joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tatranský pohár

Tatranský pohár je hokejový turnaj hraný na Slovensku (v Poprade) od roku 1929. Jedná sa o druhý najstarší hokejový turnaj v Európe po Spenglerovom pohári, ktorý sa organizuje od roku 1923 v Davose. Tatranského pohára sa zúčastňujú na pozvanie organizátora HK Poprad hlavne slovenské a európske hokejové kluby a výbery. V súčasnej dobe sa turnaj hrá v letných mesiacoch.

Vznik 
Na novovybudovanom klzisku v Novom Smokovci sa v dňoch 29. decembra 1929 až 1. januára 1930 konal prvý turnaj o Pohár Palace sanatoria Dr. Szontagha, ktorý dnes poznáme pod názvom Tatranský pohár. Na turnaji, ktorý organizoval Športový klub Vysoké Tatry (ŠKVT) v spolupráci so Skiklubom Bratislava, sa predstavilo 11 tímov. Okrem maďarských, rakúskych a českých sa na turnaji zúčastnili aj tri slovenské kluby – Banská Bystrica, Skiklub Bratislava a novovzniknutý tím ŠKVT. Víťazom turnaja sa stala Slavia Praha. Napriek tomu, že domáci klub skončil na poslednom mieste, po prehrách 0:13 s Vyšehradom a 0:8 s Brnom, turnaj znamenal prelom vo vývoji ľadového hokeja na Slovensku.

Zaujímavosti 
Prvýkrát sa finálový zápas nedohral ešte v sezóne 1933/34 v rámci 7. Tatranského pohára. Vo finále turnaja sa stretli Slavia Praha a Opava (Troppauer EV). V riadnom čase sa zápas skončil výsledkom 2:2, avšak Opava odmietla na protest nastúpiť na predĺženie. Organizátori tak za víťaza vyhlásili Slaviu Praha.  

Nikdy sa nedohral 10. Tatranský pohár v sezóne 1935/36. Dôvodom však bolo počasie. Na turnaj sa prihlásilo 14 tímov, ktorí boli rozdelení do troch skupín v Novom Smokovci, Tatranskej Lomnici a Poprade. V rámci turnaja sa odohrali len dva regulárne zápasy. Následne prišiel odmäk a ďalšie dva zápasy sa odohrali už len ako priateľské. Zvyšok turnaja bol zrušený a nikdy sa nedohral.  

Vôbec sa neodohral 17. Tatranský pohár v sezóne 1942/43, hoci ešte pár dní pred zápasom noviny avizovali, že sa turnaj uskutoční a zúčastní sa na ňom 11 tímov. Zrejme z finančných dôvodov bol celý turnaj, krátko pred začiatkom odvolaný.

Finálový zápas 72. Tatranského pohára medzi maďarským Miškovcom a Michalovcami bol odložený z dôvodu zdravotných problémov hráčov maďarského celku. Po dohode oboch celkov sa za finálový zápas považoval ich vzájomný extraligový zápas 16. kola Tipsport ligy, ktorý sa odohral 25. októbra 2019.

Víťazi Tatranského pohára

Referencie 

Turnaje v ľadovom hokeji
Ľadový hokej na Slovensku
Leňoch (biológia)

Leňoch (nesprávne resp. odborne zastarano leňochod) je slovenský názov dvoch rodov cicavcov, a to Choloepus z čeľade Megalonychidae a Bradypus z čeľade leňochovité (Bradypodidae). Rod Choloepus sa do roku 1995 zaraďoval spolu s rodom Bradypus do čeľade leňochovité; od roku 1995 je Bradypus jediným rodom čeľade leňochovité.

Leňochy žijú v Južnej (a Strednej) Amerike na stromoch. Živia sa lístím, spia zavesené chrbtom nadol, zachytené na konári dlhými pazúrmi. Majú dlhú srsť, v ktorej im často rastú riasy, ktoré im dodávajú zelenú kryciu farbu. Srsť im vo voľnej prírode rastie v smere gravitácie leňocha zaveseného na konári, t. j. kolmo k chrbtu a od prostriedka brucha smerom k chrbtu.

Pozri aj 
 leňoch trojprstý (Bradypus tridactylus)
 leňoch dvojprstý (Choloepus didactylus)

Slabozubce
Juhoamerické cicavce
Trnavský šermiarsky cech

Trnavský šermiarsky cech je skupina historického šermu, ktorej počiatky siahajú do roku 1999.

História

Z pôvodného smerovania ako skupiny historického šermu sa časom vykryštalizoval šermiarsky cech, ktorého hlavnou náplňou je hĺbkové štúdium pôvodných šermiarskych manuskriptov (fechtbuchov) a následná rekonštrukcia dobových bojových metód a postupov (Kunst des Fechtens majstra Lichtenauera). V tejto činnosti patrí medzi prvé skupiny na Slovensku (popri pezinskej Corone).

Druhou zložkou činnosti Trnavského šermiarskeho cechu je spoznávanie hmotnej európskej kultúry. Osobitne si cech vybral roky 1450 – 1480 ako hlavné obdobie pre živú rekonštrukciu historických reálií, kostýmov, zbraní a artefaktov.

Trnavský šermiarsky cech patrí medzi zakladateľov Gesellschaft Lichtenawers, nadskupinovej organizácie združujúcej zoskupenia a okruhy ľudí venujúcich sa rekonštrukcii šermiarskeho systému Lichtenauerovej línie.

Trnavský šermiarsky cech začal úpravou a oživením hradobnej veže mestského opevnenia Trnavy. Projekt obnovy veže spočíva v rekonštrukcií a vybavení jednej veže vybavením dobovej strážnice, či mestskej posádky. Popri tom sa budú budovať expozície šermu a zbraní 15. storočia ako aj výstava venovaná vývoju mestského opevnenia.

Externé odkazy

Trnavský šermiarsky cech

Šerm
Archeologické múzeum (Košice)

Archeologické múzeum v Košiciach je múzeum košického mestského opevnenia, konkrétne jeho Dolnej brány. Areál bol odkrytý počas rekonštrukcie Hlavnej ulice (1995-1996). Archeologický prieskum viedli košickí pamiatkári Marcela Ďurišová a Jozef Duchoň. Projekt múzea je dielom inžiniera Alexandra Lamiho. Múzeum pod veľkou betónovou platňou bolo sprístupnené verejnosti v roku 1998.

Archeologickým výskumom boli odkryté a verejnosti sprístupnené zvyšky týchto objektov:
Arpádovská veža Dolnej brány z druhej polovice 13. storočia
Arpádovská hradba, najstaršia hradba mesta so systémom arkád z konca 13. storočia
Luxemburská veža Dolnej brány s kamenným mostom cez prvú vodnú priekopu zo začiatku 15. storočia
Luxemburská parkánová hradba zo začiatku 15. storočia
Kamenná kanalizácia na odvedenie vody z priekopy z 15. storočia
Korvínovský barbakán a most vedúci k jeho východnej bráne z prelomu 15. a 16. storočia 
Korvínovský kamenný most s klenutými oblúkmi vedúci ku barbakánu z prelomu 15. a 16. storočia
Betlenov bastión z 1. polovice 17. storočia
Základy Dolných kasárni z roku 1713, zbúrané 1830

Rekonštrukcia 
Archeologický komplex prešiel rokonštrukciou v roku 2021. V podzemí vznikla reprezentačná expozícia s multimediálnymi perzentáciami, infokioskami a audiovizuálnymi projektmi zameranými na opevnenie mesta. V roku 2022 má mesto Košice v pláne aj rekonštrukciu pódia nachádzajúceho sa nad múzeom. Mesto chce takto riešiť sadanie podložia v tejto časti Hlavnej ulice.

Referencie

Pozri aj 
Dejiny Košíc
Košické mestské opevnenie

Externé odkazy 

Podzemné Archeologické múzeum pod Hlavnou ulicou v Košiciach. 

Múzeá v Košiciach
Archeologické múzeá
Hromovlad

Hromovlad bola slovenská folk black metalová skupina.

História
Skupina vznikla v roku 2003. Skupina sa skladala z 4 členov a za svoju kariérnu dobu vydala 6 albumov. Skupina sa z osobných dôvodov rozpadla v roku 2014.

Naposledy známa zostava
 Beelphegor – gitara, spev (2003 - 2014)
 Mathias – gitara (2003 - 2014)
 Mysticus – basa (2003 - 2014)
 Miroslav – bicie (2003 - 2014)

Diskografia
 Promo 2004 (instrumental vers.)  2004 (demo)
 Heathen Brotherhood 2005 (split)
 Rehearsal #2 2005 (demo)
 Vládca lesov, skalných stien 2005
 Ohňa hlad, vody chlad 2007
 Perperuna 2009 (split)

Externé odkazy 
 Stránka skupiny
 
 odkaz v Bandzone
 odkaz v Metal Archives

Slovenské heavymetalové hudobné skupiny
Blackmetalové hudobné skupiny
Folkmetalové hudobné skupiny
Zlatňanka (folklórny súbor)

Folklórny súbor Zlatňanka je slovenský folklórny súbor z mesta Zlaté Moravce a okolia. Poslaním súboru podľa vlastných údajov je:„Uchovávať a rozvíjať ľudové tradície, zvyky, piesne a tance z okolia Zlatých Moraviec a iných regiónov Slovenska a tak prezentovať rôznorodosť a bohatstvo slovenskej ľudovej kultúry.“

História a súčasný stav 

Folklórny súbor Zlatňanka vznikol v septembri roku 1990 pod vedením Ing. Cyrila Lazúra. Názov sa vzťahuje na Hostiansky potok, ktorý preteká mestom Zlaté Moravce v jeho dolnej časti a ktorý sa od sútoku s Levešom v Topoľčiankach volá tiež Zlatňanka (alebo Zlatnianka).

Súbor spočiatku pôsobil ako Detský folklórny súbor Zlatňanka. Prvé vystúpenie sa uskutočnilo 6. decembra 1990.

Od roku 1998 spoluúčinkoval s Ľudovou hudbou Struna pod vedením Ing. Jána Murína a od 1. septembra 2000 sa súbor oficiálne volá Folklórny súbor Zlatňanka.

Vedením Folklórneho súboru Zlatňanka bol 1. januára 2007 poverený Stanislav Hruška. Pedagóg tanca a choreograf súboru je Mgr. Monika Hrušková, ako jeho primáš pôsobí Martin Mráz.

V okolo šesťdesiatčlennom kolektíve Folklórneho súboru Zlatňanka pracujú tri zložky: tanečníci – staršia zložka (od 13 do 18 rokov), tanečníci – mladšia zložka (od 5 do 12 rokov) a hudobníci. Okrem vystúpení doma na Slovensku súbor pravidelne účinkuje aj na zahraničných folklórnych festivaloch.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webová stránka FS Zlatňanka

Slovenské folklórne súbory
Organizácie založené v 1990
Zlaté Moravce
Pes baskervillský

Pes baskervillský () je detektívny román od sira Arthura Conana Doyla.

Vystupuje v ňom jeho slávny detektív Sherlock Holmes. Prvýkrát bol publikovaný v The Strand magazine od augusta 1901 do apríla 1902. Prvá filmová verzia pochádza z roku 1914. K románu Doyla inšpiroval výlet do Devonshiru a v románe využil tiež miestnu legendu o sídle kde strašil prízračný pes. Príbeh ilustroval britský ilustrátor Sidney Paget. Rozprávačom je doktor Watson, Holmesov priateľ a spoločník. 
Príbeh je sčasti rozprávaný formou denníka.

Filmové adaptácie 
Najnovšia filmová verzia je z roku 2002, v ktorej Holmesa hral Richard Roxburgh a doktora Watsona Ian Hart.

Ďalšie filmové adaptácie pozri v článku Pes baskervillský (rozlišovacia stránka) a The Hound of the Baskervilles.

Iné projekty

Referencie 

Knihy z 1902
Detektívne romány
Knihy Arthura Conana Doyla
Sherlock Holmes
Sfilmované knihy
Lamačský tunel

Lamačský tunel je názov dvoch železničných tunelov v Bratislave.

Lamačský tunel č.I (starý tunel) bol prvý železničný tunel na Slovensku a v celom bývalom Uhorsku a jeden z najdlhších železničných tunelov svojej doby. Stavať sa začal v roku 1844, v súvislosti s výstavbou trate Bratislava-Viedeň. Výstavbu realizoval podnikateľ Felix Tallachini, stavalo sa rakúskou sústavou. Pôvodne bol plánovaný ako dvojkoľajový, jeho dĺžka bola 704 metrov, neskôr bola skrátená na 592,5 metrov, pretože trať Viedeň-Bratislava bola predĺžená do Budapešti a bola postavená priebežná stanica. Otvorený bol v roku 1848. Lamačský tunel č.1 bol elektrifikovaný v roku 1967, Lamačský tunel č.2 bol elektrifikovaný v roku 1969.  

Lamačský tunel č.II (nový tunel) je tunel, ktorý sa začal raziť v roku 1900 a dokončený bol v roku 1902. Razil sa anglickou metódou. Jeho dĺžka je 595,61 m. Raziť sa začal preto, lebo rozšírenie starého tunela na dvojkoľajný by trvalo asi 6 rokov prác, preto sa rozhodlo pre výstavbu úplne nového tunela. Je elektrifikovaný striedavou napájacou sústavou 25 kV 50 Hz.

Referencie

Zdroje 
 Slovenská tunelárska asociácia
 Lamačský tunel č.I
 Lamačský tunel č.II
 Lamačský tunel I. II.

Železnica v Bratislave
Železničné tunely na Slovensku
Azua

Azua je provincia Dominikánskej republiky, ležiaca na juhozápade krajiny.

Externé odkazy 
 Informácie o provincii Azua 
 Informácie o provincii Azua 
 Rádio Azua

Provincie v Dominikánskej republike
Podpis štyroch

Podpis štyroch () je detektívny román od Arthura Conana Doyla. Vystupuje v ňom jeho slávny detektív Sherlock Holmes. Prvýkrát bol vydaný v Lippincottovom magazíne v roku 1890. V tom istom roku bol vydaný aj knižne. Pri riešení tohto prípadu pomáha detektívovi stopovací pes s menom Toby.

Významné filmové adaptácie 
 The Sign of Four (1932)
 Das Zeichen der Vier (1975), NSR
 The Sign of Four (1983), réžia Desmond Davis
 Prikľučenija Šerloka Cholmsa i doktora Vatsona: Sokrovišča Agry (1983), ZSSR
 Sherlock Holmes and the Sign of Four (1983), animovaný
 Podpis štyroch (1987), réžia Peter Hammond
 Znamenie štyroch'' (2001), réžia Rodney Gibbons

Iné projekty 

Knihy z 1890
Knihy Arthura Conana Doyla
Detektívne romány
Sherlock Holmes
Sfilmované knihy
Hercule Poirot (fiktívna postava)

Hercule Poirot je fiktívna postava belgického detektíva. Vymyslela ho britská spisovateľka Agatha Christie. Vystupuje v 33 románoch a 51 poviedkach. Prvým prípadom Hercula Poirota je Záhada na zámku Styles (1920) a posledným Opona (1975). Známym predstaviteľom Hercula Poirota je britský herec David Suchet.

Pri objasňovaní prípadov pomáha Poirotovi jeho spoločník a priateľ kapitán Arthur Hastings. Ten sa objavil v 8 románoch (Záhada na zámku Styles, Vražda na golfovom ihrisku, Veľká štvorka, Smrť na myse, Vraždy podľa abecedy, Smrť lorda Edgwara, Nemý svedok a Opona a 26 poviedkach (napr. Záhada v Market Basingu, Dáma so závojom atď.). V niekoľkých prípadoch vystupuje aj vrchný inšpektor James Japp zo Scotland Yardu, napr. Smrť v oblakoch a v iných.

Všetky príbehy Hercula Poirota 

 Dobrodružstvo Kuchárky z Claphamu
 Vražda v ulici Mews
 Dobrodružstvo Johnnieho Waverlyho
 Dvadsaťštyri drozdov
 Byt na treťom poschodí
 Rodský trojuholník
 Problém na mori
 Neuveriteľná krádež
 Krížový kráľ
 Sen
 Vražda v End House - obsahuje dve časti
 Dáma so závojom
 Stratená baňa
 Cornwolská záhada
 Zmiznutie pána Davenheima
 Dvojitý hriech
 Únos premiéra
 Dobrodružstvo Hviezdy západu
 Dobrodružstvo lacného bytu
 Záhada na zámku Styles
 Miliónová lúpež
 Plymouthský expres
 Tragédia v sídle Mardonovcov
 Dvojitý dôkaz
 Záhada španielskej truhlice
 Vraždy podľa abecedy
 Smrť v oblakoch
 Spona na topánke
 Dobrodružstvo Egyptskej hrobky
 Silnejší vyhráva
 Žltý kosatec
 Prípad strateného závetu
 Dobrodružstvo talianskeho šľachtica
 Bonboniéra
 Zrkadlo mŕtveho muža
 Krádež šperkov v hoteli Grand Metropolitan
 Vianoce Hercula Poirota
 Vražda Rogera Ackroyda
 Vražda na golfovom ihrisku
 Zlo pod slnkom
 Vražda v Mezopotámii
 Päť malých prasiatok
 Temný Cyprus
 Smrť na Níle
 Smrť pri bazéne
 Záhada Modrého vlaku
 Karty na stole
 Po pohrebe
 Čas prílivu
 Smrť pani McGintyovej
 Mačka medzi holubmi
 Schôdzka so smrťou
 Tretie dievča
 Tragédia v troch dejstvách
 Hallowenský večierok
 Vražda v Orient exprese
 Hodiny
 Vraždy v ulici Hickory Road
 Nemý svedok
 Lord Edgware zomiera
 Slony majú pamäť
 Veľká štvorka
 Hra na vraždu
 Herkulove úlohy
 Opona

Fiktívni detektívi
Literárne postavy
Diela Agathy Christie
Sfilmované knihy
Ženská dvojhra na Pilot Pen Tennis 2009

Ženská dvojhra na Pilot Pen Tennis 2009 sa hrala ako súčasť Pilot Pen Tennis 2009 od 23. do 29. augusta 2009. Titul získala Dánka Caroline Wozniacka, ktorá vo finále porazila Rusku Jelenu Vesninovú 6-2 6-4. Bol to jej 6. titul v dvojhre na okruhu WTA.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Finále

Horná polovica

Dolná polovica

Referencie

Externé odkazy 
 Turnaj na stránkach WTA

Pilot Pen Tennis 2009
Pavel Váně

Pavel Váně (* 23. február 1949, Šumperk) je spevák, gitarista, skladateľ, aranžér a producent.

Pavel Váně začínal v roku 1963 so skupinou Beatmongers a v roku 1965 so skupinou Fellows. V roku 1966 sa stal členom brnianskej skupiny Synkopy '61. V roku 1968 sa stal, spolu so Zdeňkom Klukom, spoluzakladateľom formácie  Progress Organization. V rokoch 1970 až 1971 hrá so skupinou Collegium Musicum (nahral so skupinou EP Hommage à J.S.Bach/Ulica plná plášťov do dažďa). Debut Progress Organization s názvom Barnodaj sa stal nielen najlepším albumom roku 1971 u nás, ale aj jedným zo zásadných albumov československého bigbítu. V roku 1976 nahráva Pavel Váně sólový album Mauglí s niektorými spoluhráčmi z Progress Organization. Neskôr pôsobil v rôznych sprievodných zoskupeniach, medzi nimi v kapele súrodencov Ulrychovcov, Marthy a Teny Elefteriadu či Boba Frídla. V roku 1978 hral so skupinou Progres 2, vydali rockovú operu Dialog s vesmírem (1980). V roku 1981 založil vlastnú formáciu Bronz. V roku 1978 vzniká rocková opera Dialog s vesmírem – audiovizuálny program.  Na tomto projekte spolupracovali významní výtvarníci a umelci svojej generácie. Po odchode z Progresu založil skupinu Bronz (Pavel Váně, Karel Horký, Richard Lašek). Po rôznych zákazoch, ktoré viedli k ukončeniu jej činnosti, vystupuje sólovo, neskôr v rôznych formáciách, najdlhšie s „heavy-folkovou“ skupinou Bowle (Pavel Váně, Jiří Vondrák, Richard Lašek). Po roku 1989 sa venoval podnikateľskej činnosti, postavil vlastné nahrávacie štúdio a založil vydavateľstvo Bronz Records. V roku 1992 stál pri obnovení činnosti skupiny Progres, od tej doby je tiež jej kapelníkom. Skladá, nahráva scénickou hudbu a venuje sa producentskej činnosti. Vystupuje tiež občas s obnovenou skupinou Bronz, častejšie s akustickou zostavou VKV (Váně, Kopřiva, Vondrák).

V roku 2008 oslávil 40 rokov umeleckej činnosti so svojou skupinou Progres / Progres 2, dvoma koncertami v brnianskom Semilasse. Z týchto koncertov vznikol televízny záznam, ktorý bol vydaný tiež na DVD.

Diskografia 
 Hommage à J.S.Bach/Ulica plná plášťov do dažďa (1970, Panton) 
 Barnodaj (1971, Progress Organization)
 Mauglí (1976, Barnodaj)
 Dialog s vesmírem (1981, Progres 2)
 Zimní království (1981, Bronz)

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
 
 Supermusic.sk

Externé odkazy 
 web Pavla Váněho
 Progres Story 1968 - 2008 - záznam koncertu k 40.výročiu založenia skupiny Progres / Progres 2
 rozhovor s Pavlem Váněm - Legenda brněnského bigbítu slaví šedesátku

Českí rockoví speváci
Českí rockoví gitaristi
Českí hudobní producenti
Collegium Musicum
Beatová síň slávy
Osobnosti zo Šumperka
Ženská štvorhra na Pilot Pen Tennis 2009

Ženská štvorhra na Pilot Pen Tennis 2009 sa hrala ako súčasť Pilot Pen Tennis 2009 od 23. do 29. augusta 2009. Titul získali Španielky Nuria Llagosterová Vivesová a María José Martínezová Sánchezová, ktoré vo finále porazili český pár Iveta Benešová, Lucie Hradecká 6-2 7-5. Pre N. Vivesovú to bol 11. a pre M. Sánchezovú tiež 11. titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Externé odkazy 
 Turnaj na stránkach WTA

Pilot Pen Tennis 2009
Protifašistický bojovník

Protifašistický bojovník je aktívny odporca fašizmu. V bežnej reči sú za protifašistických bojovníkov považovaní aj odporcovia nacizmu.

Na Slovensku 

Za protifašistického bojovníka sa na Slovensku označuje hlavne osoba, ktorá sa zapojila do protinacistického odboja, alebo počas Slovenského národného povstania aktívne podieľala na bojoch proti nacistickým vojskám a ich spojencov na území Slovenska. Sú sem zaraďovaní aj vojaci 1. čs. armády, vojakov bojujúcich po boku Červenej armády (Prvý česko-slovenský armádny zbor v ZSSR), príslušníkov letectva, partizánov a mnohých iných. 

Ako protifašistický bojovník sa označuje aj nepriamy účastník bojov, ktorý napomáhal aktívnym bojovníkom.

Antifašizmus
Slovenské národné povstanie
Deň nezávislosti

Deň nezávislosti môže byť:
druh sviatku, pozri Deň nezávislosti (všeobecne)
špecificky:
Deň nezávislosti (USA)
Deň nezávislosti (Chorvátsko)
Deň nezávislosti (India)
film USA, pozri Deň nezávislosti (film)

Pozri aj
Independence Day
Chargé d’affaires

Chargé d’affaires (doslova z fr. „poverený záležitosťami/obchodmi“) je označenie vedúceho diplomatickej misie tretej triedy. 

Na rozdiel od vedúcich diplomatickej misie prvých dvoch tried (1. trieda je veľvyslanec, 2. trieda je vyslanec) ho poveruje ministerstvo zahraničných vecí, nie hlava štátu. V súčasnosti sa však výraz takmer výlučne používa v užšom zmysle (chargé d’affaires ad interim, skr. chargé d’affaires a. i.), čo je funkcionár, ktorý zastupuje vedúceho diplomatickej misie v čase jeho neprítomnosti.

Táto hodnosť bola ustanovená v Zásadách o poradí diplomatických zástupcov, ktoré prijal Viedenský kongres 19. marca 1815. (pozri Historická Revue)

Medzinárodné právo
Diplomacia
Stenografia

Stenografia (z grec. stenos-tesný + grafé-písanie; iné názvy: rýchlopis, zastaralo tesnopis, zriedkavo tachygrafia [z grec. tachys - rýchly]) je metóda zapisovania súvislých jazykových prejavov zjednodušeným písmom určeným na veľmi rýchly, ľahší a úspornejší zápis informácií. Jeho znaky pre hlásky sú značne zjednodušené oproti bežnému písmu, niektorými znakmi sa skrátene označujú časté skupiny hlások, skracujú sa aj časté slová a súslovia (tzv. hieroglyfický princíp). Ako rozlišovací prvok sa používa napr. poloha znakov voči riadku a zosilnenie (v niektorých sústavách, ako je česká a slovenská oficiálna sústava Herouta a Mikulíka), preto sa píše obyčajnou ceruzkou. Možno ho používať na stručný výťah informácií alebo aj na doslovný zápis textu.

Termíny 
Komorný rýchlopis nie je, ako sa niektorí domnievajú, variant používaný pri menších rokovaniach, ale označenie vyššej úrovne schopnosti rýchlopisného zápisu a jeho prevodu do bežného zápisu. Ide napríklad o vykonávanie rýchlopisného zápisu a jeho prevodu do bežného zápisu - napríklad prevod rýchlopisného záznamu pri rokovaní parlamentu. Z komorného tesnopisu, ako aj z kancelárskeho rýchlopisu, možno zložiť štátnu skúšku.

 stenograf = rýchlopisec (osoba)
 stenografovací stroj = špeciálne technické zariadenie na písanie rýchlopisom
 strojový stenograf = osoba používajúca stenografovací stroj
 stenogram = rýchlopisný záznam
 stenotypista (stenotypistka) = ovláda a používa rýchlopis, zároveň však svoj záznam aj prepisuje na písacom stroji alebo počítači do normalizovanej podoby obchodných alebo úradných písomností

Rýchlopisné sústavy 
Rýchlopisné sústavy sa zvyknú triediť na typy:
 grafické (rukopisné)
 kurzívne – odvodené z latinské abecedy
 geometrické – odvodené z geometrických symbolov
 strojové (klávesnicové) - vznikli v modernej dobe, rozšírené najmä v USA a západnej Európe.

Z povahy rýchlopisu vyplýva, že každá rýchlopisná sústava je prispôsobená jazyku, pre ktorý bola vytvorená. Na zapisovanie v tesnopise je potrebné okrem jeho dobrého osvojenia aj rozumieť zapisovaným informáciám a primeraná vyjadrovacia schopnosť. Aj napriek tomu, že existujú všeobecne platné pravidlá rýchlopisu, obsah a usporiadanie rýchlopisného záznamu bývajú značne uspôsobené potrebám jeho autora, a preto záznam nebýva pre iného človeka dobre čitateľný.

Strojový záznam spravidla využíva tzv. akordy - súčasné stlačenie viacerých klávesov. Na skorších stenografovacích strojoch sa tlačil stenogram. Záznam zadávaný teraz do počítačov prostredníctvom špeciálneho editora možno do bežného písma prevádzať priamo strojovo (softvérovo) a výsledok len skorigovať. To umožňuje takmer okamžitý prenos zaznamenávaného textu napríklad na internet. Strojový záznam umožňuje aj automatické zaznamenávanie času, a tým synchronizáciu so zvukovým záznamom.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Intersteno – Medzinárodná federácia spracovania informácií
 Český štátny rýchlopisný ústav
 Rýchlopis
 Český rýchlopisný spolok
 Dejiny českej a slovenskej stenografie, české a slovenské stenografické abecedy

Písmo
Ferdinand Karol Habsbursko-lotrinský

Ferdinand Karol Antonín Jozef Ján Stanislav Habsbursko-lotrinský (* 1. jún 1754 – † 21. december 1806) bol štrnáste dieťa a štvrtý syn rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, rímskonemeckého cisára, Františka I. Lotrinského. Je zakladateľom vedľajšej línie Habsbursko-lotrinskej dynastie, a to rodu d´Este.

15. októbra 1771 si vzal za manželku modenskú princeznú Máriu Beatrix d'Este.

Potomkovia 
S manželkou mali spolu 10 detí:

 Jozef František (17721772)
 Mária Terézia (17731832)
 V roku 1789 sa vydala za sardinskeho kráľa Viktora Emanuela I.
 Jozefína Ferdinanda (17751777)
 Mária Leopolda (17761848)
 V roku 1785 sa vydala za falckého a bavorského kurfirsta Karola Teodora IV. († 1799). Jej druhým manželom bol od roku 1804 gróf Ľudovít z Arci.
 František IV. (17791846)
 Bol modenským vojvodom. V roku 1812 sa oženil so sardínskou princeznou Máriou Beatrix Savojskou
 Ferdinand Karol Jozef (17811850)
 Bol poľným maršalom.
 Maxmilián Jozef (17821863)
 Stal sa veľmajstrom radu nemeckých rytierov
 Mária Antónia (17841786)
 Karol Ambróz (17851809)
Bol ostrihomským arcibiskupom a uhorským prímasom.
 Mária Ludovika (17871816)
V roku 1808 sa vydala za cisára Františka II.

Genealógia

Pozri aj 
 Mária Terézia
 František I. Lotrinský
 Habsbursko-lotrinská dynastia

Iné projekty

Zdroj 

Habsbursko-lotrinská dynastia
Osobnosti z Viedne
Krídlovec ohnivý

Krídlovec ohnivý alebo pterois ohnivý alebo (nesprávne?) perutýn/perutín ohnivý (lat. Pterois volitans) je druh ryby z čeľade skorpénovité.

Je to veľmi známa, obľúbená, ale taktiež obávaná morská ryba. Svoju popularitu si získal najmä kvôli atraktívnemu zovňajšku. Disponuje aj jedom, ktorý má identické zloženie ako jed kobry. V prírode táto dravá ryba obýva 50 metrové hĺbky, ale aj pobrežné lokality. 

Dospelý dorastá do dĺžky 35 cm. Jeho telo je pomerne zavalité, uspôsobené pomalému a rozvážnemu pohybu. Všetky jeho plutvy sú výrazne predĺžené a majú charakteristické usporiadanie. Dravému spôsobu života zodpovedá veľká tlama, ktorou krídlovce lapajú živé ryby a mäkkýše. Klenba hlavy vytvára v oblasti očí nadočnicové výrastky v tvare typických rožkov. Nemenej nápadné je samostatné zafarbenie, pri ktorom pretínajú biele základné sfarbenie nepravidelné červenohnedé zvislé prúžky.

Iné projekty  
 

Ropušnicovité
Tafu-Maka

Tafu-Maka je názov sústavy dvoch podmorských vulkánov, nachádzajúcich sa v južnom Pacifiku v súostroví Tonga. Dvojica tvorí juhovýchodno-severozápadne orientovaný podmorský chrbát. Vyšší z dvojice je vulkán Tafu (zdroj ohňa), nachádzajúci sa 1 400 metrov pod morskou hladinou v severnej časti chrbta, Maka (skala) sa nachádza v južnej časti 1 560 m pod hladinou. Novembrová expedícia NOAA objavila v oblasti Maka silnú hydrotermálnu aktivitu a niekoľko dní staré utuhnuté lávy, čo viedlo k záveru o pomerne nedávnej aktivite v oblasti.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - podmorský vulkán Tafu-Maka na Global Volcanism Program 

Sopky Tongy
Sopky Tichého oceánu
Aktívne sopky
West Mata

West Mata je aktívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v Tichom oceáne v severnej časti súostrovia Tonga, približne 200 km juhozápadne od Samoy. Vrchol sopky leží 1 174 m pod hladinou mora. Sopka bola objavená počas expedície NOAA v roku 2008, druhá expedícia z roku 2009 zaznamenala aktivitu z dvoch centier v okolí vrcholu sopky.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - podmorský vulkán West Mata na Global Volcanism Program 

Sopky Tongy
Sopky Tichého oceánu
Aktívne sopky
Ľudmila Mandžárová

Ľudmila Mandžárová (* 31. december 1953) je slovenská herečka.

Po skončení VŠMU pôsobila dva roky v Prešove. Trinásť rokov bola členkou činohry Novej scény. Od roku 1992 je herečkou na voľnej nohe, venuje sa úprave dialógov a prevažne dabuje. Prepožičala hlas množstvu hercov (Meryl Streepová, Demi Moorová, a.i.)

Filmografia 
 1978: Smoliari
 1980: Pomsta mŕtvych rýb
 1983: Palculienka
 2007: Ordinácia v ružovej záhrade
 2021: Oteckovia

Dabingové úlohy 
 Akty X
 Boj o Rím
 Sám doma
 Zaľúbiť sa
 Prime
 Policajný odznak
 Čarodejnice z Eastwicku
 Smallville
 Hrdinovia
 Dva a pol chlapa
 Veľká svadba
 Skrytá vášeň

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Wolfenstein (hra)

Wolfenstein je akčná videohra žánru FPS zasadená do sci-fi prostredia vyvinutá Raven Software, id Software, Pi Studios a Endrant Studios a vydaná spoločnosťou Activision. Ide o pokračovanie titulu Return to Castle Wolfenstein vydaného v roku 2001. Titul používa značne modifikovaný herný engine id Tech 4. Vývoj titulu po prvýkrát oznámil CEO spoločnosti id Software Todd Hollenshead v rozhovore na TechTV.

Príbeh 

Dej hry je zasadený do roku 1943 do fiktívneho nemeckého mestečka Isenstadt. Druhá svetová vojna práve vrcholí. Sily nacistického Nemecka sa plánujú zmocniť paranormálnej sily známej ako Čierne Slnko. B.J. Blazkowicz, špeciálny agent, ktorý už predtým úspešne prekazil projekt Supervojak iniciovaný Wilhemom Strassem a zabránil znovuzrodeniu prastarého kráľa Heinricha I. je opäť povolaný, aby zastavil blížiacu sa hrozbu.

Spracovanie

Režim hry viacerých hráčov 
Zložku hry pre viacerých hráčov je možné hrať v troch módoch: Team Deathmatch, Objective a Stopwatch. Podstatou módu Team Deathmatch je dosiahnutie víťazstva jedného z dvoch tímov prostredníctvom vyššieho počtu bodov, ktoré sú udelované za jednotlivé zabitia vojakov nepriateľským tímom. V úlohovo orientovanom móde Objective musia hráči rozdelení do dvoch tímov plniť prednastavenú sadu úloh, pričom spôsob hry jedného tímu je zameraný útočne a spôsob hry druhého tímu obranne. Mód Stopwatch je variant módu Objective ale s pridaním časového limitu ako ďalšej podmienky determinujúcej dosiahnutie víťazstva. Po voľbe herného módu je hráčovej postave umožnení výber jednej z troch typov (trieda) postáv: Vojak (Soldier), Medik (Medic) alebo Technik (Engineer). Každá trieda postáv je predurčená na plnenie určitých úloh a tiež disponuje odlišnými schopnosťami v prostredí Veil.

Vývoj 
Wolfenstein používa modifikovaný herný engine id Tech 4, rovnakú technológiu akú využívajú tituly ako Doom 3 alebo Quake 4. Hru vyvinul Raven Software pre platformy Microsoft Windows, PlayStation 3 a Xbox 360. Modifikácie vykonané na hernom enginom zahrňujú pridanie efektov ako Depth of Field, implementáciu Soft Shadowing techník, rozličných post processing efektov ako aj fyzikálneho enginu Havok a pridanie alternatívnej dimenzie nazvanej The Veil. Počas pobytu v tejto dimenzií môže hráčova postava nadobudnúť rozličné vlastnosti a schopnosti, ako napríklad schopnosť spomaliť čas, poškodiť inak pancierované nepriateľské jednotky alebo ignorovať prítomnosť fyzikálnych prekážok. Zložku hry Režim hry viacerých hráčov vyvinuli Endrant Studios. Hudbu zložil Bill Brown.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka 
 Wolfenstein na České databázi her

First-person shooter
Zoznam vlajok štátov Spojených štátov

Vlajky jednotlivých štátov Spojených štátov amerických ukazujú široké spektrum miestnych vplyvov, prvky z histórie týchto štátov a taktiež rôzne princípy návrhu. Všetkých 50 štátov, federálny dištrikt a desať ostrovných oblastí má vlastnú jedinečnú vlajku nezávisle od federálnej vlajky Spojených štátov.

Vlajky jednotlivých štátov Spojených štátov amerických

A

C

D

F

G

H

I

J

K

L

M

N

O

P

R

S

T

U

V

W

Z

Vlajky hlavných ostrovných oblastí a federálneho dištriktu

Vlajky Menších odľahlých ostrovov USA 
Nasledujúce ostrovné celky sú spoločne definovane ako Menšie odľahlé ostrovy USA (podľa ISO 3166-1). Na týchto ostrovoch, atoloch a útesoch je oficiálne používaná vlajka USA, avšak niektoré z nich máju vlastnú neoficiálnu vlajku.

Pozri aj 
 Spojené štáty americké
 Vlajka Spojených štátov
 Štátny znak Spojených štátov
 Zoznam pečatí štátov Spojených štátov amerických

Iné projekty

Externé odkazy 
 50states.com - Official state flag images and descriptions! 
 Civic Heraldry.com - Civic heraldry of USA (United States of America) 
 NETSTATE.com - State Flags of the 50 States 
 CVSFlags.com - Outdoor State Flags 
 A Guide to American Flags 
 US State Symbols - State Symbols, Emblems, and Mascots 
 State symbols USA - STATE FLAGS 

 
Vlajky autonómnych území
USA
Zoznamy USA
Victoria Petrosillo

Victoria Petrosillo (* 15. november 1985, Caluire-et-Cuire, Francúzsko) je francúzska speváčka.

Životopis 
Victoria hudbu objavila už vo veku 2 rokov. Stala sa známa vo veku 7 rokov, keď prespievala pieseň Edith Piaf L'accordéoniste. Vo veku 11 rokov sa dostala do kastingu na šou Je passe à la télé (Zapni televíziu), ktorú dvakrát vyhrala. Potom začala robiť sama, prihlásila sa do televíznych relácií, ako Dôverne v roku 1999 alebo Rýchlejšie ako hudba na kanáli M6.

Po týchto mnohých úspechov jej Jacques Marouani a Didier Barbelivien napísali pieseň Le désir de chanter.

Victoria získala česť reprezentovať Francúzsko na podujatí UNESCO spolu s Michelom Legrandom, Barbarou Hendricksovou a zborom malých školákov s piesňou Bondy 14. novembra 1999, v predvečer svojich 14 rokov. Spievala pred 10 000 ľuďmi a sprevádzalo ju 90 hudobníkov. 

Potom prichádza stretnutie s Gerardom Presgurvic, autorom Rómea a Júlie, ktorý napísal jej nový singel, Všetko, čo chcem.

Po vydaní singla sa začala jej tvár objavovať i na obálkach časopisov, na čo dostala ponuku na spoluprácu s Universal Music Records, ktorú prijala. Ako sedemnásťročná vydala svoj prvý album Victoria pod umeleckým vedením Andrého Manoukiana. Tento album je oproti doterajšej tvorbe viac akustický pop rock, a to v rámci jeho francúzskej odrody. Úspešným sa stal jeho tretí singel, Les amants sont éternels. Toto bol skutočný začiatok Victoriinej kariéry, pretože jej umožnil objaviť sa v celom Francúzsku.

Snažila sa taktiež dostať do sveta muzikálov. Najprv neprešla kastingom do muzikálu Desať prikázaní, pretože bola príliš mladá.
Potom prešla na kastingu na komédiu Kráľ Slnko, dostala úlohu Isabelly, dcéry ľudu. Práve z dôvodu tohoto kastingu sa nezúčastnila na poslednom predstavení ľadovej revue Holiday on Ice.

Hudobná kariéra 
Stretla sa s Andrem Manoukianom, s ktorým pracovala na albume Victoria.

Po turné s revue Holiday on Ice sprevádzala Sarah Abitbolovú a Stephana Bernadisa niekoľko mesiacov s úspešnou piesňou Les amants sont éternels. Victoria sa rozhodla ukončiť turné kvôli už spomínanej účasti na kastingu muzikálu Kráľ Slnko.

Victoria naspievala úvodnú pieseň k francúzskej verzii seriálu Hrdinovia Le héros d'un autre. Táto pieseň je zároveň prvou vydanou z jej nového albumu, vyšla 27. augusta 2007.

12. mája 2008 vydala svoj druhý album, Histoires de... (Príbehy...). Album zahŕňa úspešnú skladbu Imperfaits a tiež nový singel, ktorý zložila sama speváčka, Mi-Fleur, Mi-Démon.

Diskografia 
 Le désir de chanter - Túžba spievať (singel) - vydaný v roku 1999
 Je veux Tout - Všetko, čo chcem (singel) - vydaný v roku 2001
 Niektoré skladby zo soundtracku animovaného filmu Gloups! je suis un poisson - Pomoc! Som ryba
 Avec un peu de magie! - S trochou mágie!
 Gloups! Je Suis Un Poisson - Pomoc! Som ryba
 Les amants sont éternels - Milenci sú navždy (singel) - vydaný 17. februára 2004
 Victoria (album) - vydaný v marci 2004 
 Le héros d'un autre - Hrdinom iného (singel) - vydaný 27. augusta 2007
 Histoires de... - Spomienky... (album) - vydaný 12. mája 2008

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Oficiálne fórum

Francúzske speváčky
AWI Film, o.s.

AWI Film, o.s. je prvá produkčná spoločnosť v Česku, kde filmy vytvárajú a vyrábajú nepočujúci ľudia.

Tvorcovia 
 Kamil Panský, manažér, producent
 Miroslav Gavelčík, vedúci, kameraman
 Petr Kameník, grafik, tvorca, efekty
 Ondřej Klofáč, grafik, webdesign

Filmy 	
 Exponát roku 1827 (2008), akčný film. Réžia Miroslav Gavelčík
 Čtyřlístek (2007), dráma. Réžia Miroslav Gavelčík

Externé odkazy 
 www.awifilm.com - oficiálna stránka spoločnosti

Filmové produkčné podniky v Česku
Taunus

Taunus patrí medzi nemecké stredohoria. Rozprestiera sa medzi riekami Mohan (na juhu), Rýn (na západe) a Lahn (na severe). Na východe tvorí prírodnú hranicu úrodná rovina Wetterau pomenovaná po riečke Wetter. Väčšia časť Taunusu patrí pod Hesensko, západná časť pod Porýnie-Falcko.

Vrchy 
Najvyšším vrchom Taunusu je Großer Feldberg (Veľký Feldberg) s výškou . Susedný Kleiner Feldberg (Malý Feldberg) meria , nasleduje ich Altkönig vysoký .

Mestá 
Okolo Taunusu a vo vnútri najdeme celý rad historických miest. Na hesenskej strane sú napr.: Bad Homburg, Idstein, Eppstein, Bad Camberg, Wiesbaden, Rüdesheim a celý Rheingau; v Porýní-Falcku Diez, Katzenelnbogen, Nassau, Bad Ems, Lahnstein, Sankt Goarshausen so slávnou skalou, kde si podľa básnika Heinricha Heineho česávala svoje zlatoplavé vlasy Lorelei.

Historické pamiatky

Z rímskych čias 
Taunusom viedla slávna rímska hradba Limes, ktorá mala za úlohu chrániť rímsku ríšu pred germánskymi kmeňmi severne od nej. Niektoré pozostatky možno obdivovať až do dnes. Niektoré časti boli rekonštruované, napríklad slávny rímsky hrad Saalburg severne od Bad Homburgu alebo strážna veža na území mesta Taunusstein.

Hrady a zámky 
V Taunuse nájdeme celý rad hradov a zámkov. Medzi najkrajšie možno zaradiť zámok Braunfels. Zrúcaniny sú napr. v Eppsteine, Falkensteine a Nassau.

Ďalší výskyt mena „Taunus“ 
Podľa tohto pohoria boli niekoľko desaťročí pomenované nemecké modely automobilky Ford.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informácie pre turistov
 Prírodný park Hochtaunus
 Trojrozmerné prehľadové mapy o krajinách Taunusu
 Archeologické nálezy vo Wehrheime

Zdroj 

Hesensko
Porýnie-Falcko
Pohoria v Nemecku
Dušan Kaprálik

Dušan Kaprálik (* 21. február 1948, Martin) je slovenský herec.

Vyštudoval herectvo na VŠMU v Bratislave. Kariéru začínal v Trnavskom divadle, neskôr pôsobil v Divadle SNP v Martine a Krajovom divadle v Nitre. Hosťoval v Slovenskom národnom divadle a v Divadle a.ha. Od roku 1973 je členom divadla Nová scéna. Vyučuje aj na Konzervatóriu v Bratislave.

Filmografia 
 1971: Zaprášené histórie Ema Bohúňa (TV seriál)
 1976: Americká tragédia (TV seriál)
 1977: Klamstvo dočasu - pravda naveky
 1978: Spevák Peter
 1979: Višňový sad
 1980: Toto leto doma
 1980: Najatý klaun
 1983: Lekár umierajúceho času (TV seriál)
 1985: Praženica
 1987: Nové Pištáčikové dobrodružstvá (TV seriál)
 1988: Holič Britva a duch Vydriduch
 1990: Rozprávka o tichej krajine
 1991: Koleso osudu
 1992: Most
 1996: Jaškov sen
 1998: Za mestskými múrmi (TV seriál)
 2008: Mafstory (4-14: Paparazzi)
 2008: Ordinácia v ružovej záhrade
 2009: Nedodržaný sľub
 2009: Ako som prežil - To dieťa nie je moje!
 2009, 2010: V mene zákona
 2011: Aféry
 2016: Učiteľka
 2018, 2019, 2022: Fara v meste
 2021: Oteckovia

Referencie 

Slovenskí dabingoví herci
Slovenskí divadelní herci
Slovenskí filmoví herci
Slovenskí televízni herci
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Martina
Členovia Divadla Andreja Bagara
Pevná častica

Pevná častica je častica, ktorá je pevná (najmä častica v tekutine), pozri pod častica (fyzika).

Pevné častice v ekológii je druh znečistenia vzduchu, pozri pevné častice (emisie).
Vailulu’u

Vailulu'u je masívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v južnej časti Pacifiku, neďaleko ostrova Ta’u na východnom okraji Americkej Samoy. Základňa prevažne bazaltovej sopky sa leží v hĺbke asi 4 200 m, jej vrchol je len 590 metrov pod hladinou mora. Na vrchole sa nachádza kaldera s priemerom asi 2 km a výškou stien cez 400 m. Z vrcholu tiež zbiehajú tri riftové zóny, dve (smerom na východ a západ od vrcholu) kopírujú hotspot Samoy, tretia menšia sa tiahne juhovýchodne od vrcholu. Vulkán bol objavený len v roku 1975, posledná aktivita bola zaznamenaná začiatkom 21. storočia.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - podmorský vulkán Vailulu'u na Global Volcanism Program 

Sopky Tichého oceánu
Sopky Americkej Samoy
Aktívne sopky
Burnley FC

Burnley Football Club je profesionálny anglický futbalový klub, sídliaci v meste Burnley. Domáce zápasy hrajú na štadióne Turf Moor s kapacitou 21 944 miest. Na tomto štadión hrávajú už od roku 1883. Anglickú ligu vyhrali dvakrát a anglický pohár raz.

Tituly 
  Majster Anglicka:
 1921, 1960
  Pohár FA:
 1914
  Anglický superpohár
 1973

Zostava

Brankári 
   1  Diego Penny
 29  Brian Jensen
22 Bryan Dickhead

Obrancovia 
   2  Graham Alexander
   3  Christian Kalrensen
   4  Michael Duff
   5  Clarke Carlinste
   6  Steven Caldwell
 14  Tyrone Mears
 15  David Edgar
 17  Richerd Eckersley
 21  André Bikey
 23  Stephen Jordan
 24  Brian Easton

Záložníci 
   7  Kevin McDonald
   8  Joey Guðjónsson
 11  Wade Elliott
 16  Chris McCann
 26  Remco van der Schaaf
 32  Fernando Guerrero
 33  Chris Eagles

Útočníci 
   9  Steven Fletcher

 10  Martin Peterson
 19  Jay Rodriguez
 20  Robbie Blake
 30  Steven Thompson

Iné projekty

Externé odkazy 
 Burnley F.C. Oficiálna web stránka 

Anglické futbalové kluby
Kluby FA Premier League
Futbalové kluby založené v 1882
Ta’u

Ta'u je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v súostroví Samoa (ako najvýchodnejší ostrov súostrovia), administratívne pod správou Americkej Samoy. Ostrov má približne obdĺžnikový tvar s rozmermi 6 × 10 km (plocha 44,31 km²), najvyšší bod je Lata (931 m), zároveň najvyšší vrch Samoy. Na Ta'u žije približne 870 ľudí.

Ostrov predstavuje erodovaný vrchol bazaltovej štítovej sopky, v súčasnosti neaktívnej. Svahy Lata sú posiate početnými troskovými kužeľmi datovanými na začiatok holocénu. Pôvodcom vulkanizmu je hotspot lokalizovaný pod súostrovím.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - ostrov Ta'u na Global Volcanism Program 

Ostrovy Americkej Samoy
Sopky Americkej Samoy
Štítové vulkány
Ofu-Olosega

Ofu-Olosega je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v súostroví Samoa a administratívne patriaci pod správu Americkej Samoy. Ostrov bol kedysi rozdelený na dva samostatné ostrovy oddelené úžinou, no v súčasnosti ich spája most z vyzdvihnutých koralových útesov (ešte v 70. rokoch minulého storočia sa dalo cez úžinu medzi ostrovmi za nízkeho prílivu prebrodiť). Na ostrove žije približne 500 obyvateľov. Väčšina územia západnej časti ostrova (Ofu), ako aj pobrežné koralové útesy tejto časti sú súčasťou národného parku National Park of American Samoa (v súčasnosti sa plánuje rozšírenie územia parku na celý ostrov).

Ostrov predstavuje erodované vrcholy v súčasnosti neaktívnych bazaltových štítových vulkánov. Severná strana vulkánu Ofu (západná časť ostrova) je prerušená kalderou, ktorá pravdepodobne zasahuje aj na východný vulkán Sili. Najmladším prejavom vulkanizmu je troskový kužeľ Nu'utele, lokalizovaný na západnom okraji Ofu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov Ofu-Olosega na Global Volcanism Program 

Ostrovy Americkej Samoy
Sopky Americkej Samoy
Štítové vulkány
Ender’s Game

Ender's Game () je vedeckofantastický román od spisovateľa Orsona Scotta Carda. Kniha bola prvýkrát publikovaná v roku 1985.

V roku 1985 získal román prestížne ocenenie Nebula za najlepší román a v roku 1986 taktiež renomovanú cenu Hugo za najlepší román. Ender's Game je prvá časť zo šesťdielnej ságy o Enderovi. Kniha bola vydaná v 27 jazykoch, ale nie v slovenčine. Český preklad má názov Enderova hra. Podľa knižného námetu vznikli dve komiksové série a je plánovaná videohra.

Príbeh 

V budúcnosti zúri boj medzi ľudskou a mimozemskou rasou. Po viacerých inváziách na zem sa ľudia pripravujú na ďalšiu. Pre tento účel cvičia nadané deti, ktoré budú môcť v budúcnosti veliť Medzinárodnej flotile. Jedným takýmto nadaným dieťaťom je aj šesťročný Andrew „Ender“ Wiggin. Od detstva sledovaný Ender sa dostane do vojenského výcvikového strediska, tzv. Bojovej školy. Tu sa pripravuje spolu s ostatnými a cvičia v bezváhovom stave pomocou taktickej hry. Ender je od začiatku jediná nádej na úspešný útok proti nepriateľom.

Príbeh je opisovaný treťou osobou. Autor sa venuje psychickým procesom malého ale nadaného dieťaťa, ktoré je pod neustálym tlakom.

Referencie 

Knihy z 1985
Knihy science fiction
Cena Hugo
Sfilmované knihy
Zlatý kompas

Zlatý kompas je fantasy román britského spisovateľa Philipa Pullmana.

Dej 

Jedenásťročná Lyra žije vo svete, kde má každý človek svojho démona – vlastnú dušu v zvieracej podobe, s ktorou je spätý neviditeľným putom. Lyra s démonom Pantalaimonom, ktorý na seba berie podoby rôznych zvierat, žije bezstarostným životom malej divošky až do chvíle, kým z jej okolia nezačnú miznúť deti. Keď zmizne aj Lyrin najlepší priateľ Roger, odvážne dievča sa rozhodne ho vyhľadať. Na ceste ju sprevádza zvláštny prístroj – alethiomer, ktorý tomu, kto s ním vie pracovať, odpovie na všetky otázky.

Referencie 

Romány Philipa Pullmana
Sfilmované knihy

de:His Dark Materials#Der Goldene Kompass (erstes Buch)
Bradfordská katedrála

Bradfordská katedrála je katedrála v centre anglického mesta Bradford, na mieste určenom pre kresťanské obrady od 8. storočia, kedy misionári sídliaci v Dewsbury rozšírili kresťanstvo do tejto oblasti. Po väčšiu časť svojej existencie bola jej budova farným kostolom Svätého Petra.

Prvý kostol na tomto mieste postavili Anglosasi, ale táto stavba bola zbúraná po ovládnutí Anglicka Normanmi po roku 1066. Normanská šľachtičná Alice de Laci nechala postaviť druhý kostol, ktorý bol po 300 rokoch zničený pri nájazdoch Škótov. V 14. storočí bol kostol obnovený a na jeho hlavnú chrámovú loď bolo použité zvyšky muriva predchádzajúcej stavby. Arkády hlavnej lodi, najstaršia dochovaná časť súčasnej stavby, boli dokončené roku 1458. Horné poschodie bolo pristavené na konci 15. storočia. Zádušné kaplnky boli postavené na severnej a južnej strane. Vež v perpendikulárnom slohu bola pristavená k západnému krídlu a dostavaná roku 1508.

Pôvodne patril kostol do Yorskej diecézy, potom do Ripponskej a keď bola ustanovená Bradfordská diecéza stal sa chrám katedrálou. 

V 50. a 60. rokoch 20. storočia bola katedrála rozšírená. 

V roku 1987 bola hlavná loď a západné krídlo preskupené aby bol zvýšený počet sedadiel pre narastajúci počet návštevníkov rôznych akcií poriadaných v katedrále. Bol vybudovaný nový vstup cez múr veže a bolo inštalované aj nové osvetlenie. Viktoriánske lavice boli nahradené stoličkami. Pôvodný organ bol odstránený a bol nahradený novým.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránky Bradfordskej katedrály

Gotické katedrály v Anglicku
Kostoly zasvätené svätému Petrovi
Anglikánske katedrály
Bradford
Vysielač Suchá hora

Vysielač Suchá hora () je rozhlasový a  bývalý televízny vysielač na vrchu Skalka v Kremnických vrchoch, blízko Kremnice a Banskej Bystrice.

Konštrukcia  
Oceľová trubicová konštrukcia stožiara je vysoká  a je kotvená lanami. Konštrukcia stožiara je podobná s vysielačom Dubník. Vysielač bol postavený v roku 1960 a do prevádzky bol uvedený 28. októbra 1960 (vtedy bola jeho výška 300 metrov), čím nahradil TV vysielač na Krížnej. Je to druhá najvyššia stavba na Slovensku (je len o 6 metrov nižšia ako vysielač Dubník a o 12 metrov ako Eiffelova veža) a patrí medzi najvyššie položené supertally (viac ako ) v Európe. Pri vysielači sa nachádza samostatná telekomunikačná budova. 

Vysielač vyrobili a namontovali pracovníci národného podniku Tesla Hloubětín. Anténový systém je umiestnený na 300 metrovom oceľovom rúrovom stožiari.  vysokú monorúru držia trojice kotevných lán a to v šiestich úrovniach výšky. Vnútri sa nachádza obslužný výťah, ktorý premáva do výšky , pričom túto trasu zvládne za 8 min. 

Vysielač bol niekoľkokrát poškodený (v lete 1961 silná víchrica odfúkla celú strechu budovy vysielača a rozmetala ju po hrebeni), najviac v zime roku 1962, keď pri silnej námraze a nápore vetra spadlo z vrcholu 7 tonové anténové zariadenie (antény nadstavec) do snehu.  

Aby sa stožiar a napínacie laná s priemerom  vetrom nerozkmitali, boli na nich nainštalované tzv. rozrážače, ktoré tlmia kmitanie lán.

Šírený program 
Do roku 2011 patril do siete základných televíznych vysielačov, odvtedy však slúži pre verejnosť len ako rozhlasový vysielač. 

Vysoký vyžarovaný výkon i nadmorská výška vysielača spôsobujú ďaleký príjem signálu najmä južným a juhozápadným smerom. Prioritnou oblasťou pokrytia je Pohronie s Horehroním, Horná Nitra a časť Turca. Presahy umožňujú prijímať signál i v Tekove, Honte, časti Novohradu a Malohontu, na Považí, Kysuciach i Orave a v Liptove. Zachytiteľný je i na území Maďarska a časti Moravy.

Vysielače FM 
Na Suchej hore sa nachádzajú tieto FM vysielače:

Antény vysielačov rádiových vĺn sa nachádzajú vo výške , teda celkovo .

TV vysielače 
Analógové televízne vysielanie Jednotky, Dvojky a TV Markíza bolo ukončené v roku 2011.

Digitálne televízne vysielanie nie je plánované.

Najbližšie vysielače 
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:

Prístup 
K vysielaču je prístup značenými turistickými trasami, najľahší prístup je z Kremnice smerom na rekreačné stredisko Skalka. Z Kremnice k nemu vedie cesta II/578. Po ceste je vzdialený  od centra mesta severovýchodným smerom.
 po ceste II/578 z Kremnice
 po  značke zo sedla Malý Šturec alebo zo Zlatej studne
 po  značke z Banskej Bystrice
 po  značke z Kremnice

Pozri aj 
 Zoznam najvyšších stavieb na Slovensku
 Zoznam vysielačov na Slovensku

Iné projekty

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
Kremnica-sucha-hora (veže towercomu)
Banská Bystrica - Suchá hora www.radia.sk
 FOTO+VIDEO

Suchá hora
Stavby v okrese Banská Bystrica
Stavby v okrese Žiar nad Hronom
HNK Hajduk Split

HNK Hajduk Split, celým názvom Hrvatski nogometni klub Hajduk Split, je chorvátsky futbalový klub, ktorý hrá prvú najvyššiu chorvátsku súťaž. Založili ho v roku 1911. Sídli v meste Split. Domáce zápasy hráva na štadióne Gradski stadion u Poljudu. Drží 6 ligových titulov a 6 ligových pohároch.

Úspechy 
 Chorvátska liga
 Vítazi (9):  1941 , 1945, 1946 , 1992, 1994, 1995, 2001, 2004, 2005.
 Juhoslovanská liga
 Víťazi (9):  1927, 1929, 1950, 1952, 1955, 1971, 1974, 1975, 1979.
 Chorvátsky pohár
 Víťazi (7):  1993, 1995, 2000, 2003, 2010, 2013, 2022.
 Juhoslovanský pohár
 Víťazi (9):  1967, 1972, 1973, 1974, 1976, 1977, 1984, 1987, 1991.
 Chorvátsky superpohár
 Víťazi (5):  1992, 1993, 1994, 2004, 2005.

Zostava 

Legenda: B - Brankár, O - Obranca, Z - Záložník, Ú - Útočník

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna web stránka (chorvátsky)

 
Šport v Splite
Chorvátske futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1911