší typ Leopard 1. Jeho rôzne verzie slúžia v nemeckých ozbrojených silách a v armádach desiatich rôznych štátov.

23. augusta 2022 Slovensko podpísalo dohodu s Nemeckom na dodávku 15 tankov Leopard 2A4, výmenou za poskytnutie 30 ks BVP-1 Ukrajine. Tanky by mali na Slovensko doraziť do konca roku 2022.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Leopard 2 na military.cz

Nemecké tanky
Hlavné bojové tanky
Nemocenské poistenie

Nemocenské poistenie je druh sociálneho poistenia. Je to poistenie pre prípad straty alebo zníženia príjmu zo zárobkovej činnosti a na zabezpečenie príjmu v dôsledku dočasnej pracovnej neschopnosti, tehotenstva a materstva. 

Delí sa na nasledovné nemocenské dávky: 
 nemocenské
 ošetrovné
 vyrovnávacia dávka
 materské

Nemocenské poistenie by sa nemalo zamieňať so zdravotným poistením.

Osobný rozsah 
Povinne nemocensky poistený je každý zamestnanec, SZČO, vtedy, keď ich hrubý príjem z podnikania v rozhodujúcom období bol vyšší ako 12násobok minimálnej mzdy, ktorá platí k 1.7. kalendárneho roka. 

Dobrovoľne nemocensky poistené osoby sú osoby staršie ako 16 rokov s trvalým pobytom na území Slovenska, alebo prechodným pobytom na území Slovenska. Z povinného nemocenského poistenia sú vyňaté osoby, ktorým bol priznaný starobný, predčasný starobný alebo invalidný dôchodok s poklesom schopnosti vykonávať zárobkovú činnosť o viac ako 70 percent. 

Sociálne poistenie
Recesia

Recesia môže byť:
knižne: ústup
hovorovo: nekonvenčné humorné správanie, žartovanie; výstredný žart
v ekonómii: fáza hospodárskeho cyklu, pozri recesia (ekonómia)
v psychológii: druh výstredného humoru s cieľom vyniknúť, pestovaný najmä v postpubertálnom  veku; prípadne výstredné správanie či výstredný žart vôbec
v práve: ustupovanie od zmluvy
Jef Raskin

Jef Raskin (* 9. marec 1943, New York, USA – † 26. február 2005, Pacifica, Kalifornia, USA) bol americký inžinier a vývojár, najznámejší pre podiel na projekte Apple Macintosh koncom 70. rokov 20. storočia.

Raskin vyštudoval matematiku a filozofiu na Newyorskej štátnej univerzite. Jeho prvým programom vytvoril ako súčasť diplomovej práce. So Stevom Wozniakom a Stevom Jobsom sa zoznámil po uvedení počítača Apple II. Jobs najal Raskinovu spoločnosť na napísanie manuálu pre Apple II BASIC a zakrátko, v januári 1978 sa Raskin stal 31. zamestnancom Apple Computer. 
Spočiatku sa podieľal najmä na dokumentácii a testovaní. V roku 1979 stál pri zrode projektu Macintosh, pre ktorý tiež prijal do zamestnania Billa Atkinsona, ďalšieho vývojára Macintosha. Raskin opustil Apple v roku 1982.

Neskôr sa venoval prevažne publicistike a hudbe. Zomrel na rakovinu vo veku 61 rokov.

Dielo 
 The Humane Interface, Addison-Wesley, 2000, ISBN 0-201-37937-6 (dt.: Das intelligente Interface, ISBN 3-8273-1796-7)
 A Hardware-Independent Computer Drawing System Using List-Structured Modeling: The Quick-Draw Graphics System, Pennsylvania State University, 1967

Iné projekty

Externé odkazy 
 Recollections of the Macintosh project  
 Folklore.org 
 Ein Schalter ist eine Welt 
 Jef the movie 
 Eine Idee von Jef Raskin 

Vynálezcovia USA
Apple
Osobnosti z New Yorku
Úmrtia na rakovinu pankreasu
Omeprazol

Omeprazol (INN Omeprazole) je inhibítor protónovej pumpy používaný pri poruchách trávenia, peptickom vrede, gastrointestinálnom refluxe a Zollinger-Ellisonovom syndróme. Prvýkrát bol predávaný firmou AstraZeneca vo forme horečnatej soli ako omeprazole magnesium pod názvami ako Losec a Prilosec, dnes je dostupný aj v ďalších generických liekoch. Omeprazol je jedným z celosvetovo najbežnejšie predpisovaných liečiv a v niektorých krajinách je dostupný bez predpisu.

Zoči voči strate patentovej ochrany a konkurencii generických výrobcov, AstraZeneca vyvinula, zaviedla na trh a silne propagovala ezomeprazol (Nexium), čo je jeden z enantiomérov omeprazolu. Aj keď bolo potvrdené, že len enantioméry v aktívnej forme sú účinné a ostatné nie sú, klinický význam tohoto je nejasný.

Využitie 
Pozri článok: Inhibítor protónovej pumpy

Použitie pri eradikácii Helicobacter pylori 
Omeprazol býva kombinovaný s antibiotikami klaritromycínom a amoxicilínom (alebo metronidazolom u pacientov s precitlivelosťou na penicilín) v jednotýždňovej eradikácii Helicobacteru pylori. Infekcia Helicobacter pylori je kauzálny faktor väčšiny peptických a dvanástnikových vredov.

Dávkovanie 
Omeprazol je dostupný v tabletách a kapsulách (obsahujú omeprazol alebo jeho horečnatú soľ) v silách 10 mg, 20 mg, na niektorých trhoch aj 40 mg. Omeprazol je tiež dostupný ako prášok (sodná soľ omeprazolu) pre intravenózne injekcie. Väčšina perorálnych prípravkov omeprazolu je v enterosolventnej liekovej forme aby liečivo bolo chránené pred rozkladom v kyslom prostredí žalúdku. Enterosolventnosť je zvyčajne dosiahnutá poťahovaním granúl alebo peliet v kapsulách, alebo poťahovaním tabliet.

V Európe je tiež dostupný v injekčnej forme pre intravenózne podanie na rozdiel od USA. Balenie zvyčajne obsahuje liekovku s omeprazolom a samostatnú ampulku s roztokom na prípravu injekcie. Každá 10 ml sklenená liekovka obsahuje biely alebo takmer biely prášok lyofilizovaného prášku, predstavujúceho 42,6 mg sodnej soli omeprazolu, čo je ekvivalentné 40 mg omeprazolu.
Poznámka: Na prípravu injekcií sa používa sodná soľ, kým v tabletách je to horečnatá soľ omeprazolu.

Losec je vyrábaný AstraZeneca v Södertälje vo Švédsku.

Absorpcia a distribúcia 
Omeprazol je zvyčajne absorbovaný v tenkom čreve v priebehu 3-6 hodín. Biologická dostupnosť omeprazolu po opakovanej dávke je asi 60%. Súčasný príjem potravy nemá vplyv na biologickú dostupnosť. Väzba na plazmatické bielkoviny je asi 95%.

Metabolizmus a vylučovanie 
Omeprazol je metabolizovaný systémom cytochrómu P450, najmä v pečeni. Medzi identifikované metabolity patri sulfón, sulfid a hydroxyderivát omeprazolu, ktoré nemajú badateľný vplyv na vylučovanie kyseliny. Asi 80% perorálne podanej látky sa vylúči vo forme metabolitov do moču a zvyšok stolicou, do ktorej sa dostane najmä cez žlč.

Prípravky 
Na slovensku je Omeprazol dostupný v nasledovných prípravkoch:
Lomac©, Omeprazol Farmax©, Oprazole©, Omeprazol Mylan©, Omeprazol Stada©, Helicid©, Tevazol ©.

Inhibítory protónovej pumpy
ATC A02BC – Inhibítory protónovej pumpy
Benzimidazoly
Pyridíny
Sulfoxidy
Liečiva GERD
Základné a špeciálne esenciálne liečiva podľa WHO
Shania Twain

Shania Twain (rodená Eileen Regina Edwardsová, * 28. august 1965 Timmins, Ontário) je kanadská speváčka country a popovej hudby, predovšetkým v USA. Jej najúspešnejší album je Come On Over z roku 1996, ktorým sa zaradila medzi najpredávanejšie sólové speváčky v dejinách. Pravidelne sa umiestňuje aj na popredných miestach v anketách o najpríťažlivejšiu ženu planéty.

Referencie

Iné projekty 

Kanadské country speváčky
Kanadské popové speváčky
Interpreti Mercury Records 
Kanadskí vegetariáni
Osobnosti z Ontária
Divina (potok)

Divina je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 9,5 km a je tokom III. rádu.

Prameň  
Pramení v Javorníkoch na južnom svahu Kazíckej Kýčery (910,4 m n. m.) v nadmorskej výške cca 780 m n. m.

Smer toku  
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhovýchod, potom pokračuje k osade Hucerovci severojužným smerom. Na hornom konci obce Divina tečie juhojuhovýchodným smerom, ďalej sa postupne stáča a k ústiu pokračuje severojužným smerom.

Geomorfologické celky  
Javorníky, podcelky: 
Vysoké Javorníky, časť Rakovská hornatina
Nízke Javorníky, časť Rovnianska vrchovina

Prítoky  
pravostranné: prítok z juhojuhozápadného svahu Čierťaže (856,8 m n. m.), Lúcky potok 
ľavostranné: krátky prítok zo západoseverozápadného svahu Ráztoky (865,5 m n. m.), prítok z južného svahu Ráztoky, prítok spod sedla pod Ráztokou, prítok prameniaci severne od Lopatovho vŕšku (522,5 m n. m.), prítok prameniaci západoseverozápadne od kóty 617,0 m, prítok zo severozápadného svahu Janušova (561,9 m n. m.), prítok zo západného svahu Janušova, prítok z juhozápadného svahu Závršia (608,8 m n. m.) a prítok zo severného svahu Hory (626,4 m n. m.)

Ústie  
Divina sa vlieva do vodnej nádrže Hričov južne od obce Divinka v nadmorskej výške približne 320 m n. m.

Obce 
Divina a osady Parížovci, Papučíkovci, Hucerovci a Bál(i)ovci 
Divinka

Potoky na Slovensku
Povodie Váhu
Vodné toky v okrese Žilina
ATC kód A

ATC kód A označuje liečivá určené pre tráviaci trakt a metabolizmus.

Podkategórie 
 A01 - Stomatologické prípravky
 A02 - Antacidá, liečivá peptického vredu a antiflatulencia
 A03 - Spazmolytiká, antiulceróza, antiflatulenciá
 A04 - Antiemetiká
 A05 - Hepatiká a liečivá ovplyvňujúce biliárny systém
 A06 - Laxatíva
 A07 - Antidiaroiká, črevné protizápalové liečivá/antiinfektíva
 A08 - Prípravky proti obezite, okrem dietetík
 A09 - Digestíva, vrátane enzýmových prípravkov
 A10 - Antidiabetiká
 A11 - Vitamíny
 A12 - Minerálne látky
 A13 - Toniká
 A14 - Anaboliká na systémové použitie
 A15 - Prípravky zvyšujúce chuť do jedla
 A16 - Iné prípravky ovplyvňujúce tráviaci trakt a metabolizmus

Pozri aj 
 Anatomicko-terapeuticko-chemický klasifikačný systém

Liečivá
A – Tráviaci trakt a metabolizmus
ATC

ATC môže označovať:
 Above The Clouds, hudobná skupina
 Adaptive Transform Coding
 Adari Tele Comp
 Advanced tactical center
 Advanced Technology Center
 Advanced Technology Center (DBCC)
 Agreement on Textiles and Clothing
 Air traffic control
 Air Training Command, predchodca Air Education and Training Command Amerického letectva
 Air Training Corps
 Air Training Corps (Nový Zéland)
 Air Transport Command, predchodca Military Air Transport Service
 ALCOA Technical Center
 "All-terrain (motor)cycle" — terénny motocykle, pozri terénne vozidlo
 All Things Considered, rozhlasová relácia v USA
 American Thermoplastic Company
 American Turkish Council
 Anatomicko-terapeuticko-chemický klasifikačný systém, systém na klasifikáciu liekov
 Aquarian Tabernacle Church
 Argentina Televisora Color, argentínska štátna televízia
 Artist trading cards
 Asia and The Pacific Ocean Trade Center
 A Touch of Class skr. ATC, nemecká eurodance skupina
  horolezecký nástroj
 Athletic Trainer Certified
 Atlanta Transit Company, firma 1950 – 1972
 Audio Tele-Conference
 Austin Technology Council
 Austin Title Company
 Australian Telecommunications Commission, dnes Australian Telecommunications Corporation
 Autodesk Authorised Training Centre
 Automatic traction control
 Automatic Train Control
 "average total cost" = priemerné celkové náklady
 Anatomical Therapeutic Chemical Classification System for Human Medicines (ATC)
Registračné protokoly agentúrnych a operatívnych zväzkov Štátnej bezpečnosti

Registračné protokoly agentúrnych a operatívnych zväzkov Štátnej bezpečnosti (skrátene Registračné protokoly) sú záznamy, ktoré viedol štatisticko-evidenčný odbor Federálneho ministerstva vnútra a štatisticko-evidenčné útvary pri krajských správach Štátnej bezpečnosti a ich predchodcovia. Slúžili na podchytenie vzniku a pohybu zväzkovej agendy bývalej ŠtB, teda súborov dokumentov, zhromažďovaných a vedených útvarom ŠtB k určitej problematike alebo osobe.

V registračných protokoloch boli zaznamenávané všetky osoby alebo objekty kontrarozviedneho záujmu Štátnej bezpečnosti, sú preto hodnoverným svedectvom o činnosti ŠtB, o jej spolupracovníkoch, ale aj o prenasledovaných osobách.

Vývoj registračných protokolov 
Do konca roku 1950 vychádzal systém evidencií z nemeckého modelu. Bol prepojený na ďalšie pomocné evidencie, nefungoval teda samostatne. Od roku 1951 ho upravoval Poriadok pre vedenie evidencií, ktorý vydalo kolégium ministra vnútra. V ňom už bol použitý sovietsky model vedenia registrov zväzkov. K jeho zmene prišlo v roku 1954 rozkazom ministra vnútra. Od roku 1954 do roku 1962 boli registračné protokoly zväzkov agentúrnej a neagentúrnej povahy vedené oddelene. Zväzky neagentúrnej povahy boli totiž do roku 1958 registrované podľa druhu, napr. registračné protokoly zväzkov skupinových, objektových, evidenčných, osobných apod.

Od roku 1962 (s krátkou prestávkou v rokoch 1969–1971) sa viedol jednotný Všeobecný registračný protokol, v ktorom boli evidované všetky operatívne zväzky chronologicky.

Do roku 1958 sa registračné protokoly zachovali len čiastkovo a zlomkovite. Systematickejšie sa zachovali od roku 1958.

Zverejnenie registračných protokolov 
Ústav pamäti národa zverejnil na svojich internetových stránkach registračné protokoly vedené odbormi dislokovanými na území Slovenska, t. j. krajskými správami ŠtB a ich predchodcami (od roku 1974 tiež tzv. 12. správa ZNB).

Kategórie vyskytujúce sa v registroch 
 agent ŠtB
 rezident ŠtB
 informátor ŠtB
 dôverník ŠtB
 preverovaná osoba
 kandidát tajnej spolupráce
 nepriateľská osoba

Externé odkazy 
 Registračné protokoly na stránkach Ústavu pamäti národa
 VYHĽADÁVANIE v Registračných protokoloch na stránkach Ústavu pamäti národa

Štátna bezpečnosť
KVP

KVP môže byť skratka pre:
 Košický vládny program
 mestskú časť Košíc Sídlisko KVP, súčasť okresu Košice II, pozri Košice – mestská časť Sídlisko KVP
 kvantifikáciu proteinúrie, resp. kvantitatívnu proteinúriu, pozri proteinúria
 bývalú politickú stranu:
 Konzervatívnu ľudovú stranu (nem. Konservative Volkspartei) pôsobivšiu v Nemecku v rokoch 19301932, pozri Konzervatívna ľudová strana
 Katolícku ľudovú stranu (nem. Katholische Volkspartei) pôsobivšiu v Poľsku v rokoch 19211939, po roku 1927 pod názvom Nemecká katolícka strana (Deutsche Katholische Volkspartei) a po roku 1933 pod názvom Kresťanská nemecká ľudová strana (Christliche Deutsche Volkspartei), pozri Kresťanská nemecká ľudová strana
 Katolícku ľudovú stranu (hol. Katholieke Volkspartij) pôsobivšiu v Holandsku v rokoch 19451980, pozri Katolícka ľudová strana
 Kasárňovanú ľudovú políciu (nem, Kasernierte Volkspolizei), polovojenskú organizáciu vo Východnom Nemecku, predchodkyňu Národnej ľudovej armády, pozri Kasernierte Volkspolizei

Referencie
Tacora

Tacora je vulkanický komplex, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Peru. Komplex je tvorený dvoma vulkanickými centrami Tacora (južnejšie umietnené) a Chupiquiña, ktorá leží severnejšie. Sopka je tvorená prevažne andezitmi, jej vrchol je pokrytý ľadovcami. Na východnej strane komplexu sa nachádzajú aktívne fumaroly, v sedle medzi centrami aj iné hydrotermálne aktivity.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - stratovulkán Tacora na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Sopky Peru
Stratovulkány
Jan z Příbrami

Jan z Příbrami alebo Příbramě alebo Jan Příbram, známy aj ako Kňaz († 20. december 1448) bol český spisovateľ a husitský teológ. 

Bakalárom sa stal v roku 1409 a majstrom slobodných umení v roku 1413. Roku 1408 bol na zhromaždení českého národa na pražskej univerzite. 

V roku 1414 bol jedným zo svedkov na osvedčení, ktoré spísal Jan z Jesenice o odoprení prístupu Janovi Husovi na arcibiskupstvo. Po smrti Jana Husa vystupoval ako hlavný rečník pražských majstrov (rozprava o artikuloch pražských). 
 
Na čáslavskom sneme v roku 1421 ho ustanovili (spolu s Janom Želivským za poradcu dvadsiatich zvolených zemských správcov v náboženských otázkach. Už v novembri 1421 sa Janovi Želivskému podarilo odvolať ho. Pri stretnutí pražských majstrov a táborských kňazov (Konopiště 1423 a najmä Praha 1424) najradikálnejšie vystupoval proti táboritom. Roku 1426 sa dostal do sporu s Petrom Paynom a označil učenie Jána Viklefa za kacírske, čo rozdelilo pražských majstrov (niektorí sa obávali, že na základe tohto tvrdenia by mohol byť za kacíra označený aj Jan Hus). Jan z Příbrami sa politicky opieral predovšetkým o Zikmunda Korybutoviča. Po jeho vyhnaní z Čiech (apríl 1427) Jana z Příbrami vypovedali z Prahy, preto sa v tom čase zdržiaval predovšetkým v Žatci. Roku 1429 sa mohol vrátiť do Prahy, v tom čase už začínal inklinovať ku katolíctvu. 

Roku 1434 sa postavil na stranu kompaktát a v roku 1437 sa sťažoval cisárovi na ich nedodržiavanie. V júli 1437 odišiel s českým posolstvom do Bazileja, kde hájil prijímanie sviatosti pod obidvoma spôsobmi. Roku 1439 bol spolu s Prokopom z Plzne zvolený za správcu českého duchovenstva a roku 1448 ho nahradil Jan Rokycana. Jan z Příbrami neúspešne naliehal na pápežského legáta, aby Rokycanu uznal za arcibiskupa.

Dielo 
 Contra artikolos Picardorum - odsúdenie 76 artikulov, ktoré uverejnili táboriti
 De ritibus missae - traktát, ktorý obhajoval cirkené obrady proti táboritom 
 De professione fidei et errorum revocatione
 Knihy o zarmoucení velkých církve svaté i každě duše věrné - 1429
 Život kněží Táborských - kritika
 Apologie
 Postilla

Úmrtia v 1448
Husitskí teológovia
Českí náboženskí spisovatelia
Alpínska sústava

Alpínska sústava je sústava pásmových pohorí, ktoré sa utvorili počas alpínskeho vrásnenia. Tieto pohoria sa súhrne označujú ako alpidy.

Delenie 
Podľa Encyklopédie Zeme (1983) sa alpínska sústava delí na východno-západnú a cirkumpacifickú oblasť.

Východno-západná oblasť 
Severné krídlo východno-západnej oblasti začína pri Gibraltárskom prielive Sierrou Nevadou, Iberskými vrchmi prechádza do Pyrenejí, pokračuje za Lionským zálivom Alpami, ktoré prechádzajú do Karpát, na ktoré v úžine Železné vráta nadväzuje Stará planina, ktorá sa tiahne východne až k pobrežiu Čierneho mora. Potom severné krídlo vynára v Jajle, južnom hlavnom chrbte Krymských vrchov, pokračuje Veľkým Kaukazom, v podobe podmorského chrbta rozdeľuje panvu Kaspického mora a opäť sa vynára v Koppe Dágu, pokračuje na východ v Hindúkuši a cez Pamír nadväzuje na pohoria Karakoram, Kchun-lun a Altyn-tag. V oblasti Tibetu sa severné krídlo stáča na juh a prechádza cez Zadnú Indiu na Malajské súostrovie.

Južné krídlo východno-západnej oblasti začína na africkom brehu Gibraltárskeho prielivu, prechádza Stredným a Vysokým Atlasom do Antiatlasu, pokračuje na Sicílii a v Apeninách, ktorých vrásy sa stretávajú s Alpami, a stáča sa na juh v Dinároch a Helenidách. Na ázijskom brehu sa južné krídlo ťahá cez Taurus a Antitaurus do Arménskej vysočiny, cez Iránsku plošinu do Himalájí a Transhimalájí, cez súostrovia Andamany a Nikobary na Veľké a Malé Sundy.

Cirkumpacifická oblasť 
Cirkumpacifická oblasť sa tiahne po pobreží východnej Ázie zo severu na juh cez Koriacke vrchy, Verchojanský a Stanový chrbát, Sachalin, Sichote-Aliň, Japonské ostrovy a Kóreu. Pokračuje oblúkovitými chrbtami, ktoré sledujú Karolíny, Mariány, Filipíny, cez Novú Guineu až na novozélandské Južné Alpy. Na severoamerickom kontinente začína na Aljaške, pokračuje dvoma, resp. troma pásmami chrbtov cez Skalnaté vrchy a Pobrežné vrchy do Sierry Madre v Mexiku a do sústavy Ánd v Južnej Amerike. Andy sa v južnom výbežku Južnej Ameriky stáčajú na východ a pokračujú cez Južnú Georgiu, Južné Sandwichove ostrovy, Južné Orkneje a Južné Shetlandy do Antarktídy.

Referencie 

Geológia
Alpínske vrásnenie
Česká Wikipédia

Česká Wikipédia je česká jazyková verzia Wikipédie. Bola vytvorená v novembri 2002 na žiadosť českého redaktora esperantskej Wikipédie. Spočiatku bežala na softvéri RanMod a pri prechode na MediaWiki sa tri články českej Wikipédie stratili. Tisíc článkov dosiahla 20. októbra 2003. V júni 2005 dosiahla 10-tisíc článkov a decembri 2005 20-tisíc. V novembri 2006 obsahovala už 50-tisíc článkov.

V júni 2008 dosiahla hranicu 100-tisíc článkov, v júli 2011 dosiahla ďalší medzník – 200-tisíc článkov. V októbri 2013 obsahovala už vyše 276 000 článkov a pracovalo pre ňu 30 správcov. Registrovaných je už takmer 237 000 užívateľov, z nich je aktívnych niečo vyše 1 700. 
24. júla 2014 dosiahla 300-tisíc článkov. V počte článkov sa zaraďuje na 26. priečku najväčších Wikipédií.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Česká Wikipédia 

Wikipédia:Jazykové verzie
Webové stránky
Čeština
Martin Belluš

Martin Belluš (* 8. október 1911, Slovenská Ľupča - † 26. marec 1977, Liptovský Mikuláš) bol lekár, chirurg.

Rodina 

Jeho otec Samuel Belluš (1877-1939) 
Jeho matka Júlia rod. Dávidová  
Jeho brat Samuel Belluš (1916-1998)

Životopis 

Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1936 MUDr., 1946 doc.. V rokoch 1943-1944 absolvoval študijnú cestu do Švajčiarska. V rokoch 1936-1937 asistent na chirurgickom oddelení v nemocnici v Banskej Bystrici, 1937-1944 
na Klinike chirurgie Lekárskej fakulty UK v Bratislave, chirurg v nemocnici v Podbrezovej (1944-1945) a lekár v Balážoch, primár chirurgickom oddelení nemocnice v Trenčíne, v Ružomberku, 1954-1956 nezákonne väznený v Ružomberku, Žiline, Ilave a v Nitre, 1958-1973 závodný lekár v Žiari nad Hronom, 1973-1975 primár chirurgického oddelenia nemocnice v Novej Bani. Venoval sa najmä chirurgii štítnej žľazy a brušnej dutiny. Publikačne činný, vydal dve samostatné práce, autor odborných štúdií a príspevkov, napísal aj učebnicu pre chirurgov, ktorá ostala v rukopise V r. 1944-1945 účastník druhého čs. odboja a SNP, zaslúžil sa o dislokáciu časti nemocnice v Podbrezovej do hôr. V 50. rokoch prenasledovaný a väznený, 1956 
amnestovaný.

Ocenenie 
 R. 1946 vyznamenaný Radom SNP II.tr., Čs. vojnovým krížom 1939 a i.

Dielo 
 Indikácia na chirurgickú liečbu v internej medicíne, Bratislava r. 1945
 Najčastejšie komplikácie pri resekcii žalúdka, Bratislava r. 1945

Literatúra 
 BELLUŠ, Martin. In:

Externé odkazy 
 

Slovenskí lekári
Osobnosti SNP
Slovenskí politickí väzni
Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Arnold Bobok

Arnold Bobok (* 4. apríl 1876 Slovenská Ľupča – † 31. október 1924, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, politik.

Jeho otec Michal Bobok, jeho matka Mária rod. Kmeťová.

Životopis 
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1899 absolvoval štúdium teológie na Ústrednom seminári v Budapešti. Pôsobil v Banskej Bystrici ako prefekt a špirituál malého seminára, od roku 1901 bol profesorom filozofie a dogmatiky diecézneho seminára, neskôr jeho riaditeľ, od roku 1905 riaditeľ biskupskej kancelárie, od roku 1910 katedrálny kazateľ, od roku 1915 hlavný inšpektor rímskokatolíckych cirkevných škôl v diecéze, v rokoch 19181919 riaditeľ strednej dievčenskej školy a od roku 1920 kanonik. 

Pred rokom 1918 príslušník hungarofilskej skupiny slovenského katolíckeho kňazstva, spoluzakladateľ s predseda kresťanskosocialistického robotníckeho spolku, v rokoch 19071909 hlavný redaktor jeho orgánu Naše noviny. Po roku 1918 funkcionár HSĽS, presadzoval jej program autonómie Slovenska. Prispieval do náboženských a do novín politického katolicizmu, maďarského pedagogického časopisu Alkotmány, do slovenčiny preložil prácu B. Molnára obsahujúcu modlitby a poučenia pre vojakov. V rokoch 19201924 poslanec NZ a podpredseda poslaneckého klubu Slovenskej národnej strany, od roku 1919 podpredseda Matice slovenskej. Po jeho smrti sa poslaneckého mandátu ujal Jozef Sivák.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 10 ako Arnold Adalbert Bobok- Slovenská Ľupča
 

Slovenskí politici
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Politici HSĽS
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Osobnosti Matice slovenskej
Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Miloš Cambel

Miloš Cambel (* 14. jún 1901 Slovenská Ľupča  † 14. november 1958 Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a protifašistický bojovník.

Rodina 
 otec: Daniel Cambel
 matka: Mária rod. Dávidová

Životopis 
V roku 1912-1916 študoval na gymnáziu, 1916-1920 na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Učiteľ v Slovenskej Ľupči, Hiadeli, Čiernom Balogu, Sásovej, Rudlovej, 1928-1932 na meštianskej, 1947-1958 na základnej škole v Banskej Bystrici. Účastník ilegálneho protifašistického boja, v júni 1944 zorganizoval 17-člennú skupinu študentov, ktorá sa pripravovala na ozbrojený boj. V polovici septembra 1944 sa na jej základe sformoval vyše 200-členný Vysokoškolský strážny oddiel. Pri ústupe SNP do hôr padol 2. novembra 1944 v priestore Prašivej do zajatia, väznený v Banskej Bystrici, 28. novembra  odvlečený do zajateckého tábora Altenburg, odkiaľ sa vrátil po oslobodení. Funkcionár spoločenských organizácií.

Ocenenie
 1946 - Za chrabrosť pred nepriateľom
 1947 - Rad SNP I.triedy
 Za zásluhy 1. stupňa,
 1939 - Československý vojnový kríž

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Osobnosti SNP
Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Ján Priesol

Ján Priesol (* 9. november 1942, Slovenská Ľupča) je slovenský básnik.

Životopis 
Študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole (1963-1966) a slovenský jazyk a výtvarnú výchovu na Pedagogickej fakulte (1972-1977) v Banskej Bystrici. V rokoch 1960-1983 pracoval ako spojový mechanik na Okresnej správe spojov, 1983-1985 bol učiteľom v Banskej Bystrici, 1985-1993 výtvarníkom v slobodnom povolaní, od 1993 učiteľom výtvarnej výchovy na Základnej škole v Brusne.

Vo svojich básnických zbierkach reaguje na podoby každodennej reality a ľudských problémov. Samizdatový rukopis kriticky reflektuje politickú situáciu za totality, vyšiel až v roku 1996.

Dielo 
 Modlitba k rozumu; roku 1984
 Právo na chlieb; roku 1987
 Rieka; roku 1992
 List bratovi do zahraničia; roku 1996

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia

Externé odkazy 
 Osobné stránky Jána Priesola
 

Slovenskí básnici
Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Anton Turecký

Prof. Ing. Anton Turecký, DrSc., člen korešpondent SAV (* 10. august 1902, Slovenská Ľupča† 9. jún 1959, Bratislava) bol slovenský stavebný inžinier a vysokoškolský profesor.

Rodina 
 otec: Viliam Turecký
 matka: Vilma rod. Lakomčíková

Životopis 
Ľudovú školu navštevoval v Slovenskej Ľupči, 1920 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1920-1926 študoval na odbore  inžinierskeho staviteľstva VUT v Brne, 1926 Ing. 

Spoluzakladateľ a prednášajúci na SVŠT v Bratislave. Priekopník stavebnej mechaniky na Slovensku, odborník v stavebnej statike stavieb, tvorca iteračnej metódy postupného rozvádzania uzlových pootočení. Autor monografií, prvých slovenských vysokoškolských učebných textov o stavebnej mechanike a vyučovacích pomôcok. Štúdie publikoval v odborných časopisoch. Prispel k tvorbe slovenskej odbornej terminológie.

Dielo 
 Stavebná mechanika 1-3., Bratislava r. 1943-1951
 State zo stavebnej mechaniky 2., Bratislava r. 1955
 Určenie polohy neutrálnej osi pravouhlého prierezu namáhaného mimostredným tlakom, Technický obzor slov., 3, 1939, s.
 Združený a poschodový rám: Metóda postupného rozvádzania uzlových pootočení, Bratislava

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Profil

Slovenskí univerzitní profesori
Stavební inžinieri
Osobnosti zo Slovenskej Ľupče
Michal Chorvát

Doc. Michal Chorvát (* 28. február 1910, Slovenské Pravno – † 14. január 1982, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, literárny vedec, politik a prekladateľ. Pseudonym: Fero Pánik, Pavel Klokoč, Ján Lányi, Maco Zajac, Mišo

Rodina 
 otec: Milutin Chorvát
 matka: Júlia rod. Bayerová

Životopis 
Študoval na gymnáziu vo Zvolene, na Lekárskej fakulte KU v Prahe (19281936), filozofiu a estetiku na KU v Bratislave (19361940), r. 1951 doc. Pôsobil ako redaktor, editor, publicista v Bratislave, účastník ilegálneho protifašistického 
hnutia a SNP. Redaktor povstaleckej Pravdy v Banskej Bystrici (1944).

Ako ľavicovo orientovaný literárny kritik a historik propagoval a obhajoval socialistické umenie. Autor básní, poviedok, memoárových próz, fejtónov. Prekladateľ z francúzskej literatúry. 

Poslanec SNR, 19691972 Snemovne národov FZ a člen jeho predsedníctva. Člen a funkcionár  profesných a kultúrnych spolkov.

Ocenenie 
 1945 – Rad SNP I.tr.
 1969 – Rad práce
 1980 – Rad republiky

Dielo 
 Romantická tvár Slovenska, Praha, 1939
 Za nové obzory, Bratislava, 1953
 Cestami literatúry 1.-2., Bratislava, 1960
 O literatúre, Bratislava, 1977
 Hlas tejto chvíle, Bratislava, 1964

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prekladatelia
Osobnosti zo Slovenského Pravna
Ján Ambróz

Ján Ambróz (* 25. august 1948, Nižné Ružbachy) je právnik a spevák ľudových piesní. Jeho manželka je Božena Ambrózová, s ktorou má 3 dcéry. Ako prvá sa im narodila Miriam Galková, ako druhá Monika Ambrózová a ako tretia Jana Ambrózová. Má jedinú vnučku - Jazmínu Galkovú (od dcéry Miriam).

Životopis 
Jeho detstvo je úzko späté s Telgártom, kde vychodil základnú školu. Učňovskú a strednú školu absolvoval v Banskej Bystrici. Študoval na Vysokej škole ZNB v Bratislave od roku 1984. Je spoluzakladateľom speváckej skupiny reprezentujúcej horehronskú ľudovú pieseň. Nahral 6 CD nosičov.

Ocenenie 
 Dve Zlaté platne, Cena primátora mesta Banská Bystrica za rok 1998

Diskografia 
 Na Telgárte hrajú
 Hore tým Telgártom
 Od Telgártu vietor prefukuje
 Moje najmilšie
 Na Kráľovej holi, Pod Telgártom, Lístočku dubový, Sadiu šuhaj a iné
 Horehronskie piesničky

Externé odkazy 
 

Slovenskí speváci ľudovej hudby
Slovenskí právnici
Osobnosti z Nižných Ružbách
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Václav Hájek z Libočan

Václav Hájek z Libočan († 18. marec 1553) bol český kronikár, spisovateľ a najprv utrakvistický farár, neskôr katolícky kňaz.

Bol spoločensky veľmi obratný a vďaka svojim známostiam zastával mnoho cirkevných funkcií. Zastával ich aj niekoľko naraz, po celý život ho však sprevádzali súdne spory, v ktorých bol obviňovaný z rôznych sprenever, neplnenia si povinností, ktoré vyplývali z jeho funkcií a podobne.

Dielo 
 Kronika česká – písal ju šesť rokov. Začína sa príchodom Čechov (resp. Slovanov) do Čiech a končí roku 1527. Táto kronika nie je príliš spoľahlivá. Je pútavá a dramatická, Hájek však na úkor čitateľskej príťažlivosti nebol fakticky presný, čo je škoda zvlášť preto, že mal exkluzívny prístup k Deskám zemským, vtedajšiemu zemskému archívu, ktorý onedlho po napísaní jeho kroniky vyhorel.
 Kniha o ohni na Menším městě, na hradě sv. Václava a na Hradčanech
 Bible zlatá Ant. de Rampigolis

Pozri aj 
 Humanizmus a renesancia v českej literatúre

Externé odkazy 
 Václav Hájek z Libočan v Literárno-filozofickej encyklopédii 

Úmrtia v 1553
Českí spisovatelia
Českí kronikári
Českí rímskokatolícki kňazi
Gejza Angyal

Gejza Angyal (* 24. december 1888, Kremnica - † 23. september 1956, Kremnica) bol maliar a grafik.

Rodina 
 otec Vojtech Angyal, (* 1847 Belehrad - † 1928 Kremnica), maliar, kresliar, učiteľ.
 matka Emília, rodená Kosinová

Životopis 
V rokoch 1906-1911 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Budapešti. V roku 1910 získal diplom profesora kreslenia. V roku 1913 bol na polročnom študijnom pobyte u Simona Hollósyho v Mníchove. Od roku 1914 pôsobil ako profesor na Štátnej kovorobnej priemyselnej škole v Banskej Bystrici. Od roku 1919 žil a pôsobil ako výtvarník v slobodnom povolaní v Kremnici. V rokoch 1922 a 1928 podnikol študijnú cestu do Talianska. V rokoch 1925 a 1931 žil krátky čas v Paríži. V roku 1926 sa stal čestným členom Société nationale des Beaux-arts v Paríži. Bol členom Maďarskej spoločnosti pre vedu, literatúru a umenie v Bratislave, od roku 1920 Jednoty výtvarných umelcov Slovenska, Umeleckého spolku v Bratislave, Syndikátu výtvarných umelcov v Prahe, a košickej Kazinczyho spoločnosti.

Prvé úspechy dosiahol ako grafik. Vo svojich grafikách a v maliarskych kompozíciách oslavoval prácu človeka, najmä baníkov. V Banskej Bystrici vytvoril kresby a skice starých banskobystrických dvorov, postáv na jarmokoch, ako aj olejomaľby. Hlavnou témou v jeho krajinomaľbe bola Kremnica. Po oslobodení sa zapojil do verejného života, maľoval plagáty a diplomy a znovu sa vrátil k baníckej téme. Prevažnú časť jeho diela tvoria veľké figurálne kompozície. Jeho diela sú v Múzeu výtvarného  umenia v Budapešti (grafika), v Národnej galérii v Prahe, v SNG v Bratislave, v krajských galériách a múzeách.

Literatúra 
 ANGYAL, Gejza. In:

Externé odkazy 
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 26 - farnosť Kremnica; pokrstený ako Geisa Martinus Carolus Angyal
 
Diela Gejzu Angyala v SNG 

Narodenia v 1888
Úmrtia v 1956
Slovenskí maliari
Slovenskí grafici
Osobnosti z Kremnice
Osobnosti s ulicami
Jozef Antošík

Jozef Antošík (* 22. január 1912, Poniky – † 23. november 2005) bol slovenský spisovateľ a prozaik.

Životopis 
V rokoch 1930 - 1934 absolvoval Štátnu vyššiu hospodársku školu v Košiciach, 1934 - 1938 Vysokú školu zemědělskú v Brne, kde bol predsedom slovenského spolku Kriváň. Po štúdiách pôsobil v Bratislave ako riaditeľ Mliekárenského družstva, bol predsedom Pôdohospodárskeho združenia, 1945 - 1948 odborným prednostom Štátneho osídľovacieho úradu. V roku 1948 emigroval do Nemecka, 1949 - 1956 viedol realitnú kanceláriu v Kanade, 1956 - 1989 v Chicagu, 1989 sa vrátil na Slovensko.

Autor viacerých románov, ktoré vychádzali v období prvého Slovenského štátu vo viacerých vydaniach. Debutoval moralizujúcim románom Skrížené cesty (1940). Po odchode do emigrácie sa literárne odmlčal.

Dielo 
 Skrížené cesty (1940)
 Začarovaný kruh (1940)
 Živé duše (1940)
 Veľká ilúzia (1942)
 Na prahu života (1943)

Referencie

Literatúra 
 Slovník slovenských spisovateľov 20. storočia

Externé odkazy 
 Jozef Antošík na litcentrum.sk
 

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prozaici
Osobnosti z Poník
Absolventi Mendelovej univerzity v Brne
Slovenskí emigranti a exulanti