Železničná trať Ružomberok – Korytnica

|}

Železničná trať Ružomberok – Korytnica bola úzkorozchodná železničná trať, ktorá v rokoch 1908 až 1974 spájala mesto Ružomberok s nízkotatranskými kúpeľmi Korytnica.

Plány a projekty 
Obyvatelia Liptova sa od začiatku rozvoja železničnej dopravy na území Slovenska snažili o priame železničné spojenie Liptova so stredným a južným Slovenskom. Roku 1869 sa usilovali predstavitelia Liptovskej župy a mesta Ružomberka o to, aby uhorská severná železnica viedla z Lučenca cez Banskú Bystricu do Ružomberka. Magistrát mesta Ružomberok sa v apríli 1869 uzniesol, že poskytne na túto stavbu stavebné pozemky a stavebný materiál. Prípoj ku Košicko-bohumínskej železnici však postavili cez Turiec. Trať Zvolen – Vrútky otvorili v auguste 1872.

Koncom 19. storočia sa stala predmetom úvah, ale aj konkrétnych plánov, výstavba železnice z Banskej Bystrice do Ružomberka. Uvažovalo sa aj o železničnom spojení Ružomberka s Dolným Kubínom. V polovici 20. rokov 20. storočia je opäť na pretrase stavba železnice Banská Bystrica – Ružomberok. Podľa pôvodných plánov mala merať až 66 km. Roku 1927 intervenovali zástupcovia Banskej Bystrice, Ružomberka a Dolného Kubína a poslanci zo Slovenska u vlády, aby sa postavila železnica z Banskej Bystrice do Ružomberka a odtiaľ do Dolného Kubína. V rokoch 1943 a 1944 sa opäť ozývajú hlasy za postavenie tejto železnice. Kvôli vojne sa však tento projekt nerealizoval. A v období socializmu už tento projekt nebol na programe dňa.

Výstavba železnice 
Už roku 1898 sa uvažovalo využiť stavebné plány železnice Banská Bystrica – Ružomberok na postavenie železnice Ružomberok – Korytnica. Roku 1906 bola založená akciová spoločnosť Miestna železnica Ružomberok – Korytnica iniciátormi projektu boli Korytnický lekár Dr. Jozef Ormai a železničiar Štefan Angyal. Stanovy akciovej spoločnosti boli schválené 12. decembra 1906. Jej cieľom bolo postaviť železnicu na prepravu dreva a na osobnú dopravu pre prepravu kúpeľných hostí do kúpeľov v Korytnici. Pôvodný projekt s normálnym rozchodom (1 435 mm) sa napokon nerealizoval. Schválený bol nakoniec variant s úzkym rozchodom (760 mm). Tento fakt však znamenal súdny proces mesta Ružomberok s vládou Budapešti, ktorá musela vrátiť subvencie, ktoré mesto prispelo na normálny rozchod.

Oproti pôvodnému plánu bol spoločnosťou Mandel a Révész realizovaný len 23,564 km dlhý úsek z Ružomberka údolím riečky Revúcej a Korytnickou dolinou do kúpeľov Korytnica. Otvorenie Miestnej železnice Ružomberok – Korytnica bolo 5. júna 1908. Spočiatku bola prevádzkovaná Košicko-bohumínskou železnicou, od roku 1921 ČSD. Posledným dňom prevádzky bol 28. september 1974 a následne bola unikátna trať vrátane zvršku zlikvidovaná, aby ustúpila rozvíjajúcej sa automobilovej doprave.

Zastávky na trati 
Trať mala 9 zastávok a dĺžku 24 km.

Stanice a zastávky na trati:

(posledný názov / km poloha / pôvodný názov):
 Ružomberok = km 0,000 / Ružomberok
 1. Ružomberok malá stanica = km 2,266 / Ružomberok papiereň
 2. Ružomberok-Biely Potok = km 5,427 / Biely Potok
 3. Ružomberok-Trlenská = km 6,652 / Trlenská dolina
 4. Ružomberok-Jazierce = km 7,976 / Biely Potok papiereň
 5. Ružomberok-Podsuchá = km 11,420 / Somsichov prameň
 6. Liptovská Osada = km 15,279 / Osadianska píla
 7. Liptovská Osada obec = km 16,436 / Osada obec
 8. Liptovská Osada-Patočiny = km 20,549 / Patočinská dolina
 9. Korytnica kúpele = km 23,467 / Korytnica kúpele

Lokomotívy a vagóny 
Ako prvá dodávala tri lokomotívy typu 51 pre železnicu budapeštianska fabrika MÁVAG. Počas prvej svetovej vojny boli premiestnené k Heeresfeldbahn a slúžili na trati Gardena Fleimstalbahn a vojenskú prepravu na Predných Dolomitoch. Po roku 1918 ostali lokomotívy v talianskom Tirolsku. Talianske štátne dráhy ich neskôr umiestnili na miestnu železničnú trať Mori – Arco – Riva v Trentine.

Prevádzka bola dočasne zachovaná vďaka lokomotívam z Borzsatalskej dráhy (dnes Ukrajina). Neskôr prišli lokomotívy triedy kkStB – rady U, ktoré boli na trati používané až do roku 1959. Od päťdesiatych rokov Česko-slovenské štátne dráhy jazdili na trati s dieslovými lokomotívami radu T47.0. Pre osobnú prepravu bolo nakúpených 10 nových vagónov typu Balm/u od ČKD Tatra. Po zrušení trate boli premiestnené do Jindřichovho Hradca, pre JHMD kde jazdia dodnes. Pôvodná parná lokomotíva U37.006 je ako pamätník umiestnená v parku pred železničnou stanicou v Ružomberku.

Snahy o obnovu trate 
Zrušenie trate v roku 1974 prinieslo vlnu nespokojnosti miestnych obyvateľov aj návštevníkov kúpeľov Korytnica. Po roku 1989 bolo niekoľko snáh zo strany mesta Ružomberok, miestneho občianskeho združenia a nadšencov trať obnoviť. V súvislosti s kandidatúrou na olympijské hry v roku 2002 na Slovensku, sa myšlienkou výstavby dopravného systému v Revúckom Podolí zaoberali aj ŽSR. Jednou z alternatív bola električka podobne ako vo Vysokých Tatrách. Posledná myšlienka obnovy pochádza z roku 2012.

V novembri na Svätú Katarínu 2017 bol po vyše 40 rokoch miestnymi nadšencami vypravený motorový vozeň M131.1 „Hurvínek“ na vyše 2 km trase Ružomberok – Ružomberok malá stanica. V roku 2018 sa čiastočne obnovila prevádzka na existujúcej 3,1 km trati zo stanice Ružomberok – Ružomberok malá stanica – Zápalkáreň pre letnú víkendovú dopravu konvenčným motorákom, s dreveným vozňom pre bicykle.

V prvej letnej sezóne 2018 Korýtko prepravilo spolu 7 100 ľudí. Z toho v letnej sezóne 5 600 cestujúcich a na mimoriadnej jazde 9. júna 2018 na Korýtkofeste ďalších 1 500 cestujúcich. Projekt "Korýtko vlakom bicyklom", za sebou už tri letné sezóny, kde spolu doteraz po meste previezol viac ako 16 000 cestujúcich.

Cyklokorytnička 

V lete 2016 bola otvorená cyklotrasa „Cyklokorytnička“, vybudovaná prevažne na telese zaniknutej úzkokoľajky.

Referencie

Literatúra

Pozri aj 
 Zoznam železničných tratí na Slovensku

Externé odkazy 
 História úzkokoľajnej železnice na webe mesta Ružomberok
 Po stopách Korytničky – článok na Vlaky.net (2015)

Ružomberok – Korytnica
Ružomberok – Korytnica
Ružomberok – Korytnica
Doprava v okrese Ružomberok
Doprava v Ružomberku
Liptovská Osada