Pseudo-Dionýzios Areopagita

Pseudo-Dionýzios Areopagita (iné mená: Pseudodionýzios Areopagita, Pseudo-Dionysios Areopagités, Dionýz Areopagita, Dionýz Areopagitský, Dionysius Areopagita, staršie: Pseudo-Dionýz Areopagita; ; * koniec 5. storočia, Sýria† začiatok 6. storočia) bol kresťanský novoplatonik pravdepodobne sýrskeho pôvodu, ktorý sa usiloval spojiť kresťanstvo s pohanskou filozofiou.

Identita 
Autora stotožňovali s Atéňanom Dionysiom zo Skutkov apoštolských 17,34, čo tvrdil Eusebios, neskôr ho považovali za zhodného s prvým biskupom Paríža (svätý Denis). Hoci prisúdenie k postave zo Skutkov apoštolov spochybnil už Hypatius z Efezu (okolo 520540) a na západe Pierre Abélard, bolo akceptované do 16. storočia. Datovanie a totožnosť autora spochybnili Laurentius Valla v roku 1457 a Erazmus Rotterdamský.

Autor mohol byť:
 Petrus Fullo
 Petrus Ibericus
 Severos z Antiochie
 niekto z okruhu Jána Scholastika, pripadne Ján Scholastikos
 Sargis (Sergios) z Réš΄ainá

Iný zdroj sumarizuje: [navrhované identity siahajú] „od učeníkov Prokla cez nechalcedónskych autorov po ortodoxných obrancov Chalcedonu“. Otázka autorstva však doriešená stále nie je.

Doba a miesto pôsobenia 
Autor pravdepodobne bol / pôsobil v rokoch / dielo vzniklo:
 v 6. storočí (okolo 520) v Sýrii
 okolo 500
 koniec 5. storočia alebo neskôr, pravdepodobne mních v Sýrii
 koniec 5. začiatok 6. storočia
 sýrsky kresťan, ktorý žil v Aténach, diela sú z prelomu 5.6. storočia
 sýrsky kresťan, ktorý sa pravdepodobne zúčastnil aténskych prednášok Prokla, diela vznikli medzi 482532
 grécky vzdelaný Sýran, prelom 5.6. storočia
 diela vznikli medzi 485 (Prokles ukončil svoje pôsobenie) a 518528 (prvá citácia Pseudo-Dionýza)
 sýrsky kresťan, dielo vzniklo pod Proklovým vplyvom
 diela pochádzajú z rokov 480530, autor bol žiak Prokla, pravdepodobne mních, ktorý žil v Sýrii, neskôr biskup
 asi sýrsky mních, dielo vzniklo v rokoch 480510

Spisy 
Ako jeho vlastné spisy, napísané pôvodne po grécky, platia dnes štyri traktáty:
 Περὶ τἣς οὐρανἰας ἰεραρχἰας - Peri tés uranias hierarchias, lat. De coelesti hierarchia (dosl. O nebeskej hierarchii)
 Περὶ τἣς ὲκκλησιαστικἣς ἰεραρχἰας - Peri tés ekklésiastikés hierarchias, lat. De ecclesiastica hierarchia (dosl. O cirkevnej hierarchii)
 Περὶ θείων ὁνομάτων - Peri theión onomatón, lat. De divinis nominibus (dosl. Božie mená)
 Περὶ μυστικἣς θεολογίας - Peri theión mystikés theologias, lat. De mystica theologia (dosl. Mystická teológia)
 10 listov

V týchto dielach spomína ďalších 7 diel, ktoré sa nezachovali, resp. ich vôbec nenapísal

Fiktívne diela 
 Αἰ θεολογικαἱ ὐποτυπὠσεις - Há teologikai hypotypóseis (dosl. Náčrt teológie)
 Ὴ συμβολικὴ θεολογἱα - Hé symboliké theologia (dosl. Symbolická teológia)
 Περὶ δικαίον καὶ θείον δικαστηρίον - Peri dikaion kai theion dikasterion (dosl. O spravodlivom a božskom súde)
 Περὶ νοητὣν καὶ αὶσθετὣν - Peri noétón kai aisthetón (dosl. O tom, čo je prístupné duchovnému nazeraniu a o tom, čo je vnímateľné zmyslami)
 Περὶ τὣν άγγελικὣν ίδιοτήτων καὶ τάξεον - Peri tón aggelikón idiotétón kai taxeon (dosl. O anjelských vlastnostiach a rádoch)
 Περὶ ψυχἢς - Peri psychés (dosl. O duši)
 Περὶ τὣν θείον ὔμνων - Peri tón theion hymnón (dosl. O božských hymnusoch)

Preklady

Do sýrčiny 
Sýrsky preklad diel Pseudo-dionýza vznikol iba niekoľko rokov po ich napísaní, teda asi začiatok 6. storočia, res. 6. storočie. Autorom bol Sargis (Sergios) z Réš΄ainá. Jeho preklad bol dosť voľný.

Do latinčiny 
Západu ich sprostredkovali opát Hilduin zo St. Denis (okolo 832), Johannes Scotus Eriugena, Iohannes Saracenus (okolo 1167), Robertus Lincolniensis a Ambrogio Traversari (1436). Z týchto textov, komentárov k nim a z ich parafráz sa zostavovali súbory, z ktorých najslávnejší a najrozšírenejší je Corpus Parisiense (Parížsky súbor), zostavený okolo 1250.

Do iných jazykov 
Po preklade do sýrčiny nasledovali všetky kultúrne jazyky vtedajšieho kresťanského Východu, teda napr. arabčina a arménčina a gruzínčina. Existoval aj preklad do staroslovienčiny, ktorý vznikol 9. / 10. storočí.

Význam 
Pripravoval cestu stredovekej mystike. Počas tisíc rokov bol jedným z hlavných zdrojov stredovekého myslenia, mal veľký vplyv na stredovekú teológiu.

Na rozdiel od Augustínovho novoplatonizmu, ktorý bol inšpirovaný hlavne Plotinom, je novoplatonizmus Pseudodionysiov viac poplatný Proklovi a vystupuje v čistejšej, pôvodnejšej podobe.

Pokúšal sa začleniť bohatstvo biblickej symboliky, ktorá je vyjadrená v kresťanskej liturgií do metafyzického a kozmického pozadia.

Jeho odkaz považujú za určitý gréckobyzantský prvok prekonávajúci bariéru vybudovanú medzi kresťanským Východom a kresťanským Západom, ktorú vytvorila veľká schizma. Pseudo-Dionysius nebol síce pre západnú racionalitu nikdy celkom prijateľný, ale napriek tomu v nej pôsobil - napospol skôr pod povrchom - ako trvale znepokojujúci a oživujúci ferment a korektív.

Filozoficky najvýznamnejšie dielo je Peri theión onomatón, lat. De divinis nominibus. Dionýzove diela spájali novoplatonizmus a panteizmus a rozlišujú medzi pozitívnou a negatívnou teológiou.

Poznámky

Referencie

Ďalšia literatúra 

 
 
 
 
 Pseudo-Dionysius the Areopagite. In: ZALTA, Edward N. (ed.). The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Spring 2014 Edition). Dostupné online. ISSN 1095-5054.
 Pseudo-Dionysius the Areopagite. In: The Internet Encyclopedia of Philosophy. Dostupné online. ISSN 2161-0002.

Pozri aj 
 apofatická teológia
 novoplatonizmus
 Augustín z Hippa
 Maximus Confessor

Externé odkazy 
 

Narodenia v 5. storočí
Úmrtia v 6. storočí
Sýrski filozofi