joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Štrajk študentov vysokých škôl v Česku v roku 2022

Štrajk študentov českých vysokých škôl je trojdňový celorepublikový okupačný štrajk konaný v dňoch 14. až 17. novembra 2022 . Udalosť zaštiťovala organizácia Univerzity za klímu . Na vysokých školách prebiehal alternatívny program, workshopy, prednášky a premietanie filmov. Na niektorých fakultách študenti aj prespávali.

Iniciatíva Univerzity za klímu vznikla na jar 2019 v reakcii na stredoškolské hnutie Fridays for Future. Štrajk je súčasťou celosvetového hnutia End Fossil: Occupy . Štrajkom študenti reagujú na nečinnosť vlády v čase súbehu niekoľkých kríz naraz. Požadujú, aby vláda čo najskôr uskutočnila konkrétne kroky na dosiahnutie bezemisnej budúcnosti. Štrajk bol oficiálne zahájený v pondelok 14. novembra 2022 o 11:00 na Námestí Jána Palacha v Prahe. Po prednesení prejavov a podmienok sa študenti uchýlili na svoje domovské fakulty, kde prebiehal alternatívny program. Prvý deň dekan FSS MUNI Stanislav Balík zakázal prespanie študentom v budove fakulty s odôvodnením, že nevidí dôvod niečo také umožňovať a nechal zavrieť priestor átria, najväčšej miestnosti na fakulte. V priebehu dňa bola miestnosť opäť otvorená. Popoludní potom nechal v átriu odpojiť elektrinu, kúrenie a vypnúť wi-fi. Študenti však budovu neopustili. Dekan podľa štrajkujúcich študentov nevylúčil ani zásah polície. V podvečerných hodinách navštívil študentov ešte raz, ani potom nedošlo k dohode.

Zapojené fakulty

Praha 

 Filozofická fakulta Univerzity Karlovej
 Fakulta sociálnych vied Univerzity Karlovej
 Fakulta humanitných štúdií Univerzity Karlovej
 Právnická fakulta Univerzity Karlovej
 Prírodovedecká fakulta Univerzity Karlovej
 UMPRUM
 Filmová a televízna fakulta Akadémie múzických umení v Prahe
 Divadelná fakulta Akadémie múzických umení v Prahe

Brno 

 Fakulta sociálnych štúdií Masarykovej univerzity
 Janáčkova Akadémia múzických umení

 Fakulta výtvarných umení Vysokého učenia technického v Brne

Ďalšie mestá 

 Filozofická fakulta Univerzity Palackého
 Filozofická fakulta Univerzity Hradec Králové

Reakcia 
Podporu študentom vyjadrilo vedenie Filozofickej fakulty Univerzity Karlovej. Štrajk podporil pražský radný pre bývanie a transparentnosť Adam Zábranský (Piráti), novinár Radek Kubala, Ján Moláček alebo novinárka Apolena Rychlíková. So študentmi štrajkoval aj herec Břetislav Rychlík.

Z predsedov a predsedníčok vládnych strán sa k štrajku nikto nevyjadril. Minister školstva Vladimír Balaš (STAN) na otázku novinárov k štrajku uviedol, že je dobre, že študenti majú zodpovednosť za svoju budúcnosť. Europoslanec Mikuláš Peksa (Piráti) na svojom twitterovom účte uviedol, že s požiadavkami Univerzit za klímu súhlasí s jedinou drobnou výhradou.

Bývalý hovorca Ministerstva kultúry Petr Kukal študentov označil za neurotické deti a samotnú akciu za neomarxistickú.

Odkazy

Referencie 

Udalosti v 2022
2022 v Česku
Štrajky
Kyle MacLachlan

Kyle MacLachlan (; * 22. február 1959, Yakima, Washington, USA) je americký herec. Je známy vďaka postave Dalea Coopera, v televíznom seriály Twin Peaks a aj v jeho filmových spracovaniach.

Detstvo a mladosť 
MacLachlan sa narodil ako Kyle Merritt McLachlan (následne zmenil pravopis svojho mena, aby odrážal jeho škótsky pôvod), v meste Yakima, v štáte Washington. Má škótskych, cornwallských a nemeckých predkov. Vyrastal v Yakime ako najstarší z troch chlapcov. Jeho dvaja mladší bratia, Craig a Kent Jr., žijú v oblasti Seattlu. Jeho rodičia sa rozviedli v roku 1977.

MacLachlana priviedla k divadelnému herectvu jeho matka, keď sa stala riaditeľkou mládežníckeho divadelného programu pre tínedžerov, ktorý pomohla založiť v Yakime. Od 9 do 14 rokov sa venoval aj klasickému spevu a hral na klavír. Počas strednej školy vystupoval v divadelných hrách a v triednych muzikáloch, pričom účinkoval vo svojej prvej hre ako 15 ročný. V roku 1982 absolvoval s vyznamenaním BFA v odbore dráma na Washingtonskej univerzite.

Kariéra 
Prvým filmom, na ktorom MacLachlan pracoval, bol The Changeling  z roku 1980. Debutoval vo filme Duna z roku 1984, kde stvárnil hlavnú úlohu. V roku 1986 si zahral po boku Laury Dern, vo filme Modrý zamat, ktorý režíroval David Lynch. MacLachlan, naďalej spolupracoval s Lynchom, tentokrát na televíznom seriáli ABC, Twin Peaks, ktorý sa natáčal v rokoch 1990 až 1991. V televíznom seriály hral špeciálneho agenta Dalea Coopera, pričom si túto úlohu zopakoval v Lynchovom prequelovom filme Twin Peaks z roku 1992. MacLachlan, za svoj herecký výkon bol ocenený cenami Zlatý glóbus a Saturn Award.

V roku 1995 si MacLachlan zahral vo filme Showgirls, po boku Elizabeth Berkley a Giny Gershon. Film získal negatívne recenzie. 

V rokoch 2000 až 2002 mal MacLachlan opakujúcu sa úlohu v americkom televíznom seriáli Sex v meste, kde stvárnil bývalého manžela Kristin Davis. O rok neskôr, debutoval na Broadwayi v divadelnej inscenácii The Caretaker, kde sa objavil po boku Patricka Stewarta.

V roku 2006 stvárnil jednu z vedľajších úloh, v televíznom seriály Zúfalé manželky, kde účinkoval až do roku 2010. V neskorších častiach, sa objavil hosť. V rokoch 2014 a 2015 sa objavil v televíznom seriáli od Marvel Cinematic Universe Marvel's, Agenti S.H.I.E.L.D.. V roku 2017 si zopakoval rolu Dalea Coopera, v novom prevedení televízneho seriálu Twin Peaks.

Súkromný život 
V rokoch 1985 až 1989 tvoril pár s Laurou Dern, s ktorou si zahral vo filme Modrý zamat. v roku 1990 začal vzťah s jeho kolegyňou z televízneho seriálu Twin Peaks, Larou Flynn Boyle. V roku 1992, sa rozišli a MacLachlan, začal chodiť so supermodelkou Lindou Evangelistou. Ich vzťah sa skončil v roku 1998.

O rok neskôr sa stretol a nadviazal vzťah s publicistkou Desiree Gruber, s ktorou sa zosobášil v apríli 2002. Majú spolu syna, narodeného v roku 2008.

Iné projekty

Externé odkazy

Zdroj 

Filmoví herci USA
Televízni herci USA
Divadelní herci USA
Dabingoví herci USA
Osobnosti USA škótskeho pôvodu
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Absolventi Washington University in St. Louis
Eduardo Riedel

Eduardo Corrêa Riedel (narodený 5. júla 1969) que je 12. a súčasný guvernér Mato Grosso do Sul, zvolený 30. októbra 2022.

Kariéra 
V roku 2015 Riedel odstúpil z funkcie prezidenta a riaditeľa Famasul (2012-2014), pričom prevzal vedenie Štátneho sekretariátu pre vládu a strategické riadenie Mato Grosso do Sul vo vláde Reinalda Azambuju, v ktorej zostal do roku 2021.  

V roku 2022 kandidoval v štátnych voľbách v Mato Grosso do Sul na guvernéra a Barbosinha na viceguvernéra.

2. októbra 2022 mal 361 981 hlasov (25,16 %) a do druhého kola postúpil s kandidátom Renanom Contarom . 

30. októbra 2022 bol zvolený za guvernéra so ziskom 808 210 hlasov (56,90 %), pričom kandidátovi Renanovi Contarovi zostalo 612 113 hlasov (43,10 %). 
Jeho inaugurácia sa uskutoční 1. januára 2023.

Osobný život 
V roku 1994 sa oženil s Mônicou Moraisovou, s ktorou má dve deti: Marcela a Rafaela.

Referencie 

Žijúci ľudia
Narodenia v 1969
Brazílski politici
Slovenská basketbalová liga 2020/21

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2020/21 bol 29. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž odohralo iba 7 účastníkov, čo je historický najnižší počet v najvyššej súťaži. Je to o 2 účastníkov menej v minulej sezóne, ktorá sa kvli pandémii COVID-19 nedohrala. Pred sezónou Hracia komisia SBA rozhodla o tom, že pravidlo povinnosti aspoň jedného slovenského hráča na ihrisku sa ruší. Znižil sa aj maximálny počet cudzincov v jednom tíme z 6 na 5. Titul získal tím Spišskí Rytieri po víťazstve vo finálovom dueli s BK Patrioti Levice.

Systém súťaže 
Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Základnú časť odohrali tímy šesťkolovým systémom (3x doma a 3x vonku). Najlepších 6 tímov postúpilo do play-off s tým, že 2 najlepšie postúpili priamo do semifinále. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo finálovým duelom. Duel o bronz sa nehral, na 3. mieste skončil ten zdolaný semifinalista, ktorý skončil v tabuľke základnej časti vyššie. Štvrťfinálové duely sa hrali na 2 víťazné zápasy, zvyšné duely play-off na 3 víťazné zápasy. Do nižšej súťaže nezostúpil žiadny tím.

Účastníci 

Poznámky:
 Žilina kvôli finančným problémom nepodala prihlášku do SBL.
 Ďalším klubom, ktorý skončil kvôli finančným problémom, bol MBK Rieker Komárno.
 Pred sezónou zmenil klub so Spišskej Novej Vsi názov svojho tímu v SBL a vytvoril pre neho mediálnu značku Spyšskí Rytieri. Názov samotného klubu ostal nezmenený.
 Pôvodne mala štvorica tímovSpišská Nová Ves, Bratislava, Lučenec a Leviceúčinkovať aj v Alpsko-jadranskom pohári, ten sa napokon kvôli pandémii COVID-19 zrušil.

Výsledky

Základná časť 

V prípade rovnakého počtu bodov rozhodujú o konečnom poradí výsledky zo vzájomných zápasov.

Play-off 
Štvrťfinále

Semifinále

Finále

Pozn.: Boldom sú označené zápasy vyššie nasadeného družstva hrané doma.

Zostava majstra 
 hráči: Michal Baťka, Mário Ihring, Milan Nikolić, Delano Spencer, Marko Stevanović, Adam Antoni, Michal Čekovský, Tomáš Hasaj, Lukáš Krajňák, Tomáš Mrviš, Ivan Židzik, Filip Tchúr, Richard Zimmermann, Alex Javorský, Grant, Dressler, Dalibor Hlivák, Milan Lužaič, Jakubb Merešš
 tréner: Teo Hojć (počas sezóny nahradil Štefana Sviteka)

Konečné umiestnenie

Referencie

Pozri aj 
 Basketbalová extraliga žien 2020/21
 Basketbalová 1. liga mužov 2020/21

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Slovenskej basketbalovej ligy
 Oficiálna stránka Slovenskej basketbalovej asociácie

Zdroje 
 SBL 2020/21 na stránke Slovenskej basketbalovej ligy
 SBL 2020/21 na stránke basket.zoznam.sk
 Archív súťaží na stránke Slovenskej basketbalovej asociácie
 SBL 2020/21 na stránke eurobasket.com 
 SBL 2020/21 na stránke flashscore.sk

Basketbalová extraliga mužov
Basketbal v 2020
Basketbal v 2021
Šport na Slovensku v 2020
Šport na Slovensku v 2021
Výbuch rakety v Poľsku v roku 2022

K výbuchu rakety došlo v Poľsku 15. novembra 2022 okolo 15:40 SEČ v dedine Przewodów, ktorá je súčasťou obce Gmina Dołhobyczów ležiacej na východe Lubelského vojvodstva, približne 9 km západne od poľsko-ukrajinskej štátnej hranice. Incident nastal počas štvrtej vlny ruských raketových útokov na Ukrajinu, ktoré ruské ozbrojené sily spustili 10. októbra 2022 v rámci ruskej invázie na Ukrajinu.

Priebeh 
O incidente zrejme ako prvé médium informovalo regionálne Rádio Lubin. Približne o 17:54 uviedlo vyjadrenie hovorcu Okresného veliteľstva Hasičského zboru v Hrubieszowie staršieho kapitána Marcina Lebiedowicza, ktorý tvrdil, že v sušiarni v Przewodówe došlo k výbuchu následkom ktorého na mieste zahynuli dve osoby (Bogusław Woś a Bogdan Ciupek), pričom príčina výbuchu zatiaľ nie sú známa. Neskôr rádio doplnilo, že „[z] prvých správ sprostredkovaných príslušníkmi Okresného veliteľstva Hasičského zboru vyplývalo, že došlo k výbuchu traktora, ktorý vyšiel na váhu v areále sušiarne obilia“, no od miestnych obyvateľov už malo správy o prelete dvoch rakiet ponad dedinu. Prvotné správy prebralo a rozpracovalo poľské Radio Zet, ako aj ďalšie médiá. Krátko po 20:00 publikovala správu o incidente tlačová agentúra Associated Press, ktorá sa okrem informácií od poľských médií zakladala na vyjadrení nemenovaného vysokopostaveného amerického spravodajského dôstojníka potvrdzujúcom pád dvoch ruských rakiet na územie Poľska, ako aj na vyjadrení ďalšej osoby, ktorá uviedla, že „zjavne ruské rakety dopadli do Poľska približne 15 míľ [24 km] od ukrajinskej hranice“. O deň neskôr agentúra svoju správu opravila tak, že išlo len o jednu raketu ruskej výroby.

Okolo 21:00 mimoriadne zasadal Výbor vlády Poľskej republiky pre bezpečnosť a obranu a krátko po tom na tlačovom brífingu so základnými informáciami vystúpil hovorca poľskej vlády Piotr Müller a riaditeľ Úrad národnej bezpečnosti Jacek Siewiera, ktorí potvrdili, že poľskí štátni predstavitelia o tejto veci intenzívne rokujú s partnermi z Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO) a so Spojenými štátmi, pričom medzi možnými krokmi je aktivizovanie článku 4 Severoatlantickej zmluvy. Ministerstvo obrany Ruskej federácie už v tom čase poprelo, že by vykonávalo raketové nálety na ciele pri ukrajinsko-poľskej hranici..

Referencie

Poznámky 

Rusko-ukrajinská vojna
2022 v Poľsku
Outmen Skalica

História klubu :

http://askskalica.com/baseball

https://baseballskalica.weebly.com/ 

Bejzbalový klub v Skalici historicky patrí do roku 1993, keď skalický klub Outmen Skalica po prvý krát nastúpil do Slovenskej baseballovej ligy. Prvá zmienka o klube sa spomína ešte v roku  1987,- vtedy sa v meste začínalo so softbalom. Klub mal okolo 30 členov a ich prvé začiatky boli ako zo starej učebnice. Bez rukavíc, bez pálok, bez pravidiel.... Chlapci na Gymnáziu v Skalici prišli k informáciám o softbale úplne náhodne a pod vedením Jozefa Skálu, Tomáša Pardubského, Vladimíra Tančiboka  sa vtedy začal tento šport rozvíjať v meste Skalica.  Na začiatku chlapci chytávali loptičku do holých rúk, potom do robotníckych rukavíc. Na miesto pálky používali násadu od krompáča a ich prvé dresy boli poskracované montérkové a neskôr doktorské biele nohavice. Materiál nemali žiadny, ale chuť a odhodlanie mali veľké. 

Trénovalo sa na Základnej škole Saratovská vždy v sobotu a v nedeľu  od 10:00 -13:00. Potom sa išlo na kofolu a ďalšiu hodinu chlapci trávili debatou o tomto športe. Ich prvý turnaj bol v Trutnove na Mladých Bukoch a nazýval sa  ,, O metu mikrofora  ,, . Tam sa chlapci zoznámili s hráčmi z neďalekého Uherského Hradišťa respektíve Kunovíc. Nadviazali spoluprácu a od tej doby sa na turnaje pozývali navzájom.
Bukové vrchy (Bükk)

Bukové vrchy () je krasové a vápencové pohorie v Hevešskej župe v Maďarsku. Má rozlohu skoro  a je najväčšou súvislou lesnou oblasťou v Maďarsku. Veľkú časť od roku 1977 zaberá Národný park (Bükki Nemzeti Park). Je to jediné pohorie v Severomaďarskom stredohorí, ktoré nie je sopečného pôvodu. Najvyšší bod pohoria a zároveň tretí najvyšší vrch Maďarska je Szilvási-kő s výškou  

Bukové vrchy sa nachádzajú medzi Jágrom a Miškovcom. Pohorie dostalo svoj názov podľa rozsiahlych porastov buka lesného.

Najvyššie vrchy 
Vrchol Istállós-kő (959 m n. m.) bol dlho považovaný za najvyšší vrch Bukových vrchov. Podľa neoficiálnych meraní z roku 2014 je však vrchol Kettős-bérc vyšší961 m n.m. Meranie prebiehalo pomocou technológie na báze GPS, takže možnosť chyby je na rozdiel od starej triangulačnej metódy veľmi minimálna. Len čo to preukážu oficiálne merania, Kettős-bérc sa premenuje na Szilvási-kö. 

Ďalšie vrcholy: Bálvány (956 m.n.m.) a Tar-kő (949 m n.m.) a ďalších cca. 50 vrcholov sa týči nad 900 metrov, z toho 11 nad 950 – 959 m. V zozname 100 najvyšších maďarských vrchov má absolútnu väčšinu pohorie Bukové vrchy, keďže v zozname má 59 vrcholov.

Jaskyne 
Známych je tu viac ako 1 100 jaskýň, z ktorých viaceré je možné navštíviť bez akéhokoľvek školenia. Slávne jaskynné kúpele v Miskolctapolca sú napájané termálnym prameňom. 52 jaskýň je vysoko chránených. Nachádza sa tu niekoľko jaskýň obývaných pravekými ľuďmi, v ktorých sa našli významné nálezy. V Bukových vrchoch sa nachádza najhlbšia jaskyňa Maďarska, 274 metrov hlboká jaskyňa Bányász. Najdlhšou jaskyňou je jaskyňa István-lápai, ktorá je 5. najdlhšou jaskyňou v Maďarsku.

Geológia 
Pohorie Bukové vrchy geologicky tvorí samostatnú jednotku označovanú ako bükkikum, zaraďovanú k väčšiemu celku kompozitnej jednotky Pelso. Samotné bükkikum tvoria tri príkrovy, spodný bukkský parautochtón (príkrov Nagyfennsík) a nad ním ležiace príkrovy Kissfennsík a Mónosbél-Szarvaskő. Pohorie tvoria vrchnopaleozoické klastiká a hlavne triasové, menej jurské karbonáty (vápence, dolomity). Príkrov Mónosbél-Szarvaskő obsahuje relikty subdukčnej melanže s ofiolitmi (bazalty, dolerity a gabrá) ako aj sedimentami (ílovce, pieskovce).

Referencie

Externé odkazy 
 Bukové vrchy – informácie o Bukových vrchoch vrátane fotografií

Zdroj 

Pohoria v Maďarsku
Zväz československo-sovietskeho priateľstva

Zväz československo-sovietskeho priateľstva (skratky ZČSP, ZČSSP; , skratky SČSP, SČSSP) bola komunistická organizácia, zložka Národného frontu Čechov a Slovákov, zriadená s cieľom propagovať a vštepovať obyvateľstvu sovietizáciu a viazanosť na Sovietsky zväz. Podľa oficiálnych stanov predstavoval ľudovú, nestranícku organizáciu, ktorá má združovať občanov bez rozdielu politickej a náboženskej príslušnosti. Úlohou zväzu bolo rozvíjanie a prehlbovanie vzťahov medzi Československom a ZSSR, ako aj všestranná starostlivosť o rozvoj ich hospodárskych, kultúrnych a spoločenských stykov. Zväz propagoval Sovietsky zväz na rôznych úrovniach, organizoval zájazdy, besedy.

Zväz česko-slovensko sovietskeho priateľstva oficiálne vznikol na zjednocovacom zjazde vo februári 1948, keď došlo k zlúčeniu Zväzu priateľov ZSSR so Spoločnosťou pre hospodárske a kultúrne styky so ZSSR. Prvým predsedom bol Zdeněk Nejedlý.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Skeny členských legitimácií SČSP

Československo-sovietskeho priateľstva
Národný front Čechov a Slovákov
Spolky v Česko-Slovensku
Organizácie v Česko-Slovensku
Organizácie založené v 1948
Centrálny depozitár cenných papierov SR

Centrálny depozitár cenných papierov SR, a.s., (skrátene CDCP SR) je akciová spoločnosť pôsobiaca na kapitálovom trhu SR ako jediný subjekt určený pre vysporadúvanie obchodov s cennými papiermi na území Slovenska a  jej hlavnou úlohou je vedenie centrálnej evidencie cenných papierov, zabezpečovanie komplexných služieb pre cenné papiere, registruje ich emisie a vedie účty cenných papierov.

História 
Dňa  22. decembra 1992  vzniklo Stredisko cenných papierov SR Bratislava, a.s., (skrátene SCP SR) so sídlom  na Miletičovej ulici č. 3 v  Bratislave, a to podľa zákona 600/1992 Zb. o cenných papieroch, ktorý bol prijatý Federálnym zhromaždením ČSFR 2. decembra 1992. Od 19. marca 2004 pôsobilo SCP SR už podľa nového zákona 566/2001 Z.z. o cenných papieroch a investičných službách a ten platí so zmenami a doplnkami aj pre CDCP SR, na ktoré sa SCP SR premenovalo 7. januára 2004. Od 28. januára 2019 pracuje CDCP SR aj v súlade s Nariadením Európskeho Parlamentu a Rady (EÚ).  Jediným akcionárom CDCP SR je Burza cenných papierov v Bratislave, a to od 16. marca 2006.

Hlavné činnosti CDCP SR 

 prvotná evidencia cenných papierov v systéme zaknihovaných cenných papierov,
 poskytovanie a vedenie účtov cenných papierov na najvyššej úrovni ich hierarchie,
 prevádzkovanie systému vyrovnania transakcií s cennými papiermi,
 párovanie v rámci vyrovnania, smerovanie príkazov, potvrdzovanie obchodov, overovanie obchodov,
 poskytovanie informácií vyžadovaných právnymi predpismi, - vedenie zoznamu akcionárov listinných akcií na meno,
 služby  prideľovania a správy kódov LEI a  kódov ISIN,
 prevádzkovanie systému vyrovnania prostredníctvom platformy Target 2-Securities („T2S“).

Účastníci CDCP SR 
CDCP SR poskytuje svoje služby len cez účastníkov. Tí pozostávajú  z účastníkov systému vyrovnania  a z iných  trhových  infraštruktúr s prístupom do systému vyrovnania (napr.  Burza cenných papierov v Bratislave).

Referencie

Externé odkazy 
 webová stránka CDCP SR

Cenné papiere 
Podniky založené v 1992
Burza
Centrálne depozitáre
Dlhopis (cenný papier)
Obchodník s cennými papiermi
Nikomachos (maliar)

Nikomachos  () bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.
 
Nikomachos, maliar z Téb, pôsobiaci približne v polovici 4. stor. pred Kr., bol syn a žiak Aristóna (možno bol vnuk Aristeida). Podľa antických písomných správ patril k najvýznamnejším maliarom svojej doby.
 
Plínius uvádza, že medzi jeho žiakov patrili Filoxenos z Eretrie a Koroibos. Podľa Plínia maliari až do prahu helenistického obdobia poznali iba štyri základné farby (bielu, žltú, červenú, čiernu) a že aj napriek tomu umelci ako Apelles, Echión, Melanthios a Nikomachos dokázali vytvoriť nesmrteľné diela. Cicero naopak zaradil Nikomacha medzi maliarov, ktorí už používali všetky farby.
 
Medzi Nikomachove umelecké diela, z ktorých niektoré boli prevezené do Ríma, podľa Plínia patrili: Únos Persefony bohom podsvetia Hádom (prevezené do Ríma na Kapitol, vo svätyni 
Minervy, nad kaplnkou Iuventas), obraz bohyne Niké vezúcej sa do neba na kvadrige (štvorzáprahu), obraz božstiev Apolóna a Artemis, Kybelé (Magna Mater) sediaca na levovi, Mainády (bakchantky) a Satyrovia a obraz morskej obludy Skylly. Plínius tiež uvádza, že Nikomachovi sa pripisuje aj prvé zobrazenie Odysea v čiapke pileus a že žiadny iný maliar nebol od neho rýchlejší a uviedol príklad keď prijal objednávku od tyrana Aristrata zo Sikyónu, aby v určenom čase dokončil maliarsku prácu na pomníku, ktorý dal postaviť pre básnika Telesta, a keď Nikomachos prišiel krátko pred uplynutím tohto času, nahnevaný tyran mu pohrozil, že ho potrestá, ale on za niekoľko dní prácu s obdivuhodnou rýchlosťou a s vysokou umeleckou kvalitou dokončil. Plutarchos zaznamenal, že Nikomachos bol aj maliarom ženských portrétov, ktoré, ako sa zdá, maľoval nemenej zručne a uviedol tiež, že obrazy Nikomacha a verše Homéra majú okrem všeobecnej sily a krásy zvláštne čaro, lebo sa zdajú byť zhotovené dokonale s ľahkosťou a pohotovo.

Podľa antických zdrojov namaľoval aj portrét Antipatra (zrejme keď bol miestodržiteľom Macedónie, v rokoch 336 – 323 pred Kr.). Nikomachos údajne v krátkom čase namaľoval jeho portrét a vyžiadal si od neho vysokú sumu. Na klientove sťažnosti: „dostal si viac za tvoj obraz, keďže si ho namaľoval za pár dní“, Nikomachos odpovedal: „nenamaľoval som ho za štyridsať dní, kráľu, ale pracoval som na ňom štyridsať rokov, pretože som sa tak dlho učil, aby som mohol kedykoľvek rýchlo a s ľahkosťou maľovať“. 
 
Grécky archeológ Manolis Andronikos v roku 1977 vo Vergine objavil tri hrobky, ktoré dostali názvy Hrobka Persefony, Hrobka princa a Hrobka Filipa II.  Obsah „hrobky Persefony“ bol v minulosti vykradnutý, ale na bočných a zadných stenách pohrebnej komory sa zachovala nádherná séria nástenných malieb znázorňujúcich únos Persefony bohom Hádom. Maľba z „Persefoninej hrobky“ je niektorými znalcami považovaná za dielo Nikomacha. Zdá sa ale nepravdepodobné, že by maliar takého postavenia prišiel do Macedónie a maľoval tam obraz v relatívne malej hrobke, ale je celkom možné, že tieto maľby skutočne prezrádzajú vplyv Nikomachovho štýlu. Datovanie maľby do roku približne 340 pred Kr. zapadá do obdobia pôsobenia tohto umelca.

Referencie a bibliografia 

 
Maliari starovekého Grécka
Ruský Ďaleký východ

Ruský Ďaleký východ (rus Дальний Восток России) je ruský región nachádzajúci sa v severnej Ázii, v najvýchodnejšej časti Ruska. Tvorí časť ázijského Ďalekého východu a administratívne je spravovaný Ďalekovýchodným federálnym okruhom.

Geografia 
Rozlohou je Ďaleký východ najväčším regiónom Ruska, zaberajúc plochu 6 952 600 km2 (40% Ruska). Zo severu ho obmýva Severný ľadový oceán, Východosibírske more, zo severovýchodu Čukotské more, z východu Tichý oceán, Beringovo more, Ochotské more a z juhovýchodu Japonské more. Z juhu susedí s Mongolskom, Čínou a Severnou Kóreou. Okrem kontinentálnej časti svetadiela sú súčasťou regiónu aj Ľachovské ostrovy, Wrangelov ostrov, ostrov Sachalin a Kurilské ostrovy.

Povrch regiónu je veľmi hornatý. Na území Jakutska sa nachádza Aldanská plošina, na juh od nej Vitimská plošina, Jabloňový chrbát a Stanový chrbát. Na juhovýchode je situovaný Burejský chrbát a horské pásmo Sichote-Aliň. Severovýchodom regiónu sa tiahne Verchojanský chrbát, Čerského chrbát, Kolymské vrchy, Čukotské vrchy a Koriacke vrchy. Na polostrove Kamčatka sa nachádza Východný chrbát a Stredokamčatský chrbát. Kamčatka je taktiež spolu s Kaukazom seizmicky najaktívnejšou časťou Ruska. Nachádza sa tu vulkanický masív tvorený Kľučevskou sopkou, starovulkánmi Kameň, Bezymiannyj, Uškovskij, Zimina a komplexom Udina.

Najsevernejšie územie regiónu pokrýva tundra pozostávajúca z bezlesných rovín s obmedzeným rastlinstvom, zo živočíchov tu žije napríklad polárna líška a vlk sibírsky. Južne od oblastí tundry sa nachádza tajga, ktorá sa vyznačuje veľmi rozsiahlymi oblasťami ihličnatých lesov, rastie tu napr. borovica trpasličia a smrek sibírsky. Na juhu regiónu sa rozprestierajú veľké územia stepí.

Hospodárstvo 
Najväčšími hospodárskymi centrami sú Sachalinská oblasť, Prímorský kraj, Jakutsko a Chabarovský kraj, ktoré sú spolu zodpovedné sa viac než 80% HDP regiónu. Najvýznamnejšie je spracovanie dreva, petrochemický priemysel, ťažba uhlia a železnej rudy. Jakutsko sa vyznamenáva ťažbou diamantu, cínu a zlata. Dôležitý je aj rybolov, obchod s kožušinou a pestuje sa tu hlavne pšenica, ovos, sója a cukrová repa.

Demografia 
Podľa štatistík z januára 2022 žije na Ďalekom východe 8 091 244 obyvateľov, čo predstavuje 5,56% populácie Ruska. Väčšina obyvateľstva žije skôr na juhu regiónu pri hraniciach s Čínou. Majoritu obyvateľov tvoria etnickí Rusi, ďalej tu žijú napr. Jakuti, Koriaci, Tunguzi, Čukčovia, Židia.

Najväčšie mestá:
Vladivostok
Chabarovsk
Ulan-Ude
Čita
Komsomoľsk na Amure
Blagoveščensk
Jakutsk
Petropavlovsk-Kamčatskij

Referencie
Stráňanské sedlo

Stráňanské sedlo () je horské sedlo na pomedzí Spišskej Magury a Pienin. Leží nad Stráňanmi, približne  severozápadne od Starej Ľubovne.

Poloha 
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Spišskej Magury a jej geomorfologického podcelku Veterný vrch a južnom okraji Pienin. Od juhu je zovreté úpätím Horbáľovej (), severozápadne sa dvíha masív Kýčery (). Západné svahy odvodňuje potok Lipník v povodí Dunajca, východné potok Kamienka v povodí rieky Poprad.

Sedlo leží na území Prešovského kraja, okresu Stará Ľubovňa a zasahuje na územie obcí Stráňany a Kamienka. V sedle a jeho okolí sa nachádzajú zväčša lúky a pasienky a najbližšími sídlami sú spomínané obce; západne ležiace Stráňany a východne situovaná Kamienka. Územie na sever od sedla i cesty II/543 je súčasťou Pieninského národného parku, západná časť patrí do jeho ochranného pásma.

Prístup 
 po ceste II/543 cez Stráňany alebo Kamienku
 po  zelenej značke: 
 zo severného smeru od vrchu Vysoké skalky 
 od juhu z Vyšných Ružbách cez Horbáľovú

Referencie

Pozri aj 
 Spišská Magura
 Pieniny

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Priesmyky a sedlá na Slovensku
Spišská Magura
Pieniny
Stráňany (okres Stará Ľubovňa)
Kamienka (okres Stará Ľubovňa)
ZŠ Veľké Kostoľany

Škola v obci jestvovala od nepamäti a od roku 1866 bola umiestnená v dome pri kaplnke. Bola dvojtriedna, ale s veľmi malými triedami. Nevyhovovala, a preto sa presťahovala do obecného domu v susedstve Pavlovičovského domu. Táto stavba školu zastrešovala krátkodobo. Tiež nevyhovovala, preto obec v roku 1879 postavila novú dvojtriednu školu s učiteľským bytom (časť starého kultúrneho domu). Na počet žiakov dve triedy bolo málo a v roku 1897 vyšším nariadením obec pristavila ešte dve učebne, čím vznikla štvortriedka. Nastúpilo takmer tri desaťročia trvajúce vyjednávanie o druhu školy, či cirkevná alebo obecná škola. Učebne boli roztrúsené po celej obci – vyučovalo sa na 7 miestach a učitelia denne absolvovali maratónske kilometre medzi jednotlivými triedami.  

Nová budova školy (súčasná) bola otvorená 1.septembra 1959.V roku 1971 sa začala aj výstavba novej telocvične. V posledných rokoch školu navštevuje približne 400 žiakov, ktorí sú rozdelení do 18-tich tried.

Od 1. januára 1998 škola získava právnu subjektivitu a stáva sa samostatnou rozpočtovou organizáciou. V súčasnom období je zriaďovateľom školy obec Veľké Kostoľany. Riaditeľkou školy je Mgr. Ľudmila Koreňová. Vyučovacím jazykom je slovenský jazyk. Škola zabezpečuje dva stupne vzdelávania: primárne vzdelávanie na 1. stupni a nižšie stredné vzdelávanie na 2. stupni.

Zdroj 
 Koreňová, Ľ., Sokolovská, A., Liška, G., Jasencová, M., Ondrišová, D., Balážová, V., 2010: Základná škola 50 rokov. Dostupné online

Školy na Slovensku
Základné školy na Slovensku