joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matej Kocák

Matej Kocák (, * 3. december 1882, Gbely, Uhorsko – † 4. október 1918, Argonnský les, Champagne, Francúzsko) bol príslušník Námornej pechoty USA počas prvej svetovej vojny, ako jeden z 19 vojakov v histórii USA bol dvakrát ocenený Kongresovou Medailou cti, pričom získal námornú aj armádnu verziu tejto medaily za zásluhy v boji 18. júla 1918.

Život 
Narodil sa v obci Gbely na Slovensku v rodine Mateja Kocaka a jeho manželky Rozálie rod. Vlkovej. V roku 1906 emigroval do USA a 16. októbra 1907 vstúpil do Námornej pechoty v meste Pittsburgh v Pensylvánii. Slúžil na League Islande v Pennsylvánii. 16. októbra 1911 odišiel po skončení svojej služby zo zboru námornej pechoty, ale už 26. decembra 1911znovu nastúpil do služby, teraz do Navy Yard v štáte New York. Žil v Binghamtone v štáte New York, na mieste, kde žila veľká slovenská komunita. Bol členom slovenského Katolíckeho sokola.

Od 30. apríla do 23. novembra 1914 slúžil spolu s jednotkami armády v mexickom štáte Veracruz. Po skončení druhej služby sa znovu zapísal do jednotiek námornej pechoty. Bol vyslaný do Santo Domingo v Dominikánskej republike, kde sa zúčastnil bojov s miestnymi banditmi. 23. marca 1917 získal hodnosť desiatnika (corporal). Následne sa vrátil do USA a slúžil v 12. rote v Quanticu vo Virgínii.

31. decembra 1917 bol prepravený do francúzskeho St. Nazaire. 23. januára 1918 nastúpil k 66. rote 5. pluku námornej pechoty. 1. júna 1918 bol povýšený do hodnosti seržanta (čatára). Zúčastnil sa bojov v okolí Bois De Belleau Bouresches severozápadne od Château-Thierry. 18. júla 1918 sa zúčastnil útoku na Villers-Cotterêtský les južne od Soissons. Za odvahu počas týchto bojov bol neskôr vyznamenaný. V citáciách k jeho námornej aj armádnej medaile cti sa uvádzalo, že sám a neskôr s pomocou ďalších vojakov vyradil dve nepriateľské guľometné hniezda.

Padol v boji 4. októbra 1918 počas bitky o Argonnský les vo francúzskej Champagne. Bol pochovaný na vojenskom cintoríne Meuse-Argonne v Romagne-sous-Montfaucon vo Francúzsku.

Referencie

Externé odkazy 
 Kocak, Matej, homeofheroes.com Dostupné online
 KOCAK, Matej, msc.navy.mil Dostupné online
 Kocak, Matej, Who's Who in Marine Corps History, tecom.usmc.mil Dostupné online
 Záznam o narodení a krste v matrike riadok 151 - rímskokatolícka cirkev v Gbeloch

Zdroj 

Vojenské osobnosti USA
Osobnosti USA prvej svetovej vojny
Osobnosti z Gbelov
Príslušníci United States Marine Corps
Václav Babka

Václav Babka (* 11. august 1927, Praha – 1. júl 2010, Olomouc) bol český herec.

Išlo o herca samouka, ktorý sa vyučil ako sústružník. V divadle začínal ako elév v čase druhej svetovej vojny v roku 1943 v Hradci Králové. Po vojne hral štyri roky v Stredočeskom divadle v Mladej Boleslavi, potom absolvoval v rokoch 1949 – 1950 základnú vojenskú službu. V rokoch 1951 – 1962 pôsobil v Divadle pracujúcich v Gottwaldove (dnes Zlín). Od roku 1962 potom hral v olomouckom Divadle Oldřicha Stibora.

Vo filme začínal v roku 1954, prvá väčšia rola prišla v roku 1957 v dnes už svetoznámom Zemanovom filme Vynález zkázy (premiéra 1958). Objavil sa takmer v 50 českých a slovenských filmoch, kde veľmi často hral usadlejšie postavy otcov, úradníkov, policajtov alebo učiteľov. Medzi jeho najznámejšie filmy patria Až přijde kocour a Všichni dobří rodáci režiséra Vojtěcha Jasného, alebo Psi a lidé Evalda Schorma či Ružové sny Dušana Hanáka.

Zomrel 1. júla 2010 v ranných hodinách v olomouckej nemocnici na zlyhanie srdca vo veku 82 rokov.

 Filmografia 
 Film 

 Televíza 
1997  Arrowsmith
1995  Zlatník Ondra
1993  Arabela sa vrací (seriál)
1993  O zvířatech a lidech (seriál)
1990  Věčný tulák
1978  Jedno malé sídlisko (seriál)
1978  Spadla z oblakov (seriál)

 Referencie 

  
 Externé odkazy Václav Babka'' na Českém filmovém nebi

Českí divadelní herci
Českí filmoví herci
Českí televízni herci
Osobnosti z Prahy
Lech Poznań

Lech Poznań je poľský futbalový klub. Sídli v meste Poznaň a názov Lech je podľa legendy Poľska.

Športové úspechy 
 Majster Poľska (8): 1983, 1984, 1990, 1992, 1993, 2010, 2015, 2020
 Víťaz Poľského pohára (5): 1981/82, 1983/84, 1987/88, 2003/04, 2008/09 
 Super poľsky (5): 1990, 1992, 2004 , 2009, 2015

Známi hráči

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka 
 lechpoznan.com 
 Lech Poznań (90minut.pl) 

 
Šport v Poznani
Poľské futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1922
Minimal techno

Minimal techno je forma elektronickej tanečnej hudby. Je považovaná za minimalistický subžáner techna. Tento štýl sa všeobecne stotožňuje s heslom menej je niekedy viac. Minimal techno vzniklo začiatkom 90-tych rokov a ako zakladatelia štýlu sa uvádzajú Robert Hood a Daniel Bell.

Charakteristika 
Minimal techno sa zameriava na rytmus, opakovanie melódií a lineárne progresy. Obsahuje slučky jemných perkusií či hypnotický slučkový aranžmán. Pôsobí celkovo ľahším nádychom a chladnejšie. Minimal Techno ctí tradíciu poctivo pravidelnej periódy, obmedzeného množstva použitých výrazových prostriedkov, nemennej harmónie, meditatívnosti až statickosti, nie však apatie a agónie. Aj takto matematicky presná hudba však nemusí nutne byť odsúdená a pár interpretov dokáže, že vedia pootvoriť a rozšíriť kruh, ktorý má inak presne odmeraný priemer. V posledných rokoch sa v minimal techne objavujú aj vplyvy z microhousu. Popularita tohoto štýlu od roku 2004 stúpa predovšetkým v krajinách a oblastiach ako sú Holandsko, Francúzsko, Nemecko, Belgicko, Španielsko, Taliansko, Južná Afrika, Írsko a Spojené kráľovstvo.

Interpreti 
 Richie Hawtin
 Paco Osuna
 Robert Hood
 Gabriel Ananda
 Thomas Schumacher
 Marco Carola
 Gaiser
 Magda
 Lucio Aquilina
 Super Flu
 Flavio Diaz
 Joe Maker
 Andrea Frisina
 Louie Cut
 Avrosse
 Sisko Electrofanatik
 Andrea Roma

Vydavateľstvá 
 Cocoon Recordings
 Kompakt
 Plus8
 Sähkö Recordings
 Trapez

Zdroj 

Techno hudobné žánre
Európska cesta 3

Európska cesta 03 (E03) je európska cesta, ktorá sa nachádza vo Francúzsku. Začína v meste Cherbourg a končí v meste La Rochelle. Jej celková dĺžka je 459 km.

Mestá 
Cherbourg – Valognes – Montebourg – Sainte-Mère-Église – Carentan – Saint-Jean-de-Daye – Saint-Lô – Torigni-sur-Vire – Pont-Farcy – Villedieu-les-Poêles – Avranches – Pontaubault – Saint-James – Saint-Sauveur-des-Landes – Saint-Aubin-du-Cormier – Liffré – Rennes – Crevin – Bain-de-Bretagne – Derval – Nozay – Nantes – Montaigu – Bournezeau – Saint-André-Goule-d'Oie – Sainte-Hermine – Marans – La Rochelle

Referencie

Iné projekty

Zdroj
 

03
Európska cesta 5

Európska cesta 05 (E05) je európska cesta, ktorá začína v Škótsku pokračuje cez Francúzsko a končí v Španielsku. Začína v meste Greenock a končí v meste Algeciras. Jej celková dĺžka je 3281 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Greenock
 Glasgow E16
 Gretna E18
 Carlisle E18
 Penrith
 Preston
 Warrington E22
 Birmingham E24
 Newbury
 Southampton
 Le Havre E44
 Paríž  E15, E50, E19, E54
 Orléans  E60, E09
 Tours  E60, E502, E604 
 Poitiers E62
 Bordeaux  E70, E72, E606 
 Donostia-San Sebastián E70, E80 
 Burgos E80
 Madrid  E90, E901 
 Cordóba
 Sevilla  E01, E803 
 Cádiz
 Algeciras E15

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E05

05
Gordon Strachan

Gordon David Strachan OBE  (* 9. február 1957, Edinburgh) je škótsky futbalový tréner a bývalý futbalista. Počas svojej kariéry hrával za kluby Dundee, Aberdeen, Manchester United, Leeds United a naposledy Coventry City. Odohral 50 stretnutí za .

Úspechy

Hráčske 
 Majster Škótska: 1979–80 a 1983–84
 Škótsky pohár: 1982, 1983 a 1984
 Pohár víťazov pohárov UEFA: 1983
 Pohár FA: 1985
 Víťaz druhej anglickej ligy: 1991–92
 FA Charity Shield: 1992

Trénerské 
 Majster Škótska: 2005–06, 2006–07 a 2007–08
 Škótsky pohár: 2007
 Škótsky ligový pohár: 2006, 2009

Zdroj 

Škótski futbalisti
Škótski futbaloví tréneri
Hráči Dundee FC
Hráči Aberdeen FC
Hráči Manchester United FC
Hráči Leeds United
Hráči Coventry City F.C.
Hráči FA Premier League
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1982
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1986
Príchod vlaku do stanice La Ciotat

Príchod vlaku do stanice La Ciotat (franc. L'arrivée d'un train à La Ciotat (originál) alebo L'Arrivée d'un train en gare de la Ciotat) je nemý, krátkometrážny čiernobiely dokumentárny film vyrobený a distribuovaný bratmi Lumiérovcami.

Dej 

Celý päťdesiat-sekundový film zobrazuje príchod vlaku na stanicu vo francúzskom prímorskom meste La Ciotat. Podobne ako väčšina vtedajších filmov bratov Lumiérovcov sa skladá z jedného záberu každodenného života.

Premiéra 
Film bol prvýkrát premietaný 6. januára 1896 v podzemí, v Indickom salóne parížskej kaviarne Grand Café . Vstupné bolo 1 frank. Celkom sa premietalo 10 filmov s priemernou dĺžkou 1 minúta. Táto krátkometrážna snímka je jedným z prvých nakrútených a zverejnených filmov na svete. Podľa jednej historky sa diváci sledujúci približujúci sa rušeň začínali báť a niektorí s krikom vybiehali z divadelných sedadiel. 

V roku 2020 bola vytvorená rozšírená a zvučná verzia klasického čiernobieleho filmu: Príchod vlaku do La Ciotat, The Lumière Brothers, 1896 v rozlíšení 4K a 60 fps.

Miesta premiér a inojazyčné názvy

Referencie

Externé odkazy 
 
 Kompletný film na YouTube.com 

Čiernobiele filmy
Dejiny filmu
Francúzske dokumentárne filmy
Filmy z 1895
Krátkometrážne filmy
Nemé filmy
Európska cesta 7

Európska cesta 07 (E07) je európska cesta, ktorá začína vo Francúzsku a končí v Španielsku. Začína v meste Pau a končí v meste Zaragoza. Jej celková dĺžka je 259 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Pau E80
 Jaca
 Huesca
 Zaragoza  E90, E804

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E07

07
Európska cesta 9

Európska cesta 09 (E09) je európska cesta, ktorá začína vo Francúzsku a končí v Španielsku. Začína v meste Orléans a končí v Barcelone. Jej celková dĺžka je 967 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Orléans E05, E60
 Limoges E603
 Toulouse  E80, E72
 Barcelona E15, E90

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E09

09
Luhansk

Luhansk (; ) je mesto na Ukrajine. Leží v Doneckej panve na východe Ukrajiny a je administratívnym centrom Luhanskej oblasti. Novodobá história mesta siaha do roku 1795, kedy tu britský priemyselník Charles Gascoigne založil železiarne. V roku 1882 získal Luhansk štatút mesta a k 1. januáru 2018 mal 406 729 obyvateľov.

Mesto bolo v minulosti dvakrát premenované na Vorošilovgrad (; v rokoch 19351958 a neskôr opäť v rokoch 19701990).

Na jar roku 2014 vyhlásili v meste proruskí separatisti Luhanskú ľudovú republiku. Od vyhlásenia republiky prebiehajú medzi separatistami a ukrajinskou vládou boje. Do súčasnosti (február 2022) je Luhansk v rukách separatistov a Ukrajina nemá stále kontrolu nad mestom.

Partnerské mestá 
  Cardiff, Wales
  Lublin, Poľsko
  Pernik, Bulharsko
  Stoličný Belehrad, Maďarsko
  Saint-Etienne, Francúzsko
  Daqing, Čína

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka

Mestá na Ukrajine
Geografia Luhanskej oblasti
Matera

Matera je talianske mesto v regióne Basilicata, hlavné mesto rovnomennej provincie. V jeho okolí sa nachádzajú najvýznamnejšie miesta pobytu jaskynného človeka v oblasti Stredomoria. 

Od roku 1993 je "Sassi di Matera", najstaršia časť mesta, zapísaná zozname svetového dedičstva UNESCO.

Dejiny 
Územie Matery je osídlené už od paleolitu. Mesto bolo údajne založené Rimanmi v 3. storočí pred Kr. ako Metheola podľa konzula Lucia Caecilia Metella.

V roku664 Materu dobyli Langobardi (Lombardi) a stala sa súčasťou Beneventského vojvodstva. V 7. a 8. storočí boli okolité jaskyne osídlené benediktínmi a gréckymi ortodoxnými mníchmi.

9. a 10. storočie bolo charakteristické zápasom medzi Saracénmi, Byzantíncami a cisármi, vrátane Ľudovíta II., ktorý mesto zničil. Po osídlení Apúlie Normanmi od roku 1043 vládol v Matere Viliam Železné rameno.

Po krátkom období úpadku, rade morových epidémií a zemetrasení, sa mesto v 15. storočí stalo aragónskou dŕžavou a bolo zverené do opatrovania barónom z rodiny Tramontano. Avšak roku 1514 obyvateľstvo povstalo proti útlaku a zabilo grófa Giovanniho Carla Tramontana. V 17. storočí bola Matera odovzdaná Orsiniovcom.

Neskôr sa stala hlavným mestom Basilicaty a toto postavenie si udržala až do roku 1806, kedy Jozef I. Bonaparte previedol túto funkciu späť na Potenzu.

V roku 1927 sa Matera stala hlavným mestom provincie Matera. 21. septembra 1943 obyvatelia vzbúrili proti nemeckej okupácii a ako prvé talianske mesto bojovali proti Wehrmachtu.

Vývoj počtu obyvateľov 
Počet obyvateľov

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v regióne Basilicata
Lokality Svetového dedičstva v Taliansku
Kosti (seriál)

Kosti sú komediálny dramatický krimi seriál vyrobený v USA. Seriál sa vysielal od 13. septembra 2005 do 28. marca 2017 na stanici FOX. Seriál produkoval Hart Hanson inšpirovaný kriminálnymi románmi spisovateľky Kathy Reichsovej. Na Slovensku ho vysiela Televízia JOJ so slovenským dabingom. Od júna 2022 ho bude na slovensku vysielať Markíza KRIMI.

Postavy

Hlavné postavy 

 Dr. Temperance Joy „Kosť“ Kenan Brennanová - Boothová – forenzná antropologička, spisovateľka
 Seeley Joseph Booth – starší špeciálny agent FBI
 Angela Pearly Gates Montenegro - Hodgins – forenzná umelkyňa, špecialistka na rekonštrukcie tváre
 Dr. Jonathan ,, Jack  " Stanley Hodgins IV., PhD. – entomológ
 Dr. Zachary Uriah ,, Zack "  Addy, PhD. – asistent Dr. Brennanovej
 Dr. Daniel Goodman – archeológ, riaditeľ Jeffersonovho inštitútu 
 Dr. Camille Saroyanová - Vaziriová– patologička, Brennanovej nadriadená
 Dr. Lance Sweets, PhD., Psy. D – psychológ
 James Aubrey – špeciálny agent FBI, Boothov podriadený

Prehľad hlavných postáv

Časti 
 Pozri aj Zoznam častí seriálu Kosti

Externé odkazy 
 
 oficiálna stránka - FOX 

Kriminálne televízne seriály USA
Televízne seriály z roku 2005
Mykolajiv

Mykolajiv (; ) je mesto na Ukrajine, administratívne centrum Mykolajivskej oblasti. Leží na juhu Ukrajiny na sútoku riek Inhul a Južný Bug, 65 km severne od Čierneho mora. Mesto založil v roku 1789 Grigorij Potemkin radca a milenec cárovnej Kataríny II. K 1. januáru 2018 malo 486 255 obyvateľov.

Partnerské mestá 
  Batumi, Gruzínsko, 1995
  Bordžomi, Gruzínsko, 2006
  Bursa, Turecko, 2001
  Galac, Rumunsko, 2003
  Lyon, Francúzsko, 2006
  Mahiľov, Bielorusko, 2009
  Malko Tărnovo, Bulharsko
  Moskva, Rusko, 2005
  Pleven, Bulharsko, 2005
  Terst, Taliansko 1996
  Te-čou, Čína
  Tiencin, Čína, 2001
  Tiraspol, Podnestersko, 2004

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka   

Mestá na Ukrajine
Geografia Mykolajivskej oblasti
Osada (zatopená obec)

Osada  je zaniknutá obec na Orave, bola zatopená Oravskou priehradou. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1609.

História
Prvá zmienka o obci pochádza z v roku 1609, kde sa v daňovom súpise uvádza ako nová dedina pod názvom Zawada (neskoršie Zavada, Stankovo).  Názov Stankovo bol odvodený od mena Jakuba Ústianského-Stankovského, ktorému v roku 1616 Juraj Thurzo pridelil šoltýske výsady a slobody s jednou usadlosťou, mlynom a pílou. Pred rokom 1659 sa začal používať názov Osada. V druhej polovici 17. storočia bola obec poznačená vojnami, požiarmi a morom. Po upokojení pomerov dochádzalo k opätovnému zaľudňovaniu. V období druhej svetovej vojny bola obec Osada vypálená nemeckými vojakmi.

Cirkevne patrila Osada najskôr k Trstenej a potom k Ústiu.

Obyvateľstvo obce
Obyvatelia sa zväčša venovali poľnohospodárstvu a hrnčiarstvu. Pestovali ľan, z ktorého vyrábali nite. Postupne sa rozvíjalo plátenníctvo a obchod s dobytkom.

Pečať obce 
V pečatnom poli je Madona s dieťaťom na ľavej ruke, v pravej drží žezlo. Kruhopis: SIGILVM POS OSZADA.

Osobnosti 
 Viktor Árvai (1880 – ?), dramatik a katolícky kňaz

Literatúra 
 Peter Huba: Orava v časoch minulých a prítomných. Dolný Kubín, Janka Hubová, 2000.

Zatopené obce na Slovensku
Mutua Madrileña Madrid Open 2010

Mutua Madrileña Madrid Open 2010 bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch  od 7. do 16. mája 2010  na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Madrid. Titul v dvojhre získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil Švajčiara R. Federera. Bol to jeho 39. titul v dvojhre na okruhu ATP.  Titul vo štvorhre získali Američania Bob Bryan a Mike Bryan, ktorí vo finále porazili kanadsko-srbský pár Daniel Nestor, Nenad Zimonjić. Pre B. Bryana to bol 61. a pre M. Bryana 63. titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Francúzska Aravane Rezaïová, ktorá vo finále porazila Američanku Venus Williamsovú. Bol to jej 3. titul v dvojhre na okruhu WTA.  Titul vo štvorhre žien získali Američanky Serena Williamsová a Venus Williamsová, ktoré vo finále porazili argentínsko-taliansky pár Gisela Dulková, Flavia Pennettová. Pre S. Williamsovú to bol 19. a pre V. Williamsovú 18. titul vo štvorhre na okruhu WTA.

Víťazi

Dvojhra mužov 

 Rafael Nadal vs.  Roger Federer 6-4 7-6(5)

Dvojhra žien 

 Aravane Rezaïová vs.  Venus Williamsová 6-2 7-5

Štvorhra mužov 

 Bob Bryan /  Mike Bryan vs.  Daniel Nestor /  Nenad Zimonjić 6-3 6-4

Štvorhra žien 

 Serena Williamsová /  Venus Williamsová vs.  Gisela Dulková /  Flavia Pennettová 6-2 7-5

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky turnaja

 
Madrid Masters
ATP World Tour 2010
WTA Tour 2010
Medený jazdec

Medený jazdec () je známa jazdecká socha v ruskom meste Sankt Peterburgu, ktorú preslávila najmä poéma A. S. Puškina Medený jazdec. Socha predstavuje cára Petra Veľkého.

História 
Sochu dala postaviť v roku 1772 imperátorka Katarína II. pri príležitosti stého výročia narodenia imperátora Petra I. Svedčí o tom aj nápis v latinskom jazyku "Petro Primo Catharina Secunda MDCCLXXXII"a v ruskom jazyku „Петру перьвому Екатерина вторая, лѣта 1782“ - Petru pervomu Jekaterina vtoraja, leta 1782. Chcela tak vyjadriť svoje rovnocenné postavenie voči Petrovi I. A nie neprávom. Kým Peter I. získal pre Ruské impérium prístup k Baltskému moru a rozšíril jeho územie po tzv. severnej vojne, Katarína II. získala pre Ruské impérium prístup k Čiernemu moru, keď jej vojská niekoľkokrát porazili turecké pozemné a námorné sily. Socha bola svedectvom mnohých významných udalostí, ktoré sa odohrali v hlavnom meste Ruského impéria (známe povstanie dekabristov v roku 1825). V súčasnosti je stredobodom záujmu turistov, ktorí prichádzajú na návštevu mesta nad Nevou, ale prichádzajú sa tu fotografovať aj ruské mladomanželské páry.

Opis sochy 
Socha Petra I. stojí na podstavci, ktorý je vysoký 5 metrov a pochádza z jediného kusa žuly. Autorom sochy je francúzsky umelec E. M. Falconnet. Socha váži 166 ton a je vyrobená z bronzu. Peter I. pozerá na rieku Neva a svoju ruku naťahuje do diaľok, aby vyjadril svoje veľmocenské ambície. Petrov vzpínajúci kôň zadnými kopytami drví hada - symbol pretvárky (podľa niektorých interpretácií Švédska a jeho podlej politiky). Socha je tiež známa pod názvom Medený jazdec (podľa Puškinovej poémy).

Iné projekty

Externé odkazy 
 Медный всадник со спутника
 Медный всадник в Свадебной энциклопедии
 Фотографии памятника
 История «Медного всадника». Фотографии, как добраться, что рядом 

Stavby v Petrohrade
Pamätníky v Rusku
Budova Admirality

Budova Admirality () patrí k typickým pozoruhodnostiam mesta na Nevskom prospekte v Sankt Peterburgu. Je klenotom ruského klasicizmu.

História 
Na mieste dnešnej budovy postavil prvé lodenice už Peter I. Práve z tohto miesta vychádzali na more prvé lode Baltskej flotily Ruského impéria. Budova bola stavaná v rokoch 1761 až 1811. Vybudovaná je v klasicistickom architektonickom štýle. Najvýznamnejším architektom, ktorý sa podieľal na jej stavbe bol Adrian Zacharov. Neskôr slúžila na administratívne účely a od roku 1925 slúžila ako námorná škola.

Opis budovy 
Budova je dlhá 407 metrov. Jej veža s pozláteným vrcholom je vysoká 72 metrov a slúžila dlho ako maják. Klasicistická budova je vyzdobená sochami z antickej mytológie. Pozoruhodnou je aj veľká oblúková brána budovy Admirality. Pred budovou sa nachádza turistami veľmi obdivovaná fontána.

Iné projekty

Externé odkazy 
 История и фотографии здания Адмиралтейства. Как добраться
 Адмиралтейство со спутника. Можно увеличить
 История про перенос Адмиралтейства в Кронштадт при Екатерине II

Stavby v Petrohrade
Chrám svätého Sampsona

Chrám svätého Sampsona alebo Sampsonovský chrám () patrí k najstarším chrámom v Sankt Peterburgu, ktorých história je spojená s menom zakladateľa mesta Petra I.

História 
Chrám vznikol na počesť víťazstva ruských vojsk nad Švédmi v roku 1709 pri Poltave. Práve táto bitka sa uskutočnila v deň sviatku sv. Sampsona, ktorý je svätcom v pravoslávnej cirkvi. Ide o svätca, ktorý žil v Byzantskej ríši v 6. storočí. Chrám sa budoval podľa plánov architekta Trezziniho v rokoch 1728 až 1740 v barokovom štýle. Podľa niektorých údajov v tomto chráme sa mal uskutočniť tajný sobáš Kataríny II. a G. Potemkina. V období komunistickej diktatúry bol chrám v roku 1938 zatvorený a využívaný ako obchod s textilom a odevmi. Neskôr bol premenený na múzeum.

Iné projekty

Externé odkazy 
 О Сампсониевском соборе
 Постоянные экспозиции музея-паятника "Сампсониевский собор" в сюжете телеканала "Искусство ТВ", 2010

Stavby v Petrohrade
Architektúra z 1740
Rusko
Diaľnica A13 (Chorvátsko)

Diaľnica A13 () je 86,5 km dlhá, čiastočne rozostavaná diaľnica v Chorvátsku, ktorá bude začínať v križovatke s diaľnicou A12 pri meste Vrbovec a bude pokračovať severovýchodným smerom okolo mesta Virovitica až na maďarskú štátnu hranicu pri obci Terezino Polje.

Výstavba 
Výstavba prvého úseku medzi Vrbovcom a Bjelovarom s dĺžkou 27,5 kilometra sa oficiálne začala dňa 27. apríla 2009, no z dôvodu finančných problémov sa k prvým stavebným prácam prikročilo až 8. apríla 2011.

Referencie

Externé odkazy 
 Hrvatske autoceste d.o.o.
 Zoznam výjazdov, križovatiek a iných objektov na diaľnici A13
 Chorvátsky automotoklub

13
Štátna cesta 1 (Chorvátsko)

Štátna cesta 1 () je 415,8 kilometrov dlhá cesta v Chorvátsku, ktorá vedie od hraničného priechodu Macelj so Slovinskom cez Záhreb, Karlovac, Gračac, Knin, Sinj až do mesta Split na Dalmácii. Po D8 je druhou najdlhšou v krajine.

Pred dokončenín diaľnic A1 a A2 (postupne v rokoch 2005 až 2007), bola D1 najvyťaženejšou trasou k jadranskému pobrežiu počas letnej sezóny. Cesta sa totiž začína na najvyťaženejšom hraničnom priechode (Macelj) a končí sa v meste Split, ktoré je východiskovým bodom pre strednú a južnú Dalmáciu. Po sprejazdnení A1 a A2 sa hustota premávky znížila, avšak cesta naďalej ostáva bezplatnou alternatívou voči spoplatneným diaľniciam.

Priebeh trasy 
D1 sa začína na hraničnom priechode Macelj severne od Záhrebu, kde nadväzuje na slovinskú hlavnú cestu 9 smerujúcu od mesta Ptuj. Smeruje do hlavného mesta a medzitým sa opakovane križuje s A2. Medzi križovatkami Zaprešić a Jankomir je v peáži s diaľnicou A2, na úseku Jankomir - Lučko s A3, ďalej medzi Lučkom a mestom Karlovac s D3 a v Karlovaci s D6. Menšie peáže sú potom ešte v meste Knin s D33 a v meste Sinj s D219.

Na niektorých úsekoch D1 bola alebo v budúcnosti bude rozšírená do parametrov rýchlostnej cesty (brza cesta).
 prvým úsekom je prechod mestom Karlovac po obec Mostanje
 druhý úsek na trase Knin-Split je vo väčšej miere v štádiu plánovania. V prevádzke je len časť od Dugopolje po Split, ktorá tvorí privádzač na A1. Medzi tunelmi Mihovilovići a Mravnice je cesta vybudovaná zatiaľ len v rozložení 2 pruhy smerom k A1 a jeden pruh smerom do Splitu. V súčasnosti prebiehajú stavebné práce na rozšírení na 2+2 pruhy, ktoré by mali byť ukončené do roku 2013.

Hustota premávky 
D1 je pravidelne podrobovaná sčítaniam dopravy na viacerých úsekoch. Počíta sa ročná priemerná denná hustota dopravy (AADT) a počas letných mesiacov letný priemerná denná hustota dopravy (ASDT).

 AADT: priemerná ročná denná hustota dopravy
 ASDT: priemerná letná denná hustota dopravy

Galéria

Pozri aj 
 Diaľnica A1
 Diaľnica A2
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Zoznam diaľnic, číslovanie a názvy výjazdov a križovatiek (chorvátsky)
 Článok o otvorení rýchlostnej cesty Split-Dugopolje (8.7.2006) (chorvátsky)
 Informácie o úseku Split-Dugopolje  (chorvátsky)
 Mapa hraničných priechodov v Chorvátsku  (chorvátsky)
 Prejazd úsekom Dugopolje-Split
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)
 Zoznam výjazdov, odpočívadiel a iných objektov na úseku Dugopolje-Split

1
Vytvárajúca funkcia

Vytvárajúca funkcia alebo generujúca funkcia je v matematike formálny mocninový rad o jednej premennej, ktorého koeficienty obsahujú informáciu o danej postupnosti čísel. Formálnosť mocninového radu znamená, že sa s ním narába ako s čisto algebraickým objektom a neštudujú sa jeho analytické vlastnosti ako napríklad polomer konvergencie a pod. Metóda vytvárajúcich funkcií býva často považovaná za najsilnejšiu metódu manipulácie s číselnými postupnosťami. 

Súvis medzi operáciami na postupnostiach a operáciami na ich vytvárajúcich funkciách sa využíva predovšetkým na riešenie rekurentných vzťahov, čo má dôležité aplikácie pri enumerácii diskrétnych štruktúr. Myšlienka použitia formálnych mocninových radov na riešenie rekurentných vzťahov siaha k Abrahamovi de Moivrovi, ktorý túto metódu použil na zistenie uzavretého tvaru pre Fibonacciho čísla.

Podľa spôsobu konštrukcie formálneho mocninového radu k danej postupnosti je možné rozlíšiť viacero typov vytvárajúcich funkcií. Medzi najznámejšie patria obyčajné vytvárajúce funkcie, exponenciálne vytvárajúce funkcie, Poissonove vytvárajúce funkcie, Lambertove vytvárajúce funkcie a Dirichletove vytvárajúce funkcie. Teóriu je možné z postupností rozšíriť aj na viacrozmerné štruktúry, v takom prípade nie je vytvárajúca funkcia formálnym mocninovým radom o jednej premennej, ale o toľko premenných, aká je dimenzia danej štruktúry.

Definície

Obyčajná vytvárajúca funkcia 

Nech  je číselná postupnosť. Obyčajná vytvárajúca funkcia k postupnosti  je formálny mocninový rad

Exponenciálna vytvárajúca funkcia 

Nech  je číselná postupnosť. Exponenciálna vytvárajúca funkcia k postupnosti  je formálny mocninový rad

Názov exponenciálna vytvárajúca funkcia pochádza zo skutočnosti, že pre Taylorov rad exponenciálnej funkcie  platí

Poissonova vytvárajúca funkcia 

Nech  je číselná postupnosť. Poissonova vytvárajúca funkcia k postupnosti  je formálny mocninový rad

Lambertova vytvárajúca funkcia 

Nech  je číselná postupnosť. Lambertova vytvárajúca funkcia k postupnosti  je formálny mocninový rad

Prítomnosť výrazu  v menovateli člena vytvárajúcej funkcie implikuje nutnosť indexovať postupnosť od čísla 1, nie od čísla 0.

Dirichletova vytvárajúca funkcia 

Nech  je číselná postupnosť. Dirichletova vytvárajúca funkcia k postupnosti  je formálny mocninový rad

Opäť je nutné indexovať postupnosť od čísla 1, čo spôsobila prítomnosť člena  v menovateli vytvárajúcej funkcie.

Zdroje

Externé odkazy 

 Generujúce funkcie - Cut The Knot .
 Generujúce funkcie - Wolfram MathWorld .
 1031 vytvárajúcich funkcií .
 Stiahnutie knihy Genratingfunctionology .

Kombinatorika
Archanjelský chrám

Archanjelský chrám alebo Chrám Archanjela Michala () je jedným z troch chrámov na Chrámovom námestí a patrí k architektonicky najmladším pravoslávnym chrámom v moskovskom Kremli.

História 
Chrám začal budovať už v roku 1333 moskovský vládca Ivan Kalita. V rokoch 1505 až 1508 bol od základu prebudovaný podľa návrhu talianskeho architekta Alevisia Novi. Zasvätený bol archanjelovi Michalovi, ktorý sa v pravoslávnej cirkvi teší veľkej úcte. Podľa neho dostal aj názov „Archanjelsky“. Archanjel Michal bol ochrancom moskovských panovníkov. Chrám má päť kupol, z ktorých jedna je výrazne vyššia ako ostatné. Kupoly oživili areál Kremľa tým, že na rozdiel od ostatných kremeľských kupol boli strieborné. Interiér chrámu je na rozdiel od veľkolepejšieho interiéru oveľa skromnejší a ponurejší. Zodpovedá to účelu chrámu. Konali sa tu hlavne zádušné bohoslužby. V chráme sú pochovaní vládcovia Moskvy a Ruska (Ivan Kalita, Ivan IV., Fiodor I., Ivan V., Michal I., Peter II. a iní).

Súčasnosť 
Tento kremeľský chrám je v súčasnosti cieľom návštev turistov z celého sveta. Slúži ako múzeum, ale konajú sa v ňom aj pravoslávne bohoslužby.

Iné projekty

Externé odkazy 
 История Архангельского собора на pravoslavie.ru
 Архангельский собор на patriarchia.ru
 Архангельский собор. Придел святого Уара.

Stavby v Moskve
Architektúra z 1508
Pravoslávne chrámy v Rusku
Moskovský kremeľ
Moskva
Tatiana Kulíšková

Tatiana Kulíšková (* 22. marec 1961, Bratislava) je slovenská herečka a moderátorka.

Ocenenia 
 Zlatá Slučka 97 -  kategória najlepší ženský dabingový výkon, postava Chiary (herečka Barbara De Rossi), film Víťazstvo lásky

Divadlo 
zoznam nie je úplný
 Slučka pre dvoch
 Mydlová opera
 Voľakedy a dnes

Filmografia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenskí televízni moderátori
Osobnosti z Bratislavy
Chrám svätého Mikuláša (Kronštadt)

Chrám svätého Mikuláša v Kronštadte je pravoslávny chrám v malom mestečku Kronštadt, ktoré sa nachádza na ostrove neďaleko Sankt Peterburgu. Volajú ho aj ako tzv. Morský chrám.

História 
Chrám je dominantou malého mestečka. Na tomto mieste bolo postavených už viacero chrámov. Súčasný chrám bol postavený v rokoch 1903 až 1913 v novobyzantskom architektonickom štýle. Predlohou chrámu bol byzantský Chrám Hagia Sofia (Chrám Božej Múdrosti) v Istanbule (Konštantínopole). Chrám má až 11 kupola najvyššia z nich dosahuje výšku 70 metrov. Do chrámu sa zmestí až 5 000 veriacich. V roku 1929 komunisti chrám cirkvi odobrali a urobili v jeho priestoroch kinosálu, ktorú pomenovali na počesť sovietskeho spisovateľa Maxima Gorkého. Od roku 1974 bolo v chráme zriadené námorné múzeum.

Súčasnosť 
Po roku 1990 sa ruská pravoslávna cirkev snažila o navrátenie chrámu. V roku 2002 sa na hlavnú kupolu chrámu podarilo inštalovať kríž a v roku 2005 sa v chráme slúžila prvá pravoslávna bohoslužba. Chrám je odvtedy otvorený pri zvláštnych príležitostiach.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Морской собор на сайте достопримечательности Кронштадта.
 Пояснительная записка к проекту военно-морского храма в Кронштадте
 Морской Николаевский собор в Кронштадте

Stavby v Petrohrade
Kronštadt
Architektúra z 1913
Rusko
Inštitút pre verejné otázky

Inštitút pre verejné otázky (známy aj ako IVO ) je slovenská nezisková mimovládna organizácia založená v roku 1997. Zaoberá sa analýzou trendov slovenskej spoločnosti a politiky. Medzi jej ciele patrí budovanie občianskej a demokratickej spoločnosti. Výsledky analýz inštitút publikuje v knižnej a iných formách. 
Sídli v Bratislave. Súčasným prezidentom IVO je Grigorij Mesežnikov. Čestným prezidentom a spoluzakladateľom IVO je Martin Bútora.

Externé odkazy
webová stránka IVO

Inštitúcie na Slovensku
Organizácie založené v 1997
Mužská dvojhra na Movistar Open 2010

Mužská dvojhra na Movistar Open 2010 sa hrala ako súčasť Movistar Open 2010 od 1. do 7. februára 2010. Titul získal Brazilčan Thomaz Bellucci, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. Mónaca 6-2 0-6 6-4. Bol to jeho 2. titul v dvojhre na okruhu ATP.

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Finále

Horná polovica

Dolná polovica

Kvalifikácia

Nasadenie

Odmeny a body do rebríčka

Výsledky

Externé odkazy 
Oficiálna stránka turnaja

Movistar Open 2010
Štátna cesta 415 (Chorvátsko)

Štátna cesta 415 () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe na polostrove Pelješac. Je dlhá 7,2 kilometra a spája cestu D414 s trajektným prístavom Trpanj, odkiaľ pokračujú trajekty do prístavu Ploče v pevninskej časti krajiny. Tu na cestu D415 nepriamo nadväzuje D413.

Popis trasy
Trasa cesty D415 sa začína v križovatke tvaru písmena Y s cestou D414, ktorá leží v katastrálnom území osady Donja Banda a nachádza sa v nadmorskej výške 298 m n. m. Cesta pokračuje severným smerom asi kilometer po križovatku s lokálnou cestou 69026 do osady Oskorušno, kde sa stáča na západ. Klesajúc stále nižšie ku hladine mora pokračuje asi tri kilometre, potom sa opätovne stáča na sever a nasleduje križovatka s L69002, ktorá vedie do neďaleko stojacej osady Gornja Vručica. Po ďalších troch kilometroch cesta dosahuje južný koniec intravilánu obce Trpanj, cez ktorý pokračuje ešte asi kilometer. V strede obce sa na D415 ešte napája L69074, ktorá obsluhuje severnozápadné pobrežie polostrova Pelješac a za križovatkou nasleduje miestny prístav, kde sa trasa D415 končí.

Hustota premávky
Sčítania hustoty dopravy sa na ceste D415 nevykonávajú, no spoločnosť Hrvatske ceste vo svojej štatistike uvádza hodnoty zistené spoločnosťou Jadrolinija, ktorá prevádzkuje trajektnú linku Trpanj-Ploče. Z čísel je zrejmé, že trajekt, a teda aj cesta D415 je v letnej turistickej sezóne využívaná približne 2,6-krát viac, než priemerne za celý kalendárny rok.

 AADT: priemerná ročná denná hustota dopravy
 ASDT: priemerná letná denná hustota dopravy

Priľahlé cesty

Galéria

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Referencie

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych, župných a lokálnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

415
Helena Krajčiová

Helena Krajčiová (* 19. apríl 1975, Skalica) je slovenská divadelná, televízna, dabingová a filmová herečka a speváčka.

Vyštudovala konzervatórium a následne herectvo na VŠMU. Počas štúdia účinkovala na rôznych scénach. Po štúdiu sa stala členkou Slovenského národného divadla, z ktorého po čase odišla. Účinkovala aj v divadle Nová scéna v muzikáli Hello Dolly!, v ktorom stvárnila hlavnú postavu. V roku 2004 získala ocenenie Talent roka.

V súčasnosti hosťuje v SND, účinkuje v divácky úspešných televíznych seriáloch, ako speváčka pôsobí v skupine Fragile a je známa aj vďaka dabingu.

Prvou filmovou úlohou bola postava Márie vo filme Pokoj v duši za ktorú získala cenu Slnko v sieti.

Filmografia 
 2008: Áno, miláčik! (Kamila)
 2008 – 2012: Ordinácia v ružovej záhrade (Nina)
 2008 – 2011: Panelák (Lucia Rocková)
 2008 – 2014: Profesionáli (Skarlet Balážiková)
 2009: Pokoj v duši (Mária)
 2010: Keby bolo keby (rozprávačka)
 2011: Zita na krku (Zita)
 2013 – 2017: Búrlivé víno (Dorota Petranská)
 2018: Ministri (Monika; ministerka spravodlivosti SR)
 2019 – 2021: Nový život (Lucia)
 2022 – súčasnosť: Hranica
 2022 – súčasnosť: Šťastní vs Šťastní (Katarína Šťastná)
 2022: Svätý Max
 2022 – súčasnosť: Pán profesor (učiteľka novej triedy)

Diskografia 
 2007: Veľkí herci spievajú deťom - Kniha s CD - Enigma, ISBN 978-80-969830-0-1 (na CD spievajú: Milan Lasica, Maroš Kramár, Marián Labuda ml., Boris Farkaš, Zuzana Kronerová, Ondrej Kovaľ, Zuzana Tlučková, Soňa Norisová, František Kovár, Helena Krajčiová)
 2007: Voice Mail - Fragile - Musica Tyrnaviensis EAN 8 588003 396082, CD
 2009: Vianoce - Fragile - , CD
 2010: Next Level - Fragile - , CD
 2011: Deťom - Fragile - , CD

Ocenenia 
 2004 - Talent roka
 2010 - Slnko v sieti (najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe)
 2014 - OTO (Osobnosť televíznej obrazovky) v kategórii herečka

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy  
 
 
 Helena Krajčiová na FDb.cz
 Helena Krajčiová na Osobnosti.cz

Osobnosti zo Skalice
Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenské popové speváčky
Slovenské džezové speváčky
Slovenské gospelové speváčky
Držitelia Slnka v sieti
Rocketdyne

Rocketdyne je americká firma, ktorá desiatky rokov vyrába okrem iného motory pre rakety využívané aj NASA. Je súčasťou firmy Boeing.

História 
Spoločnosť bola založená v roku 1955 v Canoga Parku, štát Kalifornia. V roku 1984 sa spojila s letectvom armády USA (NAA). Potom došlo k spojeniu s Rockwellovou medzinárodnou spoločnosťou a tú v decembri 1996 kúpila veľká spoločnosť Boeing. Firma teraz používa aj označenie Boening Rocketdyne.

Známe produkty 
Firma vyrobila motory rôznych typov pre rakety Saturn, Delta, Atlas. Množstvo veľkých aj malých motorov má označenie Rocketdyne. Neskôr sa spolu s Boeningom podieľala aj na vývoji motorov pre americké raketoplány.

Výrobne a ďalšie zariadenia 
 Canoga Park pri Los Angeles v Kalifornii, teraz ako firma Pratt and Whitney Rocketdyne
 Downey
 Palmdate v Kalifornii

Iné projekty

Externé odkazy 
 Motory Rocketdyne na webe MEK 
 Zakázka firmy na webe Letectví 
 Pratt & Whitney Rocketdyne company website

Zdroje 

Boeing
Podniky v USA
Kozmickí výrobcovia USA
Ian Shaw (egyptológ)

Dr. Ian Shaw (* 1961) je britský egyptológ a docent egyptskej archeológie na Liverpoolskej univerzite. Jeho aktivity boli donedávna zamerané prevažne na oblasť el-Amarny (Achetaton), v ostatnom čase pracuje na viacerých archeologických výskumoch v lokalitách staroegyptských baní a kameňolomoch rôznych historických období. Jeho primárnym zameraním je výskum metód a postupov práce staroegyptských remeselníkov a robotníkov. Publikoval aj niekoľko prác o vedení vojen v starovekom Egypte, čo je téma, ktorá bola donedávna prehliadaná alebo len okrajovo spomínaná vo vedeckých prácach.

Okrem pôvodnej tvorby redigoval niekoľko „slovníkov“ o starovekom Egypte, ktoré sú skôr encyklopédiami než lexikónmi s touto tematikou.

Výber prác 
 1991 – Egyptian Warfare and Weapons
 1992 – A History of Ancient Egypt — preklad z francúzštiny Nicholasom Grimalom
 1995 – The British Museum Dictionary of Ancient Egypt — spolu s P. Nicholsonom
 2000 – The Oxford History of Ancient Egypt (editor)
 2000 – Ancient Egyptian Materials and Technology (editor)
 2004 – Ancient Egypt: A Very Short Introduction

Domáce preklady 
 2003 – Dějiny starověkého Egypta, Praha: BB/Art — český preklad anglického titulu The Oxford History of Ancient Egypt

Zdroj

Pozri aj 
 Zoznam egyptológov

Externé odkazy 
Crafty way to unlock history (Rafinovaný spôsob ako odomknúť históriu), 2006 

Britskí egyptológovia
Anglickí archeológovia
Narodenia v 1961
Újezdec (okres Prachatice)

Újezdec sú obec v Česku v okrese Prachatice v Juhočeskom kraji. 28. augusta 2006 tu žilo 53 obyvateľov.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam obcí v Česku

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

Obce okresu Prachatice
Rohov (okres Opava)

Rohov je obec v Česku v okrese Opava v Moravskosliezskom kraji. 1. januára 2010 tu žilo 629 obyvateľov.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam obcí v Česku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce

Obce okresu Opava
Festival de Cannes

Festival de Cannes alebo po slovensky Festival v Cannes (do roku 2002: Festival international du film, t.j. Medzinárodný filmový festival) je medzinárodný filmový festival, ktorý sa každoročne koná vo francúzskom meste Cannes od roku 1946. Zakladateľom festivalu je Jean Zay.

Program festivalu 
Sekcia "Oficiálny výber":
 Dlhometrážne filmy - filmy nad 60 minút, súťažia o Zlatú palmu, premietané v Théâtre Lumière
 Dlhometrážne nesúťažné filmy - filmy, ktoré nie sú zaradené do súťaže, premietané v Théâtre Lumière
 Krátkometrážne filmy - filmy do 15 minút, súťažia tiež o Zlatú palmu pre krátkometrážne filmy, premietané v Salle Debussy a Buñuel
 Un Certain Regard (od 1978) - špeciálne filmy, ktoré volí porota, premietané v Salle Debussy
 Cinéfondation (od 1998) - filmy do 60 minút, študentské krátke a stredometrážne filmy, súťažia o Cenu Cinéfondation premietané v Salle Buñuel

Sekcie súbežné s festivalom ():
 Cinéma de toujours (od 1992)
 Cannes Classics (od 2004)

Sekcie súbežné s festivalom od iných organizátorov:
 La Semaine de la critique (od 1962) - pripravuje Syndikát francúzskych filmových kritikov, súťažia o Zlatú kameru
 Štrnásťdenník režisérov (od 1969) - pripravuje Spoločnosť francúzskych filmových režisérov (), súťažia o Zlatú kameru

Pozri aj 
 Marché du Film

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka festivalu  
 
 

Medzinárodné filmové festivaly
Filmové festivaly vo Francúzsku
Medzinárodný filmový festival Cannes
Cannes
Štátna cesta 416 (Chorvátsko)

Štátna cesta 416 () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe na polostrove Pelješac. Je dlhá 0,9 kilometra a spája cestu D414 s trajektným prístavom Prapratno, odkiaľ vedie trajektná linka na ostrov Mljet. Tam na D416 nadväzuje D123.

Priebeh trasy
Trasa cesty D416 začína v križovatke tvaru písmena Y s cestou D414, ktorá leží v nadmorskej výške 70 m n. m. Cesta odtiaľ vedie juhovýchodným smerom prudko klesajúc ku prístavu. Po približne 600 metroch nasleduje križovatka s miestnou komunikáciou, ktorá vedie do centra osady Prapratno a po ďalších 300 metroch je komunikácia ukončená trajektným nástupiskom a parkoviskom.

Hustota premávky
Na ceste D416 nie je pravidelne sčítavaná hustota dopravy jej prevádzkovateľom, nakoľko má len 900 metrov. Štatistika hustoty dopravy sa preto vytvára na základe počtu prepravených automobilov na ostrov Mljet. V letnom období možno bádať vyše dvojnásobný nárast priemerného denného počtu vozidiel oproti celoročnému priemeru.

 AADT: priemerná ročná denná hustota dopravy
 ASDT: priemerná letná denná hustota dopravy

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Referencie

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych, župných a lokálnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

416
Štátna cesta 417 (Chorvátsko)

Štátna cesta 417 () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Osijecko-baranjskej župe neďaleko mesta Osijek. Je dlhá 2,3 kilometra a začína sa v mimoúrovňovej križovatke s cestami D2 a D213, ktoré tvoria južný obchvat mesta. Cesta sa končí v riečnom prístave Osijek.

Galéria

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

417
Štátna cesta 523 (Chorvátsko)

Štátna cesta 523 () je 2,9 kilometra dlhá štátna cesta v Chorvátsku, ktorá leží v Prímorsko-gorskokotarskej župe, neďaleko odbočky k Mostu Krk. 

Plní funkciu spojnice medzi cestou D501 a D8, resp. D102, ktorá pokračuje na ostrov Krk.

Galéria

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku
 Štátna cesta 8
 Štátna cesta 102
 Most Krk

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

523
Štátna cesta 418 (Chorvátsko)

Štátna cesta 418  () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Osijecko-baranjskej župe neďaleko mesta Osijek. Je dlhá 2,5 kilometra a spája štátnu cestu 2 s osijeckým letiskom, ktoré leží juhovýchodne od mesta.

Galéria

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

418
Štátna cesta 420 (Chorvátsko)

Štátna cesta 420 () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe v meste Dubrovnik. Je dlhá 2,8 kilometra a spája štátnu cestu 8 s prístavom Gruž.

Galéria

Pozri aj
 Cestná infraštruktúra v Chorvátsku
 Zoznam štátnych ciest v Chorvátsku

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

420
Piskariovskoje memoriaľnoje kladbišče

Piskariovskoje memoriaľnoje kladbišče (, doslova: Piskariovský pamätný cintorín) je pamätný komplex na mieste masových hrobov obetí blokády Leningradu (1941 - 1944). Pomenovaný je podľa dedinky Piskariovo neďaleko Petrohradu. Cintorín bol pôvodne založený v roku 1939. Otvorený v roku 1960 na pamiatku obetí blokády. Komplex sa stal miestom pre 470 000 civilných obetí blokády a 50 000 vojakov, ktorí bojovali za prelomenie blokády. Blokáda mesta trvala od 4. septembra 1941 do 20. januára 1944. Pozoruhodnou v komplexe je socha Matka - Vlasť a večný oheň. Súčasťou komplexu je aj múzeum blokády. Medzi jeho exponátmi možno nájsť aj kópiu denníka Táne Savičevovej.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Оficiálna stránka Piskarievskeho cintorína
 Сайт Пискаревского кладбища, история кладбища, некрополь
 Страница на сайте музеев страны

Cintoríny v Rusku
Pamätníky druhej svetovej vojny
Stavby v Petrohrade
Volkswagen Phaeton

Volkswagen Phaeton je luxusný sedan vyrábaný nemeckou automobilkou Volkswagen, a automobilkou je zaraďovaný do "premium class". Prvýkrát bol predstavený na autosalóne v Ženeve v roku 2002. Názov Phaeton pochádza z gréckej mytológie (Phaeton bol synom boha Hélia). Jeho produkcia skončila v roku 2015 .

Súhrn 
Phaeton by mal dokázať ísť celý deň rýchlosťou 300 km/h pri vonkajšej teplote 50 °C pri zachovaní vnútornej teploty 22 °C. Piëch žiadal aby maximálna rýchlosť bola obmedzená na /h. Ďalšou požiadavkou bolo, aby vozidlo malo torznú tuhosť 37000 Nm/°. Platforma Phaetonu a Volkswagen Group D1 platforma je zdieľaná s Bentley Continental GT a Bentley Continental Flying Spur. Niektoré systémy ako je napríklad prevodovka a niektoré motory sú spoločné s Audi A8. D1 je samostatná oceľová platforma, ktorá bola špeciálne vyvinutá pre Phaeton a Bentley Continental. D1 platforma je často zamieňaná za D3 platformu Audi, ktorá je celohliníková.
V roku 2005 mal Phaeton najdlhší rázvor osí kolies zo všetkých osobných automobilov Volkswagen.
Phaeton sa ručne montuje v ekologicky šetrnej továrni so skleneným exteriérom Transparent Factory v Drážďanoch v Nemecku. Táto továreň montovala do októbra roku 2006 aj vozidlá Bentley Continental Flying Spur, ale montáž bola premiestnená do anglického Crewe.
Karoséria Phaetonu sa vyrába a farbí vo veľkej továrni Volkswagen v Zwickau v Nemecku. Kompletné karosérie sú potom prepravované nazad asi  špeciálnym cestným transportom do závodu v Drážďanoch.

Vlastnosti 
Vývoj vozidla viedol ku viac ako 100 jednotlivým patentom špecifických pre Phaeton. Charakteristické rysy zahŕňajú nekoncipovanú 4-zónovú klimatizáciu, vzduchový kompresor systému odpruženia a štandardný systém pohonu všetkých štyroch kolies 4Motion s medzinápravovým diferenciálom Torsen. Pri laku Klavier Lack je vozidlo farbené dvakrát a medzi prvým a druhým nanášaním farby je brúsené.

Pohonné jednotky 
Od roku 2007 možnosti pohonného ústrojenstva obsahujú nasledujúce motory. 4Motion, stály pohon všetkých kolies je jediným systémom hnacieho ústrojenstva k dispozícii. Pohon predných kolies bol k dispozícii len s motorom 3.2L V6 počas rokov 2002 a 2003.

Iné projekty

Referencie

Externé odkazy 
 GläserneManufaktur.de Die Gläserne Manufaktur - The Transparent Factory - official website
 Volkswagen Phaeton official website
 Car and Driver review
 Volkswagen Phaeton Owner Forum (English language)

Automobily Volkswagen
Luxusné automobily
Automobily vyššej strednej triedy
Pohár víťazov pohárov UEFA

Pohár víťazov pohárov UEFA bola futbalová súťaž, ktorú organizovala UEFA a ktorej sa zúčastňovali kluby jednotlivých krajín, ktoré vyhrali domáci pohár. Prvý ročník sa konal v sezóne 1960/61 a posledný v sezóne 1998/99. Kluby, ktoré vyhrali v svojej lige pohár sa od vtedy zúčastňujú Poháru UEFA. Súťaž mala formát vyraďovacích bojov na dve kolá a finále na jeden zápas na neutrálnej pôde (s výnimkou prvého ročníka) a bola považovaná za pohar č.3 v Európe.

Zoznam víťazov

Iné projekty 

UEFA
Futbalové súťaže v Európe
Zaniknuté futbalové súťaže
Marta Potančoková

Marta Potančoková (* 12. september 1975, Bratislava) je slovenská herečka a speváčka.

Vyštudovala muzikálové herectvo na Janáčkovej akadémii múzických umení v Brne v rokoch 1994-1999. Účinkovala v Štátnom divadle Košice, hosťovala v Divadle SNP v Martine. Pôsobila aj v muzikáloch v Divadle Aréna. Účinkovala v úspešnom muzikáli Vlasy, Oliver!, Bedári, Rocky Horror show, West side story, Rebelové,Mníšky a Mníšky 2, aj v muzikáli Traja mušketieri na Novej scéne.

Je sólovou speváčkou v skupine Preßburger Klezmer Band.

Filmografia
 2009-súčasnosť: V mene zákona  ....Andrea Malušová 
 2010: Aféry 
 2010: Panelák  ...čašníčka Natália

Muzikál 
 Oliver! 
 Kráľ David  ....Betsabe
 Mníšky - milionárky
 Krysař
 Kabaret
 Chicago  ....Annie
 Traja mušketieri  ....Kráľovná Anna

Diskografia
 2002: LAJV - Preßburger Klezmer Band - Akcent EAN 8 585014 115527, CD
 2004: OT AZOY! - Preßburger Klezmer Band - Millenium Records, CD
 2004: SHALOM - André Ochodlo & Preßburger Klezmer Band - Pavian Records, CD
 2006: Mit libe... S láskou... - Preßburger Klezmer Band - Hevhetia EAN 8 588002 496202, CD

Kompilácie 
 2007 Slavonix - Sony BMG - 12. „Vretienko mi padá“ - Marta Potančoková a Martin Hudec a Martin Máček

Refencie

Externé odkazy 
 Profil na divaproduction.sk

Slovenské divadelné herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenské speváčky
Osobnosti z Bratislavy
Štýřice

Štýřice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 332,65 ha, je tu evidovaných 43 ulíc a 1 761 adries. Nachádza sa tu aj najvyššia budova Česku, AZ Tower.

Referencie

Iné projekty 

Štýřice