joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
SLAX

SLAX je (live CD) distribúcia Linuxu od českého autora Tomáša Matějíčka založená na distribúcii Slackware.
Nie je nutné ju inštalovať na disk. Môže byť spustená z CD-ROM mechaniky alebo USB flash disku. 

Vďaka tomu, že veľkosť celej distribúcie nepresahuje 200 MB (vojde sa na 8cm CD), môže byť SLAX celý nakopírovaný do pamäte (bootovací parameter copy2ram), čo uvoľní mechaniku pre ďalšie použitie.

Edície SLAXu 
 Standard Edition  - základná verzia
 Czech Edition  - česká verzia Standard Edition
 KillBill Edition - obsahuje Wine, DOSBox a QEMU.
 Server Edition - obsahuje DNS, DHCP, SMB, HTTP, FTP, MySQL, SMTP, POP3, IMAP a SSH
 Popcorn Edition - verzia, ktorá sa vojde na jeden 128MB USB flash disk, obsahuje len XFce desktop, Mozilla Firefox, beep-XMMS, Pidgin, AbiWord
 Frodo Edition - konzolový základ systému pre ostatné SLAX edície
 Boot CD - pre počítač, kde nie je možné bootovať priamo z USB alebo na bootovanie SLAXu z iso obrazu na disku.

USB Booting 
Táto distribúcia sa dá nainštalovať na USB kľúč a následne z neho nabootovať na PC. Pre staršie počítače sa dá stiahnuť CD ktoré len nabootujete a ono si samo nájde USB Kľúč a bootne ho....

Moduly 
Distribúcia je rozšíriteľná pomocou modulov. Vďaka tejto vlastnosti sa môže SLAX doplniť softvér, ktorý v základnej výbave chýba. V súčasnej dobe je k dispozícii viac ako sto modulov s hrami, systémovými a vývojovými nástrojmi, multimediálnymi aplikáciami, sieťovými nástrojmi, atď.

Linux-live 
Okrem stiahnutia iso obrazov je možné stiahnuť aj skripty, ktoré môžu byť použité na vytvorenie vlastného live CD. Linux-live skripty umožňujú vytvoriť živú distribúciu z akékoľvek inej distribúcie Linuxu. Autorom týchto skriptov, rovnako ako autorom SLAXu, je Tomáš Matějíček.

Webconfig 
Webconfig je vlastnosť SLAXu, ktorá umožňuje uložiť nastavenia spusteného SLAXu priamo na serveri projektu a pri nasledujúcom spustení ich načítať.

Pozri aj 
 Live CD
 Slackware
 Zenwalk
 Zoznam distribúcií Linuxu

Externé odkazy 
 www.slax.org - domovská stránka, download
 old.slax.org/forum.php - fórum v angličtine
 www.slax.cz - české stránky projektu
 http://slax.lin.os.szm.sk/ - slovenský portál
 SLAX guide - návod v češtine
 www.distrowatch.com - SLAX na distrowatch.com
 www.slax.sk - neoficiálne SK/CZ fórum
 http://www.porteus.org - neoficiálne pokračovanie distribúcie

Distribúcie Linuxu
Live CD
Šoltýs

Šoltýs alebo lokátor (lat. scultetus → škultét) je zakladateľ alebo sprostredkovateľ osídlenia obce na základe nemeckého a valašského práva. Pri kolonizácii podľa valašského práva sa nazýval tiež kenéz.

Na základe písomnej zmluvy so zemepánom získal šoltýs na založenie novej alebo osídlenie starej, spustnutej osady výsady, ktoré mu zabezpečovali výhodné majetkové pomery a dedičné richtárstvo s určitou súdnou a správnou právomocou. Pozýval osadníkov, rozdeľoval pôdu a bol výkonnou zložkou medzi zemepánom a poddanými. Od konca 17. storočia sa pojmom šoltýs označoval aj richtár, ktorý nemal nijaké výsady.

Slovo šoltýs pochádza z nemeckého Schultheiß (v strednej hornej nemčine "rozkazovač k vyrovnaniu podlžnosti" < Schuld - podlžnosť, dlhované plnenie + heißen - rozkázať, vyzvať, primäť) a označovalo súdno-výkonné právomoci šoltýsa. V slovenskej, nemeckej alebo latinskej podobe je základom mnohých priezvisk - Šoltýs, Šulc, Schulz(e), Škultéty, Škult a pod..

Po urbárskej regulácii za Márie Terézie inštitúcia šoltýstva úplne zanikla.

Referencie

Iné projekty 

Dejiny práva
Územná samospráva
Uhorsko
Š’-chuang-ti

Š’-chuang-ti alebo Š'-chuang (čín. ,  – v prepise: čchin chuang (ti); *november alebo december 260 pred Kr. – †10. september 210 pred Kr.) bol formálne posledný kráľ východnej dynastie Džou (, ) v čínskom štáte Čchin (, ) v rokoch 247 pred Kr. až 221 pred Kr. a zakladateľom novej dynastie Čchin (, ). Po zjednotení siedmich bojujúcich štátov Čchi (), Čchu (), Jen (), Chan (), Čao (), Wej () a Čchin () sa stal prvým čínskym cisárom.

Z jeho dynastického mena Čchin pochádza naše dnešné pomenovanie Čína.

Meno

Rodinné meno 
Meno rodiny bolo Jing (, ). Rodinné či klanové meno sa dedilo z otcovej strany.

Osobné meno 
Čchin Š’-chuang-ti sa narodil v čínskom mesiaci dženg (), ktorý bol prvým mesiacom v roku a dostal podľa neho osobné meno Dženg (, ). Oba znaky sa v 3. storočí pred Kr. vzájomne zamieňali.

V starovekej Číne sa nikdy nespájalo osobné meno s menom rodiny (klanu) a používali ho na oslovenie len najbližší príbuzní. Je preto nesprávne označovať ho kombináciou Jing Dženg (),  princ Dženg, alebo neskôr kráľ Dženg štátu Čchin.

Kráľ štátu Čchin 
Po nástupe na trón štátu Čchin () v roku 247 pred Kr. používal titul Kráľ štátu Čchin (, ), až do roku 221 pred Kr., kedy dokončil zjednocovanie nezávislých čínskych kráľovstiev a ukončil takzvané Obdobie bojujúcich štátov (, ), ktoré trvalo od roku 403 pred Kr.

Prvý cisár (dynastie) Čchin 
Zjednotením vtedy známej Číny sa stal bezprecedentným vládcom, a aby sa povýšil nad dovtedajších kráľov, vytvoril nový titul chuang ti (), ktorý sa prekladá ako cisár a znie rovnako, ako meno mýtického Žltého cisára (, ). Prijal potom meno Prvý cisár (, ) a rozhodol, že jeho nástupca bude Druhý cisár (), jeho nástupca Tretí cisár () atď. a cisárska dynastia bude vládnuť Číne desaťtisíc generácií.

Mauzóleum a terakotová armáda 

Š’-chuang-ti je pochovaný v mauzóleu v tvare pyramídy  východne od mesta Si-an pri mestečku Lin-tchung (34,381319° s. š., 109,254° v. d.). Pyramída má výšku .

Čínsky historik Čchian Si-ma napísal sto rokov po smrti Prvého cisára, že na výstavbe jeho mauzólea pracovalo 700 000 robotníkov.  Britský historik John Man toto číslo spochybnil a odhadol počet robotníkov na 16 000.  Si-ma tiež opisuje údajné dômyselné zariadenia, ktoré mali chrániť pohrebnú komoru, vrátane 100 riek z ortuti a systému automatických kuší namierených proti prípadným vykrádačom.

Mauzóleum je pod virtuálnou ochranou celej armády zostavenej z terakotových sôch vojakov a koní v životnej veľkosti, ktorá sa nachádza asi  východne od pyramídy. Samotná pyramída ešte nebola otvorená.

Iné projekty 

Narodenia v 3. storočí pred Kr.
Úmrtia v 3. storočí pred Kr.
Vládcovia Číny
Morské oko (národná prírodná rezervácia)

Morské oko je národná prírodná rezervácia, leží v sopečnom pohorí Vihorlatské vrchy, severne od obce Remetské Hámre v katastrálnych územiach obcí Remetské Hámre a Vyšná Rybnica.

Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat a je sprístupnená asfaltovou cestou po záchytné parkovisko. Rozloha tohto chráneného územia je , pričom  je vodná plocha. Platí v nej najvyšší 5. stupeň ochrany.

Patrí do ochranného pásma územia Vihorlatský prales, skrátene aj Vihorlat, ktoré bolo v roku 2007 zapísané do zoznamu Svetového prírodného dedičstva UNESCO v kategórii Karpatské bukové pralesy. Dôvodom zápisu boli zachovalé bukové pralesy s vyše 240-ročnými exemplármi. Kategória bola neskôr viac krát rozšírená o ďalšie lokality a v súčasnosti nesie názov Staré bukové lesy a bukové pralesy Karpát a iných regiónov Európy (). Zároveň patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.

Národná prírodná rezervácia bola vyhlásená v roku 1984 (novelizácia v roku 1988) na ochranu biologických hodnôt jazera Morské oko, rastlinných a živočíšnych spoločenstiev nachádzajúcich sa na jej území. V súčasnosti prebieha proces urýchleného prirodzeného starnutia jazera, čo je spojené so zmenou zloženia ichtyofauny (pôvodnými druhmi sú pstruh potočný, čerebľa pestrá a slíž severný) a kolísaním hladiny v priebehu roka. Súčasťou ochrany sú aj pôvodné porasty bukového lesa s rastlinnými a živočíšnymi spoločenstvami typickými pre podložie z vyvretých hornín.

Na zabezpečenie ochrany v chránenom území – Národnej prírodnej rezervácii Morské oko sa zakazuje:
 vjazd motorových vozidiel, motorových trojkoliek, motorových štvorkoliek, snežných skútrov a záprahových vozidiel (porušenie sa trestá odňatím slobody až na jeden rok.)
 pohybovať sa mimo vyznačeného a náučného chodníka
 zasahovať do lesného porastu a poškodzovať vegetačný kryt
 chytať, usmrtiť, loviť živočícha
 zbierať rastliny, vrátane ich plodov
 zakladať oheň, táboriť, stanovať, znečisťovať územie odpadkami a odpadmi
 kúpanie, člnkovanie, rybolov
 rušiť pokoj a ticho

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Referencie

Pozri aj 
 Morské oko (jazero)
 Vihorlatské vrchy
 Vihorlatský prales
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Turistická mapa Karpatská turistická cesta, časť 1 (Aurius, 2013), časť 2 (v súborovom formáte PDF)
 Morské oko našou kamerou – video na YouTube
 Národná prírodná rezervácia Morské oko – Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Vihorlatské vrchy
Národné prírodné rezervácie v Košickom kraji
Chránené územia Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat
Chránené územia v okrese Sobrance
Pralesy na Slovensku
Malé Morské oko (prírodná pamiatka)

Malé Morské oko je prírodná pamiatka, je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat. Leží západne od Morského oka, odkiaľ je prístupná po  žlto-značkovanom turistickom chodníku. Nachádza sa v katastrálnom území obce Remetské Hámre, bola vyhlásená v roku 1993 a má výmeru  (z toho  je vodná plocha). Predmetom ochrany je horské jazero, jedno z najlepšie zachovalých vo Vihorlatských vrchoch. Dobre pozorovateľný je proces prirodzeného starnutia jazera, ktoré postupne zarastá a prejavuje sa proces rašelinenia. Je známe výskytom raka riečneho.

Patrí do územia Vihorlatský prales, skrátene aj Vihorlat, ktoré bolo v roku 2007 zapísané do zoznamu Svetového prírodného dedičstva UNESCO v kategórii Staré bukové lesy a bukové pralesy Karpát a iných regiónov Európy (). Dôvodom boli zachovalé bukové pralesy s vyše 240-ročnými exemplármi. Zároveň patrí do lokality Morské oko (SKUEV0209), ktorá je územím európskeho významu sústavy Natura 2000.

Galéria 
Kliknite na obrázok pre jeho zväčšenie.

Referencie

Pozri aj 
 Malé Morské oko
 Vihorlatské vrchy
 Vihorlatský prales
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Turistická mapa Karpatská turistická cesta, časť 1 (Aurius, 2013), časť 2 (v súborovom formáte PDF)
 Prírodná pamiatka Malé Morské oko – Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Vihorlatské vrchy
Chránené územia Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat
Prírodné pamiatky v Košickom kraji
Chránené územia v okrese Sobrance
Rašeliniská na Slovensku
Lysák (prírodná rezervácia)

Lysák je prírodná rezervácia, ktorá sa nachádza v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, zaberá rovnomenný vrch (Lysák ()), ktorý sprava obteká Hámorský potok a zľava Okna.

Je chráneným územím v rámci CHKO Vihorlat, ktoré sa nachádza v katastrálnom území obce Remetské Hámre, bolo vyhlásené v roku 1993 a má výmeru . Je tvorená skalnou plošinou, ktorá vystupuje na vypreparovaných andezitových bralách. Predmetom ochrany sú teplomilné lesné spoločenstvá. Významný je výskyt duba mnohoplodého a žltkastého, ktoré sú súčasťou spoločenstva bukových dúbrav. V podraste sa vyskytujú viaceré druhy chránených bylín, napr. ľalia zlatohlavá, skopólia kranská, či papraď jazyk hadí (iba dve známe lokality vo Vihorlatských vrchoch).

Referencie

Pozri aj 
 Lysák (vrch)
 Vihorlatské vrchy
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape
 Poloha na turistickej/cykloturistickej mape
 Prírodná rezervácia Lysák, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Chránená krajinná oblasť Vihorlat

Lysák
Prírodné rezervácie v Košickom kraji
Chránené územia v okrese Sobrance
Remetské Hámre
Preseľany nad Ipľom

Preseľany nad Ipľom (maď. Pereszlény) je pohraničná dedinka, dnes časť mesta Šahy v Nitrianskom kraji v okrese Levice, dňa 31. decembra 2004 mala 387 obyvateľov (z toho 62 pod 15 rokov).

Polohopis 
Obec sa nachádza 3 km západne od Šiah v nadmorskej výške 118 m. Ústi tu potok Kamenica do Ipľa. Osada leží na ľavej strane Ipľa, na ľavej strane ako jediná slovenská dedina v úseku, kde Ipeľ tvori hranicu, a to kvôli železnici Šahy - Štúrovo. Asi 2 km na sever sú Hrkovce, asi 4 km na západ Vyškovce nad Ipľom a 4 km na juh cez hranicu ležia Bernecebaráti. Rozloha 1 036 ha.

Dejiny 

Prvýkrát sa dedina spomína v listine z 11. mája 1288. Podľa legendy tu vraj bol aj kláštor. Od roku 1980 nemá železničnú zastávku a je časťou Šiah.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža, jednoloďová klasicistická stavba s pravouhlym ukončeným presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty z rokov 1810-1820. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami. Nachádza sa tu kamenná krstiteľnica zo 16. storočia. Hlavný oltár so závesným obrazom Povýšenia sv. Kríža pochádza z konca 19. storočia. Fasády kostola sú členené lizénovými pásmi a termálnymi oknami, veža je ukončená ihlancovou helmicou.

Osobnosti mestskej časti

Rodáci 
 Pavol Peresleni (* 1631 – † 1689), rímskokatolícky kňaz, pedagóg, jazykovedec
 János Manga (* 1906 – † 1977), maďarský etnológ
 László Kermét (* 1936), maďarsky spisovateľ, historik, a cestovateľ

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta Šahy

Mestské časti na Slovensku
Šahy
Protónové číslo

Protónové číslo alebo staršie atómové číslo je poradové číslo chemického prvku v periodickej tabuľke, ktoré vyjadruje počet protónov (t. j. množstvo kladných nábojov) v jadre atómu. Súčasne sa rovná počtu elektrónov v obale neutrálneho atómu. Protónové číslo označované písmenom Z.

Protónové číslo sa zapisuje vľavo dole pred značku prvku, napríklad 92U (urán s 92 protónmi).

Pôvodne protónové číslo označovalo hlavne polohu prvku v periodickej tabuľke. Ak by sa tabuľka zoradila podľa atómovej hmotnosti prvkov, niektoré prvky by sa dostali na zlé miesto (napríklad jód a telúr by v tejto tabuľke mali prehodené miesta). Čísla, ktoré udávajú poradie zodpovedajúce chemickým vlastnostiam, sú práve protónové čísla.

V roku 1913 Henry Moseley objavil závislosť umiestnenia prvku v periodickej tabuľke na jeho röntgenovo-difrakčnom spektre. Neskôr sa zistilo, že atómové číslo závisí na elektrickom náboji jadra (počte protónov). A práve tento náboj určuje chemické vlastnosti prvkov.

S atómovým číslom súvisí nukleónové číslo, ktoré udáva celkový počet protónov a neutrónov v atómovom jadre. Nukleónové číslo určuje konktrétny izotop.

Referencie

Pozri aj 

 izotop

Atóm
Fyzika častíc
Rád Svätého Pavla Prvého Pustovníka

Rád Svätého Pavla Prvého Pustovníka (lat. Ordo Sancti Pauli Primi Eremitae – skratka OSPPE)), skrátene Pavlíni je mníšska rehoľa (rád) založená v 13. storočí v Uhorsku.

Charakteristickým pre tento rád je nosenie bieleho habitu, ktorý im od roku 1342 povolil nosiť pápež, aby sa odlišovali od podaktorých túlavých mníchov, ktorí budili neraz pohoršenie. Heslom rádu je SOLUS CUM DEO SOLO (Byť sám len s Bohom).

Rád pavlínov nie je totožný s rádom paulínov (paulánov), ktorý založil sv. František z Paoly okolo roku 1400.

Dejiny 
V roku 1246 sa kanonik Eusébius Ostrihomský zriekol všetkého svojho majetku a so súhlasom ostrihomského arcibiskupa odchádza do okolitých kopcov žiť v jaskyni životom pustovníka.
Na podnet vízie, ktorá sa mu zjavila počas rozjímania, zjednocuje pustovníkov z Uhorska a Chorvátska a pri dnešnej dedine Kesztúc v Pilišských vrchoch zakladá kláštor sv. Kríža. Dodnes volajú toto miesto Klastrompuszta. Ruiny kláštora ostali čiastočne zachované. Za patróna a svoj príklad si zvolil sv. Pavla, prvého pustovníka.

V roku 1308 pápež Klement V. potvrdil pre Rád pavlínov regulu sv. Augustína. Rád sa rozširoval do 15. storočia po celom svete.

Vpád Turkov do Európy spustošil mnohé kláštory pavlínov v Uhorsku. Obnova rádu sa začala až po oslobodení Budína. Taktiež obdobie reformácie znamená pre rád ťažké obdobie.

Obnovenie rádu je spojené so zmenou charakteru rádu z pustovnícko-kontemplatívneho na kontemplatívno-apoštolský. Aj v súvislosti s nariadením Jozefa II. v roku 1786 o zrušení rozjímavých rádov sa centrom pavlínov sa stáva Poľsko. Do Poľska prišli už v roku 1382. Vtedy im bol zverený do opatery obraz Panny Márie privezený z Ruska, pre ktorý bol vybudovaný kostol a kláštor na Jasnej Hore v Čenstochovej.

Zameranie rádu 
Cieľom Rádu pavlínov je kontemplácia (rozjímanie) Boha osamote, pastorácia v službe Cirkvi a blížnych - to znamená hlásanie Božieho Slova, vysluhovanie sviatostí a hlavne sviatosti zmierenia.

Charakteristický pre tento rád je kult Matky Božej. Je to spojené aj s tým, že mali v správe mnoho mariánskych svätýň. Napríklad na území dnešného Slovenska mali v správe mariánske pútne miesta v Šaštíne a Marianke pri Bratislave.

Súčasnosť 
Vedenie rádu má sídlo v Čenstochovej. Vo svete pôsobí asi 54 pavlínskych kláštorov v ktorých žije okolo 500 mníchov. Pre porovnanie - pred tureckými vpádmi žilo len na území vtedajšieho Uhorska 900 mníchov.

V súčasnosti pôsobia na Slovensku v Topoľčanoch, Trnave, Vranove nad Topľou a Šaštíne-Strážach.

V Maďarsku sa po páde komunistického režimu obnovili kláštory v Budapešti, Márianostre, Petőszállás a Pécsi (Päťkostolie).

Referencie

Externé odkazy 
 Catholic Encyclopaedia
 Stránka rehole pavlínov 
 Stránka pavlínov na Slovensku
Márianostra

Márianostra () je obec v Maďarsku v Peštianskej župe v obvode Szob.

Má rozlohu 2 026 ha a žije tu 978 obyvateľov (2007).

Referencie

Iné projekty 

Obce v Maďarsku
Pavel Dobeš

Pavel Dobeš (* 22. marec 1949, Frýdek-Místek) je český folkový spevák.

Hudobný vývoj 
V šesťdesiatych rokoch hral v Ostrave bigbeat. V ďalších rokoch sa orientoval na country a folkovú hudbu. „Jarmila“ bol jeho prvý veľký hit v roku 1981. Napísal množstvo piesní, medzi nimi sú aj doslova hudobné drahokamy.

„S tchořem prý se srazil, co se z lesa v hrůze plazil aby drůbež v kurníku prosil o azyl.“

Jeho hudobným partnerom je Tomáš Kotrba.

Diskografia 
 1988 Něco o lásce – Panton, EP 
 1989 Skupinové foto – Panton 81 0797-2 311, LP 
 1990 Zátiší s červy – Panton 81 0935-2 311, LP
 1992 Zpátky do trenek – EMI EAN 8590166008528 -CD LP, CD
 1993 Live – , MC, CD
 1995 Něco o Americe – EMI EAN 8590166034329 -CD, CD
 1997 Průzkumný let – EMI EAN 724385 755422, CD
 1999 Komplet 19871992 – Sony Music, 2CD
 2001 K svátku – EMI EAN 724353 601720 -CD, MC, CD
 2002 Zum, zum, zum – EMI EAN 724354 377426, CD (pätnásťročný výber piesní)
 2006 Banány – EMI EAN 094637 673324, CD
 2008 Platinum Collection – EMI EAN 509921676420, 3CD

Zahraničné koncerty 

 1989 Wroclav
 1992 Luzern, Basel, Bern, Zürich
 1993 Vancouver, Kelowna, Calgary, Edmonton
 1998 Chicago
 2000 Sydney
 2002 Warszawa

Pavel Dobeš nezaradil na svojej webovej stránke slovenské koncerty do tejto rubriky

Knižné publikácie 

 Pavel Dobeš: Sedí Toník na verpánku -- leporelo, Pear Hradec Králové, 1992, 
 Pavel Dobeš: Něco o Americe, Pear, Hradec Králové, 1995 – (kniha na jeho stránke voľne na stiahnutie)
 Zpátky do trenek; velký zpěvník Pavla Dobeše,  Music Cheb, 1996, ISBN 80-85925-08-7, EAN 978-80-85925-08-1,

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka - www.paveldobes.cz

Českí folkoví speváci
Českí country speváci
Českí rockoví speváci
Českí textári piesní
Osobnosti z Frýdku-Místku
Pandémia

Pandémia (gr. πανδημία zo slov pan, pantos = všetko, demos = národ, ľud) je rozsiahla epidémia, ktorá sa rozširuje na geograficky rozsiahlom území, dokonca medzi kontinentmi a celosvetovo. Aj pri pandémii sa môžu vyskytnúť ojedinelé oblasti, ktoré nie sú postihnuté: osamelé ostrovy, hlboké horské údolia, pralesy a iné. Naopak pôvodne nepostihnuté oblasti sa vďaka leteckej doprave nakazia. Je to dnes najväčšie nebezpečenstvo šírenia pandémii. Dokázalo sa to aj v roku 2003 v súvislosti so SARS. Kým pre Áziu to bol bežný problém, bolo zaznamenaných veľa prípadov v Kanade.

V novembri 2004 riaditeľ pre západné regióny zo Svetovej zdravotníckej organizácie povedal, že chrípková pandémia je neodvratná a žiadal rázne kroky na boj proti vírusom.

Najväčšie pandémie v dejinách 
 čierna smrť (1347 – 1352) – Epidémia moru rozšírená po celej Európe, odhaduje sa že zomrelo asi 25 miliónov ľudí, čo bola tretina vtedajšieho európskeho obyvateľstva.

 španielska chrípka (1918 – 1920) – celosvetové rozšírenie, 500 miliónov chorých, 20 až 50 miliónov obetí (50 miliónov podľa Nature, Vol 429, 27. mája 2004).
 ázijská chrípka (1957) – 1 milión obetí.
 hongkonská chrípka (1968) – 700 000 obetí.
 HIV (od asi 1980, stále trvá) – celosvetové rozšírenie, 20 miliónov obetí, 40 miliónov infikovaných (do konca roka 2003 podľa WHO).
 Pandémia ochorenia COVID-19 (2019, stále trvá a aj bude do roku 4728 )

Iné projekty

Externé odkazy 
 WHO pandemická príprava 
 CNN o správe WHO 

Epidemiológia
Pandémie
Haruki Murakami

Haruki Murakami (, * 12. január 1949, Kjóto) je významný japonský autor románov a poviedok.

Životopis 

Murakami študoval od roku 1968 na univerzite Waseda dejiny divadla. Od roku 1974 do roku 1981 mal Murakami v Tokiu jazzový bar Peter Cat, v osemdesiatych rokoch 20. storočia začal písať, cestoval do Európy, do Talianska a Grécka. V roku 1991 sa stal na Princetonskej univerzite v New Jersey hosťovským docentom, neskôr profesorom. V júli 1993 ho volajú do William Howard Taft University (Santa Ana/CA), od roku 2001 žije zasa v japonskom Oiso.

Spisovateľ 

Určujúcou témou jeho románov je stále strata milovaného človeka a jeho márne hľadanie. Často prekračuje hranice medzi science fiction a realitou. Cítiť v ňom japonské korene, je však veľmi ovplyvnený západným svetom. Na Západe je veľmi obľúbený a priznáva sa k tradíciam Kafku a Dostojevského. Prekladal napríklad takých spisovateľov ako F. Scott Fitzgerald, John Irving, Paul Theroux a Raymond Carver.

Bibliografia

Romány

Poviedky 
Dosiaľ žiadna z Murakamiho poviedok nebola preložená do slovenčiny, v češtine vyšla jedna kniha Murakamiho poviedok Po otřesech.

Eseje a nefikcia

Externé odkazy 
 Hanami Web - Haruki Murakami (English)
 Stránky autora Haruki Murakami (Czech)
 Najrozsiahlejšie stránky o Harukim Murakamim na Slovensku a v Česku od Alexandra Plencnera

Narodenia v 1949
Japonskí spisovatelia
Osobnosti z Kjóta
Hydraulika

Hydraulika môže označovať:
technický či vedný odbor, pozri hydraulika (odbor)
hydraulické zariadenie, najmä hydraulický pohon: pozri hydraulický pohon
Damara

Damara môže označovať:
 prvé meno, pozri Damara (prvé meno)
 živica z damarovníka bieleho, pozri damara (živica)
 keltská bohyňa plodnosti, pozri Damara (bohyňa)
 plemeno ovce, pozri Damara (ovca)
 etnikum v Namíbii, pozri Damara (etnikum)
 mesto v Juhoafrickej republike, pozri Damara (JAR)
 kráľovstvo v RPG Forgotten Realms, pozri Damara (Forgotten Realms)
Rekurzívne vyčísliteľný jazyk

Trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov je triedou jazykov generovaných frázovými gramatikami. Súčasne je to presne trieda jazykov rozpoznávaných Turingovými strojmi. Symbolicky ju označujeme  (RE je značka z angl. recursively enumerable).

Frázové gramatiky (resp. Turingove stroje) sú veľmi silné a takmer každý "rozumný" predstaviteľný jazyk je rekurzívne vyčísliteľný. Je teda prirodzené sa pýtať, či naozaj každý jazyk sa dá generovať frázovou gramatikou. Pozrime sa na jazyky definované nad abecedou . Jazykov nad touto abecedou je zrejme nespočítateľne veľa, kým všetky frázové gramatiky tvoria len spočítateľnú množinu. Tento jednoduchý argument nám dáva na našu otázku zápornú odpoveď. Príkladom jazyka, ktorý nie je rekurzívne vyčísliteľný, je komplement diagonálneho jazyka alebo komplement univerzálneho jazyka.

Názov tejto triedy je odvodený od rekurzívne vyčísliteľných množín.

Uzáverové vlastnosti 
Trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov je uzavretá na
 zjednotenie,
 prienik,
 zreťazenie,
 Kleeneho uzáver (iteráciu),
 kladný uzáver
 reverz,
 homomorfizmus, inverzný homomorfizmus.

 nie je uzavretá na
 komplement (pozri napr. diagonálny jazyk a univerzálny jazyk).

Formálne jazyky
Frázová gramatika

Frázová gramatika je jeden z najdôležitejších modelov na opis formálnych jazykov. 

Jednotlivé slová gramatika generuje pomocou svojich pravidiel zo štartovacieho symbolu. V každom kroku je možné podľa pravidiel prepísať istú časť už vytvoreného slova na iné. Do jazyka, ktorý táto gramatika generuje, potom vyberieme tie odvodené slová, ktoré sa skladajú len zo špeciálnych symbolov -- terminálov.

Definícia 
Frázová gramatika  je usporiadaná štvorica , kde
  je abeceda neterminálnych symbolov (neterminálov),
  je abeceda terminálnych symbolov (terminálov), pričom ,
  je množina prepisovacích pravidiel (konečná!),
  je počiatočný neterminál.

Prvky  relácie  (prepisovacie pravidlá) sa zvyknú označovať zápisom , ktorý názornejšie vyjadruje, že časť  vo vetnej forme sa má prepísať na .

Prepisovanie, odvodenie a jazyk generovaný frázovou gramatikou zavedieme teraz formálne:

Krok odvodenia v gramatike  je binárna relácia na množine vetných foriem (t. j. ) označovaná symbolicky  a definovaná takto:

 práve vtedy, keď  pre nejaké 

Symbol  označuje reflexívno-tranzitívny uzáver relácie .

Jazyk generovaný gramatikou  je množina terminálnych slov .

Sila 
Trieda jazykov, ktoré dokážu vygenerovať frázové gramatiky, je presne tá istá trieda, ktorú dokážu akceptovať Turingove stroje. Táto trieda jazykov sa nazýva ako trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov a označuje sa .

Postupným pridávaním rôznych obmedzení na pravidlá frázových gramatík získame (väčšinou) slabšie gramatiky (t. j. generujúce ostrú podmnožinu rekurzívne vyčísliteľných jazykov), napr. kontextové gramatiky, bezkontextové gramatiky či regulárne gramatiky. Rekurzívne vyčísliteľné jazyky stoja na vrchu Chomského hierarchie jazykov.

Keďže frázová gramatika ako taká má konečný zápis (hoci reprezentuje potenciálne nekonečný objekt -- jazyk), všetkých frázových gramatík je spočítateľne veľa, z čoho vyplýva, že k veľkej väčšine jazykov sa nedá nájsť príslušná frázová gramatika, ktorá ich generuje. Tieto jazyky sú však veľmi komplikované a vykazujú istú „nepredstaviteľnosť“. Príkladom jazykov, ktoré nie sú rekurzívne vyčísliteľné, sú komplement diagonálneho jazyka či komplement univerzálneho jazyka.

Formálne jazyky
Ipeľ

Ipeľ (, ) je tretia najdlhšia rieka na Slovensku a ľavostranný prítok Dunaja.

Tok rieky 
Pramení vo Veporských vrchoch (presnejšie v Sihlianskej planine) neďaleko obce Látky, spočiatku tečie na juh, pri Veľkej nad Ipľom dosahuje slovensko-maďarské hranice, za Kováčovcami sa točí na západ, preteká popri Balážskych Ďarmotách a Šahách, pri Kubáňove sa zase točí na juh a pri Chľabe ústi do Dunaja. 

Celková dĺžka rieky je , z toho  tvorí hranicu s Maďarskom. Celkový spád je . Prietok vody je nestály, priemerný prietok v ústí je /s. Plocha povodia je .

Z iniciatívy ochranárov prírody oboch krajín bola vytvorená Ipeľská únia. 

V 70. rokoch prebehlo na Slovensku horúčkovité upravovanie toku rieky, na mnohých úsekoch došlo k napriameniu a regulácii koryta. Na hornom toku rieky sa nachádza Vodárenská nádrž Málinec.

Prítoky

Dediny a mestá pri Ipli

Plánovaná vodná elektráreň 
Spoločnosť TYCO fungujúca od roku 2014 dostala v apríli 2015 povolenie Minsterstva hospodárstva osvedčenie potrebné pre stavbu energetického zdroja. TYCO plánuje v katastri obcí Ďubákovo a Ipeľský Potok postaviť prečerpávaciu elektráreň nad existujúcou nádržou Málinec. Výkon by mala mať 560 MW. O podobnú lokalitu prejavili záujem aj Slovenské elektrárne, dotknuté obce ju odmietli.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
  V kopcoch, kde pramení Ipeľ

Rieky na Slovensku
Rieky v Maďarsku
Povodie Ipľa
Novohradská župa
Banskobystrický kraj
Nitriansky kraj
David Jonathan Gross

David Jonathan Gross (* 19. február 1941, Washington D.C., USA) je americký fyzik a strunový teoretik. 

Spolu s Frankom Wilczekom a Davidom Politzerom bol v roku 2004 ocenený Nobelovou cenou za fyziku za ich objav asymptotickej voľnosti kvarkov.

Životopis 
V roku 1973 pracoval ako mladý, 31-ročný profesor fyziky na Princetonskej univerzite. Spolu so svojím prvým, 21-ročným postgraduálnym študentom Frankom Wilczekom objavili asymptotickú voľnosť, podľa ktorej sa sila silnej interakcie medzi farebnými kvarkami zoslabuje až k nule, ak sa kvarky k sebe približujú. Veľmi blízke kvarky sa chovajú ako voľné častice. Tento výpočet, ktorý nezávisle vykonal aj David Politzer na Harvardovej univerzite, bol kľúčovým pre rozvoj kvantovej chromodynamiky, teda teórie interakcií medzi kvarkami.

Gross s Jeffom Harveyom, Emilom Martincom a Ryanom Rohmom (štvorica prezývaná Princetonské sláčikové kvarteto) tiež v roku 1985 formulovali heterotickú teóriu strún.

Získal bakalársky a magisterský titul na Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme. Doktorát PhD mu udelila Kalifornská univerzita v Berkeley v roku 1966. Na Harvarde pracoval ako Junior Fellow, aby potom prešiel na Princetonskú univerzitu, kde bol profesorom do roku 1997. Medzi Grossovými oceneniami nájdeme štipendium MacArthurovej nadácie z roku 1987, Diracovu medailu z roku 1988. V súčasnej dobe je Gross riaditeľom Kavliho inštitútu pre teoretickú fyziku (KITP) v kalifornskej Santa Barbare, kde zároveň drží Gluckove predsedníctvo medzi teoretickými fyzikmi.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Nobelova cena 2004
 Grossova stránka v Kavliho inštitúte
 Vedecké články Davida Grossa (databáza SLACu)
 Správa BBC o Nobelovej cene

Fyzici USA
Fyzici židovského pôvodu
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Absolventi University of California, Berkeley
Osobnosti z Washingtonu D.C.
Aerogél

Aerogél je priehľadná tuhá látka tvorená „sieťou“ tuhých častíc s rovnomerne distribuovanými pórmi vyplnenými plynom. Výsledkom je fyzikálne neobvyklý materiál, ktorý má vzhľadom k objemu veľmi nízku hustotu a najnižšiu tepelnú vodivosť, index lomu, rýchlosť šírenia sa zvuku a relatívnu permitivitu zo známych pevných látok.

Aerogél môže byť anorganický (napr. na báze oxidov kremíka či hliníka) alebo organický. Aerogély majú pestré možnosti využitia, najmä ako tepelný izolátor, elektródy, prachové filtre a podobne.

Kremíkový aerogél 
Je látka na kremíkovej báze často nazývaná zamrznutý dym alebo modrý dym. Obsahuje 99,8% vzduchu a vyzerá ako pevná pena s hustotou 3 mg na cm3, čo je najmenšia hustota pevnej látky na svete. Najľahšie verzie vyrobené v Lawrence Livermore National Laboratory v Livermore v Kalifornia dosiahli hustotu len 1,9 mg/cm3.

Tento materiál má veľa pozoruhodných vlastností vrátane vysoko dendritickej štruktúry, extrémne nízkej tepelnej vodivosti (približne 0,017 W/mK), čo z neho robí vynikajúci tepelný izolant s teplotou tavenia 1 200 °C. NASA ho použila na zachytenie prachových častíc z chvosta kométy pomocou kozmickej sondy Stardust.

Aerogél bol vytvorený ako výsledok spoločného výskumu NASA a Aspen Systems, Inc. procesom vysušenia gélu, tvoreného zmesou oxidu kremičitého (SiO2), kvapalného oxidu uhličitého (CO2) a etanolu, v extrémnych podmienkach. Z tejto zmesi sa za obrovského tlaku odstráni všetka kvapalná zložka (superkritické vysušenie). Jedine tak nedôjde k zdeformovaniu kremičitého gélu a zrúteniu kremíkových buniek. Vznikne tak teleso s niekoľkými miliardami buniek z kremíka, ktoré držia pokope silné molekulové väzby.

Aerogél má vďaka svojím fyzikálnym vlastnostiam 15 záznamov v Guinnessovej knihe rekordov, vrátane položiek najlepší tepelný izolant a najmenšia hustota pevnej látky. Vydrží 2 000 násobok svojej vlastnej váhy.
Rozsiahlejšie využitie tejto látky je zatiaľ však obmedzené, lebo pri styku s destilovanou vodou sa opäť mení na gél.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

 Zamrznutý dym
 Fotky aerogélu (Nasa).
 Lawrence Berkeley National Laboratory - stránka o tepelných vlastnostiach kremíkových aerogélov

Materiály
Kremík
TTA

True Audio (skratka TTA) je open source, jednoduchý real-time bezstratový audio kodek založený na adaptívnych prognostických filtroch, ktorý vykazuje porovnateľné alebo lepšie výsledky v porovnaní so súčasnými alternatívami.

TTA Kompresia
 bezstratová kompresia audio údajov až do 30 % pôvodnej veľkosti
 Algoritmus kódovania/dekódovania v reálnom čase 
 Rýchla prevádzka a minimálne systémové nároky
 Je možné ho skompilovať a spustiť na niekoľkých platformách
 Zdrojový kód a dokumentácia je open source
 Hardvérová podpora

TTA vykonáva bezstratovú kompresiu ma mnohokanálových 8, 16 a 24 bitových Wav audio súboroch. Kompresné pomery TTA závisia na type komprimovaného audio súboru, ale veľkosť výsledného súboru býva vo všeobecnosti 30 % – 70 % originálu. TTA formát podporuje tagy ID3v1 a ID3v2.

S použitím kodeku je možné uložiť do 20 audio CD na jeden nosič DVD-R, spolu s informáciou o hudbe vo forme ID3 tagov.

Projekt
Projekt TTA poskytuje:
 Jednoduchý Open source údajový format
 Pluginy pre v)čšinu populárnych mutimediálnych prehrávačov
 TTA DirectShow filtre
 Tau Producer – GUI kompresor pre Windows
 Sadu vývojových TTA knižníc pre C/C++

Pozri aj
 Bezstratová kompresia
 Stratová kompresia
 Audio kompresia

Externé odkazy 

 True Audio Software Project (en)
 Teória kompresie
 Popis formátu TTA
 Porovnanie kodekov
 Hardvérová podpora
 Tau Producer (GUI TTA kompresor pre Windows)
 Projekt @ Corecodec.Org
 Projekt @ Sourceforge.Net

Audio kodeky
Slobodný softvér
Akvaristika

Akvaristika môže označovať:
 pestovanie rýb a rastlín v akváriu, pozri Akvaristika (koníček)
 profesia zaoberajúca chovom rýb a iných vodných živočíchov a vodných rastlín, pozri Akvaristika (odbor)
Ernst Karl Abbe

Ernst Karl Abbe (* 23. január 1840, Eisenach – † 14. január 1905, Jena) bol nemecký fyzik, astronóm a sociálny reformátor. Bol profesor fyziky na univerzite v Jene, neskôr zamestnanec a od roku 1888 majiteľ spoločnosti Zeiss-Werke (dnašný Carl Zeiss AG), kde zaviedol 8-hodinový pracovný čas.

Zaoberal sa predovšetkým optikou, kde je autorom viacerých priekopníckych zariadení a objavov, ktoré nesú jeho meno:
 Abbeho komparátor
 Abbeho kondenzor
 Abbeho refraktometer
 Abbeho číslo
 Abbeho teória mikroskopu (1873)
V roku 1866 vyvinul apochromatické objektívy (apochromát). 

Na jeho počesť udeľuje Nadácia Karla Zeissa Abbeho medailu.

Iné projekty

Zdroje 

 

Nemeckí fyzici
Nemeckí astronómovia
Členovia Nemeckej akadémie prírodných vied Leopoldina
Francis William Aston

Francis William Aston (* 1. september 1877, Harborne, Spojené kráľovstvo – † 20. november 1945, Cambridge) bol britský chemik a fyzik. V roku 1922 získal Nobelovu cenu za chémiu za jeho objav izotopov veľkého množstva nerádioaktívnych prvkov a za jeho celočíselné pravidlo.

V roku 1903 získal štipendium na Univerzite v Birminghame. Počas svojej práce na elektrických výbojoch objavil fenomén ktorý dnes poznáme ako Astonov tmavý priestor.

V roku 1909 odišiel do Cavendish laboratórií v Cambridge na pozvanie J. J. Thomasona. V roku 1912 objavili existenciu izotopov v stabilnom chemickom prvku (neóne). Po 1. svetovej vojne sa vrátil ku svojím štúdiám, vynašiel hmotnostný spektrometer, pomocou ktorého dokázal izotópiu viacerých ďalších prvkov a presne určil relatívnu atómovú hmotnosť ich izotopov. Za toto dostal Nobelovu cenu za chémiu v roku 1922.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Životopis na Nobel Prize
 Životopis na Cambridge

Osobnosti z Birminghamu
Anglickí chemici
Anglickí fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za chémiu
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Britskí nositelia Nobelovej ceny
John Logie Baird

John Logie Baird (* 13. august 1888, Helensburgh, Spojené kráľovstvo – † 14. jún 1946, Bexhill-on-Sea) bol škótsky inžinier, inovátor a vynálezca čiernobielej televízie. 

V roku 1926 uskutočnil v Londýne prvé televízne predstavenie. Išlo o poltónový obraz rozložený pomocou Nipkowho kotúča na 30 riadkov s výmenou 5 obrazov za sekundu. V roku 1928 uskutočnil prvý transatlantický televízny prenos Londýn – New York. Okrem toho vyvíjal farebnú televíziu a skonštruoval „Noctovisor“, prístroj na nočné videnie pracujúci na základe infračerveného žiarenia.

V roku 2002 sa umiestnil na 44. mieste v ankete 100 Greatest Britons. V roku 2006 bol zaradený medzi 10 najväčších škótskych vedcov v histórii, keď ho Škótska národná knižnica zaradila do Škótskej vedeckej siene slávy.

Referencie

Externé odkazy 
 The Baird Television Website
 Bairdova biografie na BBC.co.uk
 Bairdova biografie na BFI Screenonline
 John Logie Baird na stránce Helensburgh Heroes
 Bairdova biografie na Virtual Scotland
 The Man Who Invented Television (knol)

Škótski fyzici
Škótski vynálezcovia
1888



Udalosti 
 1. apríl – bol založený najstarší holandský futbalový klub Sparta Rotterdam
 28. máj – Celtic FC odohral prvý zápas proti rivalovi Rangers FC, v ktorom zvíťazil 5 – 2
 15. jún – Viliam II. sa stal nemeckým panovníkom
 31. august – nájdená mŕtvola Mary Ann Nicholsovej, pravdepodobne prvej obete Jacka Rozparovača.
 6. november – voľba amerického prezidenta; Benjamin Harrison prehráva voľby, no získal viac hlasov v tzv. Electoral college a stáva sa prezidentom USA
 23. december – holandský maliar Vincent van Gogh, ktorý trpel duševnou chorobou si odrezal kus ľavého ucha

Narodenia 

 29. február – Domenico Tardini, taliansky kardinál († 1961)
 2. marec – Ivan Dérer, slovenský advokát, politik a novinár († 1973)
 10. marec – Ivan Stodola, slovenský dramatik a spisovateľ († 1977)
 3. jún – Ivan Markovič, slovenský sociálnodemokratický politik († 1944)
 16. jún – Alexander Alexandrovič Friedman, ruský matematik, geofyzik a kozmológ († 1925)
 24. jún – Gerrit Rietveld, holandský architekt a dizajnér († 1964)
 17. júl – Samuel Josef Agnon, novohebrejský spisovateľ, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru († 1970)
17. júl – Pavol Peter Gojdič, gréckokatolícky biskup a mučeník († 1960)
 22. júl – Selman Waksman, americký mikrobiológ, nositeľ Nobelovej ceny († 1973)
 24. júl – Nils Aberg, švédsky archeológ († 1957)
 13. august – John Logie Baird, britský vynálezca čiernobielej televízie († 1946)
 5. september – Sarvepalli Rádhakrišnan, novoveký indický filozof († 1975)
 21. september – Martin Benka, slovenský maliar († 1971)
 8. október – Ernst Kretschmer, nemecký neuropsychiater († 1964)
 10. október – Andrej Nikolajevič Tupolev, ruský a sovietsky letecký konštruktér († 1972)
 16. október – Eugene O’Neill, americký dramatik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru († 1953)
 17. október – Isaak Paul Bernays, nemecký matematik († 1977)
 18. október – Martin Rázus, slovenský básnik, prozaik, dramatik, publicista a politik († 1937)
 30. október – Konstantinos Tsiklitiras, grécky atlét († 1913)
 7. november – Čandrasekara Venkata Raman, indický fyzik († 1970)
 7. november – Nestor Ivanovyč Machno, ukrajinský anarchistický revolucionár, veliteľ partizánskej Revolučnej oslobodzovacej armády Ukrajiny († 1934)
 24. december – Gejza Angyal, slovenský maliar a grafik († 1956)
 29. december – Josef Beran, český kardinál († 1969)

Úmrtia 
 31. január – Giovanni Melchior Bosco, kňaz a vychovávateľ, zakladateľ rádu saleziánov (* 1815)
 19. apríl – Arunah Shepherdson Abell, americký vydavateľ (* 1806)
 19. september – Karol Scherz, kňaz a ľudomil (* 1807)
 3. december – Carl Zeiss, nemecký optik (* 1816)

 
 1888
1856



Narodenia 
 19. február – Rudolf Stammler, nemecký filozof († 1938)
 6. máj – Sigmund Freud, rakúsky lekár a psychológ († 1939)
 25. máj – Ján Bahýľ, slovenský konštruktér a vynálezca († 1915)
 21. jún – Alajos Stróbl, maďarský sochár († 1926)
 10. júl – Nikola Tesla, americký fyzik († 1943)
 26. júl – George Bernard Shaw, spisovateľ († 1950)
 18. december – Joseph John Thomson, anglický fyzik († 1940)
 25. december – Jur Janoška, slovenský evanjelický biskup, spisovateľ a predseda Matice slovenskej († 1930)
 28. december – Woodrow Wilson, 28. prezident Spojených štátov († 1924)

Úmrtia 
 12. január – Ľudovít Štúr, slovenský národný buditeľ (* 1815)
 17. február – Heinrich Heine, nemecký básnik (* 1797)
 18. február – barón Vilém von Biela, český astronóm (* 1782)
 24. február – Nikolaj Ivanovič Lobačevskij, ruský matematik (* 1792)
 3. máj – Adolphe Adam, francúzsky hudobný skladateľ (* 1803)
 9. júl – Amedeo Avogadro, taliansky fyzik a chemik (* 1776)
 21. júl – Emil Aarestrup, dánsky básnik a lekár (* 1800)
 29. júl – Robert Schumann, nemecký hudobný skladateľ a klavirista (* 1810)
 10. október – Vicente López y Planes, argentínsky politik a spisovateľ (* 1785)
 9. november – Étienne Cabet, francúzsky filozof (* 1788)

 
 1856
1775



Udalosti 
 9. február – Americká vojna za nezávislosť: Britský parlament označil kolóniu Massachusetts za rebelský štát
 18. apríl – Americká vojna za nezávislosť: Generál Gage vydáva rozkaz, aby sa 700 vojakov vydalo zničiť rebelský sklad zbraní.

Narodenia 
 20. január – André Marie Ampère, francúzsky matematik, fyzik a filozof († 1836)
 27. január – Friedrich Wilhelm Joseph von Schelling, nemecký filozof († 1854)
 4. apríl - Ján Fridrich Pecval, vynálezca, učiteľ († 1852)
 17. jún – Gabriel Csepcsányi, maďarsko-slovenský profesor matematiky († 1841)
 23. júl – Eugène François Vidocq, zakladateľ Sûreté († 1857)
 6. august – Daniel O’Connell, írsky politik († 1847)
 16. december – Jane Austenová, anglická spisovateľka († 1817)

Úmrtia 
 16. apríl – Cyprián, kamaldulský mních, autor najstaršieho herbára na území Slovenska (* 1724)

 
 1775
Alexandre Edmond Becquerel

Alexandre Edmond Becquerel (* 24. marec 1820, Paríž, Francúzsko – † 11. máj 1891, tamže), syn Antoine César Becquerela, bol francúzsky fyzik.

Životopis 
Od roku 1880 bol predsedom francúzskej Akadémie vied. Najprv pracoval so svojím otcom v oblasti elektrochémie, diamagnetizmu a paramagnetizmu, neskôr sám v oblasti vplyvu svetla na elektrochemické deje a na hmotu, pričom objavil fotoelektrický a fotografický Becquerelov efekt. Pracoval aj na fosforescencii, ktorú roku 1860 dokázal so svojím „fosforoskopom“ na mnohých látkach, najmä sulfidoch, a dokázal, že ju môže neutralizovať infračervené žiarenie, ktorého existenciu tým dokázal. Roku 1868 mu vyšla dvojdielna práca  (Svetlo, jeho príčiny a jeho účinky).

Iné projekty 

Francúzski fyzici
Osobnosti z Paríža
Umberto Nobile

Umberto Nobile (* 21. január 1885, Lauro, Taliansko – † 30. júl 1978, Rím) bol taliansky generál a inžinier letectva.

Životopis 
Prvý  veľký úspech zaznamenal v roku 1926, keď spolu s Roaldom Amundsenom a L. Ellsworthom preletel severný pól na vzducholodi Norge, ktorú sám zostrojil na požiadanie Amundsena. Výprava bola čiastočne sponzorovaná fašistickou vládou Benita Mussoliniho, ktorý v nej zbadal možnosť presláviť Taliansko a jeho vývoj v modernej vede. Nobile za svoje zásluhy po ukončení expedície získal čestné členstvo vo fašistickej strane. 

Mussolini chcel jeho úspech využiť pre ďalšiu propagandu, a preto podporil jeho ďalšiu polárnu výpravu roku 1928 na vzducholodi Italia, tentokrát s talianskou vlajku. Šestnásť členná posádka bola takmer výhradne talianska. Jedným z dvoch cudzincov bol český rádiológ František Běhounek. Vzducholoď pri návrate z pólu stroskotala severne od Špicberg. Pri medzinárodne organizovanej záchrannej výprave o mesiac neskôr zomrel polárnik Amundsen. Sám Nobile bol kontroverzne zachránený švédskym pilotom Einerom Lundborgom, ktorý dostal príkaz, že Nobileho musí zachrániť ako prvého. Moderné štúdia dokazujú (a potvrdzuje to i Běhounek), že Nobile chcel ako kapitán výpravy opustiť miesto stroskotania ako posledný. Lundborg sám havaroval pri pokuse o záchranu ďalších členov posádky Italie.

Kvôli svojmu neúspechu bol prepustený z armády. Niektoré moderné štúdiá naznačujú, že pri výprave nepochybil, ako sa po havárii tvrdilo, ale že stroskotanie iba poslúžilo jeho politickým nepriateľom, pretože stále presadzoval ďalší vývoj vzduchoplavby, zatiaľčo vedenie fašistickej strany bolo skôr naklonené výskumu v oblasti letectva. Na druhej strane Nobilov postup (prelet v malej výške namiesto vystúpenia nad hmlu) neskoršie kritizoval i jeden z najskúsenejších vzduchoplavcov Hugo Eckener.

V rokoch 1932 až 1936 pôsobil so súhlasom Mussoliniho ako poradca pre konštrukcie vzducholodí v sovietskej Moskve. Pod jeho vedením tam bolo postavených niekoľko polostužených vzducholodí. Po pobyte v USA bol roku 1945 v Itálii rehabilitovaný a pôsobil tam ako profesor aeronautiky.

Je autorom kníh „L'Italia al Polo Nord“ (Taliansko na severnom póle) a „Posso dire la verità“ (Môžem povedať pravdu). Autobiografia Červený stan, populárno-historická práca Krídla nad pólom, ktorý je príbehom leteckého dobytia Arktídy.

Iné projekty 

Talianski objavitelia
Talianske vojenské osobnosti
Jakob Bernoulli

Jakob Bernoulli (* 6. január 1655, Bazilej – † 16. august 1705, Bazilej), brat Johanna Bernoulliho bol švajčiarsky matematik, fyzik a astronóm.

Spolu s bratom výrazne prispel v oblasti infinitezimálneho počtu. Zaoberal sa praktickými aplikáciami tohto počtu (napr. izochróna, brachystochróna, logaritmická a parabolická špirála), matematickými radami, riešením diferenciálnych rovníc a izoperimetrického problému, a variačným počtom. Ako prvý použil výraz integrál. Vo svojom diele „Ars conjectandi“ významne prispel k rozvoju pravdepodobnostného počtu (často považovaný za zakladateľa tohto počtu) a objavil napr. pojem Bernoulliho čísla a Zákon veľkých čísiel (Bernoulliho teorém).

Pozri aj 
Johann Bernoulli

Iné projekty

Externé odkazy 

Semestrální práce o Jacobu Bernoullim
Stručně o rodině Bernoulliů
Bernoulliho portrét od Mikuláša Bernoulliho
Logaritmická spirála a její růst, zákonitosti křivek

Švajčiarski fyzici
Švajčiarski matematici
Švajčiarski astronómovia
Súrodenci vo vede
Osobnosti na švajčiarskych poštových známkach
Osobnosti z Bazileju
1852



Narodenia 
 12. január – Ladislav Zápotocký-Buděčský, priekopník tzv. socializmu v Čechách († 1916)
 6. február – Conwy Lloyd Morgan, britský psychológ († 1936) 
 22. marec – Otakar Ševčík, český hudobník († 1934)
 1. máj – Calamity Jane,  americká pohraničníčka a profesionálna prieskumníčka († 1903) 
 19. máj – Blažej Bulla, slovenský spisovateľ, architekt a hudobný skladateľ († 1919)
 22. jún – Eduard Weyr, český matematik († 1903)
 25. jún – Antoni Gaudí, španielsky architekt († 1926)
 2. júl – William Burnside, britský matematik († 1927)
 12. júl – Hipólito Yrigoyen, argentínsky politik († 1933)
 30. august – Jacobus Henricus van ’t Hoff, holandský chemik († 1911)
 25. september – Hans Vaihinger, nemecký filozof († 1933)
 2. október – sir William Ramsay, nositeľ Nobelovej ceny († 1916)
 9. október – Hermann Emil Fischer, nemecký chemik, nositeľ Nobelovej ceny (1902)
 18. november – Mikoláš Aleš, český maliar a ilustrátor († 1913)
 15. december – Antoine Henri Becquerel, francúzsky fyzik († 1908)
 19. december – Albert Abraham Michelson, americký fyzik, nositeľ Nobelovej ceny († 1931)

Úmrtia 
 6. január – Louis Braille, francúzsky učiteľ, vynálezca slepeckého písma (* 1809)
 24. január – Ján Kollár, slovenský politik, básnik a literát (* 1793)
 11. jún – Karl Pavlovič Briullov, ruský romantický maliar (* 1799)
 15. august – Johan Gadolin, fínsky chemik, fyzik a mineralóg (* 1760)
 14. september – Arthur Wellesley, 1. vojvoda z Wellingtonu, britský vojak a štátnik (* 1769)
 3. november – Carlos María de Alvear, argentínsky politik (* 1789)
 10. november – Gideon Mantell, anglický geológ, paleontológ a lekár (* 1790)
 3. november – Ján Fridrich Pecval, vynálezca, učiteľ (* 1775)

 
 1852
1847



Udalosti 
 26. júl – Libéria získala nezávislosť
 10. december – otvorenie divadla Carltheater vo Viedni. Toto dnes už neexistujúce, ale v minulosti významné hudobné divadlo vzniklo prebudovaním staršieho divadla Leopoldstädter Theater.

Narodenia 
 16. január – Svetozár Hurban-Vajanský, slovenský spisovateľ, publicista a literárny kritik  († 1916)
 16. január – Kálmán Mikszáth, maďarský spisovateľ a novinár  († 1910)
 21. január – Joseph Achille Le Bel, francúzsky chemik († 1930)
 11. február – Thomas Alva Edison, americký vynálezca († 1931)
 3. marec – Alexander Graham Bell, britsko-americký fyzik, vynálezca a fyziológ († 1922)
 27. marec – Otto Wallach, nemecký chemik, nositeľ Nobelovej ceny († 1931)
 29. september – Otto Schwartz, slovenský fyzik († 1910) 
 2. október – Sergej Gennadievič Nečajev, ruský filozof, predstaviteľ anarchizmu († 1982)
 8. november – Bram Stoker, írsky spisovateľ († 1912)
 8. november – Jean Casimir-Perier, francúzsky politik a 6. prezident Francúzska († 1907)

Úmrtia 
 19. marec – Mary Anningová, anglická zberateľka fosílií a paleontologička (* 1799)
 15. máj – Daniel O’Connell, írsky politik a národný dejateľ (* 1775)
 29. máj – Ján Čaplovič, slovenský etnograf (* 1780)
 4. november – Felix Mendelssohn-Bartholdy, nemecký hudobný skladateľ (* 1809)
 14. november – Josef Jungmann, český filológ, spisovateľ, prekladateľ a predstaviteľ českého národného obrodenia (* 1773)
 17. december – Mária Lujza Habsbursko-lotrinská, rakúska arcivojvodkyňa, francúzska cisárovná ako manželka Napoleona I. Bonaparta (* 1791)

 
 1847