joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Archeogastropoda

Archeogastropoda je rad predožiabrých ulitníkov. Sú to starobylé morské, zriedka sladkovodné primárne fytofágne ulitníky, u ktorých ešte nedošlo k redukcii párových orgánov. Schránka nemá zreteľne oddelené vrstvy a nervová sústava v strednej a zadnej časti tela má ešte rebríčkový charakter.

Systematika
rad: Archeogastropoda
 čeľaď: ušovité (Haliotidae)
 čeľaď: prílipkovité (Patellidae)
 čeľaď: vĺčkovité (Trochidae)
 čeľaď: turbovité (Turbinidae)
 čeľaď: neritovité (Neritidae)
 ...

Externé odkazy
Kľak

Kľak môže byť:

 obec v okrese Žarnovica, pozri Kľak (okres Žarnovica)
 geomorfologická časť Lúčanskej Fatry, pozri Kľak (geomorfologická časť)
 vrch na Slovensku:
 v Malej Fatre (1 351,6 m n. m.), pozri Kľak (vrch v Malej Fatre)
 vo Veľkej Fatre (1 394,1 m n. m.), pozri Kľak (vrch vo Veľkej Fatre)
 v Spišsko-gemerskom krase (1 408,7 m n. m.), pozri Kľak (vrch na Muránskej planine)
 chránené územie v Malej Fatre, pozri Kľak (národná prírodná rezervácia)
 vodopád na Slovensku, pozri Kľacký vodopád
 rieka na Slovensku, pozri Kľak (prítok Hrona)
Maxim Gorkij

Maxim Gorkij (, vlastným menom ; * 28. marec 1868; Nižný Novgorod, Rusko – † 18. jún 1936; Moskva, Rusko) bol ruský spisovateľ, dramatik, publicista, básnik a revolucionár. Sovietska literárna kritika jeho tvorbu kanonizovala ako východisko socialistického realizmu.

Dopisoval si s profesorom T. G. Masarykom, ktorý ho v roku 1912 navštívil na ostrove Capri. Behom revolucie 1917 sa tiež stretávali v Petrohrade.

Tvorba 
Do literatúry vstúpil koncom 19. storočia romantickými poviedkami z prostredia kočovných cigánov (Makar Čudra, Starena Izergiľ). Ich ideou bola hrdosť a voľnosť jednoduchého človeka.
 realistické poviedky - Čelkaš, Konovalov...
 dráma - Na dne
 román - Matka

Výroky 
"Človek, to znie hrdo."

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

Ruskí spisovatelia
Osobnosti na ruských poštových známkach
Mesogastropoda

Mesogastropoda je rad predožiabrých ulitníkov. Ich schránka má zreteľné vrstvy a vždy operculum, prevažne z CaCO3. Chiastoneuria i redukcia párových orgánov je vždy typicky vyvinutá. Patria sem prevažne morské, ale aj sladkovodné a výnimočne i suchozemské ulitníky.

Systematika
 rad: Mesogastropoda
 čeľaď: močiarkovité (Viviparidae)
 čeľaď: hydróbiovité (Hydrobiidae)
 čeľaď: strombovité/krídlatcovité (Strombidae)
 čeľaď: porcelánovcovité (Cypraeidae)
 čeľaď: ihlankovité (Cerithiidae)
 ...

Iné projekty

Externé odkazy
Neogastropoda

Neogastropoda je rad predožiabrých ulitníkov. Je to odvodená a špecializovaná skupina ulitníkov, žijú iba v mori. Schránka je bez perleťovej vrstvy, operculum tvorí skoro výhradne organický materiál (chitín). Sú to predátory, ktoré sa často živia inými mäkkýšmi.

Systematika
 rad: Neogastropoda
 čeľaď: surmovkovité (Buccinidae), Rafinesque, 1813
 čeľaď: kancelkovité (Cancellariidae) Forbes a Hanley, 1853
 čeľaď: kolumbelovité (Columbellidae) Swainson, 1840
 čeľaď: homôlkovité (Conidae), Rafinesque, 1815
 čeľaď: Coralliophilidae, Chenu, 1859
 čeľaď: Costellariidae
 čeľaď: Cystiscidae
 čeľaď: Drilliidae
 čeľaď: zákľučníkovité (Fasciolariidae), Gray, 1853
 čeľaď: harpovité (Harpidae)
 čeľaď: marginelovité (Marginellidae), Fleming, 1828
 čeľaď: pugilkovité (Melongenidae), Gill, 1867
 čeľaď: mitrovité (Mitridae), Swainson, 1931
 čeľaď: ostrankovité (Muricidae), da Costa, 1776
 čeľaď: híniovité (Nassariidae)
 čeľaď: olivkovité (Olividae), Latreille, 1825
 čeľaď: Pseudolividae, Cossmann, 1901
 čeľaď: Pseudomelatomidae
 čeľaď: Strictispiridae
 čeľaď: terebrovité (Terebridae), H. a A. Adams, 1854
 čeľaď: turbinelovité (Turbinellidae)
 čeľaď: turíkovité (Turridae)
 čeľaď: volutovité (Volutidae), Rafinesque, 1815
 čeľaď: Volutomitridae, Gray, 1854

Iné projekty

Externé odkazy
Homôlkovité

Homôlkovité (Conidae) sú čeľaď predožiabrých ulitníkov radu Neogastropoda. Majú hrubostenné ulity homolovitého tvaru so štrbinovitým ústím. Homôlky sa veľmi dobre prispôsobili dravému spôsobu života – majú komorové oči a jedovú žľazu. Jed sa dostáva do tela koristi pomocou vyliačiteľného chobota s dutým jedovým tŕňom. Tŕne, ktoré vznikli modifikáciou radulárnych zúbkov, sa po poškodení obnovujú zo zvláštneho vačku. Jed homôlok je mimoriadne silný – na neopatrnú manipuláciu so živými mäkkýšmi už doplatilo životom viacero ľudí. Z tropických druhov je najznámejší Conus marmoreus z Indického oceána. V Stredomorí sa vyskytuje iba Conus mediterraneus, no jeho jed nie je nebezpečný.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Predožiabrovce
John Dolmayan

John Dolmayan (arm. Ջոն Դոլմայան) (* 15. júl 1973, Bejrút, Libanon) je bubeník arménsko-americkej metalovej kapely System of a Down. John momentálne žije v Las Vegas v Nevade.

System of a Down 
John je súčasným bubeníkom kapely System of a Down, na tejto pozícii vystriedal svojho predchodcu Andyho Khachaturiana. Jeho štýl hry na bicie ovplyvnil novú generáciu bubeníkov a prilákal veľkú časť fanúšikov kapely. John je známy pre svoje výrazy v tvári, vďaka ktorým vyzerá neustále nahnevane. Hlavný spevák Serj Tankian povedal pre magazín Kerrang, že sa vždycky snažil prinútiť Johna, aby sa na pódiu usmieval. Na to mu ale John odpovedal, že na toto nemá dostatok energie, ktorú musí vynaložiť na udržanie sa v rytme.

1. novembra 2007 John otvoril svoj internetový obchod s komiksami Torpedo Comics. John je totiž od svojich 12 rokov nadšeným zberateľom Marvelových komiksov. Povedal, že komiksy a hudba boli jeho obľúbenými vecami jeho detstva. Vlastní tiež bicie pomaľované komiksovými motívmy od známych komiksových maliarov. Sklad obchodu Torpedocomics sa nachádza v Las Vegas a disponuje množstvom kusov tovaru s komiksovou tématikou (knihy, hračky, obrázkové príbehy, figúrky akčných hrdinov...).

Počas pauzy System of a Down spolupracuje na projekte Scars on Broadway a pomohol nahrať niekoľko piesní na album Elect the Dead od Serje Tankiana.

Dolmayan vyhral cenu bubeníka roku 2006 magazínu „DRUM!“.

Externé odkazy 
Johnova biografia na SOADFans.com
Johnova stránka na drummerworld.com
Torpedo Comics

Zdroj 

Členovia skupiny System of a Down
Rockoví bubeníci USA
Heavymetaloví bubeníci USA
Osobnosti z Bejrútu
Osobnosti USA arménskeho pôvodu
Naturalizované osobnosti USA
Deň Zeme

Deň Zeme je deň venovaný Zemi, ktorý sa každoročne koná 22. apríla. Tento sviatok je ovplyvnený pôvodným dňom Zeme, ktorý sa konal počas osláv jarnej rovnodennosti, 21. marca a oslavoval príchod jari. V modernom poňatí ide o ekologicky motivovaný sviatok, upozorňujúci ľudí na vplyv ničenia životného prostredia, a rozvíjajúcu sa diskusiu o možných riešeniach zabrániť znečisteniu. V poslednom čase bola niekoľkokrát vyslovená myšlienka, že by sviatok bolo lepšie posunúť na letný slnovrat, lebo by pekné počasie prilákalo viacej ľudí. No nezdá sa byť pravdepodobné, že by sa našla vôľa zmeniť už zabehnutý dátum.

História 
História vyhlásenia tohto dňa siaha do roku 1969, keď predovšetkým John McConnell začal volať po vzniku medzinárodného dňa Zeme a v rámci týchto snáh vytvoril i vlajku Dňa Zeme. Prvý Deň Zeme bol oslávený v San Franciscu. Táto oslava bola pravdepodobne myslená nielen ako ekologicky zameraný sviatok, ale aj ako ľavicovo orientovaný happening bojovníkov proti vojne vo Vietname. Kampaň s týmto sviatkom spojená, si kládla za cieľ preniesť otázku ekológie do politických kruhov. Cieľom bolo zvýšiť energetickú účinnosť, recyklovať odpadky a hľadať obnoviteľné zdroje energie. Táto akcia mala veľký ohlas práve medzi študentmi. Pre prvú oslavu dňa 22. apríla 1970 bol, zrejme nevedome, vybraný deň 100. narodenín Vladimíra Iľjiča Lenina.

OSN začala tento sviatok sláviť o rok neskôr (1971). V roku 1990 sa k Amerike pripojil aj zvyšok sveta a 22. apríl sa stal Medzinárodným dňom Zeme.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Deň Zeme – Prehľad akcií konaných pri príležitosti Dňa Zeme na Slovensku

Medzinárodné sviatky
Medzinárodné dni
Environmentalizmus
22. apríl
Zadožiabrovce

Zadožiabrovce (iné názvy: zadnožiabrovce, staršie: zadožiabre; lat. Opisthobranchia, Opistobranchia) sú podtrieda ulitníkov. Vnútornostný vak majú posunutý viac dozadu, ktenídium je za srdcom. U zadnožiabrovcov pozorujeme výraznú tendenciu k redukcii ulity i k spätnému otočeniu vnútornostného vaku, takže chiastoneuria je potlačená. Je pritom zaujímavé, že k zmnoženiu pôvodne párových orgánov nedochádza – majú len jednu metanefrídiu, srdcovú predsieň, gonádu aj ktenídium. Noha je často rozšírená v plutvovité laloky, ktoré umožňujú plávanie.

Zadnožiabrovce žijú pelagicky v moriach, jedinou výnimkou je reliktný druh Ancylodoris baicalensis z Bajkalského jazera. V Stredozemnom mori možno najskôr vidieť Umbraculum mediterraneum (má ešte naznačenú terčovitú schránku v zadnej časti nohy), alebo Aplisia depilans – je dlhý asi 30 cm, úplne bez schránky; nazývaný podľa uchovitých výrastkov na hlave často „morský zajac“. Niekoľko druhov z nepočetného rodu Spiratella zo studených morí má ešte ľahkú tenkostennú priehľadnú schránku, ktorá im dovoľuje neobratné plávanie. Pri pobreží Severnej Ameriky sa vyskytuje nápadný pomarančový druh Tritonia diomedea

Systematika 
 podtrieda: zadožiabrovce (Opisthobranchia)
 rad: Acochlidioida
 rad: pravožiabrovky (Notaspida)
 rad: nahožiabrovky (Nudibranchia)
 rad: krídložiabrovky (Pteropoda)
 rad: Saccoglossa
 rad: Anaspidea

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Ulitníky
Boeing 767

Boeing 767 je osobné dopravné lietadlo vyrábané spoločnosťou Boeing Commercial Airplanes. Boeing 767 bol predstavený verejnosti približne v tom istom čase ako jeho užší súrodenec Boeing 757. Kabína modelov 757 a 767 je veľmi podobná, a preto piloti s oprávnením lietať na Boeingoch 757 môžu lietať aj s modelom Boeing 767 bez preškoľovania.

Najnovší model Boeing 787 sa stal nástupcom práve modelu Boeing 767.

V júli 2016 mal Boeing Commercial Airplanes spolu 1 170 objednávok na tento model a 1 089 z nich bolo dodaných.

Varianty 

767-200 je prvý model z rodiny Boeing 767. Výroba tohto modelu sa začala v roku 1978 a používal sa v rokoch 1981 až 1994. Tento model nemá priameho nástupcu, ale je nahradený modelom Boeing 787-3.

767-200ER je verzia Boeingu 767-200 s dlhším doletom používaná od roku 1994. Stal sa prvým modelom Boeingu 767, ktorý uskutočnil celý transatlantický let. Počas svojej existencie prekonal niekoľko diaľkových letov pre dvojmotorové lietadlá. Táto verzia je nahradená modelom Boeing 787-8.

767-300 je predĺžená verzia Boeingu 767 vyrobená pre Japan Airlines. Prvý let absolvoval 14. januára 1986.

767-300ER je predĺžená verzia modelu 767-300. V roku 1995 Boeing 767-300ER absolvoval ako prvý Boeing 767 transpacifický let.

767-300F je nákladná verzia modelu Boeing 767-300ER vyrobená pre United Parcel Service.

767-400ER je ďalšia verzia s dlhým doletom, ktorá vyplnila medzeru na trhu a v spoločnostiach Delta Air Lines a Continental Airlines nahradila flotilu lietadiel Lockheed L-1011 a McDonnell Douglas DC-10.

KC-767 Tanker Transport je model lietadla Boeing 767 určený na dopĺňanie a prepravu paliva vo vzduchu. Tento model používajú Japan Self-Defense Forces a Italian Air Force.

Lietadlo čínskeho prezidenta 
V roku 2000 kúpila čínska vláda Boeing 767-300ER ako lietadlo pre prezidenta. Lietadlo bolo pôvodne vyrobené pre americkú spoločnosť Delta Air Lines, neskôr ho kúpila spoločnosť China United Airlines. Po dodávke pre vládu bolo lietadlo prerobené pre potreby prezidenta v San Antoniu v Texase.

Nehody 
Lietadlá typu Boeing 767 mali počas existencie 6 nehôd s 568 obeťami a dve bez obetí. Boeing 767 sa päťkrát stal obeťou únosu s 282 obeťami.

26. mája 1991 sa po vzlete z Thajského Bankoku zrútil Boeing 767-300ER Lauda Air 004, kde zomrelo 223 ľudí.  Príčinou bolo že sa počas letu otvoril ľavý obracač ťahu, vďaka skratu v bezpečnostnom systéme obracača.

Zaujímavosti 
S lietadlom Boeing 767 boli spáchané teroristické útoky 11. septembra 2001. Let č. 11 spoločnosti American Airlines, Boeing 767-223ER havaroval do severnej veže, let č. 175 spoločnosti United Airlines, Boeing 767-222 havaroval do južnej veže WTC.

Technické údaje

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 www.boeing.com
 www.airliners.net

Dopravné lietadlá USA
Lietadlá Boeing
Pľúcnatce

Pľúcnatce alebo staršie pľúcnaté (Pulmonata) sú podtrieda ulitníkov. Sú to suchozemské ulitníky, niektoré sa však druhotne vrátili do sladkej, výnimočne do morskej vody. Majú 1 – 2 páry tykadiel, ktoré sú často zatiahnuteľné. Noha je vždy bez viečka, no za sucha alebo pred hibernáciou kožné žľazy vylučujú nepravé viečko (epifragma), ktoré je blanité, často inkrustované CaCO3. Epifragma nesúvisí s telom, pri vyliezaní z ulity odpadá. Dýchacím orgánom je pľúcny vak, ktorý vznikol z prednej časti plášťovej dutiny. Má prekrvené steny a obyčajne uzatvárateľný otvor. Chiastoneuria je vyvinutá, ale menej zreteľná, pretože gangliá sú druhotne presunuté do prednej časti tela.

Rozmnožovanie a vývin 
Pľúcnaté ulitníky sú hermafrodity s dosť zložitým reprodukčným aparátom: Gonáda (ovitestes) je v pláš.ovej dutine vzadu, sčasti obalená hepatopankreasom. Gonodukt smeruje dopredu, ako slepý lalok je naň napojená bielková žľaza a ďalšie akcesorické žľazy, ktoré produkujú rôsolovitý alebo blanitý obal vajíčka. Vyústenie pohlavných orgánov je na pravej strane pri hlave: nachádza sa tu penis a obyčajne aj zvláštny orgán, tzv. šípový vak (bursa telae). Šípový vak obsahuje tenké ostré vápnité šípy, z ktorých jeden sa pri kopulácii zabodáva do tela partnera. Predpokladá sa, že účelom tohto zariadenia je vzájomné dráždenie. Pri kopulácii si jedince vlastne vymieňajú spermie.

Systematika 
podtrieda: pľúcnatce (Pulmonata):
 rad: staropľúcnatce (Archeopulmonata)
 rad: vodniaky/spodnooké (Basommatophora)
 rad: slimáky/stopkatooké/koncooké (Stylomatophora)

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Ulitníky
Vodniaky

Vodniaky alebo spodnooké (Basommatophora) sú rad pľucnatých ulitníkov. Majú 1 pár nezatiahnuteľných tykadiel, pri ich báze sú oči. Sú sladkovodné, len ojedinele brakické a morské druhy.

Systematika
rad: vodniaky/spodnooké (Basommatophora)
 čeľaď: čiapočkovité (Ancylidae)
 čeľaď: vodniakovité (Lymnaeidae)
 čeľaď: kotúľkovité (Planorbidae)
 čeľaď: čepčekovité (Acroloxidae)
 čeľaď: Amphibolidae
 čeľaď: Carychiidae
 čeľaď: chilinovité (Chilinidae)
 čeľaď: Lancidae
 čeľaď: Latiidae
 čeľaď: otinovité (Otinidae)
 čeľaď: fyzovité (Physidae)
 čeľaď: Siphonariidae
 čeľaď: sifonárkovité (Trimusculidae)

Iné projekty

Zdroj
 
 Országh, I.: Slovenské mená mäkkýšov, 2012

 
Pľúcnatce
Zoznam hudobných článkov/CH

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto kategorizácie. Obsahuje 102 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.

cha 
Chad Kroeger · Champagne Showers · Changed the Way You Kiss Me · Changes · Changing · Chant de Ralliement · Chant Down Babylon · Chaos by Design · Charged GBH · Charles Aznavour · Charles Gounod · Charleston (tanec) · Charlie Clouser · Charlie Harper (spevák) · Charlie Huhn · Charlie Parker · Charlie Puth · Charlie Simpson · Charlie Watts · Charlotte Ramplingová · Charly · Chas Hodges · Chasapiko · Chase & Status · Chasing Cars

chc 
Chcem byť sám

che 
Cheek to Cheek (2014) · Cheers (Drink to That) · Cher (speváčka) · Cher Lloydová · Cherie Currie · Cherub Rock · Cheryl Lynnová · Chesney Hawkes · Chester Bennington · Chet Baker · Chevelle

chi 
Chibi · Chic · Chicago (hudobná skupina) · Chick Corea · Chickenfoot · Chiki liki tu-a · Children · Children of Bodom · Chillin (album) · Chillwave · China Anne McClainová · China Girl · Chinaski · Chinatown (Thin Lizzy) · Chinatown, My Chinatown · Chinese Democracy · Chip Taylor

chl 
Chlapčenská hudobná skupina · Chlapčenský úsmev · Chlapec z ulice · Chloe Bennet

cho 
Chocolate Starfish and the Hotdog Flavored Water · Chodci sveta · Choďte sa hrať pred vlastný vchod · Chop Suey! · Chorál · Chorus Comenianus · Chorus Seraphicus

chr 
Chráň svoje bláznovstvá · Chris Andrews · Chris Barron · Chris Cornell · Chris Farlowe · Chris Fehn · Chris Martin · Chris Norman · Chris Pitman · Chris Rea · Chris Shiflett · Chris Spedding · Chris Willis · Christian Burns · Christian Coma · Christian Nørgaard (gitarista) · Christian Vander · Christina Aguilera (album) · Christina Aguilerová · Christina Applegatová · Christina Grimmie · Christina Milian · Christina Perriová · Christoph Brüx · Christoph Demantius · Christoph Willibald Gluck · Christopher Amott · Christopher Uckermann · Christopher Wolstenholme · Chromatics · Chrystyna Ivanivna Solovijová

chu 
Chuck Berry · Chuck E. Weiss · Chuck Garric · Chumbawamba · Church of Anthrax

chý 
Chýbaš mi...

Zoznamy hudobných článkov
Slimáky

Iné významy výrazu slimáky pozri v článku slimák.

Slimáky alebo stopkatooké alebo koncooké (lat. Stylommatophora) sú rad pľucnatých ulitníkov. Majú dva páry tykadiel, zatiahnuteľných pomocou svalových retraktorov; oči sú na konci druhého, dlhšieho páru. Vajíčka majú blanitý obal, ktorý môže byť čiastočne inkrustovaný CaCO3. Schránka môže byť čiastočne alebo aj úplne redukovaná, vnútornostný vak sa v tom prípade sťahuje do nohy. Sú to suchozemské až semiakvatické druhy. V našej prírode žije do 200 druhov v asi 15 čeľadiach.

Systematika 
rad: slimáky/stopkatooké/koncooké (Stylomatophora)
 čeľaď: slizovcovité (Arionidae)
 čeľaď: slizniačikovité/slizniakovité (Agriolimacidae)
 čeľaď: slizniakovité (Limacidae)
 čeľaď: cihovité/vretienkovité (Clausiliidae)
 čeľaď: pimprlíkovité (Vertiginidae)
 čeľaď: Daudebardiidae
 čeľaď: vitrinovité (Vitrinidae)
 čeľaď: jantárovkovité (Succineidae)
 čeľaď: bezočkovité (Ferussaciidae)
 čeľaď: kochlikopovité (Cochlicopidae)
 čeľaď: enovité (Enidae)
 čeľaď: chondrínovité/žitovkovité (Chondrinidae)
 čeľaď: pikulíkovité (Orculidae)
 čeľaď: rebrovčekovité/diskovité (Discidae)
 čeľaď: bliktrovité (Oxychilidae, Zonitidae)
 čeľaď: valóniovité (Valloniidae)
 čeľaď: bacuľkovité (Bradybaenidae)
 čeľaď: slimákovité (Helicidae)

Externé odkazy 
 

 
Pľúcnatce
Mauna Loa

Mauna Loa (z hav. Dlhý vrch) je objemovo najväčšia (má vyše 75 000 km3) činná sopka na svete. Od jej základne na morskom dne až po najvyšší bod meria približne 9 km a zaberá asi polovicu ostrova Havaj. 90 % jej povrchu tvoria bazaltové lávy mladšie ako 4 000 rokov. Erupcie sopky sú pokojné, charakterizujú ich neexplozívne výlevy nízkoviskóznych láv, čo sa odráža aj na tvare sopky - svahy  s malým sklonom charakteristickým pre štítové sopky. Daný typ erupcie nesie aj pomenovanie - havajská erupcia.

Geologický vývoj 
( Vek vulkánu sa odhaduje na 700 000 až 1 000 000 rokov a nad morskú hladinu sa vynoril pred 400 000 rokmi. Pôvodcom vulkanizmu Havajského súostrovia je hotspot v pacifickej platni, kde dochádza k výstupu plášťového materiálu na povrch.

Erupcie 
Sopka má tri erupčné centrá, prvým je vrcholový kráter (alebo kaldera s rozmermi 3 × 5 km, ktorá vznikla približne pred 1 500 rokmi prepadom dna krátera po vyprázdnení magmatického rezervoára po väčšej erupcii), ostatné dve sú rifové zóny, tiahnuce sa severovýchodne a juhozápadne od vrcholu. Percentuálne pripadá na kráter 38 % všetkých erucpií za posledné dve storočia, na severovýchodný rift 31 % a na juhozápadný 25 %. Zvyšné erupcie boli lokalizované severozápadne od vrcholu mimo riftových zón. Zaujímavosťou erupcií sopky sú cykly opakujúce sa v niekoľkostoročných intervaloch, v ktorých sa aktivita presúva z krátera na riftové zóny a naopak. Dva takéto cykly boli zdokumentované za posledných 2 000 rokov.

Pôvodní obyvatelia Havajských ostrovov evidujú záznamy v podobe ústnych podaní za niekoľko storočí, systematické pozorovanie a dokumentácia erupcií sa začalo začiatkom 19. storočia, čo robí zo sopky jednu z najsledovanejších na Zemi.

V súčasnosti (od roku 1984) sa sopka javí ako spiaca, no od roku 2002 je pozorovaný nárast seizmickej aktivity, ako je pohyb kalderových stien a dna (steny kaldery sa mierne rozťahujú - asi 5 cm ročne), čo má zrejme súvis s napĺňaním magmatického rezervoára. Napriek tomu však sopečná aktivita za posledných 100 000 rokov utlmuje svoju činnosť a pomaly sa presúva južnejšie.

Vulkanické ohrozenie 

Najčastejšie sa vyskytujúcim typom vulkanického ohrozenia sú lávové prúdy stekajúce po svahoch. Tieto však, až na zopár výnimiek si nevyžiadali žiadne obete na životoch, na druhej strane, dosť často ničia obydlia a infraštruktúru. Omnoho nebezpečnejším faktorom je možný kolaps vrcholu sopky, kedy by došlo k náhlemu uvoľneniu veľkého objemu materiálu a jeho zosuvom po svahoch. Takýto kolaps by mohol byť spustený väčším zemetrasením, príp. erupciou, no jeho výskyt je oveľa menej pravdepodobný.

Observatóriá 
Sopka je v súčasnosti intenzívne monitorovaná Havajským vulkanologickým observatóriom (HVO - Hawaiian Volcanologic Observatory). Na svahoch sopky sa nachádzajú aj observatóriá na pozorovanie atmosféry (konkrétne merania obsahu CO2 v atmosfére) a slnečnej (pre zmenu jeho atmosféry).

Zdroj

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - štítová sopka Mauna Loa na Global Volcanism Program 

Sopky Havaja
Aktívne sopky
Štítové vulkány
Štvortisícovky v USA
Zubovky

Zubovky (iné názvy: klovitovce, klovitce; zastarano predonohé; lat. Scaphopoda) sú trieda schránkovcov. 

Telo zuboviek je ukryté v jednodielnej, jemne zahnutej schránke rúrovitého tvaru. Schránka je na oboch koncoch otvorená, na širšom konci z nej vystupuje noha a tentakuly mäkkýša. Tentakuly sú tenké a môže ich byť až 130. Na konci sú lyžičkovito rozšírené a vylučujú lepkavý hlien, ktorý slúži na lov
planktónnej potravy, hlavne dierkavcov. Ktenídiá nepozorujeme, dýchajú zrejme obrveným epitelom zvláštnych trubíc v blízkosti konečníka (tzv. vodné pľúca), a na dýchaní sa významne podieľa aj povrch tela. Nervová sústava je zjednodušená, párové gangliá sú 4, doplnené nepárovým abdominálnym gangliom. Oči chýbajú, vyvinutá je len párová statocysta.

Rozmnožovanie a vývin 
Sú gonochoristy s nepárovou gonádou, ktorá nemá vlastný vývod. Pohlavné bunky opúšťajú telo cez pravú metanefrídiu, k oplodneniu dochádza vo vode. Vývin je nepriamy cez zvláštnu trochofórovú larvu s bohatým obrvením. Zubovky sú starobylá reliktná morská skupina, dnes ich žije asi 150 druhov. V Stredozemnom mori je to napr. Dentalium dentale a Dentalium vulgare, sú čiastočne zahrabané v dne.

Systematika 
trieda: zubovky/klovitovce/klovitce (Scaphopoda)
 rad: Dentaliida
 rad: Gadilida

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Schránkovce
Lastúrniky

Lastúrniky (iné názvy: zriedkavo korytníky, zastarano lasturniky, lastúrnici, lastúrovci, lastury, mlže, mlži, mušle; lat. Bivalvia, Lamellibranchia) sú trieda schránkovcov. Ich telo je ukryté v dvojchlopňovej schránke zloženej z lastúr, ktoré sú spojené pružným väzom, a väčšinou aj systémom zubov (cardo) na protiľahlom póle. Sú bilaterálne symetrické, u niektorých trvalo prisadnutých je symetria narušená (spodná lastúra je menšia, plochá). 

U lastúrnikov pozorujeme viaceré zjednodušenia v stavbe tela, ktoré sú dôsledkom prispôsobenia sa na pasívny prisadnutý, alebo iba málo pohyblivý spôsob života:
 nervová sústava je zjednodušená, skladá sa z 3 párov ganglií – cerebropleurálne (vznikli zrastom cerebrálnych a pleurálnych ganglií, inervujú prednú časť plášťovej dutiny, predný zatvárací sval a pár statocýst), pedálne (inervujú nohu, u prisadnutých takmer zanikajú) a viscerálne (inervujú zadnú časť plášťovej dutiny);
 receptory sú málo vyvinuté, okrem statocýst sa vyskytujú hmatové tykadielka – rhopálie a zriedka sú na okraji plášťa aj oči;
 hlava vrátane raduly je úplne redukovaná, potravu prijímajú filtrovaním cez žiabrové lupienky, ktorých dýchacia funkcia je sčasti potlačená, takže dýchanie zabezpečuje aj obrvený epitel plášťa a celý povrch tela.

Anatómia 
Tráviaca sústava začína ústnym otvorom, nasleduje hltan, žalúdok s bielkovinovým kryštálom v slepom vaku, črevo a anus. Črevo tesne pred konečníkom obyčajne prechádza srdcovou komorou. 

Obehová sústava je jednoduchá: Srdce má 2 predsiene, do ktorých žiabrové artérie privádzajú okysličenú hemolymfu. Srdce ju vypudzuje hlavovou aortou dopredu, kde sa rozlieva v systéme lakún. Odkysličená hemolymfa sa zbiera v zberných vénach, ktoré ju vedú opäť do žiabier. 

Vylučovaciu sústavu tvorí pár kardiálnych metanefrídií (Bojanových orgánov), ktorých nefrostómy odvádzajú metabolity z dutiny perikardu.

Rozmnožovanie a vývin 
Lastúrniky sú pôvodne gonochoristy, no vyskytujú sa aj hermafrodity. Párové gonády v primitívnejších prípadoch ústia do metanefrídií, u fylogeneticky vyšších majú vlastné vývody. Gonády nemajú žiadne akcesorické zariadenia ani kopulačný orgán, k oplodneniu dochádza vo vode. Vývin
je nepriamy cez larvu typu veliger, u Unionoidea cez glochídium.

Systematika 
Poznáme asi 10 000 druhov lastúrnikov. Delia sa na 8 radov, z nich však 6 je výlučne morských.

 trieda: lastúrniky (Bivalia, Lamellibranchia) 
 rad: Palaeotaxodonta
 rad: Cryptodonta
 rad: vláskožiabrovce (Pteriomorpha)
 rad: korýtka/škľabky/vidlozubovky (Schizodonta)
 rad: rôznozubovky (Heterodonta)
 rad: bezzámkovky (Adapedonta)
 rad: Anomalodesmata
 rad: priehradkožiabrovky (Septibranchia)

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

 
Schránkovce
Mladá Boleslav

Mladá Boleslav () je štatutárne mesto v Česku v Stredočeskom kraji.

Leží zhruba  severovýchodne od Prahy, s ktorou je spojená diaľnicou D10. Má viac ako 43 000 obyvateľov. Svojou zástavbou sa zrástla so susedným malým mestom Kosmonosy.

Mladú Boleslav založil Boleslav II. ako kráľovský hrad v 2. polovici 10. storočia. V 16. storočí tu mala významné centrum Jednota bratrská. V 19. storočí tu bola založená automobilka Laurin & Klement, dnešná Škoda Auto.

Rodáci 

 František Gellner (* 1881 – † 1914), básnik, prozaik, karikaturista a maliar
 Jan Konůpek  (* 1883 – † 1950), grafik, maliar, ilustrátor a rytec
 Boleslav Vomáčka (* 1887 – † 1978), hudobný kritik a skladateľ
 Adina Mandlová (* 1910 – † 1991), filmová herečka
 Karel Mareš (* 1927), textár, skladateľ a režisér
 Eva Bosáková  (* 1931 – † 1991), športová gymnastka, olympijská víťazka, trojnásobná majsterska sveta
 Přemysl Sobotka (* 1944), predseda Senátu Parlamentu ČR
 Vladimír Michálek (* 1956), scenárista a filmový režisér
 Jan Železný (* 1966), oštepár, svetový rekordér, trojnásobný majster sveta a trojnásobný olympijský víťaz
 Martin Havlát (* 1981), hokejista, člen NHL
 Radim Vrbata (* 1981), hokejista, člen NHL

Partnerské mestá 
  Dieburg, Nemecko
  King’s Lynn, Spojené kráľovstvo
  Pezinok, Slovensko
  Vantaa, Fínsko

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam miest v Česku
 Zoznam obcí v Česku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Mladá Boleslav – Czech.cz, oficiálny portál Českej republiky
 Regionální muzeum
 Dějiny boleslavského hradu
 Youtube-kanál o historii Mladé Boleslavi
 Článek o vývoji názvu a vzťahu so Starou Boleslavou
 Staré fotografie z Mladé Boleslavi a jejího okolí

 
Mestá v Česku
Okres Mladá Boleslav
Okresné mestá v Česku
Štatutárne mestá v Česku
Mestské pamiatkové zóny v Česku
Sídla na Jizere
Vláskožiabrovce

Vláskožiabrovce (Pteriomorpha, Pteriomorphia, Filibranchia) je rad lastúrnikov. Ich nitkovité žiabre visia voľne do plášťovej dutiny. Majú mohutnú byssovú žľazu, výlučkom ktorej prisadajú na dno. Napriek tomu viaceré druhy majú na okraji plášťa oči – u niektorých (Pecten) sú to dokonca primitívne komorové oči so šošovkou. 

Rozdelenie do čeľadí je neustálené, preto si uvedieme len najznámejšie druhy:
arka bájna (Arca noae) a hrebeňovka jakubovská/hrebenatka jakubská (Pecten jacobaeus) žijú v Stredozemnom mori, hrebenatka pontická (Pecten ponticus) žije hojne v Čiernom mori. Perlotvorka morská/perlorodka morská (Meleagrina (= Pteria) margaritifera) sa kedysi hromadne chovala kvôli perlám na pobreží Indického a Tichého oceána. K jedlým druhom patrí stehnovka nádherná (Pinna squamosa) s kyjovitými lastúrami, dlhými až 1 m a slávka čiernomorská/slávka stredomorská (Mytilus galloprovincialis), obe zo Stredozemného mora. Vyhľadávané sú najmä ustrica jedlá (Ostrea edulis) z celého pobrežia Európy a slávka jedlá (Mytilus edulis) z morí severnej Európy.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Lastúrniky
Kopýtkovité

Kopýtkovité alebo túlavcovité (Dreissenidae) je čeľaď lastúrnikov z radu Heterodonta. Predstavujú prechodnú skupinu medzi morskými a sladkovodnými lastúrnikmi. Vývin prebieha cez zvláštnu trochofórovú larvu so základmi oboch lastúr. 

Na južnom Slovensku sa v riekach miestami hojne vyskytuje kopýtko prirastené (Dreissena polymorpha). Tento lastúrnik, ktorý žil pôvodne v Čiernom a Kaspickom mori, vďaka lodnej doprave a vodnému vtáctvu iba nedávno (v 19. storočí) rozšíril svoj areál do európskeho vnútrozemia. Ako jediný lastúrnik v našej faune prisadá k podkladu výlučkom byssovej žľazy.

Rody 
 Dreissenida - kopýtko/túlavec
 Mytilopsis
 Congeria

Iné projekty

Externé odkazy
 

Lastúrniky
Kôstkovité

Kôstkovité (Sphaeriidae) je čeľaď lastúrnikov z radu Heterodonta. Majú menšie okrúhle až vajcovité lastúry a sú to živorodé hermafrodity. Vývin je priamy. Vo väčších riekach žije kôstka riečna (Sphaerium rivicola), veľká asi 2 cm. V riekach a potokoch žije asi 10 drobných druhov z rodu hrachovka (Pisidium).

Iné projekty

Externé odkazy
 

Lastúrniky
Bezzámkovky

Bezzámkovky (Adapedonta) je rad lastúrnikov. Ich schránka je pretiahnutá, bez uzáveru (cardo). Patria sem iba morské druhy, napr. pošvica americká/pošvovka (Ensis directus) zo Stredozemného mora. Zaujímavou adaptáciou je schopnosť vŕtania niektorých druhov – tieto majú schránku sčasti redukovanú. Hugáň lodný/vŕtačka lodná/šášeň lodný (Teredo navalis) sa ostrými okrajmi redukovanej lastúry zavrtáva do lodí a drevených stavieb na pobreží, miestami robí veľké škody. Iné druhy vŕtajú do vápencových skál. Produkujú kyslý sekrét, ktorý naleptáva a rozpúšťa vápenec. Na európskych pobrežiach je to hlavne vŕtavec prstovitý (Pholas dactylus).

Externé odkazy 
 

Lastúrniky
Zavodoukovsk

Zavodoukovsk je mesto v Rusku, administratívne centrum Zavodoukovského rajónu Ťumenskej oblasti.
Leží na rieke Veľký Uk (prítok Tobola).

Dejiny 
Prvá zmienka o dedine Ukovskaja pochádza z roku 1729. V roku 1787 dedina dostala názov Zavodoukovsk. Názov dediny možno dešifrovať ako „Závod na Uke“, a je spojený s výstavbou pálenice v roku 1750. Na začiatku 20. storočia pri budovaní železnice Ťumeň-Omsk vzniká stanica Zavodoukovskaja. V roku 1941 Zavodoukovsk poberá status robotníckej osady. V rokoch druhej svetovej vojny bola do Zavodoukovska evakuovaná Voronežská továreň na lietadlá. V roku 1960 Zavodoukovsk dostal status mesta, v roku 1965 sa stal oblastným centrom.

Mestá v Rusku
Zero Instruction Set Computer

Zero Instruction Set Computer, skrátene ZISC (doslova počítač s nulovou inštrukčnou sadou) je technológia priemyselných čipov založená na „pattern matching“ technológii. Názov vychádza z paralely k RISC procesorom s redukovanou inštrukčnou sadou, pričom ZISC nemajú žiadnu inštrukčnú sadu v klasickom slova zmysle.
ZISC je technológia založená na umelých neurónových sietiach. 

Prvá generácia ZISC čipov obsahovala 36 nezávislých umelých neurónov. Každá z týchto buniek porovnáva vstupný vektor s podobným vektorom uloženým v pamäti. Ak sa vstupný vektor zhoduje s vektorom v pamäti, neurón excituje výstupný signál.

Pozri aj 
 RISC
 CISC
 Umelá neurónová sieť

Mikroprocesory
Lodičky (taxón)

Lodičky alebo (novšie) lodienky (Nautiloidea alebo niekedy Tetrabranchiata (v užšom zmysle)) je taxón (spravidla podtrieda, niekedy rad) štvoržiabrých hlavonožcov.

Systém (pozri aj hlavonožce)
Lodičky v užšom zmysle:
a):
?†rod Ugooloceras
?rad† Pteroconitida
?čeľaď †Pteroconitidae
?rad †Trigonocertida
?čeľaď †Trigonoceratidae
čeľaď† Pteroconitidae
rad: lodienkotvaré (Nautilida)
podrad: † Rutocerina
...
podrad  † Lirocerina
...
?podrad † Tainoceraroidea
...
?podrad † Clydonautiloidea (Clytonautilina)
...
podrad Nautilina:
čeľaď: † Syringonautilidae
?čeľaď: † Eutrephoceratidae
čeľaď lodičkovité (Nautilidae)
b) V inom chápaní zahŕňajú a) + Onocerida, sú teda totožné s taxónom Nautilomorphi (Nautilida)

Lodičky v širšom zmysle sa definujú veľmi rôzne, napríklad:
a) podľa BioLibu resp. CephBase (systém očividne nie je úplný):
rod Aipoceras †
rod Ascoceras †
rod Cimomia †
rod Cycloceras †
rod Cyrtoceras †
rod Estonioceras †
rod Gomphoceras †
rod Oncoceras †
rod Ophioceras †
rod Orthoceras †
rod Paranautilus †
rod Placenticeras †
rod Pleuronoceras †
rod Pseudonautilus †
rod Tetragonoceras †
rod Trochoceras † 
rad † Ellesmerocerida
rad † Orthoceratida
rod Dawsonoceras †
rod Kionoceras †
rod Michelinoceras †
rod Spyroceras † 
rad † Oncocerida
rod Condradoceras †
rod Corbuloceras †
rod Octamerella †
rod Oonoceras †
rod Ptenoceras † 
rad † Discosorida
rod Phragmoceras † 
rad † Barrandeocerida
rod Lituites †
rod Peismoceras † 
rad lodienkotvaré (Nautilida)
rod Aturia †
rod Cenoceras †
rod Domatoceras †
rod Eutrephoceras †
rod Germanonautilus †
rod Hercoceras †
rod Hercoglossa †
rod Liroceras †
rod Permodomatoceras †
rod Pseudaganides † 
čeľaď lodienkovité/lodičkovité (Nautilidae)
b) tradične: všetky hlavonožce okrem amonitov a dvojžiabrovcov

Lodičky (Nautiloidea) v najširšom, zriedkavom, zmysle zodpovedajú taxónu Palcephalopoda v širšom zmysle, ktorý (vo fylogenetickom členení) zahŕňa takmer všetky hlavonožce.

Charakteristika lodičiek v širšom zmysle b) 

Ich vývoj sa začal v kambriu, pred viac ako 500 miliónmi rokov. 

Vo forme fosílií sa nám zachovali schránky mnohých rodov, napr. Cyrtoceras, Orthoceras, Ascoceras a i. Za východiskový typ schránky sa považuje cyrtocerakoidný typ, ktorý má tvar mierne zahnutého rohu. Z neho sa odvodzuje ortocerakoidný typ („roh“ je vystretý do priamky) alebo nautiloidný typ so schránkou zavinutou do špirály. Do dnešných čias prežil jediný rod Nautilus s piatimi druhmi.

Iné projekty

Externé odkazy
 
 pozri odkazy v článku hlavonožce

 
Hlavonožce
Zlomok (matematika)

Zlomok označuje v matematike podiel dvoch výrazov. Zlomok, ktorý obsahuje iba celé čísla, sa nazýva racionálne číslo. Zápis pomocou zlomkov je vhodný na prevádzanie elementárnych úprav zložitejších výrazov.

Zlomok sa zapisuje v tvare  alebo . Výraz  sa nazýva čitateľ, výraz  sa nazýva menovateľ a čiara medzi nimi sa nazýva zlomková čiara. Aby mal zlomok zmysel, nesmie byť  nula (nulou nie je možné deliť).

Počítanie so zlomkami 
Zlomky sa dajú sčítať, odčítať, násobiť a deliť, dokonca i umocňovať.

Ak navyše , potom

Dva zlomky  a  majú rovnakú hodnotu vtedy a len vtedy, keď  (tzn. ich podiel je 1).

Pri prevádzaní zložitejších operácií na zlomky sa zlomok  správa ako , takže napríklad

Referencie 

Aritmetika
Biedermeier

Biedermeier bolo obdobie neskorého klasicizmu v stredoeurópskom umení; celkový životný štýl stredných vrstiev ponapoleonskej a predmarcovej doby prvej polovice 19. storočia (1815 – 1845/1848) v strednej Európe.

Životný štýl stredných vrstiev bol poväčšine vzdialený od romantizmu a skôr bol ešte pod vplyvom puritanizmu pietizmu (v katolíckom a protestantskom zafarbení) z 18. storočia. Bol to životný štýl, kde city sa starostlivo kontrolovali a pôžitky uvážlivo obmedzovali.

Meštianstvo sa snažilo zachovať si starú idylu duševnej pohody alebo aspoň jej zdania, a to tak vzhľadom interiérov (solídny a elegantný nábytok bez výstrelkov, vychádzajúci z klasicistických vplyvov, uprednostňujúci účelnosť a estetický účinok konštrukcie, rozvoj bytového textilu, maľovaný porcelán, sklo a podobne, záľuba v ilúzii útulnosti, v kvetoch), ako aj kultúrnym obzorom. V  maliarstve prevažujú mestské veduty, žanre, portrétne miniatúry, v sochárstve antikizujúca drobná plastika. V  hudbe bol idolom tohto obdobia J. N. Hummel. Čoraz viac bol populárny valčík, hlavne vplyvom Lannera a Johanna Straussa st.

Vonkajší chod života meštianstva vykazoval iba stopy romantických vplyvov.

Odev v štýle Biedermeieru 
Tento odevný štýl vznikol vo Viedni a vďaka Viedenskému kongresu (1814) sa rozšíril do celého sveta. Bol typickým odevom pre mešťana nielen vo Viedni, ale aj na Slovensku (Uhorsko).

Mužský meštiansky odev – Spočíval v predpísanej uniforme pre zemanov aj mešťanov. Základom mužského odevu bol oblek s bielou košeľou. Táto košeľa mala veľmi vysoký golier, ktorý sa vystužoval škrobením. Na vrch tohto odevu muži nosili kabát, ktorý sa nazýval Atila, mal na sebe zdobenie hodvábnymi šnúrami (lampasy) a na zapínanie hodvábne gombíky. Nohavice boli úzke a tenké (nevýhoda v zimných obdobiach). Tento odev bol doplnený o čierne vysoké čižmy a čierny nízky klobúk alebo cylinder. Neskôr sa tento odev prestal na Slovensku nosiť, pretože pripomínal maďarský charakter.

Ženský meštiansky odev – Základom línie sa stal výrazný osí pás a poklesnuté plecia. Mohutné rukávy sa všívali do živôtika nižšie ako bolo prirodzené a živôtik bol vystužený kosticami. Osí pás zvýrazňovala veľká sukňa. Ako pokrývku hlavy ženy nosili cylindre, najmä k jazdeckým príležitostiam. Staršie ženy nosili na hlave čepce. Mlade slečny sa zdobili perlami a výšivkami z flitrov do kvetinových a prírodných ornamentov. Topánky, ktoré dámy nosili boli ploché a nízke, dokonca sa podobali dnešným balerínam. Častým doplnkom boli aj rukavičky alebo vejár.

Referencie

Externé odkazy 
 www.biedermeier.sk
 

 
Architektonické štýly
Medzinárodná únia geologických vied

Medzinárodná únia geologických vied (), skr. IUGS, je medzinárodná, nezisková organizácia venujúca sa cezhraničnej spolupráci v oblasti geológie. Bola založená v roku 1961, v súčasnosti zastupuje geológov zo 117 krajín sveta. Sídlom sekretariátu IUGS je geologická služba Nórska (NGU) v Trondheime v Nórsku.

IUGS podporuje štúdium geologických problémov, hlavne s celosvetovým dopadom, taktiž zabezpečuje medzivedeckú spoluprácu s inými vednými odbormi. Taktiež je organizátor Medzinárodného geologického kongresu, ktorý sa koná každé štyri roky. IUGs spolupracuje s UNESCO na IGCP (International Geoscience Programm).

Pozri aj 
 Zoznam geovedných organizácií

Externé odkazy 
 Webstránka IUGC
 Webstránka sekretariátu v NGU
 Webstránka IGCP

Geologické organizácie
Desaťramenné dvojžiabrovce

Desaťramenné dvojžiabrovce (iné názvy: desaťramenné, desaťramenatky, sépie/sépiotvaré, desaťnohy; lat. Decapodiformes, Decembrachiata, Decabrachia, Decabrachida, Decapoda) sú taxón (nadrad, rad a pod.) dvojžiabrých hlavonožcov. 

Majú 10 ramien: 8 kratších a 2 predĺžené, ktoré sú na konci lyžicovito rozšírené a len tu majú prísavky, prípadne háčiky. Dve dlhšie ramená sú čiastočne zatiahnuteľné do zvláštnych pošiev. Schránka je zmenšená, ale ešte zachovaná. Je prerastená plášťom, takže sa dostáva do vnútra tela, kde sa stáva súčasťou oporného systému (ligament je však z tohto aspektu dôležitejší). Plášť vytvára po bokoch tela plutvovité prívesky alebo lem.

Systematika 
Pozri pod dvojžiabrovce.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Hlavonožce
Bissau

Bissau je prístavné, najväčšie a hlavné mesto Guiney-Bissau. Žije tu približne 492 004 obyvateľov (2015).

Dejiny 
Vzniklo v roku 1687 ako portugalská opevnená pošta a centrum obchodovania s otrokmi . V roku 1941 nahradilo mesto Bolama. Mesto má medzinárodné letisko, je sídlom malej univerzity a výskumného ústavu. Počas občianskej vojny v krajine (1998 – 1999) bola veľká časť mesta zničená a väčšina obyvateľstva utiekla do vnútrozemia. Na začiatku 21. storočia, sa pomalým tempom obyvateľstvo z veľkej časti vrátilo.

Partnerské mestá 
 Águeda, Portugalsko
 Dakar, Senegal
 Praia, Kapverdy
 Taipei, Taiwan

Referencie

Externé zdroje 

 portál britannica.com (anglicky)

Iné projekty 

Mestá v Guinei-Bissau
Hlavné mestá v Afrike
Prístavné mestá Atlantického oceánu
Garapan

Garapan je najväčšie sídlo, hlavné mesto a centrum turistického ruchu na ostrove Saipan, ktorý je súčasťou amerického pridruženého štátu Severné Mariány v súostroví Mariány v západnej časti Tichého oceánu. 

Má rozlohu zhruba 2,40 km² a žije tu 5 525 obyvateľov (odhad 2020).

História 
História mesta sa  začína od španielskym koloniálnym obdobím, keď boli ľudia Chamorro násilne presídlení z iných ostrovov a následne ubytovaní pred ich presunom na Guam. Nútený presun ľudí Chamorros na Guam bol dokončený v roku 1749 a ostrov Saipan bol zaznamenaný ako neobývaný.

Názov dediny Garapan je odvodený od refaluwaschského (karolínskeho) mena Arabwal (Gharabwan), ktorý je pomenovaný podľa viniča so srdcovitými listami, ktorý na tamojšej pláži našla skupina zo Satawalu, ktorá sa sem prišla usadiť okolo roku 1815. 

Dedinu si vybralo Japonské impérium, v roku 1920 keď získalo mandát na južné moria od Spoločnosti národov, ako hlavné mesto Mariánskych ostrovov. 

Za vlády Nanyo Kohatsu Kabushiki Kaisha sa mesto rýchlo rozvinulo. Vznikla škola, nemocnica, súdna budova, banka, mieste noviny, kino a mnohé iné verejné budovy.

V polovici 30. rokov 20. storočia mal Garapan približne 14 000 obyvateľov, väčšinou Japoncov a etnických Kórejčanov, Taiwancov a Okinawanov, a bol prezývaný „Tokio južných morí“. Táto prosperita, však trvala iba do roku 1944, keď bol Garapan v bitke pri Saipane úplne zničený. 

Tí, ktorí bitku prežili, boli po kapitulácii Japonska násilne repatriovaní na japonské ostrovy a ruiny Garapanu zostali neobývané až do konca 60. a 70. rokov 20. storočia, kedy bola oblasť prestavaná na veľké rezortné hotely a byty určené na turistický rozvoj.

Niektoré z mála zostávajúcich štruktúr z japonského obdobia, ako napríklad nemocnica Nan'yo-cho Saipan, sú zachované v národnom registri historických miest. V súčasnosti je obec, ako aj Severné Mariány súčasťou zámorských území Spojených štátov amerických, vďaka čomu sú skutočne dôležité v každej sfére.

Referencie

Iné projekty 

Severné Mariány
Hlavné mestá
Kalmary

Kalmary alebo staršie kalmáry (Teuthida, Teuthoida sensu lato, Teuthoidea) sú rad desaťramenných hlavonožcov.

Charakteristika 
Rudiment ich schránky je ešte dosť veľký, takmer rovný. Dobre plávajú pomocou plutvovitých príveskov na bokoch. V Atlantiku a Stredozemnom mori je hojný kalmár obyčajný (Loligo vulgaris). Vo väčších hĺbkach Stredozemného mora žije Pyroteuthis margaritifera, má svetielkujúce orgány. Najväčšími bezstavovcami vôbec sú druhy z rodu Architeuthis (kalmar obrovský/krak obrovský - Architeuthis dux). Dosahujú až 20 m. Zdržujú sa zväčša vo väčších hĺbkach, preto ich aj námorníci vidia iba zriedka.

Systematika 

Existencia taxónu je sporná, je možné, že existujú len taxóny Mypsida a Oegopsida, alebo dokonca len Myopsida.

V slovenčine majú niektoré rody z podradu Oegopsina podľa Guttekovej rodové meno krak. Inak majú  rody z radu, pokiaľ vôbec majú slovenské meno, názov kalmar (kalmár).

Nasleduje systematika prevažne podľa Tree of Life (stav 04/2007) a Current Classification of Recent Cephalopoda (máj 2001).

Rad kalmary:
 podrad Myopsina (alebo rad Myopsida)
 čeľaď Australiteuthidae Lu, 2005 
 čeľaď kalmarovité (Loliginidae Lesueur, 1821) – vrátane taxónu pikfordovité(Pickfordiateuthidae)
 podrad  Oegopsina (alebo rad Oegopseida alebo Decapoda Leach, 1817) - existencia taxónu sporná, zaraďované aj ako jednotlivé čeľade priamo pod Decapodiformes 
 ?rod: Parateuthis, Thiele 1920
 rod:  Walvistheutis, Nelvis and Nikitina, 1986
 čeľaď: chytľanovité (Architeuthidae Pfeffer, 1900)
 čeľaď: kamasovité (Brachioteuthidae) Pfeffer, 1908
 čeľaď: grmanovité (Cranchiidae Prosch, 1847)
 čeľaď: Cycloteuthidae Naef, 1923 
 čeľaď: potlkeňovité (Gonatidae) Hoyle 1886
 čeľaď: kalmarcovité (Neoteuthidae) Naef, 1921
 čeľaď: gordanovité (Ommastrephidae Steenstrup, 1857)
 čeľaď: pazúrovcovité (Onychoteuthidae) Gray, 1847
 čeľaď: kamasovité (Thysanoteuthidae) Keferstein, 1866 
 ?nadčeľaď: Bathyteuthoida  – predtým zaraďované mimo Oegopsina
 čeľaď: hlbinárovité (Bathyteuthidae) Pfeffer, 1900
 čeľaď: galganovité (Chtenopterygidae) Grimpe, 1922
 (-) Chiroteuthoidea: 
 čeľaď: Batoteuthidae Young and Roper, 1968  - zaraďované aj pod Oegopsina
 čeľaď: naťahelovité (Chiroteuthidae Gray, 1849)
 čeľaď: Joubiniteuthidae Naef, 1922
 čeľaď: Magnapinnidae Vecchione and Young, 1998
 čeľaď: kamasovité (Mastigoteuthidae) Verrill, 1881
 čeľaď: promachovité (Promachoteuthidae) Naef, 1912
 (-) Enoploteuthoidea
 čeľaď: Ancistrocheiridae Pfeffer, 1912 – zaraďované aj pod Oegopsina
 čeľaď: martalúzovité (Enoploteuthidae) Pfeffer, 1900
 čeľaď: žižovité (Lycoteuthidae) Pfeffer, 1908
 čeľaď: martalúzovité (Pyroteuthidae) Pfeffer, 1912
 (-) Histioteuthoidea 
 čeľaď: hazušiarovité (Histioteuthidae) Verrill, 1881
 čeľaď: Psychroteuthidae Thiele, 1920
 (-) Lepidoteuthoidea 
 čeľaď: parutníkovité (Lepidoteuthidae Naef, 1912)
 čeľaď: taningovité (Octopoteuthidae Berry, 1912)
 čeľaď: kamasovité (Pholidoteuthidae) Voss, 1956

Iné projekty

Externé odkazy
Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy

Južná Georgia a Južné Sandwichove ostrovy (angl. South Georgia and the South Sandwich Islands) je zámorské územie Spojeného kráľovstva v južnej časti Atlantického oceánu. Do roku 1985 boli závislým územím Falkland. Nemá pôvodných obyvateľov, len prisťahovalcov.

Pozostáva z:
 ostrova Južná Georgia
 skupiny menších ostrovov Južné Sandwichove ostrovy

Iné projekty 

Ostrovy Spojeného kráľovstva
Ostrovy Atlantického oceánu
Zámorské územia Spojeného kráľovstva
Hamilton (Bermudy)

Hamilton je hlavné mesto Bermúd, zámorského územia Spojeného kráľovstva. Leží na ostrove Great Bermuda v západnom Atlantiku. Hamilton bol založený v roku 1790 a hlavným mestom sa stal v roku 1815.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 The Corporation of Hamilton 
 Hamilton Bermuda 
 City of Hamilton 
 City of Hamilton

Mestá na Bermudách
Hlavné mestá v Severnej Amerike
Santo Domingo (hlavné mesto)

Santo Domingo je hlavné a najväčšie mesto Dominikánskej republiky. Nachádza sa na ostrove Haiti pri pobreží Karibského mora pri ústí rieky Ozama. Mesto je známe ako „brána do Karibiku“.

Dejiny 

Zakladateľom mesta bol objaviteľ Bartolomej Kolumbus, mladší brat Krištofa Kolumba. V roku 1496 sa na tomto mieste vylodili Španieli a 5. augusta 1498 sa Santo Domingo stalo najstarším sídlom založeným Európanmi v Amerike. Bolo taktiež prvým sídlom Španielskej koloniálnej vlády v Novom svete. Pôvodne sa mesto volalo La Isabela, podľa kráľovnej Izabely I.

Pamiatky 

V meste sa z významných pamiatok nachádza katedrála (Catedral de Santa María la Menor), nemocnica, hrad (pevnosť Ozama), dom Kolumbovej rodiny a univerzita z roku 1538. Všetky tieto pamiatky sú najstaršie svojho typu na americkom kontinente. Historické centrum tohto koloniálneho mesta je od roku 1990 zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.

Doprava 
Mesto má metro a dve medzinárodné letiská Las Américas a La Isabela. Mesto je taktiež dôležitým prístavom. Do Santo Domingo mesta smerujú 3 z 5 diaľnic v krajine.

Iné projekty 

 
Mestá v Dominikánskej republike
Hlavné mestá v Severnej Amerike
Lokality Svetového dedičstva v Dominikánskej republike