Viliam V. Oranžský

Viliam IV. Oranžský alebo Viliam V. Batavský (; * 8. marec 1748, Haag, Holandsko† 9. apríl 1806, Braunschweig, Nemecko) bol oranžský princ a posledný nizozemský miestodržiteľ v rokoch 17511795.

Životopis 
Narodil sa v Haagu ako syn Viliama IV. Oranžského a Anny Hannoverskej, britskej kráľovskej princezny (Princess Royal), najstaršej dcéry britského kráľa Juraja II.

Mal sotva tri roky, keď jeho otec v roku 1751 zomrel. Viliam zdedil miestodržiteľský úrad po dosiahnutí 18 rokov veku, v roku 1766, do tej doby jeho menom vládli postupne tri regentky – najprv do svojej smrti jeho matka Anna (17511759), neskôr do svojej smrti jeho babička Mária Lujza Hesensko-kasselská (17591765) a potom jeho staršia sestra Karolína. V rokoch 1759 až 1766 bol spoluregentom Ludwig Ernst von Brunswick-Lüneburg-Bevern, osobný poradca do októbra 1784.

Manželstvo 

4. októbra 1767 sa oženil s pruskou princeznou Vilhelmínou (* 1751† 1820), sestrou pruského kráľa Fridricha Viliama II. Mali päť detí, z ktorých však prvé zomrelo deň po narodení a tretie sa narodilo mŕtve:
 nepomenovaný syn (* 23. marec 1769† 24. marec 1769)
 Frederika Louisa Vilhelmina (* 28. november 1770† 15. október 1819) ∞ 1790 princ Karol Juraj Braunschweigsko-wolfenbüttelský (* 1766† 1806)
 mŕtvo narodený syn (6. august 1771)
 Viliam Frederik (* 24. august 1772† 12. december 1843), holandský kráľ ∞ 1791 princezná Vilhelmína Pruská (* 1774† 1837)
 Viliam Juraj (* 15. február 1774† 6. január 1799) 

Mal aj nemanželského syna, Karola Oranžského, známeho tiež ako Karol Batavský (* 1767† 1808).

Vláda 
V dobe americkej vojny za nezávislosť Nizozemsko zachovávalo neutralitu. Viliam V. stojaci na čele proanglickej frakcie z parlamentu blokoval proamerické a neskôr aj profrancúzske snahy o zatiahnutie do vojny. Nakoniec po mnohých politických rokovaniach a pod tlakom diplomatov, amerických aj francúzskych, Zjednotenéj provincie nový štát, Spojené štáty, v roku 1782 uznali. 

Po štyroch rokoch boli Holanďania s vládou Viliama V. stále viac nespokojní. Skupina mladých revolucionárov, Patrioti, stále panovníka provokovala. Viliam svoj dvor presťahoval do Geldernu, provincie vzdialenej od politického centra štátu, ale tým jeho činnosť v tomto smere skončila. Jeho manželka s presunom nesúhlasila a chcela vrátiť do Haagu, avšak „Patrioti“ ju zadržali v Goejanverwellesluise a musela sa vrátiť do Geldernu. Pre Vilhelmínu a jej brata to bola nesmierna potupa, Fridrich Viliam II. preto vyslal vojsko proti disidentom. Patrioti ušli do Francúzska práve vo vypätej dobe začiatku Veľkej francúzskej revolúcie, keď bol zvrhnutý z trónu kráľ Ľudovít XVI. Podporovaní Francúzskom sa Patrioti v roku 1795 vrátili z Paríža bojovať vo vlasti. Viliam V. musel utiecť a ukryť sa v Anglicku.

Smrť a následníctvo 
Viliam V. zomrel vo vyhnanstve v nemeckom Braunschweigu ako posledný z nizozemských miestodržiteľov. Jeho telo sa do vlasti vrátilo až po sto päťdesiatich rokoch - 29. apríla 1958 bolo pochované v hrobke holandskej kráľovskej rodiny v Nieuwe Kerk v Delfte. 

V roku 1813 sa do Holandska vrátil jeho syn Viliam VI. a ako Viliam I. bol korunovaný na kráľa holandskej monarchie (nebol však prvým holandským kráľom - tým bol Ľudovít Bonaparte (* 1778† 1846), ktorý vládol v rokoch 1806 - 1810).

Vyznamenanie 
Bol 568. rytierom Podväzkového radu.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Viliam V. Oranžský

Zdroj 

Oranžsko-nasavská dynastia
Protestantskí panovníci
Miestodržitelia
Rytieri Podväzkového radu
Osobnosti z Haagu