joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
BK Iskra Svit

BK Iskra Svit (dávnejšie známy ako Chemosvit Svit) je slovenský mužský basketbalový klub sídliaci vo Svite. Bol založený v roku 1947 pod názvom BO AC Svit. Družstvo mužov dlhodobo pôsobilo v najvyššej česko-slovenskej súťaži a od roku 1993 je stálym účasníkom slovenskej extraligy. Domáce zápasy klub hrá v Iskra Aréne, ktorá má kapacitu 670 divákov. Je to majster Slovenska z roku 2003, viacnásobný medailista slovenskej extraligy, majster Česko-Slovenska z roku 1961 a 4-násobný víťaz Slovenského pohára. Niekoľko sezón účinkoval aj v európskych pohárových súťažiach. Mládežnícke tímy fungujú pod klubom Basketbalový klub Mládeže Svit, ktorý bol zaregistrovaný v roku 2001.

Historické názvy 
 1947 – BO AC Svit
 Iskra Tatrasvit Svit
 1957 – TJ Iskra Svit
 1979 – TJ Chemosvit Svit
 1992 – BK Chemosvit Svit
 2008 – BK Chemosvit Poprad
 2010 – BK Iskra Svit

História 
Klub vznikol v roku 1947 zásluhou jeho zakladateľa Cyrila Bursu a prvýkrát sa mu podarilo postúpiť do najvyššej česko-slovenskej súťaže v roku 1957. Už o 4 roky v nej dokázal zvíťaziť a účinkovať tak aj v Európskom pohári majstrov, keď sa prebojoval do štvrťfinále. V nasledujúcich rokoch získal ďaľšie ligové medaily a až do konca 60. rokov 20. storočia sa pohyboval v hornej polovici súťaže. Ďalšiu medailu sa mu podarilo získať ale až v roku 1985. Celkovo v česko-slovenskej lige odohral 37 sezón, pričom do nižšej súťaže vypadol iba 4-krát. Po osamostatnení Slovenska účinkoval v najvyššej slovenskej súťaži od jej začiatku, pričom si pripísal množstvo medailových úspechov, z ktorých najvýznamnejší je zisk titulu majstra Slovenska v roku 2003. 4-krát dokázal zvíťaziť aj v národnom pohári. Niekoľkokrát účinkoval aj Koračovom pohári, ale bez prenikavejšieho úspechu. V sezóne 2008/09 sa na čas presťahoval do susedného Popradusvoje domáce zápasy hrával v Aréna Popradkedy si podľa mesta zmenil aj svoj názov. V roku 2010 sa vrátil nielen do Svitu, ale aj k svojmu pôvodnemu názvuIskra Svit.

Úspechy klubu 
Extraliga
 1 x 2002/03
 5 x 1996/97, 1997/98, 2000/01, 2001/02, 2003/04
 8 x 1994/95, 1995/96, 1998/99, 1999/00, 2013/14, 2018/19, 2020/21

Česko-slovenská liga
 1 x 1960/61
 2 x 1961/62, 1984/85
 2 x 1962/63, 1964/65

Slovenský pohár
 4 x 1998, 2001, 2005, 2014
 5 x finalista1996, 1999, 2003, 2004, 2022

Sezóny 

Česko-slovenská liga

Slovenská extraliga

Účasť v európskych pohároch 
Európsky pohár majstrov

Pohár víťazov pohárov

Koračov Pohár

Známi hráči 
  Anton Gavel (slovenský a nemecký reprezentant)
 Pavol Bojanovský (česko-slovenský reprezentant, medailista z ME)
  Johndre Jefferson (reprezentant Stredoafrickej republiky)
  Saša Avramović (srbský juniorský reprezentant)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka klubu

Zdroje 
 Profil klubu na stránke Slovenskej basketbalovej ligy
 Profil klubu na stránke eurobasket.com 
 Súťaže FIBA Europe 

Slovenské basketbalové kluby
Šport vo Svite
Organizácie založené v 1947
Strawberrynet (SBN)

Strawberrynet (SBN) je globálny online maloobchodný predajca, ktorý ponúka kozmetické produkty, ako sú make-up, starostlivosť o pleť, starostlivosť o telo, vône, domáce vône a zdravotná starostlivosť

Strawberrynet bol založený v roku 1998 so sídlom v Hong Kongu. Spoločnosť bola získaná spoločnosťou Eastern Media International Corporation (EMG) v roku 2018.

História a vedenie 
Názov spoločnosti Strawberrynet bol inšpirovaný čerstvými jahodami. Predstavuje „Čerstvú krásu“ s konceptom „One Net One World“. Rodney Miles (bývalý generálny riaditeľ) založil spoločnosť v roku 1998 ako kamenný obchod. V roku 2000 sa spoločnosť úplne digitalizovala.

V apríli 2022 sa Jenny Ng stala generálnou riaditeľkou spoločnosti.

Partnerstvá 
Strawberrynet sa spojil s rôznymi trhmi v Číne vrátane TMall Global, Xiaohongshu dangdang. V roku 2021 hoolah oznámilo regionálne partnerstvo so Strawberrynet s cieľom ponúknuť zákazníkom spôsob platby Buy Now Pay Later (BNPL) v Hongkongu, Singapure a Malajzii. Medzi ďalšie obchodné partnerstvá patria:

 Ázijské míle
 Atome

Ocenenia a uznania 

 Víťaz platinovej ceny BizRate Circle of Excellence za rok 2007
 Cena Baidu za rok 2011 za najväčší potenciál
 Najlepší predajca roka 2013 na Ebay – značkový tovar
 Najlepší predajca roka 2014 na Ebay – značkový tovar
 Ocenenie 2018 HKRMA Top 10 Quality E-Shop – Silver
 Ocenenie 10 najlepších e-shopov kvality HKRMA 2021 – bronz

Webové stránky 
Strawberrynet (SBN) podporuje 38 jazykov a 56 mien a medzi najlepšie jazyky patria:

 Angličtina
 Španielčina
 Portugalčina
 Indonézština
 Albánsko
 Poľský
 Rumunčina
 Slovinsko

Finančné údaje 
Strawberrynet má priemerný ročný obrat približne 1,1 miliardy HK$ (140,13 milióna USD). V januári 2018 spoločnosť Eastern Home Shopping & Leisure Co Ltd (EHS) získala 76-percentný podiel v hongkonskej Strawberry Cosmetic Holdings Limited BVI za 1,06 miliardy NT$ (35,51 milióna USD).

Referencie

Vonkajšie odkazy 

 Oficiálna web stránka
Podvolenie (film z roku 2004)

Podvolenie (Submission: Part 1) je holandský krátky film z roku 2004 v anglickom jazyku, ktorý produkoval a režíroval Theo van Gogh podľa scenára holandskej političky somálskeho pôvodu Ayaan Hirsi Ali (bývalá poslankyňa holandského parlamentu za Ľudovú stranu za slobodu a demokraciu ). Film odvysielala holandská verejnoprávna televízia VPRO 29. augusta 2004. Film, ktorého názov (podvolenie, podriadenie, podrobenie sa) je jedným z možných prekladov arabského slova „islam“, sa venuje téme postavenia žien v islame, zobrazujúc súvisiace citáty z Koránu na nahé ženské telo. V reakcii na odvysielanie filmu islamský extrémista zavraždil režiséra Van Gogha 2. novembra 2004.

Film rozpráva príbeh štyroch fiktívnych postáv, stvárňuje ich jedna herečka oblečená v priesvitnom závoji. Na nahom tele sa jej zobrazujú verše z Koránu týkajúce sa postavenia žien v islame (4:34 , 2:222 a 24:2), čo prispieva k dramatizácii výpovede. Herečka formou monológov rozpráva o osudoch moslimských žien, ktoré zažili rôzne formy zneužívania a týrania. 

Filmy z 2004
Theo van Gogh (filmový režisér)

Theodoor van Gogh (23. júl 1957 – 2. november 2004) bol holandský filmový režisér, známy najmä pre film Podvolenie, podľa scenára spisovateľky a političky somálskeho pôvodu Ayaan Hirsi Ali, ktorý expresívnym spôsobom kritizuje zaobchádzanie so ženami v islame. Pre tento film ho 2. novembra 2004 zavraždil islamský radikál Mohammed Bouyeri. Vo svojom poslednom filme, ktorý Van Gogh dokončil krátko pred tým, ako bol zavraždený, 06/05 ,sa venoval skúmaniu okolností atentátu na holandského politika Pima Fortuyna (1948–2002). Film vyšiel posmrtne v decembri 2004, mesiac po Van Goghovej a dva roky po Fortuynovej smrti.
Absolventi Universiteit van Amsterdam
Úmrtia v 2004
Narodenia v 1957
Brandon (Manitoba)

Clarington je kanadské mesto v provincii Manitoba, leží na rieke Assiniboine. Je druhým najväčším mestom provincie, v roku 2021 malo 51 313 obyvateľov.

Dejiny 
Od konca 18. storočia Spoločnosť Hudsonovho zálivu v oblasti založila tri obchodné stanice, všetky boli pomenované Brandon House. Názov pochádza od vojvodu z Brandonu. V roku 1881 bolo miesto zvolené za križovatku železničnej spoločnosti Canadian Pacific Railway. 
Ako mesto bolo založené v roku 1882. Na začiatku 20. storočia mesto rástlo, do začiatku Prvej svetovej vojny sa populácia strojnásobila. Semenárska firma McKenzie Seeds bola jedna z najväčších v britskom Spoločenstve národov. Počas Druhej svetovej vojny v meste a v neďalekej základni Shilo trénovali množstvo vojakov. Po vojne mesto ďalej rástlo, vznikla regionálna knižnica, kultúrne a športové centrum.

Demografia 
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 51 313 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 48 883. V roku 2021 125 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 70 slovenský a 35 československý.

Doprava 
Mesto sa nachádza na Trans Canada Highway a na dvoch transkontinentálnych železničných tratiach. V meste sa nachádza Brandon Municipal Airport.

Ekonomika 
V meste sa spracúva múka, mäso, hnojivá, chemikálie a ropné produkty. V meste pôsobia lokálne aj medzinárodné spoločnosti. Vyrába sa tu napríklad umelý estrogén a spoločnosť Maple Leaf spracúva bravčovinu.

Kultúra 
Mesto ma regionálny umelecký a kultúrny význam. Medzi múzeá patria: Commonwealth Air Training Plan Museum a Daly House Museum. Vo Western Manitoba Centennial Auditorium sa konajú divadelné, hudobné a tanečné podujatia. V meste je tiež Art Gallery of Southwestern Manitoba. Každoročne v júli sa koná Brandon Folk Music and Arts Festival.

Školstvo 
Od roku 1899 v meste sídli Brandon University, univerzitou je od roku 1967.

Šport 
V roku 1979 mesto hostilo Canada Winter Games, v roku 1995 Majstrovstvá sveta v curlingu a Canada Summer Games v roku 1997.

Turizmus 
Brandon je východiskom pre viaceré chránené územia: Riding Mountain National Park smerom na sever, Spruce Woods Provincial Park na severovýchod, Turtle Mountain Provincial Park a International Peace Garden (čiastočne v USA) smerom na juh.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 [www.brandon.ca Oficiálna stránka mesta]

Zdroj 

 
Mestá v Manitobe
Univerzitné mestá v Kanade
Val-d'Or

Val-d'Or je mesto v  kanadskej provincii Quebec.

Poloha 
Mesto sa nachádza v regióne Abitibi-Témiscamingue.

Dejiny 
Názov mesta pochádza z obdobia zlatej horúčky v oblasti, ktorá prebehla v 30. rokoch 20. storočia. V minulosti sa volalo aj Valléedor. Osada Bourlamaque bola založená v roku 1934 ako firemné mesto. Val-d'Or bolo založené v roku 1935 a o dva roky neskôr sa stalo mestom. Mestá boli spoločne známe ako Val-d'Or-Bourlamaque. V roku 1968 sa spojili a spolu s ďalším mestom, Lac Lemoyne, založenom v 1958. V roku 2002 prehlo spojenie s obcami Dubuisson, Sullivan, Val-Senneville a Vassan, čo vytvorilo súčasný Val-d'Or.

Demografia 
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 32 752 obyvateľov, v roku 2016 32 491. V sčítaní z roku 2021 uviedlo ako rodný jazyk 30 320 ľudí francúzštinu, 835 angličtinu a 190 jazyky pôvodných obyvateľov. 565 ľudí uviedlo viaceré rodné jazyky. Nikto neudal etnický pôvod český, slovenský ani československý.

Doprava 
Mestom prechádzajú provinčné Cesta 117 a Cesta 111 a železničná trať. V meste sa nachádza letisko, jedno z najrušnejších v Quebecu.

Ekonomika 
V roku 1935 bola otvorená prvá baňa na zlato, zvaná Sigma. Bola jedna z najbohatších v provincii. Neskôr sa ťažili aj zinok a meď. Postupné zatváranie baní malo dopad na miestnu ekonomiku. V súčasnosti sú bývalé bane a banícke osady sprístupnené návštevníkom. Oblasť je tiež významná ťažbou dreva.

Školstvo 
V meste sídli pobočka provinčného systému Université du Québec, Université du Québec en Abitibi-Témiscamingue.

Šport 
V športovom centre Centre Air Creebec hrá hokejový tím Val-d'Or Foreurs.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka mesta

Zdroj 

 
Mestá v Quebecu
Univerzitné mestá v Kanade
Sigmund Keil

Ing. Sigmund Keil (* 25. jún 1887, Švedlár – † 26. jún 1946, Bratislava) bol strojný inžinier, priemyselník a podnikateľ nemeckého pôvodu a politik Karpatonemeckej strany.

V dvadsiatych rokoch 20. storočia sa politicky angažoval v Spišskej nemeckej strane. S ňou sa v roku 1929 rozišiel pre jej prílišnú promaďarskú orientáciu. Následne v rodnej obci založil pobočku Karpatonemeckej strany.

V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený do hornej komory Národného zhromaždenia za Karpatonemeckú stranu, ktorá kandidovala spoločne so Sudetonemeckou stranou. Kandidoval v rámci národnostne zmiešaného XI. volebného kraja. V senáte zasadal v technicko-dopravnom a iniciatívnom výbore a bol aj náhradníkom v inkompatibilnom výbore. Dobové pramene uvádzajú, že v tomto období pôsobil ako riaditeľ továrne v rodnom Švedlári. V závere roku 1938 prestúpil do klubu nemeckých národno-socialistických senátorov. Mandát si udržal do zániku činnosti senátu. Od jesene 1938 bol krajským vedúcim DP v kraji Dolný Spiš, od januára 1939 pôsobil vo funkcii inšpektora DP.

Vo voľbách do Slovenského snemu v roku 1938 sa dostal na jednotnú kandidátku HSĽS. Politicky aktívny zostal aj po vzniku Slovenského štátu. Po smrti poslanca Gejzu Reháka 29. marca 1940 bol povolaný za poslanca Snemu Slovenskej republiky. V Slovenskom sneme zasadal až do zániku jeho činnosti v roku 1945. Na jeseň 1944 sa spolupodieľal na organizovaní Heimatschutzu na Dolnom Spiši. Po obnovení Česko-Slovenska bol vydaný štátnym orgánom, súdený Národným súdom v Bratislave. Za svoju činnosť odsúdený na trest smrti. Rozsudok bol vykonaný 22. júna 1946.

Referencie  

Osobnosti zo Švedlára
Nemci na Slovensku
Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Poslanci Snemu Slovenskej republiky
Kolaboranti
Popravení politici
Csemadok

Csemadok (pôvodne skratka z , doslovne po slovensky „Kultúrny spolok maďarských pracujúcich v Československu“) je od roku 1949 zväz, zastrešujúci kultúrne nepolitické organizácie maďarskej menšiny, pôvodne v celom Československu, od roku 1993 predovšetkým na južnom Slovensku.

Dejiny 
Csemadok bol oficiálne založený 5. marca 1949 v Bratislave, ako štátom riadený kultúrno-spoločenský spolok pre maďarskú národnostnú menšinu žijúcu v Československu (na južnom Slovensku a v tom čase novo aj v českom pohraničí), ktorý bol súčasťou vtedajšieho Národného frontu Čechov a Slovákov. Spolok od roku 1951 vydával časopis Fáklya (Pochodeň), v rokoch 19571995 týždenník A Hét (Týždeň).

V roku 1968 počas Pražskej jari vedenie Csemadoku podporovalo proreformné krídlo na čele s Alexandrom Dubčekom, pretože si od „socializmu s ľudskou tvárou“ sľubovalo aj viac práv pre národnostné menšiny v ČSSR. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy v auguste 1968 bolo vedenie Csemadoku politicky vyčistené.

V roku 1990 bol názov spolku oficiálne zmenený na Csehszlovákiai Magyarok Demokratikus Szövetsége (Demokratická únia československých Maďarov). Po rozpade ČSFR sa názov zmenil na Szlovákiai Magyar Társadalmi és Közművelődési Szövetség.

Csemadok organizuje festival Országos Népművészeti Fesztivál („Národný festival ľudového umenia“) v meste Želiezovce a mládežnícky festival Gombaszögi Nyári Tábor („Gombasecký letný tábor“).

V roku 2021 mal Csemadok na južnom Slovensku 17 oblastných zväzov, 417 miestnych organizácií a približne 53-tisíc členov.

Dlhoročný predseda Csemadoku Gyula Bárdos kandidoval v prezidentských voľbách v roku 2014 za SMK-MKP. V prvom kole skončil na 5. mieste so ziskom 97 035 hlasov, t. j. 5,1 % platných hlasov.

Vývoj názvu 
 19491966: Csehszlovákiai Magyar Dolgozók Kultúregyesülete (Kultúrny spolok maďarských pracujúcich v Československu),
 19661969: Csehszlovákiai Magyar Dolgozók Kulturális Szövetsége (Kultúrny zväz maďarských pracujúcich v Československu),
 19691971: Csehszlovákiai Magyar Társadalmi és Kulturális Szövetség (Maďarský spoločenský a kultúrny zväz v Československu),
 19711990: Csehszlovákiai Magyar Dolgozók Kulturális Szövetsége (Kultúrny zväz maďarských pracujúcich v Československu),
 19901993: Csehszlovákiai Magyarok Demokratikus Szövetsége (Demokratický zväz Maďarov v Československu),
 od 1993: Szlovákiai Magyar Társadalmi és Közművelődési Szövetség – Csemadok (Maďarský spoločenský a vzdelávací zväz na Slovensku – Csemadok).

Predsedovia 
 19491968: Gyula Lőrincz,
 19681971: László Dobos,
 19711972: István Fábry,
 19721982: Gyula Lőrincz,
 19821991: Zoltán Sidó,
 19911997: Győző Bauer,
 19972000: Péter Kolár,
 20002003: József Kvarda,
 20032006: József Száraz,
 20062012: Béla Hrubík,
 od 2012: Gyula Bárdos.

Referencie

Pozri aj 
 Maďari na Slovensku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Csemadok.sk – oficiálny web 
 Csemadok.eu – oficiálny web
 Csemadok na Facebooku 
 Stanovy na csemadok.eu

Zdroj 

Maďari na Slovensku
Spolky na Slovensku
Slovenské zväzy
Spolky v Česko-Slovensku
Organizácie v Česko-Slovensku
Národný front Čechov a Slovákov
Organizácie založené v 1949
Južná brána (Chisaria)

Južná brána (), známa aj ako Južná centrálna brána (), alebo Kamilite (, doslova Ťavy) sú ruiny antickej mestskej brány, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Spolu so západnou bránou ide o najlepšie zachované brány Diocletianopolu. Je jedným zo symbolov mesta Chisaria.

Názov Kamilite 
Názov pochádza zo začiatku 20. storočia. Brána bola v tom období v strede časti vrchnej časti rozdelená a pri pohľade z diaľky tak dve polovice brány pripomínali dve oproti sebe stojace ťavy jednohrbé.

Opis

Čas výstavby 
Pôvodne sa predpokladalo, že brána bola postavená v rovnakom období ako ostatné hlavné brány mesta, neskoršie výskumy však preukázali, že táto brána bola postavená neskôr než zvyšné tri hlavné brány a pri prieskume v roku 2005 boli dokonca objavené zvyšky staršej južnej brány o ktorej existencii sa dovtedy nevedelo. Táto pôvodná južná brána sa nachádzala pri juhozápadnom rohu hradieb. Táto brána bola široká 3,2 metra a ako u súčasnej brány sa zatvárala pomocou masívnych drevených dvojkrídlych dverí.

Súčasná brána tak bola postavená neskôr ako samotné hradby mesta a to v druhej polovici 4. storočia v rovnakom období, kedy boli pri južných hradbách mesta postavené kasárne.

Architektúra 
Ide o architektonicky najzaujímavejšiu zo štyroch hlavných brán Diocletianopolu.

Rovnako ako západná brána je tvorená klenutým priechodom, hlavný rozdiel je však v tom, že pred samotným oblúkom priechodu sa z vonkajšej strany nachádza ešte jeden väčší klenutý oblúk, ktorý podopierali dva masívne stĺpy. Pôvodne sa predpokladalo, že vo vrchnej časti sa v strede nachádzala tretia veža, posledné výskumy však preukázali, že sa tam v skutočnosti nachádzala dvojposchodová plošina s pôdorysom v tvare bulharského znaku П, na ktorú sa vychádzalo po päťramennom vnútornom schodisku. Po bokoch južnej brány sa podobne ako pri západnej bráne nachádzali dve strážne veže štvorcového pôdorysu. V priechode sa nachádzali masívne drevené dvojkrídle dvere.

Brána je typickým predstaviteľom neskoroantickej pevnostnej architektúry. Jej základňa je tvorená veľkými blokmi zo syenitu a granitu. Po obidvoch stranách sa na vnútornej strane predného vonkajšieho oblúku nachádzajú dekoratívne niky, ktoré slúžili ako priestor pre umiestnenie sôch (buď imperátorov, alebo božstiev).

Brána dosahuje v najvyššej časti výšku 13 metrov. Brána bola postavená pri hlavnej ceste do Philippopolu (dnešný Plovdiv).

Zaujímavosti 
 Pri bráne napísal v roku 1882 Ivan Vazov svoju báseň Otečestvo ľubezno, kak chubavo si ti! (, doslova Drahá otčina, aká si krásna!).
 V blízkosti brány sa nachádza exponovaná časť rímskych kasární.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Stavby v Chisarii
Archeologické lokality v Bulharsku
Architektúra v 4. storočí
Stavby v starovekom Ríme
Diocletianopolis (Trácia)
Západná brána (Chisaria)

Západná brána (), prípadne Západná centrálna brána (), alebo Západná pevnostná brána () sú ruiny antickej mestskej brány, ktoré sa nachádzajú v meste Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Spolu s južnou bránou ide o najlepšie zachované brány Diocletianopolu.

Opis 
Nachádza sa neďaleko dnešných kúpeľov Rusalka. Ide o jednu zo štyroch hlavných vstupných brán do mesta.

Zo všetkých brán je do súčasnosti najlepšie zachovaná v pôvodnom vzhľade. Je tvorená klenutým priechodom, pričom po stranách priechodu sa tak ako pri južnej bráne nachádzali veže štvorcového pôdorysu. Ide o jediné miesto v opevnení rímskeho mesta Diocletianopolis, kde je možné vidieť úplne pôvodné fasádne murivo z pevnostnej steny. V priechode sa nachádzali drevené dvojkrídle dvere.

Dochovaná je do výšky 10 metrov.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Stavby v Chisarii
Archeologické lokality v Bulharsku
Stavby v starovekom Ríme
Diocletianopolis (Trácia)
Miroslav Lehotský

Miroslav Lehotský známy ako Zliechovská beštia je slovenský sériový vrah, ktorý v rokoch 2010 - 2012 zabil minimálne troch ľudí. Lehotský bol v roku 2017 zadržaný a odsúdený k päťročnému trestu vezenia v súvislosti s týraním a zanedbávaním svojho syna. V apríli 2021 bol odsúdený za to, že mal usmrtiť svoju partnerku, manžela svojej milenky a ďalšiu partnerku. Spolu s poslednou obeťou mala taktiež zmiznúť aj jeho jeden a pol ročná dcéra. Tá je dodnes nezvestná, no existuje dôvodné podozrenie, že Lehotský mohol usmrtiť nielen ju, ale i ďalšie obete, ktorých pozostatky boli nájdené na jeho pozemku.

Stíhanie a odsúdenie 
Okresný súd v Trenčíne poslal 2. júla do väzby Miroslava Lehotského a jeho partnerku Luciu K. (27 rokov). Obaja boli následne obvinení z trestného činu týrania zverenej osoby, ktorého sa mali dopustiť na jednom z detí, ktoré mal Miloslav so svojou bývalou partnerkou. V čase zatknutia žili manželia spolu so svojimi štyrmi deťmi v prenajatom byte v slovenskej obci Dubnica nad Váhom. Miroslav mal dvoch synov z predchádzajúceho vzťahu s Luciou K. Žena mala tiež jedného syna z predchádzajúceho vzťahu. Súd odôvodnil väzbu tým, že dvojica by mohla ovplyvňovať svedkov a pokračovať v trestnej činnosti. Okrem toho boli obaja v minulosti súdne trestaní, pričom Lucia L. sa v minulosti dopustila lúpeže a Lehotský krádeže.

Čoskoro sa však ukázalo, že Miroslav Lehotský má pravdepodobne na svedomí oveľa viac než len týranie osoby, o ktorú sa staral. Krátko po zatknutí dvojice médiá informovali, že tento muž má na svedomí možno až štyri vraždy spáchané v priebehu dvoch rokov. Pár obvinili zo zneužitia zverenej a blízkej osoby, ku ktorému sa obaja páchatelia priznali, v dôsledku čoho boli o rok neskôr odsúdení na 5 rokov odňatia slobody.

Podľa viacerých zdrojov to bola práve Lucia K., ktorá poskytla polícii informácie o vraždách. Polícia uviedla, že vraha vypátrala náhodou, keď si jeden z policajtov všimol, že v miestach, kde sa prechodne Miroslav Lehotský nachádzal, zmizlo niekoľko osôb. Nech to bolo akokoľvek, Lehotský sa mal následne k vraždám priznať a sám priviesť políciu na miesta, kde sa zbavil mŕtvol. Vtedajší šéf Národnej kriminálnej agentúry najprv médiám povedal, že priebeh zločinov bol taký brutálny, že ich ani nechcel opisovať, a že Lehotskému v tomto prípade určite hrozí doživotie. Čoskoro však vyšlo najavo, že vraždy mali byť spáchané obzvlášť brutálnym spôsobom, pričom páchateľ mal obete najprv uškrtiť, potom rozštvrtiť a následne spáliť. Popol a zvyšky kostí sa potom mali pochovať do zeme. Špekuluje sa, že Lehotský časťami tiel obetí kŕmil svoje dva psy.
Veľká cena São Paula 2022

Veľká cena São Paula 2022 (prt. Formula 1 Heineken Grande Prêmio de São Paulo 2022) sa uskutočnila 13. novembra 2022 na okruhu Autódromo José Carlos Pace – známom aj ako Interlagos – v brazílskej metropole São Paulo. Boli to dvadsiate prvé preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. V rámci tejto Veľkej ceny sa uskutočnil aj posledný z troch tzv. šprintov v sezóne. Šprintové preteky sa uskutočnili pred nedeľňajšou Veľkou cenou a mali dĺžku približne 100 km. Šprint určil poradie na štartovom rošte Veľkej ceny. Prvým ôsmim jazdcom boli udelené body v zostupnom poradí od 8 bodov pre víťaza až po jeden bod pre jazdca na ôsmom mieste.

Pred Veľkou cenou sa nachádzali obaja piloti tímu Red Bull  Max Verstappen a Sergio Pérez  na prvých dvoch miestach priebežného poradia jazdcov. Na treťom mieste v šampionáte ležal Charles Leclerc.

Referencie 

Formula 1 v roku 2022
Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál (televízny špeciál)

Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál je americký televízny špeciál, natočený na motívy komiksov od vydavateľstva Marvel Comics. Autorom špeciálu, ktorý je súčasťou fiktívneho sveta Marvel Cinematic Universe, je James Gunn.

V decembri 2020 Marvel Studios oznámilo, že James Gunn napíše a zrežíruje nový televízny špeciál s filmom Strážcovia Galaxie, pričom sa vráti hlavné obsadenie. Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál bude mať celosvetovú premiéru 25. novembra 2022 na Disney+. Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál je súčasťou 4. fázy Marvel Cinematic Universe a Mnohovesmírnej ságy. Jedná sa o posledný projekt zo 4. fázy MCU.

Obsadenie 
 Chris Pratt Peter Quill / Star-Lord: Napoly človek, napoly nebeský vodca Strážcov Galaxie, ktorý bol ako dieťa unesený zo Zeme a vychovaný skupinou mimozemských zlodejov a pašerákov zvaných Plienitelia.
 Dave Bautista ako Drax Ničiteľ: Člen Strážcov a vysoko zručný bojovník, ktorého rodinu vyvraždil Ronan.
 Karen Gillanová ako Nebula: Členka Strážcov a bývalá Avengerka, ktorá je sirotou z mimozemského sveta a Thanos ju vycvičil, aby sa stala jeho osobným vrahom.
 Pom Klementieffová ako Mantis: Členka Strážcov s empatickými schopnosťami.
 Vin Diesel ako Groot: Člen Strážcov, ktorý je humanoidom podobný stromu a Rocketov spoločník.
 Bradley Cooper ako Rocket: Člen Strážcov a bývalý Avenger, ktorý je geneticky upravený mýval. Je lovcom odmien a majstrom zbraní a vojenských taktík.
 Sean Gunn ako Kraglin Obfonteri: Člen Strážcov a bývalý zástupca veliteľa Yondua Udonta.
 Michael Rooker ako Yondu Udonta: Bukanýr Plienitelov s modrou kožou a bývalý člen Strážcov, ktorý bol pre Quilla druhým otcom a zomrel vo filme Strážcovia Galaxie 2 (2017).
 Kevin Bacon ako fiktívna verzia seba, ktorý je pre Quilla hrdinom a následne ho prenasledujú ostatní Strážcovia.
 Zoe Saldanová ako Gamora: Sirota, ktorá hľadá vykúpenie za svoje minulé zločiny a Thanos ju tiež vycvičil, aby sa stala jeho osobným vrahom. Pôvodnú verziu Gamory, členky Strážcov, zabil Thanos v Avengers: Nekonečná vojna (2018), no vrátila sa ako mladšia verzia postavy, ktorá cestuje do súčasnosti v Avengers: Endgame (2019).
 Maria Bakalova ako vesmírny pes Cosmo: Vnímavý pes, ktorého vyslal do vesmíru Sovietsky zväz. Postavu predtým stvárnil pes Fred vo filmoch Strážcovia Galaxie (2014) a Strážcovia Galaxie 2 (2017).

Dej 
Strážcovia galaxie sa vydávajú na planétu Zem, aby pre Petera Quilla zohnali dokonalý a nezabudnuteľný vianočný darček.
Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál sa odohráva medzi udalosťami Thor: Láska a hrom (2022) a Strážcovia Galaxie 3 (2023).

Natáčanie 
Natáčanie sa začalo vo februári 2022 pod pracovným názvom Pop Tart a prebiehalo počas výroby filmu Strážcovia Galaxie 3 (2023). Natáčanie vianočného špeciálu sa skončilo koncom apríla 2022 a natáčanie Strážcov Galaxie 3 sa skončilo začiatkom mája 2022.

Referencie

Externé odkazy 
 
 
 Strážcovia galaxie: Sviatočný špeciál – Marvel Cinematic Universe Wiki

Zdroj  

Seriály
Televízne seriály USA
Televízne seriály Disney+
Televízne seriály Marvel Cinematic Universe
Televízne seriály z roku 2022
Bars Bratislava

Bars Bratislava je voľnoštyliarsky zápasnícky klub, ktorý funguje od roku 2018, a od roku 2021 je zaevidovaný do slovenského zápasnického zväzu. Stanovisko tréningov sa nachádza v Petržalke. Predsedom klubu je Rodion Kertanty.

Ciele klubu Bars Bratislava 
Aj napriek tomu, že klub Bars Bratislava je veľmi mladý tím, svoje ciele a vízie má. Jednou z prvých je, aby oživil znovu zápasenie na Slovensku a povzbudil mladú generáciu začať zápasiť. Taktiež sa chcú vyzdvihnúť ako klub a pôsobiť na nejakej úrovni medzi ostatnými klubmi.

Hala klubu 
Klub Bars Bratislava má tréningy v Petržalke na ulici Gessayova. No už v roku 2021 dostali tréneri nápad začať realizovať projekt haly, ktorá by slúžila na tréningy nielen pre zápasenie, ale aj pre iné športy. Ako vhodným miestom sa zatiaľ berie školský dvor školy na Holičskej. Plán je však v realizácii a nevie sa ešte úplne či vznikne.

Úspechy 
Bars Bratislava ako mladý klub ešte nedosahuje úspechy, no chýli sa k tomu. Veľakrát na ich oficiálnom Facebooku sa dajú vidieť videá a fotky z tréningov od trénera Milana Macha, bývalého zápasníka a trénera v klube Dunaj Plavba.

Referencie
Radha Mitchellová

Radha Mitchellová (;* 12. november 1973, Melbourne, Austrália) je austrálska herečka. Je známa z filmov ako High Art (1998), Telefónna búdka (2002), Muž v ohni (2004), Silent Hill (2006), Náhradníci (2009), Pád Bieleho domu (2013), Londýn v plameňoch (2016), Chatrč (2017), a Dreamkatcher (2020).

Detstvo a mladosť 
Mitchellovej krstné meno Radha (sanskrt: राधा) pochádza z viery Haré Krišna. Jej ďalšie mená, Rani (रानी – kráľovná) a Ananda (आनन्द – radosť) tiež pochádzajú z podobného pôvodu. Svoje meno pripisuje matkiným skúsenostiam v Indii v 70. rokoch a jej fascinácii v indické filozofie. 

Mitchellová navštevovala St. Michael's Grammar School v St. Kilda. Jej prvou rolou pred kamerami, bola rola jedenásťročného dievčaťa, ktoré bolo poslané žiť so svojou babičkou, v televíznom seriáli pre deti Sugar and Spice, ktorý sa vysielal v rokoch 1988 až 1989. Jej skúsenosti v seriáli, spolu s dramatickým kurzom, ktorý absolvovala v St Michael's, v nej prebudili záujem o herectvo. Neskôr sa zapísala na Swinburne University of Technology s myšlienkou stať sa psychologičkou ale po prvom roku zo štúdia odišla. Získala bakalársky titul v odbore literatúra a mediálne štúdiá.

Kariéra 
Svoju hereckú kariéru rozbehla v sitcome All Together Now, ktorý sa natáčal v rokoch 1992 a 1993.  O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Neighbours, kde stvárnila rolu Catherine O'Brien. 

Svoj filmový debut mala v australskom filme Láska a iné katastrofy, z roku 1996, kde stvárnila lesbickú študentku. V roku 1998 si zahrala vo filme High Art, kde stvárnila mladú stážistku ktorá sa zapletie s drogovo závislou lesbickou fotografkou. O rok neskôr, si zahrala bývalú priateľku lesbickej maskérky v krátkomentrážnej dráme Sleeping Beauties, kde sa objavila po boku Clei Duvall, Rose McGowan či Sarah Lassez. 

Mitchellová bola obsadená v roku 2000 po boku Vin Diesela, vo filme Čiernočierna tma. V roku 2002 hrala po boku hercov ako Kiefer Sutherland a Anthony LaPaglia v dráme Smrtiaca žiara. 

V roku 2004, si zahrala v troch úspešných filmoch — Muž v ohni, Hľadanie Krajiny - Nekrajiny a Melinda a Melinda. Všetky tri filmy, boli pozitívne prijaté filmovými kritikmi. O rok neskôr, stvárnila ženu s aspergerovým syndrómom vo filme Náš svet, naša láska, po boku Josha Hartnetta.

V roku 2006 si zahrala vo filme Silent Hill a rolu si zopakovala aj v pokračovaní, z roku 2012. O rok neskôr (2007), si Mitchellová zahrala v romantickej dráme Chuť lásky, po boku Grega Kinneara a Morgana Freemana. Po boku Brucea Willisa a Rosamund Pike, si zahrala vo filme Náhradníci, z roku 2009. Ďalej hrala vo filmoch ako Pád Bieleho domu (2013), Temnota (2016), Londýn v plameňoch (2016) a tiež hosťovala v televíznych seriáloch ako NCIS: Los Angeles, Zákon a poriadok: Špeciálna jednotka či Troppo.

Iné projekty

Zdroj 

Austrálske filmové herečky
Austrálske televízne herečky
Osobnosti z Melbourne
Detskí herci
Béla Szilassy

JUDr. Béla Szilassy alebo Vojtech Szilassy (* 5. júl 1881, Boľkovce, Rakúsko-Uhorsko – † 16. december 1962, Peoria, Illinois, USA) bol právnik, statkár a politik maďarskej národnosti na Slovensku v prvej polovici 20. storočia.

Životopis 
Narodil sa v Boľkovciach v Novohrade. Po absolvovaní právnického vzdelania začal hospodáriť na svojom statku pri Lučenci. Po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918 zakladal Spoločný výbor spojených opozičných strán na Slovensku a Podkarpatskej Rusi, ktorý mal zastupovať záujmy maďarskej a nemeckej menšiny v novovzniknutom štáte, resp. jeho východnej časti. Patril k zakladateľom Zemskej strany poľnohospodárov a maloroľníkov, ktorá sa neskôr pretransformovala na Maďarskú národnú stranu.

Vo volebnom období 19291935 a neskôr v rokoch 19371938 zasadal v hornej komore Národného zhromaždenia za Maďarskú národnú stranu, neskôr za Zjednotenú maďarskú stranu. V súvislosti so zmenami hraníc po Viedenskej arbitráži v závere roku 1938 podobne ako väčšina maďarských poslancov a senátorov prišiel o mandát, no zároveň bol kooptovaný do maďarského parlamentu, kde zasadal do roku 1939.

Po vymenovaní Andora Jarossa za ministra pre otázky „Hornej zeme“ pôsobil v rokoch 19381940 ako jeho štátny tajomník. Zároveň pôsobil v komisii, ktorá mala na starosti revíziu prvej československej pozemkovej reformy. V roku 1944 sa odsťahoval do Nemecka. V Mníchove sa aktivizoval v Národnom výbore Maďarov na Slovensku. V roku 1950 sa presťahoval do Spojených štátov amerických, kde patril k vedúcim predstaviteľom Maďarského oslobodzovacieho výboru.

Referencie 

Osobnosti z Boľkoviec
Slovenskí právnici
Maďarskí právnici
Slovenskí politici
Maďarskí politici
Senátori Národného zhromaždenia (Česko-Slovensko, 1920 – 1939)
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Jonáš Imrich



Jónáš Imrich

Životopis: 
Stredné školy absolvoval v Bratislave a Ostrihome (Esztergom).Následne v Ostrihome študoval teológiu. 27. júna 1899 bol vysvätený za kňaza. Ako kaplán pôsobil v Mužle (NZ) 1899-1904, Nesvadoch (KO) 1899-1904 a 1904 v Leviciach. Od roku 1914 bol farárom v Dolnom Ďúre (LV). Po prevrate bol predsedom okresného OKP (Národná kresťanská socialistická strana) v Leviciach a bojoval za miestne maďarské omše a maďarské školy.

V roku 1924 si politický nátlak vynútil jeho odvolanie. V roku 1926 pomáhal založiť Marianum v Komárome. V roku 1927 vyvolala veľký rozruch nedeľná bohoslužba v slovenskom jazyku. Koncom roka 1928 dostal dvojtýždňový podmienečný trest väzenia.

V roku 1939 na stretnutí Klubu kresťanských socialistov - kňazov Maďarskej strany na Arcibiskupskom dvore v Bratislave predniesol príspevok o histórii tlačiarne Concordia.

Po zjednotení maďarských strán zostal politicky aktívny. Bol členom predstavenstva Maďarského katolíckeho tlačového výboru, založeného v roku 1938.

Citácia z dobovj tlače vypovedajúca o chrktere Imricha Jónaša: 

Náboženstvo
Politika
Kňazi
Prvá česko-slovenská republika
Zsófia Szerafin

Zsófia Sára Szerafin (* 14. marca 2005, Kaposvár) je maďarská kajakárka.

V stredoškolskom štúdiu pokračuje na Rímskokatolíckom gymnáziu Nanebovzatia Panny Márie.

28. júla 2022 v dánskom Silkeborgu ako pretekárka klubu Kaposvár Water SC súťažila na Majstrovstvách Európy v maratónskom kajaku na divokej vode v kategórii kajak junioriek a získala zlatú medailu.

29. septembra 2022 získala na majstrovstvách sveta v maratóne v portugalskom Ponte de Lima striebornú medailu v singli na kajaku junioriek.

Referencie
Potravinoví šprecialisti

Druh živočíchov živiacich sa iba istým typom potravy. 

Delia sa na dve kategórie- špecialisti- sú závislí na určitom type potravy alebo druhu potravy alebo podmienkach pre život, žijú iba na určitom území ktoré nie je veľmi veľké; generalisti- nie sú závislí na určitom type potravy alebo druhu potravy, prevažne všežravce, žijú na akomkoľvek území, nie sú závislí na určitom území. 

Nie sú to iba zvieratá, sú to aj rastliny, príkladom je kaktus, ktorý prežije dlhé suchá ale neprežije vlhko a viacej vlahy. 

Zo zvierat sú to napríklad Koala medvedíkovitá ktorá sa živí iba eukalyptom alebo Rys Kanadský  ktorý sa živý iba určitým druhom králikov.
Next Is the E

Next Is the E je skladba amerického electronic hudobníka Mobyho, ktorá bola vydaná v októbri 1992 ako tretí singel z jeho debutového rovnomenného albumu.
Singel sa dostal na 8. miesto v rebríčku Hot Dance Music/Club Play. Skladba sa objavila v soundtracku k filmu Cool World. V Spojenom kráľovstve skladba bola premenovaná na "I Feel It" kvôli obavám Mobyho nahrávacej spoločnosti z toho, čo sa zdalo byť odkazom na drogovú extázu v pôvodnom názve. Vydaný ako dvojitý singel so skladbou „Thousand“ vyvrcholil na 33. mieste v UK Singles Chart.

Zoznam skladieb

US CD 

 "Next Is the E" (Edit) - 4:33
 "Next Is the E" (Victory Mix) - 5:45
 "Next Is the E" (Synthe Mix) - 7:00
 "Next Is the E" (I Feel It) - 5:59
 "Thousand" - 4:25
 "Next Is the E" (Cool World Mix) - 3:34

German CD 

 "Next Is the E" (Edit) - 4:33
 "Next Is the E" (T.H.K. Tekk Mix) - 4:03
 "Next Is the E" (Victory Mix) - 5:45
 "Next Is the E" (Synthe Mix) - 7:00
 "Next Is the E" (I Feel It) - 5:59
 "Thousand" - 4:25
 "Next Is the E" (Cool World Mix) - 3:34

Zdroj
Poľská brána (Levoča)

Poľská brána (iné názvy: Kláštorná brána alebo  Kláštorská veža či Brána pod jednou vežou) je veža z druhej polovice 14. storočia, ktorá sa nachádza medzi západnou stranou Starého minoritského kostola a vnútorným pásom mestského opevnenia. Ide o trojposchodovú hranolovú vežu s priechodom, horizontálne členenú trojicou kamenných profilovaných ríms. Nárožie veže je spevnené stupňovitým pilierom. Na pilieri je výklenok s kamennou kružbou a v ňom konzola pre plastiku. Na druhom poschodí sa zachovalo gotické lomené okno s kružbou a na jednotlivých poschodiach štrbinové alebo štvorcové strieľne.

Vežu pristavili k západnému múru Starého minoritského kostola a vnútornému pásu mestského opevnenia v druhej polovici 14. storočia. Veža pravdepodobne slúžila ako prejazd k hospodárskym budovám a ambitu Starého minoritského kláštora. Čiastočne plnila obrannú funkciu, pretože vo veži bola prítomna časť mestskej posádky, trubač a hlásnik, pretože veže kostolov a radnice slúžili ako pozorovateľne. V priebehu 15. storočia po predlžení mesta o dolný cíp stratila svoju obrannú funkciu. Neskôr tu boli umiestnené zvony a plnila funkciu kostolnej veže.

V staršej literatúre bolo pomenovanie Poľská brána spojené s interpretáciou trasy do Poľska, ktorá mala údajne viesť cez túto bránou. Označenie brána je mylné, pretože mestskou bránou nikdy nebola. Neďaleko Poľskej brány existovala Kláštorná veža (Kalastrum) s bránou, na mieste dnešného prechodu Žiackej ulice k schodisku a chodníkom v priekope, ktorá tvorila spojnicu k Levočskému potoku a mlynom. V roku 1531 bránu veže z bezpečnostných dôvodov zasypali. Veža ešte stála v roku 1835 a po požiari v roku 1849 na Kláštorskej ulici bola veža zlikvidovaná.

Galéria

Referencie

Literatúra

Externé odkazy 
 Kultúrno-historické pamiatky Levoče

Stavby v Levoči
Veže na Slovensku
Gotické stavby na Slovensku
Ivan Čarnogurský

Ing. Ivan Čarnogurský (* 27. máj 1933, Bratislava – † 9. november 2022, Bratislava) bol slovenský manažér, riaditeľ podniku Hydrostav Bratislava a politik, spoluzakladateľ Kresťanskodemokratického hnutia, po Nežnej revolúcii poslanec Slovenskej národnej rady a poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, brat politika a slovenského expremiéra Jána Čarnogurského.

Životopis 
Vyrastal u starej mamy vo Vajnoroch a po vypuknutí druhej svetovej vojny v Malej Frankovej na Zamagurí. Vyštudoval strojárstvo na SVŠT v Bratislave a riadenie na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. V rokoch 19581989 pôsobil ako inžinier na rôznych postoch, postupne na vedúcich pozíciách. V rokoch 19691970 riadil výstavbu letiska v meste Násiríja v Iraku, podieľal sa na projektovaní aj výstavbe vodného diela Gabčíkovo.

Koncom roku 1989 patril medzi zakladateľov Kresťanskodemokratického hnutia (KDH), spoločne so svojim bratom Jánom Čarnogurským. Vo voľbách v roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady a podpredsedom SNR. Vo voľbách v roku 1992 bol za KDH zvolený do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, kde pôsobil od 6. júna 1992 až do zániku Československa 31. decembra 1992.

Od 90. rokov pôsobil ako manažér, v rokoch 19901995 bol generálnym riaditeľom podniku Hydrostav Bratislava, za ktorý sa v rokoch 19931994 podieľal na konštrukcii plavebných komôr v Egypte na Níle. V rokoch 19952002 potom pôsobil ako riaditeľ firmy IPEC Projekt, s.r.o. Bratislava a od roku 2002 viedol firmu KORS a. s. Bratislava. Od roku 2003 zasadal v predstavenstve organizácie East-West Economic Club Bavaria a od roku 2004 zasadal v organizácii European Economic Senate, ktorá združuje európskych podnikateľov (od roku 2006 ako jej viceprezident). Od roku 2010 zasadal ako podpredseda v predstavenstve Republikovej únie zamestnávateľov. V roku 2011 sa stal predsedom čínsko-slovenskej spoločnosti European Investment Traskontinental a. s.

Rodina 
Bol synom Pavla Čarnogurského, bratom politika Jána Čarnogurského, Pavla Čarnogurského ml., sinologičky Mariny Čarnogurskej a prekladateľky Oľgy Slivkovej.

Publikačná činnosť

Referencie

Externé odkazy 
 Zoznam diel Ivana Čarnogurského v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice

Zdroj 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí inžinieri
Slovenskí manažéri
Slovenskí podnikatelia
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí politici
Politici KDH
Poslanci SNR
Poslanci Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia
Absolventi Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Absolventi Ekonomickej univerzity v Bratislave
Referendum na Slovensku v roku 2023

Referendum na Slovensku v roku 2023, je referendum plánované na 21. januára 2023.

Bude obsahovať jednu otázku: 
 „Súhlasíte s tým, že predčasné skončenie volebného obdobia Národnej rady Slovenskej republiky je možné uskutočniť referendom alebo uznesením Národnej rady Slovenskej republiky, a to zmenou Ústavy Slovenskej republiky?“

Pozadie a petícia 
Referendum iniciovala strana SMER-SD a ďalšie opozičné strany. Organizátori petície odovzdali 406 039 podpisov, po prepočte platnosti ich bolo 381 960. Prezidentská kancelária petíciu za referendum prijala 24. augusta 2022.

Referendové otázky 
Petícia za referendum pôvodne obsahovala dve otázky: 
 „Súhlasíte s tým, že vláda Slovenskej republiky má bezodkladne podať demisiu?“
 „Súhlasíte s tým, že predčasné skončenie volebného obdobia Národnej rady Slovenskej republiky je možné uskutočniť referendom alebo uznesením Národnej rady Slovenskej republiky, a to zmenou Ústavy Slovenskej republiky?“
O predčasných voľbách sa rozhodovalo aj vo referendách v rokoch 2000 a 2004, obe boli neplatné.

Rozhodnutie Ústavného súdu 
Ústavný súd rozhodol 26. októbra 2022, že referendum bude môcť obsahovať len druhú z vyššie uvedených petičných otázok. „Ústavný súd uzavrel, že predmet referenda je v rozpore s princípom generality práva, s princípom deľby moci, a teda je v rozpore s ústavou,“ uviedol predseda Ústavného súdu, Ivan Fiačan. Sudca spravodajca Rastislav Kaššák ďalej poznamenal, že „Referendum podľa ústavy [...] predstavuje výkon zákonodarnej moci, ktorá je však ústavou obmedzená. Ústavnému súdu nezostalo nič iné, než konštatovať, že v referende nemožno jednorazovo skrátiť ani funkčné obdobie vlády, k čomu by jej zaviazanie podať demisiu viedlo.“

Vyhlásenie referenda 
Referendum vyhlásila prezidentka Zuzana Čaputová 3. novembra 2022. Po vyhlásení referenda Čaputová zdôraznila, že nemohla vypísať dve referendá: „Som viazaná petíciou v podobe, v akej mi bola doručená, teda s dvomi otázkami v jednej petícii. Ak by mi boli doručené dve petície, pre každú otázku samostatne, potom by bolo možné vyhlásiť dve referendá v rôznych termínoch konania,“ poznamenala.

Organizácia referenda 
Referenda sa po novom budú môcť zúčastniť aj voliči bez trvalého pobytu na Slovensku a voliči s trvalým pobytom na Slovensku, ktorí sa v deň konania nebudú zdržiavať na území Slovenska. Na referendum bude vyčlenených 10,4 milióna eur, z toho 8,7 pre Ministerstvo vnútra a 1,6 pre Štatistický úrad. Voliť budú môcť aj občania v karanténe.

Referencie 

Referendá na Slovensku
2023 na Slovensku
Referendá v roku 2023
Dináre (rozlišovacia stránka)

Dináre alebo staršie Dinárske Alpy môže byť:
 pohorie na hraniciach Dalmácie a Bosny a Hercegoviny, pozri Dináre
 veľká horská sústava pozdĺž celého pobrežia Jadranského mora, synonymá: Dinárske pohoria, Dinárske vrchy, pozri Dinárske pohoria

Dináre môže byť aj množné číslo slova dinár, pozri dinár

Pozri aj
Dinara
Železničná stanica Polomka

Železničná stanica Polomka je železničná stanica v Polomke. Nachádza sa na železničnej trati 172 Banská Bystrica – Červená Skala. Stanica nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Stanica je nesamostatná, pridelená je k žst. Brezno. Je tiež zmiešaná, podľa povahy práce, a medziľahlá, po prevádzkovej stránke. Na stanici sú dva nástupištia. Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj.

Stanica bola otvorená 28. novembra 1903.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na portáli ŽSR

Polomka
Polomka
Doprava v okrese Brezno
Stavby v okrese Brezno
Trúbiaci kameň

Trúbiaci kameň je andezitový blok v chotári obce Sucháň, o veľkosti cca 3,5 m po dĺžke, 2,5 m vo šírke a 1 m po výške, v ktorej sú vytvorené dva otvory, vysekané číslice (1794 resp. 1194, s dvojbodkou nad číslicou 9) a vysekaná mapka terénu. Po fúknutí do horného otvoru vychádza z druhého otvoru zvuk, ktorý sa rozlieha po širokom okolí. Mohutné zatrúbenie z kameňa sa rozlieha stovky metrov ďaleko. Zatiaľ nie je jasné, či otvory v kameni sú dielom prírody, alebo ľudskej ruky.

Zaujímavosťou je nielen jeho schopnosť trúbiť, ale aj číslice a obrazec vyrytý na jeho povrchu. Miestna povesť hovorí, že kameň a jeho schopnosť trúbiť, využívali turecké vojská v 16. a 17. storočí na zvukovú signalizáciu. Podľa nej sú trúbiace otvory vysekané ľudskou rukou, rovnako ako štvorčíslie na severozápadnej stene - 1194 s dvojbodku nad deviatkou. Vzhľadom na rozdiel prvých dvoch číslic ho možno prečítať aj ako 1794.

Obrazec môže byť mapou, pretože sa nápadne zhoduje s okolitou krajinou. Číslice môžu znamenať číslovanie kameňa v bývalej signalizačnej sústave, ak tu v minulosti nejaká existovala, alebo letopočet. Ani jedna z číslic nezaznamenáva v dejinách okolia žiadnu významnú historickú udalosť. No po prepočte na islamský letopočet, ktorý sa počíta od roku 622 nášho letopočtu to vychádza rok 1572. To je rok, kedy vojská Osmanskej ríše v tomto kraji boli. Navyše, dve bodky nad deviatkou sa používajú v Tureckom číselníku.

Zdroje
Pravda.sk - Trúbiaci kameň v Sucháni je dedičstvom Turkov
Ján Mihalkin: Sucháň II. - zvyky a povesti
Ľúbostná lyrika

Jednou z častí lyriky je i ľúbostná lyrika. Svoje miesto si našla vo svetovej i slovenskej literatúre.

Téma lásky k žene v literatúre bola aktuálna v každej dobe. Autori zobrazovali ženu ako matku, milenku, symbol vlasti, rovnocennú partnerku... Lásku k žene buď ospevovali, ale ju zatracovali. 

Prvým predstaviteľom ľúbostnej lyriky v slovenskej literatúre v období KLASICIZMU sa stal JÁN KOLLÁR. Vlastný citový zážitok zobrazil v rozsiahlej lyrickej skladbeSLÁVY DCERA (1824). Inšpiráciou mu bola nenaplnená láska k dcére evanjelického farára Frederike Wilhelmíne Schmidtovej, s ktorou sa zoznámil počas štúdií v Jene a dojmy zo slovanskej, postupne ponemčovanej krajiny.

Výstrahou pre budúcnosť Slovanov mu boli osudy ponemčených Slovanov na nemeckom území (Lužických Srbov) a prednášky nemeckých profesorov, ktorí znevažovali a podceňovali iné národy najmä slovanské. Jedinú záchranu videl v mohutnom ruskom národe, ktorý si vedel udržať slobodu, a o ktorý by sa mohli oprieť ostatné slovanské národy (myšlienka slovanskej vzájomnosti).

SLÁVY DCERA

Myšlienku slovanskej vzájomnosti vyjadril Kollár najmä v básnickej skladbe Slávy dcera (1824, 1832). Je to rozsiahla LYRICKÁ skladba, ktorá je pokračovaním 2 základných motívov jeho tvorby - ľúbostného a vlasteneckého citu. Bola napísaná v češtine.

V prvom vydaní sa skladba skladala z Předzpěvu a 3 spevov: 1. Sála 2. Labe 3. Dunaj po 50 znelkách - dokopy 150 (znelka = starší názov pre sonet). Kollár skladbu viackrát doplňoval novými sonetmi a vo vydaní z r. 1832 ju rozšíril na 5 spevov, ktoré spolu obsahujú 615 sonetov. 

Celá skladba má však 645 sonetov a skladá sa z:  PŘEDZPĚVU a 5 SPEVOV: 

 1. SÁLA 
 LABE, RÉN, VLTAVA 
 DUNAJ
 LÉTHÉ - slovanské nebo(Léthé = v gr. mytológii rieka zabudnutia)
 ACHERON - slovanské peklo(Acheron-v gr. mytológii rieka bolesti pretekajúca podsvetím)

Dej skladby je veľmi jednoduchý, cestou po jednotlivých slovanských krajoch, ktoré predstavujú názvy spevov si autor vytvoril priestor pre vyjadrenie svojich myšlienok na slovanskú minulosť, prítomnosť a budúcnosť.