joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vlkovský potok (prítok Liešnice)

Vlkovský potok je potok v regióne Gemeri a v regióne Malohont na území obcí Lehota nad Rimavicou v Rimavská Sobota a Kokava nad Rimavicou v Poltár v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Revúcka vrchovina, v geomorfologickom podcelku Cinobanské predhorie. Je pravostranným prítokom Liešnice a má dĺžku . Je vodným tokom VII. rádu.

Prameň
Pramení v  v lesnom extraviláne na území obce Lehota nad Rimavicou na západnom svahu vrchu Žabica s .

Opis toku
Od prameňa na území obce Lehota nad Rimavicou tečie západným smerom lesným extravilánom, priteká k obecnej hranici medzi obcami Lehota nad Rimavicou v Rimavská Sobota a Kokava nad Rimavicou v Poltár, veľkým oblúkom mení smer na sever, sleduje obecnú a zároveň aj okresnú hranicu ako aj železnicu Lučenec - Utekáč, preteká cez intravilán osady Liešnica, ďalej preteká východne od lesa Vlkovo v  cez intravilán osady Vlkovo, sleduje priebeh obecnej hranice, na obecnej hranici medzi obcami Kokava nad Rimavicou a Lehota nad Rimavicou v  ústi do Liešnice ako jej pravostranný prítok v povodí Rimavice. Vlkovský potok má viacero nevýznamných bezmenných prítokov.

Pôvod názvu 
Motivantom názvu vodného toku Vlkovský potok na území obcí Lehota nad Rimavicou v Rimavská Sobota a Kokava nad Rimavicou v Poltár v období pomenovacieho procesu bola poloha osady Vlkovo prípadne poloha susedného lesa Vlkovo v oblasti, cez ktorú Vlkovský potok pretekal. Z toponyma Vlkovo rozšírením o formant -ský, a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) Vlkovský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku Vlkovský potok bol štandardizovaný v roku 1992. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum Vlkovský potok nie je jedinečným hydronymom (máj 2022).

Referencie 

Vodné toky v okrese Rimavská Sobota
Vodné toky v okrese Poltár
Potoky na Slovensku
Lehota nad Rimavicou
Kokava nad Rimavicou
Izotopomér

Izotopoméry alebo izotopické izoméry sú izoméry, ktoré majú rovnaký počet atómov každého izotopu, ale majú ich na rôznych miestach vo svojom priestorovom usporiadaní. V princípe sú to konštitučné izoméry alebo stereoizoméry, v ktorých sa líši len pozícia jednotlivých izotopov. Napríklad CH3CHDCH3 a CH3CH2CH2D sú konštitučné izotopoméry propánu, pretože sa líšia pozíciou atómu deutéria (D). (R)- a (S)-CH3CHDOH sú izotopické stereoméry etanolu a (Z)- a (E)-CH3CH=CHD sú izotopické stereoméry propénu. Názov "izotopomér" prvýkrát použili Seeman a Paine v roku 1992 na rozlíšenie izotopických izomérov od izotopológov (izotopických homológov).

13C-NMR 

V nukleárnej magnetickej rezonančnej spektroskopii neprodukuje bežný izotop uhlíka 12C žiadny signál. Relatívne vzácny izotop 13C je však ľahko detekovateľný. Vďaka tomu je možné pomocou 13C NMR študovať uhlíkové izotopoméry, vďaka čomu je možné zistiť viac o rôznych uhlíkových atómoch v danej štruktúre. Všetky jednotlivé štruktúry, ktoré obsahujú jediný 13C izotop, poskytujú informácie o štruktúre v tesnej blízkosti tohto atómu. Veľké vzorky obsahujú zmes všetkých izotopomérov, takže jedno spektrum poskytne dáta ohľadne všetkých uhlíkov v zlúčenine. Takmer všetok uhlík prítomný v bežných vzorkách je  12C a asi len 1 % atómov uhlíka tvorí izotop 13C, takže izotopológy s 13C tvoria asi len 1 % celej vzorky. Množstvo molekúl, ktoré obsahuje dva a viac takýchto atómov uhlíka, klesá exponenciálne. Výnimočný prípad, kde sa nachádzajú dva atómy 13C hneď vedľa seba v jednej štruktúre, vykazuje merateľné vzájomné ovplyvnenie (coupling) medzi týmito atómami a takisto signály pre každý z nich samostatne. Pri korelačných experimentoch s metódou INADEQUATE sa využíva tento efekt na určenie toho, ktoré atómy sú na seba naviazané, čo je užitočné pre zistenie skutočnej štruktúry neznámej chemikálie.

Reakčná kinetika 
V reakčnej kinetike je občas vidieť rôzne reakčné rýchlosti u rôznych izotopomérov danej molekuly. Tento kinetický izotopový efekt sa dá použiť na študovanie reakčných mechanizmov, pretože umožňuje sledovať, ako sa tieto atómy s rôznou hmotnosťou účastnia reakčného procesu.

V biochémii sú rozdiel y medzi izotopomérmi rôznych biomolekúl, napríklad škrobov, užitočné napríklad v archeológii. Umožňujú zistiť, akú stravu konzumovali prehistorickí ľudia, ktorí žili v paleolite. To umožňuje oxid uhličitý, ktorý obsahuje 12C i 13C. Jednoklíčnolisté rastliny (ako sú ryža a ovos) sa totiž líšia od dvojklíčnolistých rastlín (ako sú zemiaky a ovocné stromy) v relatívnych množstvách 12CO2 and 13CO2, ktoré zabudovávajú do svojich pletív v procese fotosyntézy. Keď sa nájdu pozostatky, napríklad kosti alebo zuby, relatívny izotopický obsah môže naznačiť, akou stravou sa prehistorickí ľudia živili.

Referencie

Zdroj

Fyzikálna chémia
Izoméria
Sláva Daubnerová

Sláva Daubnerová (* 20. december 1980, Bojnice) je slovenská divadelná režisérka, herečka a autorka.

Po absolvovaní gymnázia v Prievidzi vyštudovala odbor kulturológia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Následne pokračovala v postgraduálnom štúdiu na Vysokej škole múzických umení na Katedre divadelných štúdií. Od roku 2006 pôsobí v divadelnej skupine P.A.T., ktorej je zakladateľkou. Táto skupina sa venuje súčasnému divadlu a tancu a kladie dôraz na využívanie nových médii. V rámci tejto skupiny realizovala Sláva Daubenerová aj ďalšie významné divadelné a tanečné projekty, napríklad Hamletmachine, Polylogue, M.H.L., Some disordered interior geometries, Iluminárium, Solo lamentoso. Pre Činohru SND napísala a režírovala inscenáciu Spievajúci dom.

Získala dve významné slovenské ocenenia Dosky, ceny divadleného festivalu Nová dráma a Nadácie Tatrabanka. Jej prácu ocenil aj Slovenský literárny fond a je laureátkou Krištáľového krídla v kategórii Divadlo a audiovizuálne umenie za rok 2021.

V súčasnosti (2022) sa venuje najmä réžii opier v zahraničí.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sláva Daubnerová – oficiálna stránka
 
 Kultúra tu bola vždy na poslednom mieste, asi nie je súčasťou našej genetickej výbavy – rozhovor v Denníku N (2020)
 Sláva Daubnerová: Nikde by som nebola, keby mi nedali šancu – rozhovor v denníku SME (2021)

Slovenskí divadelní režiséri
Slovenskí divadelní herci
Držitelia Krištáľového krídla
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bojníc
Alena Sabuchová

Alena Sabuchová (* 14. jún 1989, Ružomberok) je slovenská spisovateľka a scenáristka.

Životopis 
Vyštudovala filmovú a televíznu scenáristiku a dramaturgiu na VŠMU v Bratislave. Za svoj literárny debut Zadné izby získala Cenu Ivana Kraska aj Cenu Nadácie Tatra banky v kategórii Mladý tvorca. Vďaka svojej v poradí druhej knihe s názvom Šeptuchy si nesmierne obľúbila Podlasie, historický región na rozhraní dnešného Poľska, Litvy a Bieloruska; kraj, ktorý by nikto nevymyslel. Za román získala Cenu Anasoft litera za najlepšiu prózu za rok 2019.

Spolupracovala na tvorbe seriálu Nový život.

Literárna tvorba 
 Zadné izby (2016)
 Šeptuchy (2019)

Ocenenia 
 2017: Cena Ivana Kraska za knihu Zadné izby
 2020: Anasoft litera za knihu Šeptuchy

Referencie

Externé odkazy 
 Alena Sabuchová – Literárne informačné centrum
 Zoznam diel Aleny Sabuchovej v súbornom katalógu Slovenskej národnej knižnice
 Alena Sabuchová: Za šeptuchami sa putuje aj v 21. storočí – rozhovor v denníku Pravda (2020)
 Anasoft litera 2020 – Alena Sabuchová: Šeptuchy – videoesej o knihe
 Alena Sabuchová: Začarované Podlasie – videorozhovor v rámci Mesiaca autorského čítania Ostrava 2021

Osobnosti z Ružomberka
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prozaici
Slovenskí televízni scenáristi
Ženy v slovenskej literatúre
Laureáti Anasoft litera
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Mária Heinzová

Doc. Mária Heinzová, ArtD., (* 27. jún 1964, Ružomberok) je slovenská pianistka, v súčasnosti aj rektorka Vysoká škola múzických umení v Bratislave (od roku 2015).

Biografia 

Študovala hru na klavíri na Konzervatóriu v Žiline, po maturite pokračovala v štúdiu na Hudobnej fakulte VŠMU v Bratislave. V roku 1992 úspešne ukončila umeleckú ašpirantúru v triede prof. Idy Černeckej. V roku 2003 získala umelecko-pedagogický titul docent v odbore hudobné umenie – hra na klavíri a začala pôsobiť na Hudobnej a tanečnej fakulte VŠMU v Bratislave. Nahrávala v slovenskom rozhlase, v slovenskej televízii, koncertne vystupovala v Anglicku, Rakúsku, Grécku, Nemecku, Maďarsku, na Ukrajine a v Česku. V rokoch 20002004 pôsobila ako prorektorka pre rozvoj a vedu a v rokoch 20072015 pôsobila vo funkcii dekanky Hudobnej a tanečnej fakulty VŠMU. V roku 2015 ju akademický senát VŠMU zvolil pomerom hlasov 16:2 za rektorku VŠMU, vo funkcii začala pôsobiť 1. júla 2015.

Vo svojom odbornom a tiež umeleckom zameraní sa sústreďuje najmä na oblasť klavírnej komornej hry a klavírnej spolupráce, venuje sa však aj sólistickej činnosti. Takmer 30-ročnou prácou pedagóga v oblasti klavírnej komornej hry získala obsiahly repertoár a praktické skúsenosti, ktoré uplatňuje vo svojej koncertnej činnosti. Počas svojej umeleckej praxe účinkovala na približne 250-tich koncertných vystúpeniach ako sólistka a ako komorná partnerka. V sólovom repertoári dominujú predovšetkým romantickí autori.

Referencie

Literatúra  
 DANĚK, Petr: Blaze mužům, kterým moudrá žena vládne. Rozhovor v časopise HARMONIE, 4. 6. 2015. Dostupné on-line.
 LISZKAYOVÁ, Ivica: Osem rokov vo funkcii. Rozhovor s dekankou HTF VŠMU doc. Máriou Heinzovou, ArtD. In: Tempo (časopis Hudobnej a tanečnej fakulty VŠMU v Bratislave), roč. 11, 2014, č. 3 – 4, s. 2 – 4.

Externé zdroje 
Osobná stránka na webe VŠMU

Slovenskí klaviristi
Slovenskí hudobní pedagógovia
Rektori Vysokej školy múzických umení
Dekani Hudobnej a tanečnej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave
Vyučujúci na Hudobnej a tanečnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave
Absolventi konzervatórií na Slovensku
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Ružomberka
Jana Mojžišová

Dr. h. c., prof. MVDr. Jana Mojžišová, PhD., (* 6. apríl 1963, Košice) je slovenská vedecko-výskumná pracovníčka v oblasti veterinárstva. V súčasnosti je rektorkou Univerzity veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach.

Biografia 
Študovala na Univerzite veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach, štúdium ukončila v roku 1987. Po ukončení štúdia začala na univerzite pôsobiť ako vedecko-výskumná pracovníčka na na Katedre infektológie a tropickej veterinárskej medicíny, pedagogicky pôsobila na Katedre infekčných a parazitárnych chorôb. Zaoberala sa problematikou infekčných chorôb psov a mačiek.

Bola zodpovedným riešiteľom piatich výskumných grantových projektov, vedúcou štyroch projektov VEGA a spoluriešiteľkou ďalších 20-tich vedecko-výskumných  projektov. Je autorkou ôsmich knižných publikácií, z toho sú štyri vedecké monografie (jedna z nich zahraničná). Vytvorila tiež 15 vysokoškolských učebných textov a viac ako 30 odborných štúdií a článkov publikovaných v našich aj zahraničných vedeckých časopisoch.

Je predsedníčkou vedeckej rady Univerzity veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach a členkou ďalších domácich i zahraničných vedeckých a redakčných rád. Je tiež členkou Českej a slovenskej imunologickej spoločnosti a Slovenskej parazitologickej spoločnosti.

Dielo  
 Infekčné a parazitárne choroby psov. Košice: Univerzita veterinárskeho lekárstva v Košiciach, 2006. 165 s. ISBN 80-8077-042-5
 Infekčné a parazitárne choroby psov pre canisterapeutov. Košice: Univerzita veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach, 2012. 298 s. ISBN 978-80-8077-3304

Referencie 

Slovenskí veterinári
Rektori Univerzity veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach
Slovenskí autori náučnej literatúry
Osobnosti z Košíc
Jana Kobzová

Jana Kobzová (* 1984, Trenčín) je poradkyňa prezidentky Slovenskej republiky Zuzany Čaputovej pre zahraničnú politiku.

Životopis

Vzdelanie 
Vyštudovala politológiu na Univerzite Komenského a študovala aj Rusko a strednú Áziu na University College London.

Kariéra 
Profesionálne sa venuje regiónu východnej Európy, Ruska a strednej Ázie ako aj politikám Európskej únie. Pracovala v londýnskom think-tanku European Council on Foreign Relations, neskôr v Bruseli v European Endowment for Democracy a konzultačnej spoločnosti Rasmussen Global. Je autorkou niekoľkých odborných štúdií a spoluautorkou knihy Bruselenie valašiek.

Referencie 

Absolventi Univerzity Komenského
Osobnosti z Trenčína
Poradcovia prezidenta Slovenskej republiky
Zvolen Punishers

Zvolen Punishers je mužský fieldlakrosový klub, ktorý pôsobí v meste Zvolen, na Slovensku. Mužstvo hrá na jeseň (september - november) Slovenskú lakrosovú ligu. SLL je formát 7 proti 7 (1 brankár, 2 obrancovia, 2 stredopoliari a 2 útočníci).

História 
Klub bol založený v roku 2014. Vo februári 2015 sa klub oficiálne pod názvom Punishers Zvolen, stal členom Slovenskej lakrosovej federácie﻿. V tomto roku odohral prvú oficiálnu sezónu ako samostatne fungujúci tím.

Športové úspechy 
Slovenská lakrosová liga:
 druhé miesto: 2018

Externé odkazy 
 Výsledky klubu na stránke weebly
 Klub na stránke localgymsandfitness
 Klub na stránke finstat

Slovenské lakrosové kluby
Šport vo Zvolene
Organizácie založené v 2014
Brighton & Hove Albion FC

Brighton and Hove Albion FC (celým názvom: Brighton and Hove Albion Football Club) je profesionálny anglický futbalový klub, sídliaci v meste Brighton. Domáce zápasy hrajú na štadióne Falmer s kapacitou 31 800 miest.

Aktuálna súpiska  

Legenda: B – Brankár, O – Obranca, Z – Záložník, Ú – Útočník

Realizačný tím 
Aktuálne k dátumu: 1. február 2022.

Tituly 
 Anglický superpohár
 1910

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Anglické futbalové kluby
Kluby FA Premier League
Futbalové kluby založené v 1901
The Nice

The Nice bola anglická progresívna rocková skupina aktívna koncom 60. rokov 20. storočia. Títo hudobníci spájali rock, jazz a klasickú hudbu. Bola to prvá komerčne úspešná hudobná skupina, v ktorej účinkoval klávesista Keith Emerson.

V roku 1967 kapelu založili hudobníci: Keith Emerson (klávesové nástroje), Lee Jackson (basová gitara), David O'List a Ian Hague (bicie nástroje). Skupina pôvodne sprevádzala soulovú speváčku P. P. Arnold. Po nahradení Haguea Brianom Davisonom sa skupina vydala na vlastnú hudobnú dráhu a rýchlo si získavala širšie živé publikum. Pódiové vystúpenia skupiny boli príznačné Emersonovymi intepretačnými show, ktoré predvádzal na organe Hammond. Ich skladby zahŕňali radikálne prestavby tém z klasickej hudby a piesní Boba Dylana.

Výrazný komerčný úspech mala skupina The Nice potom, ako inštrumentálne prearanžovala skladbu „America“ z muzikálu West Side Story od Leonarda Bernsteina. Krátko nato O'List od kapely odišiel. Zostávajúci členovia pokračovali ako trio a až do roku 1970 vydali spolu niekoľko albumov. Potom Emerson od skupiny odišiel a založil superskupinu Emerson, Lake & Palmer. 

Skupina The Nice sa v roku 2002 nakrátko zreformovala aby spolu absolvovala sériu koncertov.

Členovia kapely 
Keith Emerson – organ, klavír, spev (1967–1970, 2002)
Keith "Lee" Jackson – basová gitara, spev (1967–1970, 2002)
David "Davy" O'List – gitara, spev (1967–1968)
Ian Hague – bicie, perkusie (1967)
Brian Davison – bicie, perkusie (1967–1970, 2002)
Spolupráca počas koncertov
 Phil Hilbourne – gitara, spev

Diskografia 
Štúdiové albumy
 The Thoughts of Emerlist Davjack (Immediate, 1968)
 Ars Longa Vita Brevis (Immediate, 1968)
 Nice (aka Everything As Nice As Mother Makes It) (Immediate, 1969) – [UK #3] Four tracks of studio recordings (Album side A), two tracks of live recordings (Album side B) [UK #3]
Koncertné albumy
 Five Bridges (Charisma, 1970) – [UK #2 US #197, AUS #28]
 Elegy (Charisma, 1971) – [UK #5]
 America – The BBC Sessions (Receiver, 1996)
 The Swedish Radio Sessions (late 1967) (Sanctuary, 2001)
 BBC Sessions (Sanctuary, 2002)
 Vivacitas (Sanctuary, 2003)
 Live at the Fillmore East December 1969 (Virgin, 2009)
Kompilačné albumy
 Autumn '67 – Spring '68 (Charisma, 1972, UK), released as Autumn to Spring (Charisma, 1973, USA)
The Best of The Nice – Remastered (Castle Communications) 1998, UK
Single
 „The Thoughts of Emerlist Davjack“ / „Azrial (Angel of Death)“ (Immediate IM 059, November 1967)
 „America“ / „The Diamond Hard Blue Apples of the Moon“ (Immediate IM 068, 21 June 1968) – [UK #21]
 „Brandenburger“ / „Happy Freuds“ (Immediate IM 072, 8 November 1968) – [UK / Europe]
 „Hang on to a Dream“ / „Diary of an Empty Day“ (Immediate, 1969) – [Europe]
 „Country Pie“ / „One of Those People“ (Charisma, 1969)

Referencie

Bibliografia

Externé odkazy 
The Nice Appreciation Site
Keith Emerson Website
Davy O'List Website

Hudobné skupiny z 1967
Interpreti Mercury Records
Anglické rockové hudobné skupiny
Anglické popové hudobné skupiny
Anglické progresívnorockové hudobné skupiny
Tymidíndifosfát

Tymidíndifosfát alebo TDP je nukleoziddifosfát. Niekedy sa označuje i ako deoxytymidíndifosfát alebo dTDP. Je to dôležitý intermediát pri syntéze stavebných blokov DNA.

TDP sa od ostatných deoxyribonukleotidov líši v niekoľkých ohľadoch. Na rozdiel od ostatných deoxyribonukleotidov nemusí vždy obsahovať predponu "deoxy". Nemá totiž prirodzene sa vyskytujúcu chemicky príbuznú zlúčeninu, ktorá by na 2' uhlíku mala hydroxylovú skupinu, ako je tomu u ostatných deoxyribonukleoziddifosfátov a odpovedajúcich ribonukleoziddifosfátoch. 

Na rozdiel od ostatných dNDP (deoxynukleoziddifosfátov) vzniká TDP fosforyláciou TMP pomocou tymidylátkinázy. Ostatné dNDP vznikajú priamou redukciou z NDP. TDP sa potom fosforyluje pomocou nukleoziddifosfátkinázy na TTP, podobne ako u ostatných dNDP, aby mohol byť zabudovaný do DNA.

Referencie 

Nukleotidy
Pyrimidíny
Tymidíntrifosfát

Tymidíntrifosfát (TTP) alebo deoxytymidíntrifosfát (dTTP) je nukleozidtrifosfát. Na rozdiel od ostatných deoxyribonukleozidtrifosfátov zvyčajne v názve neobsahuje predponu "deoxy", pretože nemá prírodný ribonukleozidtrifosfátový analóg. TTP je  prekurzor pre syntézu DNA. Jeho analógom pri syntéze RNA je uridíntrifosfát (UTP). TTP sa používa pri polymerázovej reťazovej reakcii (PCR), pri sekvenovaní DNA a klonovaní. TTP vzniká fosforyláciou TDP, ktorú katalyzuje nukleoziddifosfátkináza.

Referencie
Jozef Ratica

Prof. JUDr. Jozef Ratica (* 1. január 1908, Malý Šariš† 15. marec 1960, Bratislava) bol slovenský právnik, sudca a vysokoškolský pedagóg.

Život 
Narodil sa ako jedno zo štyroch detí v rodine roľníka Eliáša Raticu (18721949) a jeho manželky Barbary, rod. Vojtkovej (18831968). Po vyštudovaní gymnázia v Prešove (19191927) absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde spromoval v roku 1931. Následne v rokoch 19321936 pôsobil ako sudca v Prešove, v Košiciach a v Kráľovskom Chlmci. V rokoch 19371938 pracoval na Ministerstve unifikácií v Prahe. V rokoch 19391940 bol zamestnancom krajského súdu a od roku 1940 pôsobil na Najvyššom správnom súde v Bratislave, ktorý v rokoch 19461952 viedol ako jeho predseda.

Popri svojej práci na Najvyššom správnom súde bol aktívny v akademickej sfére. V roku 1942 sa habilitoval v odbore občianskeho súdneho poriadku a do roku 1945 pôsobil ako súkromný docent na Právnickej fakulte Slovenskej univerzity (od roku 1954 Právnická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave). Po roku 1945 pokračoval v pedagogickej činnosti ako mimoriadny bezplatný profesor súkromného práva procesného (do hodnosti [mimoriadneho] profesora bol podľa iných zdrojov vymenovaný v roku 1946 alebo 1947), od roku 1946 vo funkcii riaditeľa Ústavu občianskeho súdneho poriadku. Zároveň prednášal aj na Vysokej škole ekonomickej (od roku 1992 Ekonomická univerzita v Bratislave). Vo vedecko-výskumnej a pedagogickej práci sa venoval občianskemu súdnemu poriadku, exekučnému a konkurznému právu. Ako autor či spoluautor vyprodukoval viacero odborných prác o procesnom a exekučnom práve.

Jeho pôsobenie v akademickej sfére sa skončilo v roku 1950. Ako uvádza profesor práva Ján Svák: „Jeho najvýznamnejšia teoretická práca Súd a tvorba práva bola až bezprostredne nebezpečná pre marxisticko-leninskú právnu filozofiu. Vymykala sa hraniciam krajného právneho normativizmu vtesnávania práva do kružnice právnych predpisov. Ako skúsený sudca najlepšie vedel, že ‚medzery‘ v normách právnych predpisov sa nedajú vyplniť len logickými metódami výkladu a že súd pri ich vypĺňaní musí predovšetkým rešpektovať vôľu účastníkov právneho vzťahu. Z toho vychádzajú teoretické konštrukcie v tejto knihe.“ V rokoch 19521954 pracoval na krajskom národnom výbore a v rokoch 19541960 bol pracovníkom Správy vodného hospodárstva. Zomrel v marci 1960 v Bratislave.

Dielo 
 
 
 
 
 (spoluautor)

Referencie 

Osobnosti z Malého Šariša
Slovenskí právnici
Slovenskí sudcovia
Absolventi Právnickej fakulty Karlovej univerzity
Vyučujúci na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave
Vyučujúci na Ekonomickej univerzite v Bratislave
Annika Markovicová

Annika Markovicová (; * 8. jún 1964, Štokholm, Švédsko) je švédska diplomatka, v súčasnosti veľvyslankyňa Švédska v Rakúsku, na Slovensku a v Slovinsku a stála zástupkyňa Švédska pri organizáciách OSN vo Viedni.

Životopis 
Vzdelanie získala na Štokholmskej univerzite.

Diplomatické pôsobenie 
Na Ministerstve zahraničných vecí začala pôsobiť v roku 1990. V rokoch 1995 až 1999 bola prvou tajomníčkou švédskeho zastúpenia pri OSN v New Yorku. V rokoch 2000 až 2003 bola zástupkyňou riaditeľa pre multilaterálne oddelenie na Ministerstve zahraničných vecí. Ako veľvyslankyňa na Filipínach a Palau pôsobila v rokoch 2003 až 2007. Následne bola v rokoch 2007 až 2011 veľvyslankyňa Švédska v Brazílii s akreditáciou pre Surinam. V rokoch 2011 až 2014 bola enviromentálnou veľvyslankyňou Ministerstva životného prostredia a spolupredsedníčkou pracovnej skupiny vysokej úrovne pre čierny uhlík a metán Arktickej rady a Climate and Clean Air Coalition. V rokoch 2014 až 2018 bola stála predstaviteľka Švédska pri Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj a Organizáciu Spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru. Od roku 2018 do roku 2021 bola veľvyslankyňou v Holandskom kráľovstve a stála predstaviteľka Švédska pri Organizácii pre zákaz chemických zbraní a Medzinárodnom trestnom súde.

Veľvyslankyňa v Rakúsku, na Slovensku a pri OSN 
Do svojej súčasnej pozície bola menovaná 8. apríla 2021, jej nástupca v Haagu sa stal Johannes Oljelund. Svoje poverovacie listiny v OSN podala 16. septembra 2021. Prezidentka Zuzana Čaputová ju prijala 7. decembra 2021.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Rozhovor

Švédski diplomati
Absolventi Štokholmskej univerzity
Veľvyslanci Švédska na Filipínach
Veľvyslanci Švédska v Brazílii
Veľvyslanci Švédska v Suriname
Stáli predstavitelia Švédska pri Organizácii pre hospodársku spoluprácu a rozvoj
Veľvyslanci Švédska pri Organizácii Spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru
Veľvyslanci Švédska v Holandsku
Veľvyslanci Švédska na Slovensku
Veľvyslanci Švédska v Rakúsku
Veľvyslanci Švédska v Slovinsku
Stáli predstavitelia Švédska pri OSN
Osobnosti zo Štokholmu
Sky Crane (kozmonautika)

Sky Crane, Sky crane alebo Skycrane je špeciálna brzdiaca plošina pre mäkké pristátie na povrchu Marsu vyvinutá americkou agentúrou pre letectvo a vesmír NASA. Momentálne sa na povrchu Marsu nachádzajú dva rovery, ktoré sú funkčné a Sky Crane ich tam bezpečne dopravil. Pomocou Sky Crane sa zaznamenáva zostup roveru.

Dôvody na realizáciu 
Na realizáciu bolo viacero dôvodov. Najhlavnejším bola hmotnosť. Prvý rover nebol Sojourner, ale PrOP - M zo sondy Mars 3. Sojourner bol veľmi malý rover a samotný vážil len 10,6 kg. 

Kedže sonda po vstupe do atmosféry spomalí na určitú rýchlosť, ktorá ale nie je ešte stále dostatočná na bezpečné pristátie, musí sonda spomaliť pomocou vysunutia padáku. Takto sonda ešte stále nie je dosť pomalá, a preto musí zažehnúť dýzy. Soujourner mal pristávaciu stanicu Mars Pathfinder, ktorá vážila až 360 kg. Pre rovery ťažké 1 tonu, teda Perseverance a Curiosity, by sa takéto stanice nedali skonštruovať, a preto sa museli vymysliet lepšie prystávacie systémy. Po Pathfinderovi nasledovala ovela vyspelejšia misia Mars Exploration Rover (MER). Tieto rovery vstúpili do atmosféry, vysunuli padáky, približne 20 metrov nad povrchom sa spustili trysky a vypustili airbagy; nasledovalo niekoľko odskokov a potom sa vysunuli okvetné lístky a rovery boli pripravené na prieskum povrchu Marsu. Pre ťažké rovery mal tento projekt pristávania nerealizovateľnú budúcnosť. Airbagy by totiž praskli pri náraze o povrch Marsu. Neskôr inžinieri z NASA zostavili zoznam možných pristávacích technológii a postupne testovali každú jednu z nich. Nakoniec vyšiel z testu najpravdepodobnejšej možnej realizácie bezpečného pristávacieho systému pristávací systém Sky Crane.

Pristátie 
 
Sonda vstupuje do atmosféry Marsu a spomaľuje. Následne sa odhodí tepelný štít a Sky Crane sa oddelí a vykoná špeciálny manéver, aby ho nezasiahol zostupový modul, z ktorého sa oddelil. Ako palivo Sky Crane používa hydrazínový plyn. Následne klesne bezpečne k povrchu a rover spustí na nylonových lanách s elektrickým káblom, ktorý zabezpečuje vzájomné prepojenie. Potom rover potvrdí kontakt s povrchom a prestrihne všetky laná. Sky Crane sa s pár percentami paliva oddelí a odletí do bezpečnej vzdialenosti od roveru a následne sa zničí.

Pomenovanie 
Sky Crane je podobný a funguje na princípe ako helikoptéra a bol pomenovaný podľa Skycrane Sikorsky S-64 (Pozri rozlišovaciu stránku Sky Crane).

Galéria

Zdroje 

 Mars 2020 – Wikipédia (wikipedia.org)
 https://spaceflight101.com/msl/msl-descent-stage-and-sky-crane/
 https://www.space.com/mars-perseverance-rover-photo-sky-crane-crash
 Mars Science Laboratory
 https://www.zmescience.com/science/the-sky-crane-the-crazy-idea-which-became-the-norm/
 https://www.jpl.nasa.gov/news/mars-tugging-on-approaching-nasa-rover-curiosity
 https://www.space.com/mars-perseverance-rover-photo-sky-crane-crash
 https://www.youtube.com/watch?v=p1WX0CATyn8

Prieskum Marsu
Kozmická technika USA
Zväz Afgáncov na Slovensku

Zväz Afgáncov na Slovensku (skratka ZANS) je mimovládna organizácia s medzinárodným prvkom, ktorá pôsobí na Slovensku od decembra 1997. Združuje afganských utečencov a prisťahovalcov. Vystupuje viac-menej ako etnické a nenáboženské združenie. Štatutárom organizácie je od 20. marca 2010 lekár urológ MUDr. Obaidullah Mir, predtým ním bol Mohammad Juma.

Referencie 

Organizácie založené v 1997
Organizácie na Slovensku
Zoznam elektrických staníc Slovenskej elektrizačnej prenosovej sústavy

Toto je zoznam elektrických staníc Slovenskej elektrizačnej prenosovej sústavy (SEPS). Sú súčasťou prenosovej sústavy Slovenskej republiky.

Súčasné 
Prehľad súčasných staníc prenosovej sústavy k 31. decembru 2021 podľa mapy SEPS:

Prehľad staníc 220 kV

Prehľad staníc 400/220 kV

Prehľad staníc 400 kV

Bývalé stanice

Bývalé stanice 220 kV 
Poznámka: zoznam nie je úplný.

Plánované stanice 400 kV 
Poznámka: zoznam nemusí byť úplný.

Referencie

Externé odkazy 
 Schémy siete na webe SEPS, a. s.

Stanice
Elektrické stanice Slovenskej elektrizačnej prenosovej sústavy
Elektrická energia na Slovensku
Varechovský potok (prítok Kysuce)

Varechovský potok je potok v regióne Kysuce na území obce Vysoká nad Kysucou v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Turzovská vrchovina v geomorfologickom podcelku Zadné vrchy. Je ľavostranným prítokom Kysuce a má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu.

Prameň
Pramení v  v poľnohospodárskom extraviláne na južnom okraji samoty Pokrývky v západnej časti územia obce Vysoká nad Kysucou.

Opis toku
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, vteká do lesného extravilánu, smer si zachováva až do svojho ústia, v  vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, tečie okrajom intravilánu obce Vysoká nad Kysucou, v  podteká železnicu a za ňou i cestu z Čadce do Makova, v  ústi do Kysuce ako jej ľavostranný prítok. Varechovský potok nemá prítoky.

Pôvod názvu 
Motivant názvu vodného toku Varechovský potok na území obce Vysoká nad Kysucou v období pomenovacieho procesu nie je jednoznačný. S najväčšou pravdepodobnosťou motivantom je osobné meno Varecha, s ktorým súvisí i názov vrchu Varechovka, ktorý je situovaný v juhovýchodnom cípe územia susednej obce Korňa asi 300 m od obecnej hranice medzi obcami Vysoká nad Kysucou a Korňa. Je potrebný ďalší výskum. Zo slovného základu Varechovci rozšírením o formant -ský a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom menší prirodzený vodný tok bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe Varechovský potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum Varechovský potok nie je jedinečným hydronymom; homonymnný názov potoka je už v povodí Oľky.

Referencie 

Vodné toky v okrese Čadca
Vodné toky v Turzovskej vrchovine
Potoky na Slovensku
Vysoká nad Kysucou
Ellen Barkinová

Ellen Barkinová (; * 16. apríl 1954, New York, New York, USA) je americká herečka. Je známa z filmov ako Nežné milosrdenstvo (1983), Mimo zákona (1986), Premena (1991), Zo života chlapca (1993), Predtým, ako mali ženy krídla (1997), Krása na zabitie (1999), Dannyho trinástka (2007) či z televízneho seriálu Animal Kingdom (20162021).

Detstvo a mladosť 
Barkinová sa narodila v apríli 1954 v New Yorku. Jej rodičia sú židovského pôvodu a pochádzajú z poľsko-bieloruských hraníc. Študovala na Hunter College, kde sa špecializovala na históriu a drámu a neskôr pokračovala v Actors Studio v New Yorku, kde sa venovala herectvu.

Kariéra 
Barkinová si zahrala vo filme Diner z roku 1982, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne recenzie. Svojim hereckým výkonom zapôsobila tiež na režiséra Brucea Beresforda, ktorý ju o rok neskôr obsadil do filmu Nežné milosrdenstvo.

V roku 1986 sa pridala k hereckému obsadeniu ako Dennis Quaid, John Goodman a Grace Zabriskie vo filme Polícia z New Orleans. Objavila sa tiež vo viacerých divadelných hrách v divadlách Off-Broadway. Po boku Al Pacina si zahrala vo filme More lásky z roku 1989.

V roku 1991 bola obsadená do filmu Premena. Za svoj herecký výkon získala svoju prvú nomináciu na herecké ocenenie Zlatý glóbus. Stvárnila matku Leonarda DiCapria vo filme Zo života chlapca, z roku 1993. V roku 1997 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom filme Predtým, ako mali ženy krídla, za ktorý získala svoju druhú nomináciu na Zlatý glóbus a obdržala televízne ocenenie Emmy Award a Satelite Award. V roku 1999 si zahrala v komédii Krása na zabitie.

V roku 2000 stvárnila vyšetrovateľku Palmerovú v trilery Stopy vraha. Prijala tiež vedľajšiu úlohu vo filme Palindromes, ktorý mal premiéru v roku 2004. V roku 2007 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako George Clooney, Brad Pitt, Matt Damon a Al Pacino vo filme Dannyho trinástka.

V roku 2011 stvárnila hlavnú postavu vo filme Another Happy Day, kde jej herecký výkon filmová recenzná stránka IndieWire ocenila ako jeden z najlepších herecký výkonov roka. V rokoch 2012 až 2013 si zahrala v televíznom seriály The New Normal. Tiež stvárnila postavu postavu Janine Cody v televíznom filme Animal Kingdom, ktorý bol natočený na motív austrálskeho seriálu. V pôvodnom obsadení si rolu Barkinovej zahrala Jacki Weaverová.

Súkromný život 
Barkinová bola dva krát vydatá. Prvý krát sa vydala v roku 1988 za herca Gabriela Byrnea, s ktorým má dve deti. Obaja sa rozišli v roku 1993, no ich manželstvo bolo rozvedené až v roku 1999. Druhý krát sa vydala v roku 2000, za multimiliardára Ronalda Perelmana. Ich manželstvo končilo rozvodom v roku 2006. Spoločne s jej bratom a Perelmanom v roku 2005 založila filmovú produkčnú spoločnosť. Mala krátky románik s hercom Samom Levinsonom.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Divadelné herečky USA
Filmové herečky židovského pôvodu
Televízne herečky židovského pôvodu
Divadelné herečky židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Držitelia ceny Emmy
Držitelia ceny Tony
Osobnosti z Bronxu
Ulica Svätého Pia X.

Svätého Pia X. je ulica v Bratislave, v mestskej časti Záhorská Bystrica. Križuje sa len s Námestím svätého Floriána a Pútnickou ulicou.

Blízke ulice 
 Námestie sv. Petra a Pavla
 Ulica Československých tankistov
 Námestie svätého Floriána
 Pútnická ulica

Dopravné spojenie

Referencie

Externé odkazy 
 Ulica Svätého Pia X. na mape Bratislavy

Ulice v Záhorskej Bystrici
Africký pohár národov 2004

Africký pohár národov 2004 bol 24. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu.

Turnaj hostilo Tunisko v dňoch od 24. januára do 14. februára2004. Titul obhajoval .

Turnaj vyhralo  vo finále zdolalo  2:1.

Kvalifikované tímy 
Na turnaj sa kvalifikovalo 16 tímov. Pre ,  a  to bol debut na turnaji.

Štadióny

Skupinová fáza

Skupina A 

|}

Skupina B 

|}

Skupina C 

|}

Skupina D 

|}

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Zápas o tretie miesto

Finále

Externé odkazy 
 CAFonline

Zdroj 

Futbal v Tunisku
Africký pohár národov
Futbal v 2004
Na love

Na love je slovenská televízna súťažná relácia typu show, ktorú vysiela TV Markíza od 13. júna 2022. Moderátorom relácie je Viktor Vincze.

Pravidlá hry Na Love 
Na každej epizóde sa zúčastňujú štyria súťažiaci, ktorí tvoria jeden tím, a jeden Lovec. V prvej fáze hrá každý zo súťažiacich samostatne. Najprv po dobu jednej minúty zodpovedá na sadu otázok, pričom za každú správnu odpoveď získava 250 €, v prípade nesprávnej odpovede alebo pri jej preskočení sa nič nedeje. Po ubehnutí jednej minúty si súťažiaci v dueli zahrá o získanú čiastku proti Lovci. Tento obnos je umiestnený do tretieho poľa sedemstupňovej hracej plochy a cieľom je presunúť túto čiastku až dole a uniknúť Lovcovi. Ten pred zahájením duelu ponúkne hráčovi bezpečnejší a riskantnejší variant; pokiaľ chce hráč riskovať a hrať o väčší peňažný obnos, stenčí sa náskok pred Lovcom na 1 políčko. Pokiaľ chce mať radšej väčšiu šancu na únik, môže zvoliť náskok 3 miest, ale tiež hrať o významne menšiu čiastku. Po krátkej porade s tímom a zvolení štartovnej pozície je duel zahájený. Obaja hráči odpovedajú na totožné otázky, pričom vyberajú z troch možností. Akonáhle jeden odpovie, musí druhý označiť odpoveď do piatich sekúnd. Pri správnej odpovedi nasleduje posun o jedno políčko dole, pri zlej zostáva osoba na svojej pozícii. Pokiaľ Lovec súťažiaceho v priebehu duelu dostihne, tak ten zo súťaže vypadáva, rovnako ako jeho doposiaľ získaná výhra. Pokiaľ naopak Lovec súťažiaceho nechytí, presunie sa získaný obnos do tímového celku. Po konci duelu sa do súťaže zapoja aj zostávajúci členovia tímu.

Finálová štvanica 
Tí, čo sa dostanú do finále, odpovedajú na vopred pripravený set otázok. Lovec tentoraz odpovedá na odlišné otázky. V prípade, že Lovec v doterajších hrách chytil všetkých štyroch protivníkov, nastáva takzvané „Zmŕtvychvstanie“ a súťažiaci si musí vybrať jedného zo svojho stredu, kto sa sám stretne vo finálnej hre o vopred stanovenú sumu 1000 €. Súťažiaci zodpovedajú v priebehu dvoch minút a snažia sa získať čo najviac správnych odpovedí. Štartovacia pozícia sa odvíja od počtu finalistov, pokiaľ hrá iba jeden, tak má na Lovke náskok jedného poľa, pokiaľ postúpili všetci štyria, znamená to náskok štyroch pozícií. Za každú správnu odpoveď sa náskok navyšuje o jedno pole. Súťažiaci nemôžu diskutovať a vždy iba jeden zodpovedá, pričom sa musí najskôr prihlásiť. Po uplynutí dvoch minút prichádza Lovec, ktorý sa snaží zmazať náskok, ktorý si tím vybudoval. Pri správnej odpovedi sa posúva o jedno pole vpred, pokiaľ ale odpovie zle alebo nevie, čas sa zastaví a tím sa môže krátko poradiť a skúsiť odpovedať správne; pokiaľ sa im to podarí, posunú Lovce o jedno pole späť. Ak Lovec tím dostihne pred uplynutím stanoveného času, nezískajú súťažiaci nič, v prípade, že sa mu to nepodarí, rozdelia si súťažiaci výhru rovnakým dielom.

Lovci

Série

Časti

1. séria

Referencie

Externé odkazy 
 https://www.facebook.com/Na-love-110613731651281/

Televízne relácie TV Markíza
Televízne súťaže
Televízne relácie z roku 2022
Elektrónový pár

Elektrónový pár pozostáva z dvoch elektrónov, ktoré sa nachádzajú v tom istom molekulovom orbitále, ale majú opačné spiny. Tento koncept prvýkrát popísal Gilbert N. Lewis v roku 1916 spolu s konceptom kovalentnej väzby.

Keďže elektróny sú fermióny, podľa Pauliho vylučovacieho princípu nesmú mať dve tieto častice rovnaké kvantové čísla. Ak sa teda dva elektróny nachádzajú v tom istom orbitále a majú rovnaké vedľajšie kvantové číslo, musia mať rôzne spinové kvantové číslo. Táto podmienka takisto neumožňuje, aby v jednom orbitále boli viac ako dva elektróny.

Párovanie spinov je často energeticky výhodné a elektrónové páry majú v chémii dôležitú úlohu. Môžu tvoriť chemickú väzbu medzi dvoma atómami alebo môžu tvoriť voľný elektrónový pár valenčných elektrónov. Takisto v atómoch zapĺňajú vnútorné energetické hladiny.

Pretože v elektrónovom páre sú spárované spiny, magnetický moment týchto elektrónov sa navzájom vyruší, takže príspevok elektrónového páru k magnetickým vlastnostiam je zvyčajne diamagnetický.

Aj keď v chémii je pozorovaná tendencia elektrónov tvoriť páry, niekedy môžu elektróny existovať i ako nepárové elektróny.

V prípade kovovej väzby sú magnetické momenty do veľkej miery kompenzované, ale väzba je viac rozprostretá, takže jednotlivé páry elektrónov nie je možné rozlíšiť a je lepšie nad nimi uvažovať ako nad "oceánom".

Pri supravodivosti vzniká špeciálny prípad tvorby elektrónového páru, a to je Cooperov pár.

Referencie

Zdroj 

Chemická väzba
Molekulárna fyzika
Kvantová chémia
Fortuna liga 2022/2023

Fortuna liga 2022/2023 je 30. ročník najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Nováčikmi sú FK Železiarne Podbrezová, MFK Dukla Banská Bystrica a MFK Skalica.

Základná časť

Tabuľka 

Tabuľka je aktualizovaná k dátumu 18. september 2022.

# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body

V prípade rovnosti bodov v tabuľke rozhodujú v nasledovnom poradí: 1) Body zo vzájomných zápasov daných tímov; 2) Skóre zo vzájomných zápasov daných tímov; 3) Góly strelené na ihrisku súpera vo vzájomných zápasoch daných tímov; 4) Play-off.

Zápasy 

Tabuľka zápasov je aktualizovaná k dátumu 18. september 2022.

Štatistiky hráčov 
Štatistiky sú aktualizované k dátumu 18. september 2022.

Góly

Asistencie

Čisté kontá

Hetriky

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka slovenskej Fortuna ligy

Futbal v 2022
Futbal v 2023
Najvyššia futbalová súťaž na Slovensku
Fionnula Flanaganová

Fionnula Flanaganová (* 10. december 1941, Dublin, Írsko) je írska herečka. V roku 2012 obdržala ocenenie IFTA, za celoživotné dielo v zábavnom priemysle.

Detstvo a mladosť 
Jej otec bol dôstojník írskej armády a komunista. Jej rodičia nehovorili írsky a v detstve sa Flanaganová naučila aj anglicky aj írsky. Študovala v Anglicku a vo Švajčiarsku.

Kariéra 
Od roku 1965 sa venovala divadelnému a rozhlasovému herectvu. Účinkovala tiež na Broadwayi. V roku 1975 si zahrala po boku Elizabeth Montgomery a Glorie Stuart vo filme The Legend of Lizzie Borden.

V roku 2001 sa objavila v dráme Tí druhí, po boku Nicole Kidman. Za svoj herecký výkon vo filme získala ocenenie Saturn Award. V roku 2005 si zahrala vo filme Transamerika.

V roku 2005 sa objavila v televíznom seriály Zjavenia po boku Nataschy McElhone a Billyho Pullmana. Pripojila sa tiež k hereckému obsadeniu televízneho seriálu Bratstvo v roku 2007 a v rovnakom roku tiež hosťovala v televíznom seriály Nezvestní.

Súkromný život 
Flanaganová bola vydatá od roku 1972 za psychiatra Garretta O’Connora. Ich manželstvo bolo bezdetné. O’Connor zomrel v septembri 2015. Spoločne s jej manželom boli známy tým, že vo svojom dome v Hollywood Hills často organizovali večierky pre ľudí z írskej komunity.

Iné projekty

Zdroj 

Írske televízne herečky
Írske filmové herečky
Írske divadelné herečky
Držitelia ceny Emmy
Osobnosti z Dublinu
Zlatý pohár CONCACAF 2005

Zlatý pohár CONCACAF 2005 bol šiestym ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 18. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev. Turnaj sa hral v USA v dňoch od 6. do 24. júla 2005. Obhajcom titulu bolo .

Na turnaji sa predstavili aj tímy mimo konfederácie CONCACAF, konkrétne  zo zóny CONMEBOL a  z Konfederácie afrického futbalu.

Víťazom turnaja sa stali , vo finále porazili Panamu po penaltovom rozstrele.

Kvalifikované tímy 
Turnaja sa zúčastnilo 12 tímov.

Štadióny

Skupinová fáza

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Tabuľka tretích tímov

Play-off

Štvrťfinále

Semifinále

Finále

Zdroj 

Zlatý pohár CONCACAF
Futbal v 2005
Futbal v USA
Leštidlo na topánky

Leštidlo (alebo krém) na topánky (alebo obuv) je zvyčajne vosková pasta alebo krém, ktorá sa používa na kožené topánky, aby žiarili, boli vodotesné, obnovili svoj vzhľad a ďalej tiež k tomu, aby sa predĺžila ich životnosť.

Rôzne substancie boli používané ako krém na topánky po stovky rokov, začínalo sa prirodzenými substanciami, takými ako je vosk a loj. Moderné lesky a krémy boli predstavené na začiatku 20. storočia, niektoré produkty ako Kiwi (1906) sa používajú dodnes.

Dnes sa leštidlo na topánky zvyčajne vyrába zo zmesi syntetických hmôt, vrátane nafty, terpentínu, farieb a gumy. Pri ich výrobe sú využívané moderné chemické inžinierske procesy. Leštidlo na topánky môže byť aj jedovaté.

Náhrada 
Ako náhrada leštidla na topánky sa v minulosti využívala aj Indulona, čo je pôvodne ochranný krém na ľudskú pokožku.

Zdroj

Externé odkazy 
 Správná péče o vaši obuv – magazin.svetbot.cz

Obuv
Čistiace prostriedky
Delta väzba

Delta väzba (δ väzba) označuje kovalentnú chemickú väzbu, v ktore sa prekrývajú štyri laloky jedného atómového orbitálu so štyrmi lalokmi iného atómového orbitálu. Tento prekryv vedie k tvorbe väzbového molekulárneho orbitálu, ktorý má dve uzlové roviny, ktoré obsahujú medzijadrovú os a prechádzajú oboma atómami.

Grécke písmeno δ, ktoré sa používa na označenie tejto väzby, odkazuje na d orbitály, pretože orbitálová symetria delta väzby je pri pohľade cez väzbovú os rovnaká ako zvyčajná symetria (štvorlalokových) d orbitálov. Tento druh väzby bol pozorovaný u atómov, ktoré majú obsadené d orbitály s dostatočne nízkou energiou na to, aby sa účastnili kovalentnej väzby, ako je to napríklad u organokovových zlúčenín prechodných kovov. Niektoré zlúčeniny rénia, molybdénu a chrómu majú štvoritú väzbu, ktorá sa skladá z jednej sigma väzby, dvoch pí väzieb a jednej delta väzby.

Orbitálová symetria δ väzbového orbitálu sa líši od pí protiväzbového orbitálu, ktorý má jednu uzlovú rovinu, v ktorej sa nachádza medzijadrová os a druhú uzlovú rovinu kolmú na túto os medzi atómami. U δ väzby prechádzajú obe roviny medzijadrovou osou.

Zápis "δ" prvýkrát použil Robert Mulliken v roku 1931. Prvá zlúčenina, u ktorej bola pozorovaná δ väzba, bol oktachlórodirenitan draselný. V roku 1965 F. A. Cotton poznamenal, že delta väzba je prítomná v Re-Re štvoritej väzby v anióne [Re2Cl8]2−. Ďalšm zaujímavým príkladom delta väzby je trikarbonyl cyklobutadiénželeza, kde je delta väzba medzi d orbitálom železa a štyrmi p orbitálmi prítomnej molekuly cyklobutadiénu.

Referencie

Pozri aj 
 Štvoritá väzba

Zdroj 

Chemická väzba
Vedecká grantová agentúra

Vedecká grantová agentúra Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky a Slovenskej akadémie vied (skr. VEGA) je grantovou agentúrou v pôsobnosti Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky a Slovenskej akadémie vied.

Agentúra vnikla v roku 1996 po dohode Ministerstva školstva a Predsedníctva SAV. Hlavným poslaním Vedeckej grantovej agentúry je rozhodovanie o prerozdelení finančnej podpory vedeckých projektov vedeckých pracovníkov v pôsobnosti Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky a Slovenskej akadémie vied. Od roku 2017 je predsedom agentúry VEGA prof. František Gahér.

Spolu s agentúrou APVV a čiastočne aj KEGA tvoria základné grantové schémy pre podporu vedy a výskumu na Slovensku, kryté z vlastných štátnych zdrojov.

Na riešení projektov VEGA  je zapojený takmer každý druhý výskumník na Slovensku.

Organizačná štruktúra 
Orgánmi VEGA sú:
 predsedníctvo – 6 členov (vrátane predsedu a podpredsedu)
 rozšírené predsedníctvo – 26 členov
 komisie – 13 odborných komisií (každá komisia má 20 - 24 členov)
Členstvo v orgánoch VEGA je dobrovoľné a čestné. Funkčné obdobie trvá 4 roky.

Funkcionári VEGA

Financovanie projektov 
Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky v ostatných rokoch zvyšuje každoročne finančné prostriedky na VEGA.

Budúcnosť VEGA 
VEGA patrí k základným pilierom inštitucionálnej podpory základného výskumu na Slovensku.

V súvislosti s prijatím Plánu obnovy a odolnosti SR v roku 2021 vznikli obavy reprezentantov VEGA o ohrozenie podpory základného výskumu na Slovensku, budúcnosť samotnej grantovej agentúry VEGA a jej prípadné nedobrovoľné pričlenenie k agentúre APVV.  Podporu VEGA vyjadrila Slovenská rektorská konferencia a Rada vysokých škôl SR. Predsedníctvo SAV vyzvalo MŠVVaŠ SR zachovať funkčnosť a nezávislosť agentúry VEGA.

Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky následne deklarovalo podporu agentúre VEGA a odmietlo ohrozenie jej existencie.

Kritika 
VEGA je občas kritizovaná pre svoju administratívnu náročnosť, dlhú dobu posudzovania žiadostí, nízku úroveň financovania projektov, transparentnosť hodnotenia,  neskoré poskytnutie financií riešiteľom alebo sa polemizuje o systéme hodnotenia projektov vo VEGA.  VEGA reagovala na kritiku podrobným vysvetlením procesu hodnotenia.  Najvyšší kontrolný úrad SR vykonal v roku 2021 kontrolu procesov hodnotenia vo VEGA. MŠVVaŠ SR v spolupráci s Najvyšším kontrolným úradom SR prijalo opatrenia na odstránenie nedostatkov.

Referencie 

Veda a technika na Slovensku
Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Slovenská akadémia vied
Štefan Klein

Prof. Štefan Klein (* 6. október 1959, Nitra) je slovenský priemyselný dizajnér, konštruktér a vysokoškolský pedagóg. Je autorom dizajnu viacerých realizovaných aj vizionárskych dopravných prostriedkov, vrátane lietajúceho automobilu AeroMobil.

Životopis

Vzdelanie 
V rokoch 19781983 študoval na Strojníckej fakulte STU, v rokoch 19851990 priemyselný dizajn na VŠVU v Bratislave a v rokoch 19921993 absolvoval postgraduálne štúdium na École régionale des beaux-arts v Saint-Étienne.

AeroMobil 
V roku 2010 založil spolu s Jurajom Vaculíkom firmu AeroMobil s.r.o. V rokoch 20102017 pôsobil v tejto firme ako spoluzakladateľ. Na projekte lietajúceho auta Aeromobil pracuje od štúdia na VŠVU (prvý variant bol témou jeho diplomovej práce). Svetový záujem odborných kruhov vzbudil tento unikátny projekt hybridného dopravného prostriedku vo verzii AeroMobil 3.0 po tom, čo ho predstavil na prestížnych podujatiach SAE Aerotech v Montreale v roku 2013 a Pioneers Festival vo Viedni roku 2014.

Ocenenia 
 2014 Krištáľové krídlo v kategórii výtvarné umenie
 2015 Rad Ľudovíta Štúra II. triedy

Referencie

Externé odkazy 
 Štefan Klein na webe spoločnosti KleinVision
 Štefan Klein v internetovom vydaní Encyclopaedia Beliana
 Štefan Klein na webe Slovenského centra dizajnu
 Štefan Klein – informácie o inauguračnom konaní na webe VŠVU

Slovenskí dizajnéri
Slovenskí konštruktéri
Slovenskí leteckí konštruktéri
Slovenskí vysokoškolskí pedagógovia
Slovenskí univerzitní profesori
Držitelia Krištáľového krídla
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra II. triedy
Vyučujúci na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave
Absolventi Strojníckej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave
Absolventi Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave
Osobnosti z Nitry