joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Turček (vodná nádrž)

Turček je vodná nádrž s plochou 54 ha, ktorá je situovaná nad obcou Turček v okrese Turčianske Teplice na sútoku dvoch riek – Turiec a Ružová severovýchodne od Horného Turčeka. 

Slúži na akumuláciu vody na výrobu pitnej vody pre okresy Prievidza, Žiar nad Hronom a Martin. Jej zberné územie má rozlohu 29,5 km². Hrádza je vybudovaná ako kamenitá s návodným asfaltovo-betónovým tesnením. Vysoká je 59 m a v korune dosahuje dĺžku 287 m. Celkový objem nádrže je 10,8 miliónov m³ a zabezpečený vodárenský odber je 500 l/s. Zberné územie horného toku rieky Turiec a potoka Ružová sa vyznačuje vysokou kvalitou vôd, minimálnymi možnosťami ich znečistenia a až 95% vodnatosťou lokality na pitnú vodu. Do hrádze sú zabudované výškomerné krabice, ktoré slúžia na meranie jej sadania a zabudovaná je injekčná clona. Tá po napustení vody zabezpečila tesnosť podložia proti priesakom podzemných vôd. Spolu s nádržou Nová Bystrica je najmladšou vodárenskou nádržou na Slovensku.

Vedúcim stavby vodnej nádrže bol Jozef Zajonc, investorom š. p. Vodohospodárska výstavba, š.p. Bratislava a dodávateľom a. s. Váhostav Žilina. Stavba sa začala realizovať v roku 1993 a ukončila na jar roku 1996. 

Vodárenská nádrž Turček len čiastočne reguluje prietoky pod nádržou. Prietok na tokoch je prirodzený. Územie pozdĺž rieky Turiec nie je chránené proti povodniam, ani sídelná aglomerácia Martin - Vrútky.

Zdroje 

 časopis Hlas povodia č. 3/2005, ročník 25 ISSN 1336-4596 
Územný plán VÚC Žilinského kraja Vodné hospodárstvo

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na mape

Turček
Povodie Turca
Stavby v okrese Turčianske Teplice
Turček (okres Turčianske Teplice)
Svetový deň ochrany zvierat

Svetový deň ochrany zvierat alebo Svetový deň zvierat sa oslavuje 4. októbra. Prvýkrát bol oslavovaný v roku 1931 vo Florencii počas stretnutia ekológov.  Tento deň bol vybraný, pretože naň pripadá sviatok sv. Františka z Assisi, ktorý bol veľkým milovníkom zvierat a je patrónom zvierat a ekológov.

Referencie 

Svetové dni
Medzinárodné sviatky
4. október
Stredná priemyselná škola (Bardejov, Komenského 5)

Stredná priemyselná škola technická je stredná škola sídliaca na ulici Komenského 5 v Bardejove.

Bola zriadená 1. septembra 1950 ako Vyššia stavebná škola. Svoj dnešný názov dostala 1. septembra 2018.

Názvy školy sa menili takto:
 1950 Vyššia stavebná škola 
 1960 Stredná všeobecnovzdelávacia škola
 1953 Stredná priemyselná škola stavebná
 1974 Stredná priemyselná škola
 2018 Stredná priemyselná škola technická

Štúdium 
Na škole sa študujú nasledujúce odbory:
 Technické lýceum - bloky:
 ekonomický
 informatický
 strojársky
 elektrotechnický
 stavebný

 Technika a prevádzka dopravy
 Elektrotechnika
 Informačné a sieťové technológie
 Staviteľstvo

Vedenie školy 
 Riaditeľ: Ing. Jaroslav Bujda
 Zástupca riaditeľa pre technicko-ekonomickú činnosť: Ing. Jozef Prexta
 Zástupkyňa riaditeľa pre výchovu a vzdelávanie: Ing., Mgr. Helena Labancová

Externé odkazy 
 Stredná priemyselná škola v Bardejove

Stredné priemyselné školy na Slovensku
Školy v Bardejove
Juno Templová

Juno Violet Templová (; * 21. júl 1989, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka.

Filmografia

Iné projekty

Externé odkazy 
 Juno Temple CSFD
 Juno Temple Imdb
 JunoTemple.org

Osobnosti z Londýna
Anglické filmové herečky
Arena Omsk

Mnogofunkcionaľnyj sportivnyj komplex Arena Omsk (rus.Многофункциональный спортивный комплекс Арена Омск) v preklade Multifunkčný športový komplex Aréna Omsk bola multifunkčná hokejová aréna v meste Omsk. Bola otvorená v roku 2007. Kapacita arény je 10 318 miest na sedenie. Hrával tu hokejový klub KHL Avangard Omsk.

Iné projekty

Externé odkazy 
 profil na oficiálnej stránke
 hockeyarenas.net

Hokejové štadióny v Rusku
Šport v Omsku
Architektúra z 2007
Ledovyj dvorec Sokoľniki

Ledovyj dvorec „Sokoľniki“ () je zimný štadión v ruskom hlavnom meste Moskva. Bol otvorený 14. apríla 1956. Bol jedným z dejísk Letných olympijských hier 1980 (konal sa tu turnaj v hádzanej). Dnes slúži pre prípravu športovcov klubu Spartak Moskva v krasokorčuľovaní a hokeji. Je domácim štadiónom hokejového klubu KHL HC Spartak Moskva.

Referencie

Pozri aj 
 Kontinentálna hokejová liga
 Letné olympijské hry 1980

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka štadióna

Hokejové štadióny v Rusku
Šport v Moskve
Stavby v Moskve
Architektúra z 1956
Väzba (obal)

Väzba je nevyhnutnou ochrannou časťou knižného celku a dotvára jeho podobu. Knižnou väzbou rozumieme obal, ktorý má jednak knihu chrániť pred poškodením a jednak z jednotlivých listov vytvárať pevný celok, príp. ju tiež zdobiť.

Základné delenie knižných väzieb je na mäkké a tuhé. Tuhé väzby sú odolnejšie, ale ich výroba je náročnejšia a drahšia. Preto sa v poslednej dobe rozšírilo používanie mäkkých väzieb (paperback), čo umožnilo znížiť náklady na tlač kníh. Súvislosť je tu aj s poplatkami za autorské práva, ktoré sa môžu líšiť pre vydanie v mäkkej väzbe a v tuhej väzbe.
Ďalej sa mäkké i tuhé väzby delia podľa spôsobu spojenia na lepené a šité.

Mäkké väzby 
 Väzba V1 – Ide o najjednoduchšiu väzbu, spočívajúcu v tom, že jednotlivé listy sú vložené do seba, do obálky, a následne zošité. Listy môžu byť dávané do súborov, spojených spinkami, a tieto sú potom zošité dohromady.
 Väzba V2 – Spolu s V1 najrozšírenejší typ väzby. Na rozdiel od väzby V1 sú tu jednotlivé listy lepené.
 Väzba V3 – Väzba podobná V1 s tým rozdielom, že na zošitie sú používané zhora umiestnené spinky a celok sa potom upevňuje do obálky.
 Väzba V4 – Ide o mäkkú väzbu, ktorá sa svojimi parametrami blíži tuhej väzbe V8. Jednotlivé bloky sú v chrbte zošité tavnou niťou a tie následne klasicky zošité.

Tuhé väzby 
 Väzba V7 – Poloplátená väzba, knižné dosky sú potiahnuté papierom a chrbát knihy je potiahnutý plátnom, alebo iným vhodným materiálom.
 Väzba V8 – Tzv. celoplátená väzba, t. j z jedného materiálu. Na potiahnutie môže byť použitý papier (lakovaný, laminovaný...), alebo iné materiály, napríklad koža.
 Väzba V9 – Tuhá väzba s doskami z plastu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Článok o delení knižných väzieb
 Knižní vazba-řemeslo a umění Oldřich Vaněk-Svět tisku

Zdroj 
 

Knihy
Publikovanie
Žofínský prales

Žofínský prales je národná prírodná rezervácia v Novohradských horách v Čechách v Česku blízko hraníc s Rakúskom.

Dejiny 
Prírodná rezervácia Žofínský prales je spoločne s pralesom Hojná voda najstaršou rezerváciou v pevninskej Európe (staršia je rezervácia na ostrove Vilm v Baltickom mori). Založil ju roku 1838 gróf Jiří František August Buquoy na ploche 38,3 ha, avšak po prevzatí panstva jeho synom rozhodol lesný inžinier a taxátor W. Rolland o zmenšení plochy rezervácie na 1,7 ha, až v roku 1882 bol vydaný absolútny zákaz ťažby (do tej doby boli odtiaľ odvážané sucháre) a od roku 1888 sa plocha rezervácie opäť zvyšovala až na súčasnú rozlohu. V roku 1933 vyhlásilo vtedajšie ministerstvo školstva a národnej osvety Žofínský prales úplnou štátnou rezerváciou s výmerou 97,72 ha.

Súčasnosť 
Rozloha tejto rezervácie je 102 ha. Najstaršie stromy sú až 400 rokov staré. Od polovice 18. storočia sa na väčšine tohto územia vytvára prales bez akéhokoľvek zásahu človeka. Medzi stromami tu dominuje buk lesný, v menšom počte sa tu vyskytuje smrek a jedľa. Od roku 1991 je prales oplotený a neprístupný verejnosti. Do roku 1975 tu rástla Žofínská kráľovné jedlí (vek 425 rokov, obvod kmeňa 553 cm, celková výška 51 m, padla za prudkého nárazového vetra 6. januára 1975)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Žofínský prales

Zdroj 
 

Národné prírodné rezervácie v Česku
Pralesy v Česku
Martin Gajdoš

Martin Gajdoš (* 19. máj 1986, Košice) je slovenský hokejový obranca.

Klubový hokej 
Odchovanec košického hokeja. Za tento klub hral v mládežníckej kategórii v sezóne 2004/05 odohral prvý zápas v seniorskej kategórii za tím HK VTJ Trebišov v  1. lige. Ďalšiu sezónu začal síce v juniorke HC Košice, ale skončil ju v Humennom. V sezóne 2008/09 si odohral svoju extraligovú premiéru v klube HK Ardo Nitra. V sezóne 2009/10 dostal šancu v A mužstve Košíc.

Externé odkazy 
 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví obrancovia
Hráči HC Košice
Hráči HK Nitra
Osobnosti z Košíc
Ondrej Gmitter

Ondrej Gmitter  (* 27. jún 1988, Bardejov), je slovenský hokejový útočník.

Klubový hokej 
Hokejovo vyrastal v rodnom Prešove, za ktorý hral len za dorastenec a juiorku HC Košice. V sezóne 2008/09 odohral v 1.lige za klub HC 46 Bardejov.V sezóne 2009/10 debutoval v Slovenskej extralige v drese HC Košice.V tejto sezóne pôsobil aj vo farmárskom klube HC Košice v Bardejove.Po neuspešnej baraži o Tipsport ligu po sezone 2015/16 prestupil do Mshk Žilina tam odohral jednu sezonu 2016/17 a potom prestupil do novačikovskeho klubu tipsport ligi HC 07 Detva.

Externé odkazy 
 
 Profil na eliteprospects.com

Slovenskí hokejisti
Hráči HC Košice
Osobnosti z Prešova
Gerd Binnig

Gerd Karl Binnig (* 20. jún 1947, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) je nemecký fyzik a držiteľ štvrtiny Nobelovej ceny za fyziku (1986) za vynález vzorkovacieho tunelového mikroskopu (STM), ktorého nástupcom je aj AFM. O cenu sa delí spolu s Heinrichom Rohrerom (1/4) a Ernstom Ruskom (1/2), ktorý vynašiel elektrónový mikroskop.
 
Binnig študoval na Goetheho univerzite vo Frankfurte fyziku (pre túto sa rozhodol už v 10 rokoch), ale nebol si istý správnosťou svojej voľby, špeciálne štúdium teoretickej fyziky ho neuspokojovalo. Tu obhájil svoju dizertáciu a získal v roku 1978 titul Ph.D.. V tom istom roku ho jeho žena Lore Waglerová presvedčila k prijatiu práce v laboratóriách IBM v Švajčiarsku, kde sa podieľal na vývoji STM spolu s Rohrerom. V rokoch 1985–1986 sa presunul do Kalifornie, stále ako zamestnanec IBM. Potom sa stal na dva roky hosťujúcim profesorom Stanfordskej univerzity.

K princípu STM 
Princíp STM je založený na vlnovom charaktere elektrónov, na ktorý prvýkrát upozornil Louis de Broglie (tiež nositeľ Nobelovej ceny). Malá sonda mikrometrových rozmerov s ultra ostrým hrotom sa pohybuje vo vákuu pozdĺž povrchu vzorky a emituje prúd elektrónov. Aj tá najmenšia zmena vzdialenosti sondy od povrchu je zaznamenávaná. Potom je už len otázkou vhodného vzorkovania povrchu a následnej digitalizácie ako vytvoriť trojrozmerný obraz.

Referencie

Literatúra 
 Lubomír Sodomka, Magdalena Sodomková, Nobelovy ceny za fyziku, Praha : SET OUT, 1997. ISBN 80-902058-5-2

Externé odkazy 
 www.aldebaran.cz
 Lze zobrazit atomovou strukturu látky?
 Nobelova cena za rok 1986

Nemeckí fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
Johannes Georg Bednorz

Johannes Georg Bednorz (* 16. máj 1950, Neuenkirchen, Nemecko) je nemecký fyzik.

V roku 1987 dostal spolu s Karlom Alexandrom Müllerom Nobelovu cenu za fyziku za prácu v oblasti vysokoteplotnej supravodivosti, presnejšie za objav supravodivosti v keramických materiáloch.

Referencie

Externé odkazy 
 Pioneers in Electricity and Magnetism - Johannes Georg Bednorz, National High Magnetic Field Laboratory.
 Autobiografie na Nobelprize.org

Nemeckí fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Karl Alexander Müller

Karl Alexander Müller (* 20. apríl 1927, Bazilej, Švajčiarsko) je švajčiarsky fyzik. 

V roku 1987 dostal spolu s Johannesom Georgom Bednorzom Nobelovu cenu za fyziku za objav supravodivosti v keramických materiáloch. Je členom Poľskej akadémie vied.

Osobnosti z Bazileju
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Švajčiarski fyzici
Karosa B 832

Karosa B 832 je model mestského autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999.

Konštrukcia 

Autobus B 832 je konštrukčne takmer zhodný s vozidlom B 732. Ide o dvojnápravový autobus s hranatou, polosamonosnou  karosériou panelovej konštrukcie a motorom nachádzajúcim sa za zadnou nápravou. Dizajnovo je rovnaký ako B 732. V pravej bočnici sa nachádzajú troje dvojkrídle výklopné dvere (predné sú užšie než ostatné). Sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené 1+2, nad nápravami 2+2. Od vozidiel B 732 sa odlišuje lepším zateplením, pretože vozidlá tohoto typu mali byť prevádzkované predovšetkým v Rusku, červenými držadlami v interiéri a tiež hlavne zasklenou prepážkou pred prvými sedadlami, ktorá oddeľuje priestor pre vodiča od priestoru pre cestujúcich. Vodič má ale možnosť nechať prepážku do zvyšku vozidla otvorenú, takže v tomto prípade môžu cestujúci využívať i predné dvere.

Výroba a prevádzka 

Pretože v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu boli problémy so schvaľovaním novej rady 900, rozhodla sa Karosa pre tieto krajiny naďalej vyrábať upravené vozidlá rady 700 pod novým označením – radou 800 (tá bola v 80. rokoch už raz použitá). „Osemstovkové“ autobusy boli vyrábané od roku 1997, kedy bola ukončená produkcia rady 700, do roku 1999, kedy konečne túto radu nahradili v exporte na východ autobusy rady 900. Autobusov B 832 bolo celkom vyrobených 102 kusov.

Vozidlá B 832 boli určené predovšetkým na export do krajín bývalého Sovietskeho zväzu. Niekoľko málo kusov ale vzhľadom na nesolventnosť kupujúcich skončilo v Česku a Slovensku. Niektoré vozidlá B 832, prevádzkované na území bývalého Česko-Slovenska, boli tiež kúpené ako „náhradné“ skrine pre staršie autobusy rady 700.

Referencie

Zdroj

Iné projekty

Externé odkazy 
 Článok s fotografiami o pražských autobusoch Karosa B 832
 Fotogaléria vozidiel B 832 v Košiciach

Autobusy Karosa
Tigris (súhvezdie)

Súhvezdie Tigris, pomenované po rieke Tigris, je súhvezdie vymyslené Jakobom Bartschom v 17. storočí (alebo Petrusom Planciusom). Jeden koniec sa nachádzal blízko ramena súhvezdia Hadonos, druhý blízko súhvezdia Pegas a vo vnútri sa nachádzala oblasť dnes známa ako súhvezdie Líška, prechádzajúca medzi súhvezdiami Labuť a Orol. Neobjavilo sa v Johann Elert Bodeho atlasoch a čoskoro sa na neho zabudlo.

Externé odkazy 

 http://www.pa.msu.edu/people/horvatin/Astronomy_Facts/obsolete_pages/river_tigris.htm
 http://www.ianridpath.com/startales/tigris.htm

Zaniknuté súhvezdia
Hnutie 2. jún

Hnutie 2. jún () bola anarchistická mestská partizánska organizácia pôsobiaca v Západnom Nemecku v rokoch 1972 až 1980. 

Názov skupiny sa viaže k dátumu 2. júna 1967, keď bol pri veľkej demonštrácii proti návšteve iránskeho šacha v Berlíne políciou zastrelený študent Benno Ohnesorg. Bezprostredným popudom k založeniu hnutia sa však stala až smrť ľavicového radikála Georga von Raucha zo 4. decembra 1971, ktorý zahynul pri prestrelke s políciou, ktorá sa ho pokúšala zatknúť. Následne sa v Západnom Berlíne stretlo viacero autonomistických skupín, ktoré sa dohodli na zlúčení a založení mestskej guerily. Medzi zakladajúcimi členmi boli aj známe postavy nemeckého študentského protestného hnutia 60. rokov ako Till Meyer, či Fritz Teufel zo známej Komúny 1. 

Skupina zorganizovala viacero bombových útokov, prepadov bánk, únosov či úspešných útekov z väzenia. 10. novembra 1974 na protest proti smrti člena RAF Holgera Meinsa hnutie zastrelilo federálneho sudcu Güntera von Drenkmanna. Ich najznámejšou akciou sa však stal únos politika CDU, kandidáta na starostu Berlína Petera Lorenza z 27. februára 1975. Únoscom sa podarilo s vládou vyjednať prepustenie piatich zadržaných členov hnutia a zabezpečiť ich odlet do jemenského Adenu. Následne na to, po vyše piatich dňoch zadržiavania, Lorenza nezraneného prepustili.

Hoci bolo anarchistické Hnutie 2. jún ideologicky v opozícii k marxistickej Frakcii červenej armády, médiá aj polícia často obidve organizácie zamieňali a keď sa hnutie 2. júna 1980 rozpustilo, mnoho jeho členov k RAF aj prešlo. Iní buď s teroristickou činnosťou prestali, alebo v nej pokračovali v Revolučných bunkách.

Externé odkazy 
 "Movement 2 June"

Skupiny označené za teroristické
Kostol svätého Štefana Kráľa (Rudiny)

Kostol sv. Štefana Kráľa je rímskokatolícky kostol v Žiline, postavený v neskororománskom slohu. Ide o najstaršiu architektonickú pamiatku na území mesta a podľa povesti dal tento kostol postaviť prvý uhorský kráľ sv. Štefan na pamiatku bitky, ktorú mal vybojovať s vojskami poľského kráľa Boleslava Chrabrého niekedy na začiatku 11. storočia (uvádzajú sa roky 1018 i 1025). Pôvodne slúžil kostol ako bohoslužobné miesto pre niekoľko okolitých osád. Dnes je súčasťou žilinskej mestskej časti Dolné Rudiny. Kostol je ohradený kamenným múrom so vstupnou bránou a kruhovou baštou z polovice 16. storočia.

Dejiny 
Kostol sa po prvýkrát spomína v roku 1429 v Žilinskej knihe. Podľa archeologických výskumov (v roku 1995 a 2000) bol kostol postavený začiatkom 13. storočia a v jeho okolí sa nachádzalo šesť alebo sedem stredovekých osád, známych ako terra de Selinan.

V roku 1762 zmenila vzhľad kostola rozsiahla baroková prestavba, ktorá premiestnila pôvodný vstup z južnej strany na západnú, strop bol nahradený klenbami a malé románske okná boli zamurované a nahradili ich veľké, barokové.

Unikátne sú aj maľby apoštolov v interiéri, datované približne do roku 1260, podobné tým, aké môžeme nájsť v inkubániách z 12. storočia. Mladšie maľby predstavujú uhorských kráľov, sv. Ladislava, sv. Imricha, sv. Štefana a sv. Alžbetu. Pri výskumoch bolo objavených aj 15 kostrových hrobov zo 17.18. storočia.

V areáli kostola sa nachádza aj Kaplnka Božieho Tela z konca 14. a začiatku 15. storočia, ktorá slúžila ako kostnica. V jej okolí a interiéri sa našlo až 80 kostrových hrobov datovaných od 12. do konca 19. storočia (najmladšia minca je z roku 1899). V nich sa našlo viacero mincí, dva železné kosáky, hlavica richtárskej palice a bronzový prsteň s nápisom IOACIVE z približne 12.13. storočia. Nápis môže byť skratkou latinského Ioannes cives (občan Ján).

Kostolík aj areál sú v pomerne dobrom stave. Sú prístupné počas bohoslužieb a kultúrnych podujatí, alebo na objednávku. V noci je osvetlený.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
leták Turistickej informačnej kancelárie mesta Žilina, p. o.
fotografie na zilina-gallery.sk
kostol na portáli www.apsida.sk
na portáli za.mesto.sk
Portál fary s históriou a obrazmi kostola

Rudiny
Rudiny
Architektúra v 13. storočí
Pamiatky ocenené v súťaži Kultúrna pamiatka roka
Rudiny
Žilina Rudiny
Fedor Malík

Prof. Ing. Fedor Malík, DrSc. (* 1945, Modra) je slovenský enológ, vinár, pedagóg, chemik a spisovateľ. Precestoval za spoznávaním vína mnohé štáty sveta..

Knižná tvorba 
 Fedor Malík: Víno moja láska, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 1999, ISBN 8088912083
 Fedor Malík: Tisícročné víno, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2001, ISBN 8088912199
 Fedor Malík: Víno moja vášeň, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2003, ISBN 8088912466
 Fedor Malík: Víno na tanieri, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2004, ISBN 8088912067
 Fedor Malík: 100 najlepších slovenských vín 2004, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2004, ISBN 8088912776
 Fedor Malík a kolektív: Víno Malých Karpát, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2005, ISBN 8089218075
 Fedor Malík: 100 najlepších slovenských vín 2005, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2006, ISBN 8089218091
 Fedor Malík: 100 najlepších slovenských vín 2006, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2006, ISBN 8089218350
 Fedor Malík: Oškvarky vo fľaši, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2006, ISBN 8089218156
 Fedor Malík: Kolem světa za vínem – Cesty za vinicemi, vinařstvími a víny celého světa, MAYDAY publishing, 2006, ISBN 8086986306
 Fedor Malík: 100 najlepších slovenských vín 2007, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2007, ISBN 978-80-89218-55-4
 Fedor Malík: Víno na zjedenie, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2008, ISBN 8089218776
 Fedor Malík: 100 najlepších slovenských vín 2008, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2008, ISBN 978-80-89218-78-3
 
 Fedor Malík a kolektív: 100 najlepších slovenských vín 2009, Albert Marenčin – Vydavateľstvo PT, 2009, ISBN 978-80-8114-014-3

Ocenenia 
 2007 Cena primátora mesta Pezinka – za autorstvo kníh a článkov venujúcim sa vínu a za niekoľkoročné vykonávanie odbornej práce v porotách
 zoznam ocenení nie je úplný

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka - www.fedormalik.sk
 Rozhovor: Klčovanie očami enológa

Enológovia
Vinári
Slovenskí pedagógovia
Slovenskí chemici
Slovenskí spisovatelia
Osobnosti z Modry
Europa Orbiter

Europa Orbiter bola misia plánovaná agentúrou NASA k Jupiterovmu mesiacu Európa. Misia bola zrušená v roku 2002. Jej hlavnými cieľmi bolo zistenie prítomnosti podpovrchových oceánov a určenie možných miest pre pristátie sond v budúcnosti.

Výsledky výskumov na Europa Orbiter boli využité pri Jupiter Europa Orbiter, ktorý je príspevkom NASA medzinárodnej misii Europa Jupiter System Mission (EJSM), ktorej štart je navrhnutý na rok 2020.

Europa Orbiter nie je to isté ako Jovian Europa Orbiter, ktorú realizovala Európska vesmírna agentúra a ktorá bola nakoniec tiež nahradená EJSM.

Externé odkazy 

 Dizajn misie Europa Orbiter 
 Zrušenie misie Europa Orbiter 

NASA
Zrušené sondy
Európa (mesiac)
Predvianočná nočná mora

Predvianočná nočná mora () je americký animovaný film režiséra Henry Selicka z roku 1993, produkovaný Timom Burtonom. V anglickom origináli v ňom figurujú hlasy Dannyho Elfmana, Paula Rubensa Chrisa Sarandona, Catherine O'Hara, Williama Hickeyho, Kena Pagea, a Glena Shadixa.

Dej 

Film rozpráva príbeh Jacka Skellingtona, kráľa strašidiel v meste Halloween. Celý rok má plné ruky práce, aby v deň Všetkých svätých postrašil všetky deti. Napriek tomu všetkému sa nudí. Raz sa Jack náhodou ocitne v susednom Vianočnom meste. Celkom ho uchvátia vianočné sviatky, ktoré doteraz nepoznal. Rozhodne sa preto ukradnúť Vianoce a zinscenovať ich v haloweenovom šate. Obyvatelia mesta Halloween sa začnú svedomito pripravovať na Vianoce — baliť strašidelné darčeky, šiť Jackovi oblek Santa Clausa, ktorého medzitým uniesli. Vytvoria záprah z kostlivcových sobov a Jack sa vyberie do sveta ľudí, obdarovať deti svojimi darčekmi. To vyvolá medzi ľuďmi paniku a pokúsia sa Jackov záprah zostreliť. Jack vďaka svojej vernej priateľke Sally pochopí kde je jeho pravé miesto a rozhodne sa vrátiť veci na pravú mieru.

Postavy 
Jack Skellington: kráľ malého mesta Halloween, ktorému sa už nepáči strašiť ľudí.

Sally: Živá bábika, ktorá je záľubena do Jacka.

Oogie Boogie: Hlavný zlodej filmu, je to veľké živé vrecko naplnené chrobákmi a hadami.

Lock, Shock a Barrel (Lok, Šok, Barel): Najlepší koledníci v meste a Boogieho pomocníci.

Starosta mesta Halloween: Neistý v sebe politik s dvoma tvárami.

Dr. Finkelstein: Šibnutý vedec, tvorca Sally.

Santa-Klaus (Sandy-Klaun): Obyčajný Santa, nič viac.

Zero: Jackov pes.

Referencie

Externé odkazy 
 
 

Filmy z 1993
Kreslené filmy USA
Filmy podľa názvu
Citovaný dokument

Citovaný dokument je už zverejnená práca, z ktorej sa niečo preberá (myšlienka, výňatok – citát) do inej práce – do citujúceho dokumentu. Môže to byť kniha, článok v časopise, encyklopédia, slovník, rozhlasový alebo televízny dokument, film, elektronická správa (e-mail), CD-ROM, DVD nosič, elektronický časopis alebo zborník, www stránka a pod.

Referencie

Zdroje 
 KIMLIČKA, Štefan. 2002. Príklady citácií a odporúčania podľa ISO 690 a ISO 690-2 {online}. Bratislava : Katedra, knižničnej a informačnej vedy FiF UK, 2004. 36 s. {Cit. 2009-10-14}. Dostupné na internete: http://vili.uniba.sk/AK/citovanie_priklady.pdf

Bibliografia
Citujúci dokument

Citujúci dokument je práca (publikácia), ktorá sa píše, a v ktorej sa použije myšlienka, výňatok, citát z inej (citovanej) práce – z citovaného dokumentu. Môže to byť monografia, diplomová práca a pod. V citujúcom dokumente sa prevzatá myšlienka, výňatok, citát uvedie pomocou bibliografickej citácie ako bibliografický odkaz, čo je záznam obsahujúci údaje o iných dokumentoch, ktoré autor bezprostredne použil pri písaní svojej práce.

Referencie

Zdroje 
 KIMLIČKA, Štefan. 2002. Príklady citácií a odporúčania podľa ISO 690 a ISO 690-2 {online}. Bratislava : Katedra, knižničnej a informačnej vedy FiF UK, 2004. 36 s. {Cit. 2009-10-14}. Dostupné na internete: http://vili.uniba.sk/AK/citovanie_priklady.pdf

Bibliografia
Martinus Veltman

Martinus Justinus Godefriedus Veltman (* 27. jún 1931, Waalwijk, Holandsko† 4. január 2021,Bilthoven) bol holandský teoretický fyzik.

V roku 1999 dostal spolu so svojím bývalým študentom Gerardusom ’t Hooftom Nobelovu cenu za fyziku za objasnenie kvantovej štruktúry elektroslabých interakcií.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Autobiografia na Nobelprize.org
 Stránka na University of Michigan
 Fotografie, biografie a bibliografie 
 'An Interview with Martinus Veltman' - video na Vega Science Trust
 'Why do we need a linear collider' - video

Holandskí fyzici
Teoretickí fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Holandskí nositelia Nobelovej ceny
Členovia Ruskej akadémie vied
]
Bišnupríja manipurí

Bišnupríja manipurí alebo bišnupríja (v origináli ইমার ঠার - imar thar = "jazyk mojej matky" alebo বিষ্ণুপ্রিয়া মণিপুরী - bišnupríja manipurí/bišnupríe manipurí [i môže byť alternatívne vyslovené krátko] = "bišnuprijská manípurčina"; niekedy aj višnupríja manipurí) je aglutinačný jazyk príbuzný s bengálčinou, niekedy považovaný za nárečie bengálčiny a/alebo ásámčiny. Týmto jazykom hovorí vyše 100 000 ľudí hlavne v Indii (v štátoch Ásam, Tripura, Manípur) a v Bangladéši.

Geografické rozšírenie
V Manípure sa bišnupríja manipurí používa v regióne Džiribam. Početná komunita hovoriacich sa  kedysi usadila v Ásame - predovšetkým v okrese Kačhár (angl. Cachar), Karimganj a Hailakandi. V štáte Tripura sa bišnupríja manipurí používa v oblasti Dharmanagar, Kailasahar, Kamaipur a v západnej Tripure. V štátoch Meghalái, Arunáčalpradéš a Mizorám žijú komunity hovoriacich jazyka roztrúsene na celom území.

Mimo Indie žije najpočetnejšia komunita bišnupríja manipurí v Bangladéši v oblasti Sylhet, Moulbivazar, Habigandž a Sunamgandž.

V Mjanmarsku sa hovorí bišnupríja manipurí hlavne v regiónoch Tbangdut, Mawa Kalewa a Bumnuk. Početné komunity emigrantov žijú v USA, Kanade, Nemecku, na strednom Východe a v Austrálii.

Písmo
Bišnupríja manipurí sa kedysi písala v písme dévanágarí. Počas britskej kolonizácie indického subkontinentu bolo zavedené moderné vyučovanie. Odvtedy sa bengálčina a bišnupríja manipurí začala písať v písme východné nágarí. 

samohlásky: অ আ ই ঈ উ ঊ এ ঐ ও ঔ

samohláskové interpunkcia:  

spoluhlásky: ক খ গ ঘ ঙ ছ জ ঝ ঞ ট ঠ ড ঢ ণ ত থ দ ধ ন প  ফ ব ম য র ল শ ষ স হ ড় ঢ় য় ৱ  ং ঃ ঁ

číslovky: ০ ১ ২ ৩ ৪ ৫ ৬ ৭ ৮ ৯

Externé odkazy 

Ethnologue
 Bishnupriya Manipuri: A brief introduction
  Details on Bishnupriya Manipuri Language  
 The Manipuri Blog
  Archive of Bishnupriya Manipuri Literature
  Bishnupriya Manipuri forum
  Bishnupriya Manipuri society
 A Weblog on Bishnupriya Manipuri people and culture
 Bishnupriya Manipuri Blog

Novoindoárijské jazyky
Cenzúra

Cenzúra môže byť:
 oficiálna kontrola (a príp. následné obmedzenie či zákaz) verejne publikovaných či prezentovaných textov, televíznych a filmových diel, divadelných hier a podobne z morálneho, politického či štátneho hľadiska, pozri cenzúra (kontrola informácií)
 kontrola účtovných zápisov
 v cirkvi: 
 druh nápravného cirkevného trestu, pozri cenzúra (cirkev)
 preverenie obsahu knihy z hľadiska zodpovedanie náuke viery v cirkvi (pri udeľovaní imprimatúr), pozri cenzúra (cirkev, kniha)
 v starovekom Ríme: 
 úrad cenzora, pozri pod cenzor (staroveký Rím)
 majetkový odhad občanov a ich rozdelenie do piatich tried
 v psychológii: 
 schopnosť duševna voči sebe samému, ktoré umožňuje rozlišovať medzi reálnom a nereálnom, uskutočniteľným a neuskutočniteľným, pozri cenzúra (reálne a nereálne)
 v klasickej psychoanalýze: obrana (psychická sila) proti premene nevedomých obsahov na vedomé, pozri cenzúra (obrana proti zvedomovaniu)
 zastarano: správa strednej školy rodičom o zlých známkach alebo zlom správaní žiaka, pozri cenzúra (škola)
 slovenská hudobná skupina, pozri Cenzúra (hudobná skupina)

Pozri aj 
 Cenzura Oi!band
3C 236

3C 236 je rádiová galaxia triedy FR II. Patrí medzi najväčšie známe rádiové galaxie s rádiovou štruktúrou lineárnej veľkosti viac ako 15 miliónov ly (4,5 Mpc). Nachádza sa v súhvezdí Hadonos.

Externé odkazy 
 NASA 
 3C 236 na Wikisky mape

Zdroj 

Súhvezdie Hadonos
Rádiové galaxie
236
4C objekty
0029329
Horst Ludwig Störmer

Horst Ludwig Störmer (* 6. apríl 1949, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) je nemecký fyzik a profesor na Columbia University in the City of New York v New Yorku, USA, ktorý sa zaoberá predovšetkým magnetizmom a nanotechnológiami. 

V roku 1998 dostal s Robertom Bettsom Laughlinom a Danielom Chee Tsui Nobelovu cenu za fyziku za objav novej formy kvantovej tekutiny s exitáciami nesúcimi zlomkový náboj.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Horst L. Störmer an der Columbia University
 Prednáška Störmera na ČVUT

Nemeckí fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nemeckí nositelia Nobelovej ceny
Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
Júlia Hečková

Júlia Hečková (* 3. december, 1961, Bratislava) je slovenská speváčka, autorka a výtvarníčka.

Rodina 
Júlia Hečková je mladšou sestrou producenta, hudobného vydavateľa, scenáristu, režiséra, speváka a skladateľa Petra Hečka. Vyštudovala umeleckú priemyslovku (textilné návrhárstvo) a filozofiu a teóriu kultúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského.

Hudobná kariéra 
Júlia Hečková patrila spolu s Marikou Gombitovou a Beátou Dubasovou medzi najvýraznejšie speváčky slovenskej populárnej hudby 80. rokov, kedy spolu s bratom Petrom a skupinami Knock Out, orchestrom Gustava Broma, či Felixa Slováčka absolvovala okolo 1 500 koncertných vystúpení na Slovensku, ale aj v zahraničí (Maďarsko, Taliansko, Maroko, Belgicko, Rusko, Poľsko, Nemecko, India a iné). Má veľký hlasový rozsah, dokáže naspievať aj náročnejšie spevácke party. Jej najznámejšími hitmi sú piesne „Kráľovná pavlačí a dvorov“, „Horúci mráz“, „Spútaná láskou“, „Maturitné tablo“, „Náhlenie“, „Keď cítiš lásku“, „Mesto snov“ a „Taliansky muzikál“. Autormi jej skladieb sú: Peter Hečko, Vašo Patejdl, Július Kinček, Pavol Hammel, Miro Žbirka, Laco Lučenič, Ľuboš Zeman, Daniel Mikletič, Milan Lasica a Kamil Peteraj. V roku 2006 vydala album vianočných piesní Christmas Diamonds na ktorý v latinčine a taliančine naspievala aj skladby od Verdiho, Mozarta, Gounoda, Bizeta, Pucciniho, Belliniho.

Výtvarníčka 
Vo voľnom čase sa Júlia Hečková zaoberá maľovaním. Maľuje olejomaľby, akvarely a tempery.

Osobný život 
Júlia Hečková desať rokov žije v Prahe, je vydatá, jej manžel je vyštudovaný ekonóm. Majú syna Tomáša (2005).

Festivalové ocenenia 
 1983 - Bystrické zvony, Banská Bystrica - 1. miesto za pieseň: „Horúci mráz“
 1983 - Bratislavská lýra, Bratislava - cena diváka za pieseň : „To som ja“
 1983 - Intertalent, Praha - 2. miesto v medzinárodnej súťaži mladých interpretov 
 1984 - Bratislavská lýra, Bratislava - 1. miesto: zlatá BL za pieseň: „Spútaná láskou“
 1984 - Sopot, Poľsko, Sopot - 2. miesto v medzinárodnej súťaži

Diskografia 
 1985 - Spútaná láskou 
 1987 - Sny vo farbách 
 1989 - Maturitné tablo 
 1994 - The Best of Peter a Júlia
 2004 - Júlia Hečková The Best of 
 2004 - Duety 
 2006 - The greatest hits - Peter a Júlia Hečkovci 
 2006 - Christmas Diamonds 
 2008 - Trinásta izba (2CD, Opus)

Single 
 1983 - „To som ja“ 
 1983 - „Čas hádaniek“ 
 1984 - „Kráľovná pavlačí a dvorov“/„Leto našej lásky“ 
 1984 - „Spútaná láskou“ 
 1986 - „Obrázky z výstavy“ 
 1988 - „Ty na to máš“/„Úteky“

Výberové albumy slovenskej populárnej hudby  
 Veľká éra (1976-86) 
 Ver mi, Romantické piesene (Opus), 
 Ľuboš Zeman: Umenie žiť (Rádio Bratislava), 
 Superhity: 1980 - 1990 (SONY MUSIC BONTON)

Zdroje 
 osobnosti.sk - Júlia Hečková
 Kultúra-Pravda.sk - Júlia Hečková: Snažím sa byť optimistka
 www.heckovci.sk - PETER A JÚLIA HEČKOVCI

 
Slovenské popové speváčky
Slovenské rockové speváčky
Slovenskí výtvarníci
Súrodenci v hudbe
Osobnosti z Bratislavy
Gardinerov zoznam hieroglyfov

Gardinerov zoznam hieroglyfov alebo Gardinerov zoznam znakov je zoznam 763 bežných staroegyptských hieroglyfických znakov, ktorý vytvoril egyptológ Alan Gardiner. Je považovaný za základný zdroj pri štúdiu egyptských hieroglyfov.

Gardiner do zoznamu pojal najčastejšie používané hieroglyfy a rozčlenil ich do viacerých kategórií. Okrem horizontálnych a vertikálnych variácií vložil do zoznamu aj variácie, ktoré sa používali podľa veľkosti zobrazeného znaku. Pre porovnanie Budgeho zoznam znakov obsahuje okolo 1000 hieroglyfov na 50 stranách, bez veľkostných variácií. Bohužiaľ, Gardinerov zoznam neaplikuje tematické radenie dôsledne a znaky, ktoré obsahujú viac elementov, radí len do jednej zo skupín. Napr. znak G16 s významom Dve panie, zobrazuje bohyne Vadžet ako kobru a Nechbet ako supicu a je zaradený len medzi znakmi, ktoré zobrazujú zvieratá, nie však aj medzi znakmi zobrazujúcich bohov a bohyne, kde by tiež mal byť podľa svojho významu. Ďalšie kategórie, ktoré Gardiner vytvoril, sú skratky a zosobnené formy, a rovnako aj kompletný zoznam tvarov, ktoré sa používali pri písaní zvitkov, hlavne v Knihe mŕtvych.

V tomto zozname každému znaku patria tri položky: kód podľa Gardinera, graféma a alternatívny reťazec v hranatých zátvorkách, ktorým je možné nahradiť Gardinerov kód v typografickom systéme WikiHiero. Tento reťazec vychádza z transliteračnej normy z roku 1988.

Skupiny znakov

A: Muž a jeho činnosti 

Dodatok:

B: Žena a jej činnosť 

Dodatok:

C: Božstvá v ľudskej podobe

D: Časti ľudského tela 

Dodatok:

E: Cicavce 

Dodatok:

F: Časti cicavcov 

Dodatok:

G: Vtáci 

Dodatok:

H: Časti vtákov 

Dodatok:

I: Obojživelníky a plazy 

Dodatok:

K: Ryby a časti rýb

L: Bezstavovce a ďalšie zvieratá

M: Stromy a rastliny 

Dodatok:

N: Nebo, zem, voda 

Dodatok:

O: Budovy a časti budov 

Dodatok:

P: Lode a časti lodí 

Dodatok:

Q: Domáci a pohrebný nábytok

R: Chrámový nábytok a posvätné symboly 

Dodatok:

S: Koruny, odev, žezlá 

Dodatok:

T: Vojna, lov a mäsiarstvo 

Dodatok:

U: Poľnohospodárstvo, remeslá a zamestnanie 

Dodatok:

V: Laná, vlákna, koše, vrecia 

Dodatok:

W: Kamenné a hlinené nádoby 

Dodatok:

X: Pečivo a koláče

Y: Písanie, hry, hudba 

Dodatok:

Z: Geometrické obrazce 

Dodatok:

Aa: Nezaradené 

Dodatok:

Ba: Analytické zátvorky

Ca: Geometria kartuše a symbolu Hwt

Ďalšie značky

Pozri aj 
 Alan Gardiner
 Egyptské hieroglyfické písmo
 Transliterácia staroegyptčiny

Zdroj

Iné projekty

Literatúra

Externé odkazy 
 Hieroglyphica – rozšírený elektronický zoznam hieroglyfov, dost. . 
 Hieroglyphen-Info – Gardinerov zoznam s opisom, dost. . 
 Hieroglyphic fonts – stránka truetype fontov s Gardinerovou sadou hieroglyfou, dost. . 
 khemet.de on Gardiner – podobný Gardinerov zoznam s opisom, dost. . 

Egyptologické zoznamy
 Gardinerov zoznam hieroglyfov
Yamaha

Yamaha Corporation (transkripciou: Jamaha kabušiki gaiša) je nadnárodná obchodná spoločnosť, konglomerát so základňou v Japonsku. Zaoberá sa výrobou širokého spektra výrobkov, najmä motocyklov, hudobných nástrojov, výbavy pre motorové športy a elektroniky.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 web stránka  Yamaha Corporation

Podniky v Japonsku
Temný rytier

Temný rytier () je kriminálny triler z roku 2008, ktorého hlavnou postavou je superhrdina Batman. Film režíroval Christopher Nolan. Film je druhý z jeho série o Batmanovi.

Osadenie 
 Christian Bale ako Bruce Wayne/Batman 
 Michael Caine ako Alfred Pennyworth
 Heath Ledger ako Joker
 Gary Oldman ako Komisár Jim Gordon
 Aaron Eckhart ako Harvey Dent/Two-Face
 Maggie Gyllenhaal ako Rachel Dawesová
 Morgan Freeman ako Lucius Fox
 Monique Gabriela Curnen ako detektívka Anna Ramirezová
 Nestor Carbonell ako starosta Anthony Garcia
 Eric Roberts ako Salvatore Maroni
 Michael Jai White ako Gambol
 Chin Han ako Lau
 Ritchie Coster ako Chechen
 Anthony Michael Hall ako Mike Engel
 Ron Dean ako detektív Michael Wuertz
 Joshua Harto ako Coleman Reese
 Melinda McGraw ako Barbara Gordonová
 Nathan Gamble ako syn komisára Gordona
 William Fichtner ako Bankový Manažér
 Colin McFarlane ako Gillian B. Loeb

Zápletka 

Batman sa tentokrát musí vysporiadať s nepríčetným Jokerom, ktorý rozosieva v meste hrôzu a chaos. Súbežne s Batmanovou snahou dolapiť tajuplného Jokera, sledujeme štátneho prokurátora Harveyho Denta a jeho boj s mafiou a úplatkami v polícii. Joker však nakoniec ukáže v čom je jeho sila a vytvorí aj z tak kladnej postavy ako je Harvey Dent zabijácke monštrum, ktoré si hovorí The Two Face. Ak chce Batman Jokera zastaviť, bude musieť pravdepodobne porušiť jedno zo svojich pravidiel: Nezabiješ.

Pozri aj 
 Batman (komiks)
 Batman (film z roku 1989)
 Batman sa vracia (1992)
 Batman navždy (1995)
 Batman a Robin (1997)
 Batman začína (2005)
 Návrat temného rytiera / The dark knight rises (2012)

Filmy podľa komiksu
Filmy z 2008
27 českých pánov

Poprava 27 českých „pánov“ 21. júna 1621 na Staromestskom námestí v Prahe je dôležitý medzník českých dejín. Bola symbolickou bodkou za stavovským povstaním, ktoré začalo defenestráciou 23. mája 1618 a bolo porazené 8. novembra 1620 v rozhodujúcej bitke na Bielej hore pri Prahe.

Zoznam 27 českých „pánov“

Páni 
 Jáchym Ondřej Šlik, Nemec
 Václav Budovec z Budova
 Kryštof Harant z Polžic a Bezdružic

Rytieri 
 Kašpar Kaplíř zo Sulevic
 Prokop Dvořecký z Olbramovic
 Fridrich z Bílé
 Jindřich Otta z Losu
 Diviš Černín z Chudenic, český katolík
 Vilém Konecchlumský z Konecchlumí
 Bohuslav z Michalovic

Mešťania 
 Valentin Kochan z Prachové
 Tobiáš Štefek z Koloděj
 Ján Jesenius z Jesenova, Slovák
 Kryštof Kobr z Koberštejna
 Jan Šultys z Felsdorfu
 Maxmilián Hošťálek z Javořice
 Jan Kutnauer zo Sonenštejna
 Simeon Sušický zo Sonenštejna
 Nathanaél Vodňanský z Uračova
 Václav Maštěrovský z Jizbice
 Jindřich Kozel z Peclinovce
 Ondřej Kocour z Votína
 Jiří Řečický
 Michal Witmann
 Simeon Vokáč z Chyš
 Leander Rüppel z Ruppachu
 Jiří Hauenšild z Fürstenfeldu

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jan Amos Komenský: Historie o těžkých protivenstvích církve české
 Průběh poprav 27 českých pánů 21. června 1621 na Staroměstském náměstí v Praze
 Poprava 27 českých pánů 21. června 1621 (Historický magazín)

Zdroj 

Českí šľachtici
1621
Ohrožený druh

Ohrožený druh je album Michala Horáčka z roku 2008. Obsahuje 10 piesní. Texty napísal Michal Horáček, hudbu zložili rôzni hudobníci, často jednu pieseň vo viacerých verziách, medzi ktorými potom Horáček vyberal. Piesne naspievaly rôzne speváčky, podobne ako pri albume Dívčí válka Jana Buriana (2006). Album sa pripravovalo asi 5 rokov, autor vyberal zo zhruba 20 textov.

Zoznam piesní 
 „Tramtárie“ – 3:35
Hana Robinson / Michal Horáček; spev: Natálie Kocábová; sláčikov aranžmán: Milan Kymlička
 „Zpráva, která všechno změní“ – 3:43
Hana Robinson / Michal Horáček; spev: Hana Robinson
 „Jak ten chlap se na mě divá“ – 5:37
Paolo Conte / Text: Paolo Conte, Michal Horáček; spev: Lenka Nová a Naďa Válová; úprava aranžmánu: Milan Kymlička
 „Ésik az esö, csendesen“ – 3:37
Milan Vyskočko Vyskočáni / Michal Horáček; spev: Szidi Tobias
 „Bellissima“ – 3:27
Hana Robinson / Michal Horáček; spev: Hana Robinson a Richard Krajčo; sláčikový aranžmán: Milan Kymlička
 „Všechno je, jak má být“ – 3:30
Ivan Hlas / Michal Horáček; spev: Naďa Válová; „temný aranžmán“: David Solař, sláčikový aranžmán: Milan Kymlička
 „Veselo k uzoufání“ – 5:02
František Černý a Karel Holas / Michal Horáček; spev: Tereza Nekudová a František Černý; aranžmán dychov: Radek Pobořil; produkcia: Karel Holas a František Černý
 „V úzkých“ – 2:48
Petr Hapka / Michal Horáček; spev: Naďa Válová; sláčikový aranžmán: Milan Kymlička
 „Závoj tkaný touhami“ – 4:45
Tanita Tikaram (Twist in My Sobriety) / Tanita Tikaram, Michal Horáček; spev: Szidi Tobias; aranžmán: Milan Kymlička
 „Ohrožený druh“ – 4:30
Jarda Svoboda / Michal Horáček; spev: Věra Nerušilová; sláčikový aranžmán: Milan Kymlička

Nahrali 
František Černý – gitary (7)
Karel Holas – husle (7)
Milan Kymlička – čembalo (9), syntetizátor (9)
Radek Pobořil – akordeón (7)
Hana Robinson – piano (1, 2, 5)
David Solař – piano (3, 6), programming (6)
Jarda Svoboda – piano (10)
Ruth Horáčková – vokál (10)
Lenka Dusilová – vokál (7)
Matěj Ruppert – vokál (3)
Robert Balzar – kontrabas (1, 2, 5)
Peter Binder – elektrická gitara (3)
Marcel Comendant – cimbal (4)
Miloš Dvořáček – bicie (1 – 3, 5, 6, 9, 10), perkusie (9, 10)
Miroslav Hloucal – trúbka (7)
Štěpán Janoušek – trombón (7)
Anton Jaro – kontrabas (4)
Petr Kroutil – saxofón (1, 2), flauta (2)
Martin Lehký – basová gitara (3, 6)
Petr Malásek – piano (6, 8, 9)
Antonín Mikulka – vibrafón (9)
Jonáš Mlejnek – beatbox (1)
Anna Mlinariková – sólové husle (9)
Stanislav Palúch – husle (4)
Stanislav Počaji – gitara (4)
Peter Preložník – piano (4)
Milan Ruček – bicie (4)
Filip Schejbal – kontrabas (3)
Josef Štěpánek – gitary (1, 5, 6), akustická gitara (3, 9)
Rastislav Uhrík – kontrabas (9)
Martin Vajgl – bicie (7)
Taras Voloshchuk – kontrabas (7)
Radek Žalud – akordeón (8)
Filharmonici Města Prahy (1, 3, 5, 6, 8, 10), kvartet (9)
Josef Pokluda – kontraktor (1, 3, 5, 6, 8, 9, 10)

Referencie

Externé odkazy 
Web albumu
Sprievodca po albume na Musicserveru

Zdroj 

Michal Horáček
České hudobné albumy
Hudobné albumy z 2008
Martin Martinček

JUDr. Martin Martinček  (* 30. január 1913, Liptovský Peter – † 2. máj 2004, Liptovský Mikuláš) bol významný slovenský fotograf a advokát. Venoval sa predovšetkým fotografovaniu prírody a ľudí Liptova.

Životopis 
Narodil sa v obci Liptovský Peter ako druhé dieťa v rodine staviteľa. Detstvo však prežil na Spiši, v Spišskej Starej Vsi a v Šariši. Stredoškolské vzdelanie ukončil maturitou v roku 1931 na reálnom gymnáziu v Prešove.
V roku 1937 úspešne dokončil štúdium na právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. 
V roku 1947 sa oženil s akademickou maliarkou Ester Šimerovou. 

Po druhej svetovej vojne sa spolupodieľal na vytváraní a následnom fungovaní štátnych orgánov, Povereníctva spravodlivosti a financií, ako aj Slovenskej národnej rady. 
Po februári 1948 čelil rôznym falošným obvineniam a bol nútený stiahnuť sa z verejného života. Odišiel do Liptovského Mikuláša, kde pracoval najskôr ako bagrista v tehelni, neskôr na slepačej farme a v Komunálnych službách. Od roku 1952  pracoval v Dome osvety a veľkom mierou sa podieľal na zriadení Múzea Janka Kráľa, ktorého sa stal riaditeľom. Od roku 1957 bol členom Zväzu slovenských výtvarných umelcov v Bratislave. Ako profesionálny fotograf začal pracovať, keď sa mu splnil jeho detský sen, až vo veku 48 rokov.

V roku 2013 sa stal Čestným občanom Liptovskej Tepličky (august). Na budove obecného úradu je inštalovaná  pamätná tabuľa odhalená pri príležitosti udelenia Čestného občianstva.

Tvorba 
Výsledky svojej tvorivej práce publikoval v knihách fotografií, či už samostatných, alebo spolu s iným významným slovenským píšucim umelcom.
 Nezbadaný svet (1964) s veršami Laca Novomeského
 Vám patrí úcta (1966)
 Ľudia v horách (1969) v spolupráci s Milanom Rúfusom
 Svetlá vo vlnách (1969)
 Kolíska (1972) v spolupráci s Milanom Rúfusom
 Vrchári (1975)
 Hora (1981)
 Chvála vody (1981)
 Báseň o Kriváni (1988) v spolupráci s Milanom Rúfusom
 Ako sa krúti svet (1995) v spolupráci s Mariánom Pauerom
 Krása slnka (2001)

Jeho fotografie sú tiež súčasťou vydania esejí Dalimíra Hajka Rozpätie dňa a noci (1992) a publikácie Daniela Šimka Si sneh (2005).

Ocenenia 
Za svoju prácu bol niekoľkokrát ocenený, ako doma, tak aj vo svete:
 1970 titul zaslúžilý umelec
 1970 čestný titul Excelencia FIAP Medzinárodnej federácie umeleckej fotografie (FIAP) v Berne
 1989 Pamätná medaila zaslúžilého umelca Jozefa Sudeka
 1998 Cena Martina Benku
 2000 Čestný občan mesta Liptovský Mikuláš
 2003 štátne vyznamenanie Pribinov kríž I. triedy

Referencie

Externé odkazy 
 
 e-photo o diele
 životopis
 Osobnosti.sk

Slovenskí fotografi
Osobnosti z Liptovského Petra
Slovenskí právnici
Slovenskí advokáti
Laureáti Pribinovho kríža I. triedy
Osobnosti Evanjelického kolégia v Prešove
Alexander Gardner

Alexander Gardner (* 17. október 1821, Paisley, Škótsko, Spojené kráľovstvo – † 10. december 1882, Washington D.C., USA) bol britský a americký fotograf. Je známy predovšetkým svojimi dokumentárnymi snímkami z Americkej občianskej vojny a jeho portrétmi amerického prezidenta Abrahama Lincolna. 

Gardner fotografoval väčšinou krátko po skončení bitiek. Nevyhýbal sa ani detailným pohľadom na mŕtvych. Ukázalo sa však, že najmenej jedna jeho fotografia je zmanipulovaná. V roku 1961 Frederic Ray z magazínu Civil War Times porovnával niekoľko Gardnerových fotografií na ktorých boli dvaja mŕtvi ostreľovači konfederácie a zistil, že rovnaký subjekt bol fotografovaný na rôznych miestach. Zdá sa, že Gardner nebol spokojný s kompozíciou, nechal telá poprehadzovať a vytváral si tak vlastnú verziu reality. Rayovu analýzu ešte rozšíril v roku 1975 William Frassanito.

Abraham Lincoln sa stal americkým prezidentom v novembrových voľbách roku 1860 a spolu s jeho menovaním prišla hrozba vojny. Gardner mal vo Washingtone veľmi dobrú pozíciu a cit pre veľké veci. Jeho popularita začala vzrastať portrétovaním vojakov odchádzajúcich do vojny. Napadla ho myšlienka fotografovať občiansku vojnu.

Najviac známe sú Gardnerove reportážne snímky z pohrebu Abrahama Lincolna a seriál z popravy atentátnikov. Pravdepodobne po prvý raz v dejinách fotografie bol v jeho reportáži využitý dramatický účinok striedania celkových záberov a detailov v ďalšom časovom úseku, lebo Gardner zachytil nielen priebeh popravy, ale i tváre atentátnikov.

Galéria

Referencie

Literatúra 
  
 
online version images

Iné projekty

Externé odkazy
A Eulogy on the Life and Character of Alexander Gardner at the Library of Congress
 
Photojournalism: An Ethical Approach includes a passage on Gardner
Museum-quality prints of Alexander Gardner photographs by Argent Editions

Zdroj

Fotografi USA
Britskí fotografi
Irena Blühová

Irena Blühová (* 2. marec 1904, Považská Bystrica – † 30. november 1991, Bratislava) bola slovenská fotografka.

Život a tvorba
Fotografovať začala v roku 1924. Zamerala sa na sociálnu fotografiu slovenského vidieka. V rokoch 1931–1933 študovala v nemeckom Dessau na Bauhause odbor fotografia a typografia. Keď nacisti školu zatvorili, vrátila sa do Bratislavy, kde viedla kníhkupectvo. Stýkala sa s ľavicovými intelektuálmi, s ktorými založila spolok Sociofoto. Snímky Ireny Blühovej používal John Heartfield na svoje fotomontáže.

Literatúra

Referencie

Externé odkazy
  Fotografka všedných dní Irena Blühová
  Fotografie Ireny Blühovej v zbierkach slovenských galérií

Zdroj

Slovenskí fotografi
Osobnosti z Považskej Bystrice
Cirkevná stredná odborná škola elektrotechnická P. G. Frassatiho

Cirkevná stredná odborná škola elektrotechnická P. G. Frassatiho (skr. CSOŠE alebo CSOŠE P. G. Frassatiho) existuje od roku 1994 a je to stredná odborná škola vo farnosti Blumentál v Bratislave na Vazovovej ulici č. 12. Škola je uprostred evanjelizačného poslania Cirkvi tým, že sa aktívne začleňuje do kontextu miestnej cirkvi a do života miestnej kresťanskej komunity. Zriaďovateľom CSOŠE P. G. Frassatiho je rímskokatolícka cirkev, Bratislavská arcidiecéza - Arcibiskupský školský úrad v Bratislave. Patrónom školy je bl. Pier Giorgio Frassati.

Výchovno-vzdelávacie ciele školy   
Základným cieľom výchovno-vzdelávacieho procesu na škole je, aby žiaci cez kresťanskú výchovu dospeli ku kvalitnému vzdelávaniu v oblasti elektrotechniky, informačných technológií a počítačových sietí. CSOŠE P. G. Frassatiho je lokálna Cisco academy, Microsoft IT Academy, zapojená je do projektu Modernizácia vzdelávacieho procesu, 40 UP, Infovek a Erasmus+. Nakoľko modernizácia školstva je už existenčnou podmienkou pre každú školu, na škole funguje školský klub moderných učiteľov.

Dopravné spojenie

Referencie

Externé odkazy  
 Oficiálna webová stránka školy

Stredné školy v Bratislave
Staré Mesto (Bratislava)
Katolícke stredné školy na Slovensku
Vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998

Vláda Slovenskej republiky od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998 resp. tretia vláda Vladimíra Mečiara bola vládou, ktorá vznikla po parlamentných voľbách, ktoré sa uskutočnili v dňoch 30. septembra a 1. októbra 1994. Bola zároveň prvou vládou, ktorú zvolili občania samostatnej Slovenskej republiky. Jej predsedom sa stal predseda vo voľbách víťaznej strany HZDS Vladimír Mečiar.

Dňa 12. decembra 1994 oznámil predseda HZDS Vladimír Mečiar prezidentovi SR Michalovi Kováčovi uzavretie zmluvy o vládnej koalícii, ktorú podpísalo Hnutie za demokratické Slovensko spolu s predvolebným koaličným partnerom Roľníckou stranou Slovenska, Združenie robotníkov Slovenska a Slovenská národná strana, a predložil mu návrh na vymenovanie členov vlády. Prezident SR nasledujúci deň 13. decembra vymenoval novú vládu na čele s jej predsedom Vladimírom Mečiarom.

V novembri 1997 sa Roľnícka strana Slovenska zlúčila s Hnutím poľnohospodárov SR (HP SR) a vytvorili novú politickú stranu pod názvom Nová agrárna strana (NAS).

Legitimita vlády od občanov SR a jej zloženie

Zloženie vlády 

Vláda Slovenskej republiky
1994 na Slovensku
1995 na Slovensku
1996 na Slovensku
1997 na Slovensku
1998 na Slovensku