joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nissan Pulsar GTI-R

Nissan Pulsar GTI-R (kód podvozku RNN14 - GTiR, IR a 'R) je homologované vozidlo s 2-litrovým turbodúchadlom prepĺňaným motorom s pohonom 4WD, ktoré vyrábala medzi rokmi 1990 a 1994 japonská automobilka Nissan v Japonsku s cieľom vstúpiť do skupiny A vo WRC. Karoséria je založená na 3-dverovom hatchbacku Nissan Pulsar N14 (Sunny), ale odlišuje ho veľký zadný spojler a nasávač na kapote. Pulsar GTI-R má systém Attesa 4WD (tiež sa používa na niektorých U12 a U13 Bluebird modeloch), a unikátny variant motora SR20DET (nebol použitý na iné auto).

Modely 
Hlavné verzie:
Existovali 2 verzie Nissanu Pulsar GTI-R predávané širokej verejnosti:
GTI-RA: Alpha / Road / Luxury – číslo modelu: EBYNRVFN14xxxx
GTI-RB: Beta / Rally / Homologation – číslo modelu: EBYNRRFN14xxxx
(číslo modelu je umiestnené na protipožiarnej stene v motorovom priestore).

RHD a LHD modely:
 RHD
Verzie s pravostranným riadením sa vyrábali v Japonsku od augusta 1990 do novembra 1994. Celkový počet vyrobených automobilov počas týchto 4 rokov je od 13000 do 15000 kusov. Nie je ale jasné, koľko z nich bolo RA alebo RB modelov. V prvý rok výroby sa vyrobilo okolo 5000 kusov, v ktorých musel Nissan splniť predpisy FIA (5000 vyrobených celkom a z toho 500 homologovaných) s cieľom vstúpiť ako výrobca do WRC. Homologácia stála ¥2270000.

 LHD
Modely s ľavostranným riadením (známe ako Sunny) mali rôzne čísla podvozku EGNN14 a boli vyrábané až do januára 1995. Neexistujú žiadne overiteľné dôkazy o tom koľko sa týchto verzií vyrobilo, ale je všeobecne uznané, že ich bolo menej než 1000. LHD verzie boli oficiálne predávané v Nemecku, Holandsku, Islande a Francúzsku (prípadne aj v iných krajinách, ale to nie je potvrdené).

RA modely:
Asi v polovici výroby v roku 1992 dal Nissan rad kozmetických zmien na verziu RA. Aj keď to tak Nissan neoznámil, zmeny boli dostatočne rozsiahle (asi 10 položiek), ktoré boli nápadné ako nesériové a sú jasne definované číslami podvozkov RNN14-100000 a vyššie.

RB modely:
Homologovaný model bol špeciálne vyrobený a mal byť použitý pre motoršport (Group N – presnejšie rely). Oni mali luxusné veci (napr. klimatizácia a elektrické ovládanie okien) odstránené ako štandard, a jednoduchá výbava interiéru znižovala hmotnosť o  na . Niektoré luxusné predmety boli k dispozícii ako možnosť. Motor zostal rovnaký ako v modeli RA a nebolo na ňom vykonávaných veľa technických zmien. Za zmienku stojí iba skrátená prevodovka a predný samosvorný diferenciál namiesto otvoreného z modelu RA.

Referencie a odkazy 
 WRC Rallying Record
 WRC Results Archive
 GTI-R Gallery - Featuring WRC History, Magazine Articles, Original Brochures, Original and Optional Parts, etc
 Japanese Owners Club
 Australian Owners Club
 UK Owners Club
 UK & New Zealand Modifiers Club
 Canadian Owners Club
 USA Owners
 Jamaican Owners
 Greek Owners
 Russian Owners
 Sunny Owners Club

Pulsar GTI-R
Automobily nižšej strednej triedy
Rely automobily
Športové automobily nižšej strednej triedy
Hot Hatch
Axel Thue

Axel Thue (* 19. február 1863, Tønsberg, Nórsko - † 7. marec 1922, Oslo, Nórsko) bol nórsky matematik. Je známy predovšetkým vďaka práci okolo postupností znakov nad konečnou abecedou a tzv. Thueovej-Morseovej postupnosti. Práve vďaka tejto práci býva niekedy považovaný za otca formálnych jazykov, ako aj tzv.kombinatoriky na slovách. Významná je tiež jeho práca v teórii čísel. Jeho jediným doktorandom bol Thoralf Skolem.

Ocenenie 
 1913, Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning

Zdroje

Iné projekty 

Narodenia v 1963
Úmrtia v 1922
Nórski matematici
Tunel Konjsko

Tunel Konjsko je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku a je dlhý 1262 m. 

Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Vučevica - Dugopolje. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Severný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 343,7 m n. m. a južný 338,7 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 100 km/h.

Zdroje
 Interaktívna mapa diaľnic v Chorvátsku

K
Tunel Bristovac

Tunel Bristovac je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Ľavý (severný) tubus je dlhý 752,41 m a pravý (južný) 768,00 m. 

Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Sveti Rok - Maslenica. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Východný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 419,11 m n. m. a južný 400,1 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 80 km/h.

Zdroje
 Interaktívna mapa diaľnic v Chorvátsku

B
Tunel Čelinka

Tunel Čelinka je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Ľavý (severný) tubus je dlhý 205,57 m a pravý (južný) 220,00 m. 

Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Sveti Rok - Maslenica. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Východný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 366,90 m n. m. a západný 359,60 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 80 km/h.

Zdroje
 Interaktívna mapa diaľnic v Chorvátsku

Č
Maslenički most (diaľničný)

Maslenički most (doslova Maslenický most), nazývaný aj Novi Maslenički most (doslova Nový Maslenický most), je diaľničný most na diaľnici A1 v Chorvátsku v Zadarskej župe. Most je dlhý 377,60 metra, široký 20,40 m a jeho rozpon dosahuje 350 metrov. Jeho opornú konštrukciu tvorí železobetónový oblúk s rozponom 200 m, čím sa zaraďuje medzi mosty s najväčším oblúkom na svete.

Výstavba 
Myšlienka výstavby tohto diaľničného mosta sa zrodila ešte v roku 1986 v Inštitúte výstavby Chorvátska (IGH), v súvislosti s projektovaním novej diaľnice spájajúcej Záhreb s dalmatínskym pobrežím. Nový most bol naprojektovaný asi 1,5 kilometra severnejšie od staršieho, ktorý leží na Jadranskej magistrále. Ten bol zničený srbskými jednotkami 21. novembra 1991. Výstavba mosta začala v januári 1993, len necelé dva mesiace pred začatím operácie Maslenica. Išlo o snahu spojiť Dalmáciu s ostatným územím Chorvátska, pretože blízke horské oblasti v blízkosti hraníc so zvyškom Juhoslávie (dnes Bosna a Hercegovina) boli obsadené takzvanou Republikou Srbská Krajina a teda Dalmácia bola od zvyšku krajiny odrezaná. Celé stavenisko sa nachádzalo takmer celý rok v dosahu srbského delostrelectva.
Stavebné práce vykonávala splitská spoločnosť Konstruktor podľa projektov tímu projektantov Stavebnej fakulty v Záhrebe pod vedením Zlatka Šavora.

Most uviedol do prevádzky dňa 8. apríla 1997 vtedajší ministerský predseda Chorvátska Franjo Tuđman.

Problémy s vetrom 
Most sa krátko po dostavaní stal terčom kritiky verejnosti i médií, pretože bol a dodnes je často uzatváraný pre veľmi silné nárazy severovýchodného vetra bóra. 21. decembra 1998 tu namerali náraz vetra s rýchlosťou až 248 km/h. Vietor robí najväčšie problémy, ak smerom na most fúka pod uhlom 10 až 15 stupňov. Most však nemohol byť vystavaný na inom mieste z dôvodu polohy srbských jednotiek počas vojny, s ktorou výstavba mosta súvisela.

Referencie

Iné projekty 

Mosty v Chorvátsku
Diaľnice v Chorvátsku
Betónové mosty
Oblúkové mosty
Európska cesta 11

Európska cesta 11 (E11) je európska cesta, ktorá sa nachádzavo  Francúzsku. Začína v meste Vierzon a končí v meste Montpellier. Jej celková dĺžka je 570 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Vierzon E604
 Montluçon
 Clermont-Ferrand  E70
 Montpellier

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E11

11
Európska cesta 13

Európska cesta 13 (E13) je európska cesta, ktorá sa nachádza v Spojenom kráľovstve. Začína v meste Doncaster a končí v Londýne. Jej celková dĺžka je 328 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Doncaster E15, E22
 Sheffield
 Nottingham
 Leicester
 Northampton
 Londýn E15, E30

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E13

09
Európska cesta 14

Európska cesta 14 (E14) je európska cesta, ktorá začína v Nórsku a končí vo Švédsku. Začína v meste Trondheim a končí v meste Sundsvall. Jej celková dĺžka je 448 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Trondheim E39, E06
 Storlien
 Östersund
 Sundsvall E04

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E14

14
Európska cesta 16

Európska cesta 16 (E16) je európska cesta, ktorá začína v Spojenom kráľovstve a končí v Nórsku. Začína v meste Londonderry a končí v meste Oslo. Jej celková dĺžka je 1679 km.

Na trase E16 sa v Nórsku medzi mestami Oslo a Bergen nachádza najdlhší cestný tunel na svete Lærdalský tunel.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Londonderry
 Belfast  E01, E18 
 Glasgow E05
 Edinburgh E15
 Bergen E39
 Fagernes
 Oslo E06, E18

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E16

16
Európska cesta 17

Európska cesta 17 (E17) je európska cesta, ktorá začína v Belgicku a končí vo Francúzsku. Začína v meste Antwerpen a končí v meste Beaune. Jej celková dĺžka je 696 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Antwerpen E19, E34, E313
 Gent  E40 
 Kortrijk E403
 Cambrai
 Reims  E50, E46, E420 
 Beaune E60

Galéria

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E17

17
Cestná infraštruktúra v Belgicku
Brloška Dubrava

Brloška Dubrava je osada v Chorvátsku ležiaca v Licko-senjskej župe, ktorá patrí ku mestu Otočac. Nachádza v doline rieky Gacka, ktorá je ohraničená pohoriami Velebit a Mala Kapela.

Obyvateľstvo
V osade Brloška Dubrava v roku 2001 žilo len 63 obyvateľov, no ešte pred vojnou v Juhoslávii ich bolo 206 (v roku 1991).

Doprava
Cez katastrálne územie osady vedie diaľnica A1 a v leží tam aj diaľničné odpočívadlo Brloška Dubrava.

Osady v Chorvátsku
Guadalcanal

Guadalcanal alebo Isatabu je ostrov v juhozápadnom Pacifiku, najväčší zo Šalmúnových ostrovov. Má rozlohu okolo . V roku 1999 tu žilo asi 109 000 obyvateľov.

Prírodné podmienky a poloha 

Ostrov pokrýva prevažne tropický dažďový les. V strednej časti ostrova leží aktívna sopka Mount Popomanaseu (), na ktorej svahoch sa nachádza množstvo menších vodných tokov.

Na ostrove sa nachádza hlavné mesto Šalamúnových ostrovov Honiara s asi 78 190 obyvateľmi.

História 
Ostrov objavil španielsky moreplavec Álvaro de Mendeña de Neira počas svojej expedície z Peru v roku 1568. Ostrov sa stal známy predovšetkým ako dejisko pozemnej a viacerých námorných bitiek počas druhej svetovej vojny medzi americkými a japonskými silami.

Iné projekty 

Geografia Šalamúnových ostrovov
Winterthur

Winterthur je mesto vo Švajčiarsku v kantóne Zürich. So svojimi 100 000 obyvateľmi (2008) je šiestym najväčším mestom Švajčiarska a po Zürichu druhým najväčším mestom kantónu.

Geografia 
Mesto leží na severozápadnom okraji Zürišskej vysočiny, severným smerom sa terén zvažuje k rieke Rýn. Mestom pretekajú rieky Eulach a Töss, nadmorská výška katastra mesta sa pohybuje od 393 do 687 m, 38,8 % z rozlohy zaberajú lesy.

Doprava 
Winterthurom prechádza hlavná švajčiarska západovýchodná tepna spájajúca Sankt Gallen a Ženevu. Najdôležitejšie je spojenie s neďalekým Zürichom a jeho letiskom, zabezpečené vlakmi rôznych kategórií, ktoré spadajú do Zürišského integrovaného dopravného systému. Dopravu v meste zabezpečujú 3 trolejbusové a 9 mestských autobusových liniek.

Partnerské mestá 
  Hall in Tirol, Rakúsko (od roku 1948)
  Yverdon-les-Bains, Švajčiarsko (1969)
  La Chaux-de-Fonds, Švajčiarsko (1981)
  Plzeň, Česko (1994)

Pozri aj 
 Zoznam miest vo Švajčiarsku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 
Mestá vo Švajčiarsku
Zürich (kantón)
Lydia Bosch

Lydia Bosch, vlastným menom Lydia Boquera de Buenová (, ; * 26. november 1963, Barcelona, Španielsko) je španielska herečka a moderátorka.

Filmografia

Filmy 
 1994: Mi hermano del alma (ako Julia)
 1995: Médico de familia (ako Alicia Sollerová)
 1995: Palace (ako Helena Higginsová)
 1997: Na doraz (ako María Ramosová)
 2000: Una historia de entonces (ako Julia)

Externé odkazy 
 Filmografia na Pravda.sk
 Filmografia v Česko-Slovenská filmová databáza

Španielske filmové herečky
Španielske televízne herečky
Španielski televízni moderátori
Osobnosti z Barcelony
Černá Pole

Černá Pole sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Katastrálne územie má rozlohu 245,92 ha a je rozdelené medzi tri mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-sever, park Lužánky a územie južne od parku v časti Brno-střed a malá severná časť v mestskej časti Brno-Královo Pole.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Černá pole na www.sever.brno.cz

Brno-sever
Brno-střed
Brno-Královo Pole
Kostol svätého Ľudovíta (katolícky)

Kostol svätého Ľudovíta () je rímskokatolíckym chrámom v Moskve. Nachádza sa v časti Malá Ľubianka a je jedným z dvoch katolíckych chrámov v tomto meste, ktoré slúžia potrebám katolíckej minority.

História 
Počet príslušníkov katolíckeho vierovyznania začal stúpať hlavne po pripojení Litvy a časti Poľska k Rusku po tzv. troch deleniach Poľska. Okrem toho prichádzali do mesta Nemci a Francúzi, hlavne ako vychovávatelia do ruských šľachtických rodín. Už za vlády Kataríny II. bol postavený malý rímskokatolícky kostol. Kostol svätého Ľudovíta bol postavený v rokoch 1833 a 1835 podľa návrhu známeho architekta A. Gilardiho v klasicistickom architektonickom štýle. Bol zasvätený svätému Ľudovítovi, francúzskemu kráľovi z obdobia križiackych výprav, ktorého katolícka cirkev svätorečila a jeho kult je rozšírený medzi francúzskymi katolíkmi. Preto kostol slúžil hlavne vtedy početnej francúzskej komunite v Moskve. Pri kostole sa nachádzali aj dve katolícke školy (dievčenská a chlapčenská). V ťažkých časoch komunistického teroru bol tento chrám jediný katolícky chrám, ktorý komunisti  nezatvorili a počas celej existencie slúžil katolíckej komunite v Moskve.

Súčasnosť 
V súčasnosti je kostol symbolom ruského katolicizmu, tolerancie a náboženskej slobody Ruska. Konajú sa v ňom aj bohoslužby v anglickom a francúzskom jazyku. Navštívili ho také osobnosti ako Charles de Gaulle, Konrad Adenauer, Lech Wałęsa či Jacques Chirac. Návštevníkov môžu zaujať najmä krásne sochy svätého Ľudovíta a iných francúzskych svätcov (svätá Terézia z Lisieux, Jana z Arku,...)

Iné projekty 
.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka kostola
 Статья об истории храма Св. Людовика в издании «В свете Евангелия»
 Статья о настоятеле храма Св. Людовика в военные годы о. Леопольде Брауне

Stavby v Moskve
Rímskokatolícke kostoly v Rusku
Architektúra z 1835
Európska cesta 21

Európska cesta 21 (E21) je európska cesta, ktorá začína v Francúzsku a končí vo Švajčiarsku. Začína v meste Metz a končí v meste Ženeva. Jej celková dĺžka je 458 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Metz  E25, E50, E23, E411 
 Nancy E23 
 Dijon
 Ženeva E25, E62, E712

Galéria

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E21

21
Európska cesta 23

Európska cesta 23 (E23) je európska cesta, ktorá začína v Francúzsku a končí vo Švajčiarsku. Začína v meste Metz a končí v meste Lausanne. Jej celková dĺžka je 391 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Metz  E25, E50, E21, E411 
 Nancy E21 
 Besançon E60
 Vallorbe
 Lausanne E25, E62

Galéria

Referencie

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E23

23
Európska cesta 24

Európska cesta 24 (E24) je európska cesta, ktorá sa nachádza v Spojenom kráľovstve. Začína v meste Birmingham a končí v meste Ipswich. Jej celková dĺžka je 254 km.

Mestá s pripojeniami na iné európske cesty 
 Birmingham E05 
 Cambridge
 Ipswich E30

Iné projekty

Zdroj 
Celá trasa E24

24
Katedrála svätého Mikuláša (rímskokatolícka) v Kyjeve

Katedrála svätého Mikuláša (, ) je rímskokatolícka katedrála pre veriacich katolíkov západného obradu v hlavnom meste Ukrajiny Kyjev.

História 
V Kyjeve žila poľská rímskokatolícka komunita od čias, keď Kyjev patril Poľskému kráľovstvu. Zostala tam žiť aj po pripojení mesta k Ruskému impériu. Postupne k nej pribudli aj rímski katolíci nemeckej a inej národnosti. Katedrála svätého Mikuláša sa budovala v rokoch 1899 až 1909 v neogotickom architektonickom štýle podľa plánov architektov S. V. Volonského, V. Gorodeckého a E. Saly. Budovala sa podľa vzoru stredovekých gotických katedrál zo západnej Európy (Nemecko, Francúzsko). Je výnimkou v mori sakrálnej východnej (pravoslávnej a gréckokatolíckej) architektúry. Pôsobí ako ostrov západného kresťanstva vo východnom kresťanskom svete. Po nástupe komunistov k moci bola katedrála rímskokatolíckej cirkvi odobratá. Veľké škody utrpela počas druhej svetovej vojny v roku 1943 (oslobodzovacie boje). Od roku 1978 sa v rekonštruovanom chráme konali organové koncerty.

Súčasnosť 
Po roku 1990 sa rímskokatolícka cirkev usiluje o vrátenie katedrály do jej rúk. Od roku 1992 sa v chráme konajú pravidelné bohoslužby v ukrajinskom, ruskom a poľskom jazyku. 25. júna 2001 navštívil katedrálu pápež Ján Pavol II. počas svojej štátnej návštevy Ukrajiny.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Официальный сайт Дома органной и камерной музыки
 Официальный сайт прихода костёла Св. Николая (укр.)
 Костёл Святого Николая (укр.)

Katedrály na Ukrajine
Stavby v Kyjeve
Architektúra z 1909
Rímskokatolícke kostoly na Ukrajine
TV Empatia

TV Empatia bola pripravovaná slovenská televízia, ktorej štart bol ohlásený na 3. október 2011 (pôvodný zámer bol 1. október 2010). Doteraz však vysielanie neodštartovalo. Cieľovou skupinou televízie boli diváci všetkých vekových kategórií oboch pohlaví. Televízia mala ponúkať podľa jej vlastných slov program pre "aktívneho mladého človeka, ktorý vie čo od života chce a chce si vybrať alternatívu k iným slovenským televíziám".

Televízia Empatia chcela od začiatku vysielať 24 hodín denne, v noci počítala aj s audiotextom. Malo ísť o program zväčša dramatického žánru, ostatné by mali byť doplnkové programy, medzi nimi aj spravodajstvo či programy pre deti alebo hudobné programy.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka TV Empatia

Empatia
Paj-chua

Paj-chua (iné názvy: paj-chua-wen, nová literárna čínština, (nová) spisovná čínština, (písaná) hovorová čínština; po čínsky  -  - "paj-chua" znamená „hovorová reč“ či „reč zrozumiteľná na počúvanie“; paj-chua wen znamená „zápisy v hovorovej reči“) je čínsky literárny (teda písaný) jazyk spočívajúci v jazyku (resp. štýle, registri) blízkom hovorovému jazyku. Paj-chua-wen začal vznikať zhruba v 7./10. stor. po Kr., dotvorený bol v 15. storočí. Používal sa paralelne k druhému čínskemu literárnemu jazyku nazývanému dnes klasická čínština. Význam paj-chua vzrástol v 20. storočí (presnejšie po Májovom hnutí 1919), pretože od dvadsiatych rokov 20. storočia je najpoužívanejším písaným jazykom (či štýlom) v Číne (úplne vytlačil a nahradil klasickú čínštinu) a dnes oficiálne tvorí gramatickú a idiomatickú časť súčasnej spisovnej čínštiny (=moderná štandardná čínština, pchu-tchung-chua). Jazyk paj-chua (a teda aj gramatika a idiómy súčasnej spisovnej čínštiny) je dnes založený prevažne (ale nie výlučne) na severných (čiže mandarínskych) dialektoch čínštiny.

Slovo paj-chua 
Slovo paj-chua (bez wen) ako také má v čínštine aj iné významy - všeobecne označuje hovorový jazyk či reč zrozumiteľnú na počúvanie a napr. najmä do 19. stor. sa ním v podstate označovali niektoré konkrétne nadregionálne čínske dialekty, napr. štandardná kantončina.

Dejiny 
Za vlády dynastie Čou (vládla do 221 pred Kr.) bola klasická čínština hovoreným aj písaným jazykom. Od obdobia dynastie Čchin (221-206 pred Kr.) sa však hovorový jazyk vyvíjal a začal sa odlišovať od písaného. Od obdobia dynastií Tchang (618-907 po Kr.) a Sung (960-1279 po Kr.) sa na písanie niektorých textov začal používať jazyk blízky hovorovej reči. Takéto texty dnes označujeme ako paj-chua(-wen), vtedy sa označovali ako pien-wen (變文) a blízkosť hovorovému jazyku mala zabezpečiť ich väčšie rozšírenie medzi obyčajnými ľuďmi, ktorí klasickému jazyku nerozumeli. V období dynastií Ming (1368-1644) a Čching (1644-1911) sa rozšírilo používanie hovorového jazyka do rôznych typov písomníctva, klasický jazyk však ostal úradným písomným jazykom. 

Skutočný význam získal jazyk paj-chua až po vypuknutí Hnutia štvrtého mája (=Májového hnutia) v roku 1919, keď ho začali presadzovať poprední intelektuáli, učenci a reformátori, najmä Chu Š' a Lu Sün. Klasická čínština bola vnímaná ako brzda vzdelania, literatúry a hospodárskeho a sociálneho pokroku. Paj-chua sa stal mainstreamovou záležitosťou a zo západných jazykov prebral interpunkciu a arabské číslice. Od konca 20. rokov 20. storočia sú takmer všetky knihy, noviny, časopisy a dokumenty písané v paj-chua.

Zdroj

Ďalšie zdroje

Čínština
Kis-Balaton

Kis-Balaton ([kiš balaton], v preklade Malý Balaton) je malé jazero v Maďarsku.

Poloha 
Kis-Balaton leží juhozápadne od Balatonu, neďaleko od kúpeľného mesta Zalakaros. V jeho najbližšom susedstve leží obec Balatonmagyaród. Spolu so svojím okolím je súčasťou župy Zala.

Vzdušná fotografia

Význam 
Kis-Balaton má pozdĺžny tvar v smere sever-juh. Býval zátokou Balatonu, od ktorého sa oddelil po poklese jeho hladiny. Dnes ním preteká hlavný prítok jazera, rieka Zala. Prietokom cez rašeliniská sa filtruje voda pritekajúca do jazera.

Oblasť je prírodnou rezerváciou - na močaristých a rákosím porastených brehoch sídli vzácne druhy vtákov, medzi najvýznamnejšie patrí kormorány a volavky.

Kányavári sziget 
Kányavári sziget je malý ostrov ležiaci vo východnej časti Kis-Balatonu. Predstavuje prístupnú časť prírodnej rezervácie, dostupný je cez most Kanyavári sziget hídja.

Externé odkazy 
Informačná stránka o Kis-Balatonu
Kis-Balaton na informačnej stránke o Balatonu
Kis-Balaton na informačnej stránke mesta Hévíz

Zdroj 

Jazerá v Maďarsku
Daniel Sturridge

Daniel Sturridge (* 1. september 1989) je anglický profesionálny futbalista, hrajúci v súčasnosti za anglický klub Liverpool FC. 

Hrá na pozícii útočníka. Sturridge začal svoju kariéru v Manchesteru City, kde si zahral dvakrát vo finále FA Youth Cupu. Prvýkrát nastúpil za seniorov v roku 2007 a v roku 2008 strelil svoj prvý profesionálny gól.

V sezóne 2007 – 2008 sa Sturridge stal prvým hráčom, ktorý v jednej sezóne strelil gól ako v FA Youth Cupu, tak aj v FA Cupu a v Premier League.

V Manchestri bol používaný hlavne ako žolík, opustil klub v lete 2009, keď sa s Manchesterom nedokázal dohodnúť na novej zmluve. Následne prestúpil do Chelsea. Pri konkurencii v podobe Didiera Drogby a neskôr Fernanda Torresa, sa v januári 2013 presťahoval za cca 12 miliónov libier do Liverpoolu FC, kde spolu s Divockom Origim a Christianom Bentekem tvorí útočnú trojicu.

Anglickí futbalisti
Britskí olympionici
Narodenia v 1989
Žijúci ľudia
Futbalisti na Letných olympijských hrách 2012
Kráľovecká katedrála

Kráľovecká katedrála (; ) patrí k symbolom mesta Kaliningrad, ktorý poukazuje na jeho nemeckú minulosť.

História 
Mesto Kráľovec (Königsberg) bolo založené českým kráľom Přemyslom Otakarom II. na území, ktoré ovládol Rád nemeckých rytierov a toto územie spravoval až do obdobia reformácie. Stavba katedrály sa začala v roku 1333 a dokončená bola v roku 1380. Vybudovaná bola podľa plánov neznámeho architekta v gotickom architektonickom štýle (tzv. baltská gotika). Rímskokatolíckou katedrálou bola do roku 1525. Odvtedy sa stalo katedrálou evanjelickej cirkvi a. v. Tento stav trval až do roku 1945. Po leteckých náletoch na vtedy nemecký Kráľovec a mohutných útokoch Červenej armády v roku 1945 bolo mesto aj s katedrálou zničené. Nemecké evanjelické obyvateľstvo utieklo alebo bolo odsunuté. Na jeho miesto prišli Rusi, Ukrajinci a iní obyvatelia vtedajšieho Sovietskeho zväzu. Sovietska moc nemala záujem na obnove chrámu, ktorý podľa vtedajšej historiografie symbolizoval pruský militarizmus, ba dokonca nemecký nacizmus. Stavba nebola úplne zlikvidovaná iba kvôli Immanuelovi Kantovi a jeho hrobu. Rekonštrukčné práce prebehali veľmi pomaly a v roku 1960 stavba získala status kultúrnej pamiatky republikového významu.

Súčasnosť 
Intenzívnejšie rekonštrukčné práce sa začali po roku 1992. Chrám má naďalej štatút múzea, ale konajú sa v ňom bohoslužby rôznych konfesií (katolíci, evanjelici a. v., pravoslávni). Konajú sa v ňom aj koncerty klasickej a náboženskej hudby. V roku 1996 sa uskutočnila rekonštrukcia hrobu filozofa Immanuela Kanta (rodáka z mesta).

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka «Katedrálny chrám»
 Игорь Одинцов, «Возрождение собора». Статья с официального сайта Калининграда.
 Балдур Кёстер, «Могила Канта у Собора»

Stavby v Kaliningrade
Katedrály v Rusku
Luteránske kostoly v Rusku
Architektúra z 1380
Luteránske katedrály
Cesta I. triedy 2 (Česko)

Cesta I. triedy 2 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája hlavné mesto Praha s mestami Kutná Hora a Pardubice. Meria 87,026 km a vznikla prekategorizovaním bývalých ciest II. triedy 333 a 322.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Iné projekty

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

2
Cesta I. triedy 3 (Česko)

Cesta I. triedy 3 je cesta I. triedy v Česku spájajúca diaľnicu D1 s Benešovom, Táborom, Českými Budejovicami a Rakúskom. Meria 155 km a vedie po nej európska cesta 55. 

Pôvodná trasa medzi Prahou a Benešovom, rovnako ako niektoré ďalšie pôvodné úseky sú dnes označené ako cesta II/603.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

3
Cesta I. triedy 4 (Česko)

Cesta I. triedy 4 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Prahu so Strakonicami a Nemeckom. Meria 113 kilometrov. 

Na úseku Jíloviště-Dubenec je cesta označená ako rýchlostná cesta R4. V okolí obcí Milín a Mirotice je cesta vystavaná ako polovičný profil budúcej R4.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

4
Cesta I. triedy 6 (Česko)

Cesta I. triedy 6 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Prahu s Karlovymi Varmi a Nemeckom. Meria 127 kilometrov. 

V Karlovych Varoch a na obchvate Chebu je cesta označená ako rýchlostná cesta R6.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

6
Cesta I. triedy 7 (Česko)

Cesta I. triedy 7 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Prahu so Chomutovom a Nemeckom. Meria 85 kilometrov. V budúcnosti bude nahradená rýchlostnou cestou R7.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

7
Cesta I. triedy 8 (Česko)

Cesta I. triedy 8 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Litoměřice s Teplicami a Nemeckom. Meria 47 kilometrov. 

V minulosti bol súčasťou cesty I/8 aj úsek Praha-Litoměřice, no ten je z dôvodu existencie diaľnice D8 v súčasnosti kategorizovaný ako cesta II/608.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

8
Cesta I. triedy 9 (Česko)

Cesta I. triedy 9 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Prahu s Mělníkom, Českou Lípou a Nemeckom. Meria 104 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

9
Cesta I. triedy 10 (Česko)

Cesta I. triedy 10 je cesta I. triedy v Česku spájajúca poľskú hranicu pri Harrachove s Turnovom. Meria 48 kilometrov a ďalej na ňu nadväzuje rýchlostná cesta R10, ktorá pokračuje do Prahy. Celou svojou dĺžkou je súčasťou európskej cesty E65.

V minulosti bol súčasťou cesty aj úsek Praha-Turnov, no po výstavbe rýchlostnej cesty R10 bol tento úsek degradovaný na cestu II/610.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

10
Cesta I. triedy 12 (Česko)

Cesta I. triedy 12 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Prahu s Kolínom, kde sa križuje s I/38. Meria 44 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

12
Cesta I. triedy 14 (Česko)

Cesta I. triedy 14 je cesta I. triedy v Česku spájajúca Liberec s Vrchlabím, Trutnovom, Náchodom a Třebovicami. Meria 196 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

14
Cesta I. triedy 15 (Česko)

Cesta I. triedy 15 je cesta I. triedy v Česku spájajúca mesto Most s Litoměřicami a obcou Zahrádky, kde sa križuje s I/9. Meria 83 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

15
Cesta I. triedy 16 (Česko)

Cesta I. triedy 16 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája štátu hranicu s Poľskom pri obci Královec s mestami Trutnov, Jičín, Mělník a končí v obci Řevničov, kde sa napája na I/6. Meria 182 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Iné projekty

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

16
Cesta I. triedy 17 (Česko)

Cesta I. triedy 17 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/38 v meste Čáslav s  I/35 v Chrudimi. Meria 59 kilometrov.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

17
Cesta I. triedy 18 (Česko)

Cesta I. triedy 18 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/19 v obci Rožmitál pod Třemšínem s cestou I/3 v obci Olbramovice, pričom prechádza cez mesto Příbram. Jej dĺžka je 61 km.

V minulosti patrila cesta I/18 k najdlhším v Česko-Slovensku, no po reorganizácii ciest v Česku bola jej časť prekategorizovaná na cestu II/150 a zvyšok pričlenený k ceste I/19 a I/35. Na Slovensku je cesta I/18 v pôvodnom trasovaní a patrí k najdôležitejším dopravným tepnám.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

18
Cesta I. triedy 19 (Česko)

Cesta I. triedy 19 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája Plzeň s Táborom a Pelhřimovom. Meria 180 kilometrov a na svojej trase sa križuje s cestami I/3 a I/4 a takisto aj s diaľnicou D3.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

19
Cesta I. triedy 20 (Česko)

Cesta I. triedy 20 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája Karlove Vary s Plzňou, Pískom a končí v Čeckých Budějoviciach, kde sa napája na I/3. Meria 214 kilometrov a po jej trase vedie európska cesta 49.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

20
Cesta I. triedy 21 (Česko)

Cesta I. triedy 21 je 52 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája štátu hranicu s Nemeckoom pri Aši s mestami Cheb a Mariánské Lázně. Cestná komunikácia sa končí v križovatke s diaľnicou D5 pri obci Bor.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

21
Cesta I. triedy 22 (Česko)

Cesta I. triedy 22 je 112 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku spájajúca mestá Domažlice, Klatovy, Strakonice a Vodňany. Zároveň tvorí spojnicu medzi cestami I/26, I/27, I/4 a I/20.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

22
Cesta I. triedy 23 (Česko)

Cesta I. triedy 23 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/3 s mestami Jindřichův Hradec, Třebíč a Brno. Meria 145,429 km, no 2,836 km v Brne je súčasťou rýchlostnej cesty R23.

História
Cesta v minulosti začínala už v blízkosti mesta Písek (dnes II/159) a medzi Jindřichovym Hradcom a Strmilovom viedla cez Kunžak, po dnešnej ceste II/164.

Cesta I/23 je starou a veľmi dôležitou spojnicou južných Čiech s Brnom a západnou Moravou. V tridsiatych rokoch bola v jej trase plánovaná časť cestnej magistrály naprieč Česko-Slovenskom. 

V budúcnosti sa počíta s nahradením I/23 štvorprúdovou rýchlostnou cestou R23.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

23
Cesta I. triedy 24 (Česko)

Cesta I. triedy 24 je 53 kilometrov dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája mestá Veselí nad Lužnicí, Třeboň a ďalej pokračuje cez Suchdol nad Lužnicí až do Rakúska.

Pred prečíslovaním ciest v roku 1998 mala táto cesta označenie II/150 a ako I/24 bola označená cesta Mariánské Lázně-Bečov nad Teplou.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

24
Cesta I. triedy 25 (Česko)

Cesta I. triedy 25 je 17,5 kilometra dlhá cesta I. triedy v Česku, ktorá spája štátu hranicu s Nemeckom pri obci Boží Dar s Ostrovom nad Ohří, kde sa napája na I/13.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

25
Cesta I. triedy 26 (Česko)

Cesta I. triedy 26 je cesta I. triedy v Česku, ktorá začína pri obci Ejpovice neďaleko Plzne a končí na hraničnom priechode Česká Kubice do Nemecka. Na celej svojej dĺžke 83 kilometrov kopíruje trasu diaľnice D5.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

26
Cesta I. triedy 27 (Česko)

Cesta I. triedy 27 je cesta I. triedy v Česku, ktorá spája cestu I/8 s mestami Litvínov, Žatec, Plzeň, Klatovy a končí na hraničnom priechode Železná Ruda do Nemecka.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

27
Cesta I. triedy 28 (Česko)

Cesta I. triedy 28 je cesta I. triedy v Česku dlhá 13 km, ktorá vedie z mesta Louny do obce Kozly a tvorí spojnicu medzi cestami I/7 a I/15.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

28
Cesta I. triedy 29 (Česko)

Cesta I. triedy 29 je cesta I. triedy v Česku dlhá 36 km, ktorá vedie z mesta Písek do obce Oltyně, pričom tvorí spojnicu medzi cestami I/20 a I/19.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

29
Cesta I. triedy 30 (Česko)

Cesta I. triedy 30 je cesta I. triedy v Česku dlhá 38 km, ktorá vedie z mesta Lovosice cez Ústí nad Labem do obce Chlumec. Severozápadne od Ústí nad Labem sa križuje s diaľnicou D8.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

30
Wilsonova veta

Wilsonova veta je veta v teórii čísel, ktorá hovorí, že prirodzené číslo n > 1 je prvočíslo práve vtedy, keď

História 
Veta bola prvý raz publikovaná v roku 1770 Edwardom Waringom a pripisuje sa jeho študentovi Johnovi Wilsonovi, ani jeden z nich však neuviedol jej dôkaz. Navyše Waring publikoval vetu len v tvare nutnej podmienky. Prvý raz bola veta dokázaná (už v tvare ekvivalencie) Josephom Louisom Lagrangom v roku 1773.

Príklad

V nasledujúcej tabuľke sú uvedené hodnoty n 2-30, (n-1)!, A zvyšok po (n-1)! je rozdelený n. (Zvyšok po m delí n je napísaný m mod n). Farba pozadia je ružová na hlavných hodnotách n, svetlo zelené pre kompozitné hodnoty.

Dôkaz 

Ľahko je možné overiť, že tvrdenie platí pre n = 2 a n = 3. Predpokladajme teda, že n > 3. Ak je n zložené číslo, jeho celočíselné delitele patria do množiny , a teda najväčší spoločný deliteľ čísel n a (n-1)! je väčší ako nula, a preto neplatí . Nech je teda n prvočíslo. Potom je každé číslo z množiny M nesúdeliteľné s n, z čoho vyplýva, že pre každé číslo a z M existuje číslo b z M tak, že 

Navyše, b je určené jednoznačne a keďže je n prvočíslo, a = b práve vtedy, keď a = 1 alebo a = n-1. Navyše, tieto dvojice (okrem tých, kde a = 1 a a = n-1) je možné popárovať tak, že každé číslo sa nachádza len v jednej dvojici. Vynásobením týchto dvojíc dostávame kongruenciu

z čoho vynásobením  vyplýva požadované tvrdenie.

Referencie

Externé odkazy 

 Wilsonova veta - Wolfram MathWorld .
 Dôkaz Wilsonovej vety - PlanetMath .

Teória čísel
Modulárna aritmetika
Letisko Cà Mau

Letisko Cà Mau () je letisko sídliace na západe Ca Maua, v mestskej časti Ca Mau vo Vietname.

Aerolínie a destinácie 
 Vietnam Airlines (Hočiminovo Mesto)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ca Mau Airport

Letiská vo Vietname
Rýchlostná cesta H6 (Slovinsko)

Rýchlostná cesta H6 () je čiastočne sprevádzkovaná rýchlostná cesta v Slovinsku, ktorá bude po svojom dokončení spájať rýchlostnú cestu H5 s mestom Portorož.

Externé odkazy
 Informácie o H6 na stránkach DARS-u
 Zoznam výjazdov, križovatiek a iných objektov

Rýchlostné cesty v Slovinsku
Katedrála svätého Juraja (Ľvov)

Katedrála svätého Juraja (ukr. Собор святого Юра) je barokovo-rokoková katedrála Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi. Nachádza sa na námestí svätého Juraja v meste Ľvov, v bývalom centre Galície (Haliče).

História 
V meste Ľvov stála na tomto mieste prvá pravoslávna katedrála už v staroruských časoch v roku 1280. Po dobytí mesta poľským kráľom Kazimírom III. sa vybudoval nový kamenný kostol v rokoch 1363 až 1437. Terajšia katedrála sa vybudovala v barokovom štýle v rokoch 1744 až 1764. Jej hlavným architektom bol Bernard Meretyn. Pôvodne patrila gréckokatolíckemu rádu baziliánov. Neskôr bola vybudovaná oproti katedrále aj rezidencia gréckokatolíckych metropolitov. V roku 1946 bola katedrála gréckokatolíckej cirkvi zobratá a získala ju Ruská pravoslávna cirkev. Tento stav trval až do roku 1990, kedy bola gréckym katolíkom vrátená.

Súčasnosť 
Katedrála je chrámom Ukrajinskej gréckokatolíckej cirkvi a symbolom utrpenia obyvateľstva počas náboženského prenasledovania tejto komunity. V krypte katedrály sa nachádzajú aj hrobky ľvovských gréckokatolíckych metropolitov.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Диба Юрій. Загадки Святоюрської гори (міфи та реальність) // Вісник НТШ / Інформ. видання Світової ради НТШ. - Львів, 1991 - . Число 39: Зима-весна. - 2008. - С. 14-16.
 Диба Юрій. Обнови старшого собору св Юра у Львові в кінці XVII - наприкінці XVIII століть
 Диба Юрій. Першовзір архітектурної композиції Успенської церкви у Львові
 Диба Юрій. Невикористані писемні свідчення про початки церкви св Юра у Львові
 Бокало Ігор, Диба Юрій. Печера василиска на святоюрському пагорбі у Львові
 Диба Юрій. Християнська символіка сюжетів про заснування Львова та Святоюрського монастиря (мотив покути та очищення)
 Галерея світлин Собору Св. Юра 
 В.Вуйцик. У вирі форм та ліній бароко. З книги: Львівщина: історико-культурні та краєзнавчі нариси.- Львів: Центр Європи, 1998.- С.126 
 Cьогодні історики покажуть, як виглядав собор св. Юра у Львові у XIII столітті 
 Про собор святого Юра: Текст з путівника "Львів Сакральний", 2001 

Katedrály na Ukrajine
Stavby v Ľvove
Ľvov
Gréckokatolícke chrámy na Ukrajine
Barokové kostoly na Ukrajine
World of Warcraft: Cataclysm

World of Warcraft: Cataclysm je v poradí tretím datadiskom k MMORPG hre World of Warcraft. Bol vydaný 7. decembra 2010. 

Datadisk má priniesť veľké zmeny do celého sveta World of Warcraft.

Príbeh 

Ukrytý ďaleko od šíreho sveta, čakal temný dračí aspekt Deathwing, uzdravujúci sa zo zranení získaných v poslednom boji proti Azerothu, na svoj čas, keď nechá svet roztaviť v ohni.

Deathwing the Destroyer sa vráti do Azerothu a rozdelí jednotlivé kontinenty pomocou silných erupcií vyvolaných z Deepholmu, odkiaľ pochádza staroveké zlo. Zatiaľ čo sa Horda a Aliancia rúti do epicentra skazy, kráľovstvá Azerothu sú svedkami obrovskej seizmickej sily ničiace všetko, čo stojí v ceste. Dôsledkom toho je i vznik pochybných hrdinov v snahe chrániť ich zjazvený a zničený svet pred úplným zničením. Ten, ktorý bol porazený ostatnými aspektami sa vracia, aby zmenil podobu Azerothu navždy.

Info

 Maximálny level zvýšený na 85
 Nová hratelné rasy: Aliancia – Worgen (štartovacia lokácia: Gilneas) a  Horda – Goblin (štartovacia lokácia: Kezan a Lost Isles)
 Nové hrateľné kombinácie race/class
 Väčšina oblastí zasiahnutá Cataclysmom
 Nové oblasti: Uldum, Mount Hyjal, Sunken City of Vashj'ir, Twilight Highlands, Deepholm...
 Nové monštrá, questy, dungeony, raidy
 3 nové battlegroundy – Battle for Gilneas City (Bitva o Gilneas), Tol Barad (podobný Wintergraspu) a Twin Peaks
 Moznost lietat v Azerothe
 Guild Advanced: levelovanie guildy, achievementy...
 Niektoré staty prejdú zmenami alebo celkom zmiznú
 Podpora DirectX 11, nový engine vody

Staty

 Weapon skill – odobraný z hry
 Attack Power – odobraný z gearu, AP z agility a strength v pomere 2:1
 Block Value – odobraný z gearu, block bude automaticky znižovat obdržané poškodenie o 30% a môže byt zvýšené cez talenty alebo mastery
 Defense – bude odobraná z hry a bude nahradená špeciálnym talentom na spôsob "Survival of the Fittest" – tzv. anti crit talent
 Haste – bude zvyšovať obnovu energy, run, rage a focusu
 Mastery – bude přidána do hry (vylepší talenty)
 MP5 – odobraný z hry, manu bude regenerovať iba Spirit
 Spell Power – odobraný z predmetov, počet SP a many bude určovať inteligencia
 Spell Ranks – kúzla sa budú automaticky zlepšovať s vašou úrovňou

Profesie

 Skill zvýšený na 525 – Illustrious
 Reforging – dovolí zmenit sekundárny stat na iný
 Nová sekundárna profesia Archaeology
 Inscription tri glyph tiery: Prime, Major a Minor
 Tailoring, Leatherworking a Blacksmithing budu odstránené špecializácie recepty budu upravené

Nové Oblasti

Kalimdor:

 Mount Hyjal (80 – 82)
 Uldum (83 – 84)

Eastern Kingdoms:

 Gilneas (1 – 15)
 Twilight Highlands (84 – 85)
 Tol Barad (84 – 85) (Venkovní PvP)
 Deathwing Scar (Vchod do Deepholmu)

The Great Sea:

 Sunken City of Vashj'ir (80 – 82)

South Seas:

 Kezan (1 – 6)
 Lost Isles (6 – 15)

Elemental Plane:

 Deepholm (82 – 84)

World of Warcraft
Počítačové hry
MMORPG
Počítačové hry z 2010

de:World of Warcraft#Cataclysm
it:World of Warcraft#World of Warcraft: Cataclysm
David Gemmell

David Gemmell  (* 1. august 1948, Londýn – † 28. júl 2006) bol anglický spisovateľ fantastickej literatúry. Zomrel 28. júla 2006 krátko po operácii srdca.

Dielo 
Každú jeho knihu  možno čítať samostatne a diely na seba voľne nadväzujú.

Drenajská sága 

 Legenda (Legend) 1984
 Tulák 1: Cestou vlka (Waylander) 1986
 Tulák 2: V ríši vlka (Waylander II: In the Realm of the Wolf) 1992
 Tulák 3: Hrdina v tieni (Hero in the Shadows) 2000
 Kroniky o Drussovi (The First Chronicles of Druss the Legend) 1994
 Smrtonoš (The Legend of Deathwalker) 1996
 Biely vlk (White Wolf) 2003
 Kráľ za bránou (The King Beyond the Gate) 1985
 Hľadanie stratených hrdinov (Quest for Lost Heroes) 1990
 Zimní bojovníci (Winter Warriors) 1997
 Meče noci a dňa (The Swords of Night and Day) 2004

Rigantská sága 

 Meč v búrke (Sword in the Storm) 1999
 Polnočný sokol (Midnight Falcon) 1999
 Havran (Ravenheart) 2001
 Búrlivák (Stormrider) 2002

Sipstrassi sága 

 Kráľ duchov (Ghost King) 1988
 Posledný meč moci (Last Sword of Power) 1988
 Vlk v tieni (Wolf in the Shadows) 1987
 Posledný strážca (Last Guardian) 1989
 Krvavý kameň (Bloodstone) 1994

Upíria sága 

 Rytieri temnej povesti (Knights Of Dark Renown) 1989
 Svetlonoš (Morningstar) 1992

Jastrabia kráľovna 

 Dcéra Železnej ruky (Ironhand's Daughter) 1995 
 Večná haja (The Hawk Eternal) 1995

Lev macedónsky 
 Lev macedónsky(Lion of macedon) 1990 
 Temný princ (Dark prince) 1992

Trójska trilógia 

 Pán strieborného luku - Trója I. (Troy: The Lord of the Silver Bow) 2005
 Štít hromu - Trója II. (Troy: Shield of Thunder) 2006
 Pád kráľov - Trója III. (Troy: Fall of Kings) 2007 (po smrti autora dokončila román jeho žena Stella)

Samostatné knihy 

 Temný mesiac (Dark Moon) 1997
 Ozveny veľkej piesne (Echoes of the Great Song) 2002

Pozri aj 
 Anglická literatúra
 Zoznam anglických spisovateľov

Externé odkazy 
 (cs) Portál o Davidovi Gemmellovi

Narodenia v 1948
Úmrtia v 2006
Anglickí spisovatelia
Spisovatelia fantasy
Cesta I. triedy 32 (Česko)

Cesta I. triedy 32 je cesta I. triedy v Česku dlhá 41 km, ktorá začína v križovatke s diaľnicu D11, prechádza mestom Poděbrady a končí v Jičíne, kde sa napája na I/16.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

32
Cesta I. triedy 33 (Česko)

Cesta I. triedy 33 je cesta I. triedy v Česku dlhá 40,716 km, ktorá spája mestá Hradec Králové, Jaroměř a Náchod, odkiaľ pokračuje do Poľska. Na úseku medzi Hradcom Králové a mestom Jaroměř je v peáži s I/37. Pred prečíslovaním ciest v roku 1998 I/33 začínala v obci Štipoklasy, avšak tento úsek je dnes súčasťou II/339.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

33
Cesta I. triedy 34 (Česko)

Cesta I. triedy 34 je cesta I. triedy v Česku dlhá 202,480 km, ktorá vedie z Českých Budějovic cez Jindřichův Hradec, Pelhřimov, Humpolec, Havlíčkův Brod a Poličku až do Svitav, kde sa napája na I/35. Neďaleko Humpolca sa križuje s diaľnicou D1.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

34
Cesta I. triedy 36 (Česko)

Cesta I. triedy 36 je cesta I. triedy v Česku dlhá 59,57 km, ktorá spája mestá Pardubice a Lázně Bohdaneč do diaľnicou D11 pri Chlumci nad Cidlinou. Medzi Pardubicami a Lázně Bohdaneč po ceste vedie trolejbusová trať.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

36
Cesta I. triedy 37 (Česko)

Cesta I. triedy 37 je cesta I. triedy v Česku dlhá 145,367 km, ktorá spája mestá Trutnov, Dvůr Králové nad Labem, Hradec Králové, Pardubice, Chrudim, Ždírec nad Doubravou, Žďár nad Sázavou a Velká Bíteš.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

37
Cesta I. triedy 38 (Česko)

Cesta I. triedy 38 je tretia najdlhšia cesta I. triedy v Česku, ktorá meria 255,969 km. Na svoej trase prechádza mestami Česká Lípa, Mladá Boleslav, Nymburk, Kolín, Kutná Hora, Havlíčkův Brod, Jihlava a Znojmo, odkiaľ pokračuje do Rakúska.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

38
Cesta I. triedy 39 (Česko)

Cesta I. triedy 39 je cesta I. triedy v Česku dlhá 72,279 km. Tvorí spojnicu medzi cestami I/3 (pri obci Kamenný Újezd) a I/4. Cesta vedie cez mesto Český Krumlov a prechádza aj popri Vodnej nádrži Lipno, ktorá je najväčšou v krajine.

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy
 Cestná databanka Ostrava

39
Cesta I. triedy 40 (Česko)

Cesta I. triedy 40 je cesta I. triedy v Česku, ktorá je dlhá 20,882 km. Tvorí spojnicu medzi cestami I/52 a I/55 (medzi mestami Mikulov a Břeclav).

Pozri aj 
 Zoznam ciest I. triedy v Česku

Externé odkazy 
 Cestná databanka Ostrava

40
Emília Došeková

Emília Došeková (známa aj ako Milka Došeková; * 14. jún 1937 Bratislava – † 19. apríl 2021, Šaľa) bola slovenská herečka, recitátorka, speváčka – šansoniérka, autorka televíznych scenárov.

Zo života 
15. sezón bola členkou krajového divadla v Nitre (neskôr Divadlo Andreja Bagara). V roku 1973 odišla z divadla a začala pôsobiť ako umelkyňa v slobodnom povolaní. O jej živote a tvorbe rozpráva dokumentárny film Háčkovaný svet scenáristu a režiséra Fedora Bartka /STV Bratislava 2002./

Diskografia 
 Háčkovaný rok – Slovenský rozhlas, (Demo nahrávky)

Filmografia http://www.csfd.cz/herec/1134-emilia-dosekova/ 
 1962 Bílá oblaka' (Jolanka)
 1969 Generácia 1971 Keby som mal pušku (matka)
 1972 Javor a Juliana (matka Mumu)
 1975 Nepokojná láska – TV film
 1976 Keby som mal dievča (Vladova matka)
 1977 Jedenáste prikázanie 1978 Nie! 1978 Poéma o svedomí I-II (Nováková)
 1979 Uzlíky nádeje 1980 Hodiny 1980 Najstarší zo všetkých vrabcov 1980 Demokrati 1981 Konôpka 1982 Predčasné leto (matka)
 1982 Zločin a pokánie – TV film
 1984 Ionov sen 1984 Loktibrada 1984 Návrat Jána Petru (matka Petrová)
 1988 Kúpeľňový hráč (Verona)
 1988 O láske a slávikoch 1992 Oneskorené kvety – TV film
 2002 Kruté radosti Dabing 
 1987 Ve vší nevinnosti 1987 Nemožná'' (matka)

Referencie

Externé odkazy 
 
 

Slovenské dabingové herečky
Slovenské divadelné herečky
Slovenské filmové herečky
Slovenské televízne herečky
Slovenskí televízni scenáristi
Slovenské šansoniérky
Členovia Divadla Andreja Bagara
Osobnosti z Bratislavy
Šansón

Šansón, v origináli chanson,  má svoj pôvod vo Francúzsku. Táto stredoveká francúzska pieseň bola spievaná francúzskymi truvérmi. Pieseň mala jednoduchú melódiu a rytmus. Text býval často humorný, satirický a často aj frivolný. Najskôr býval šansón jednohlasný, od 13. storočia tiež viac hlasový. Formou chansonu boli ballade, rondeau a virelai a kanzona (inštrumentálna). Medzi najznámejších komponistov chansonov tej doby patria: Orlando di Lasso, Johannes Ockeghem alebo Josquine Desprez.

V 19. storočí vznikla vo francúzskych kabaretoch moderná forma šansónu, ktorá našla svoje uplatnenie najmä v zábavnom priemysle. Posun nastal aj v textoch šansónov, ktorý sa od jednoduchých popevkov vyvinul v poeticky hodnotné básnické diela. Textári šansónov nezriedka boli a sú prední básnici. Medzi najznámejších interpretov francúzskeho šansónu patria napr. Édith Piaf, Lucienne Boyer, Charles Trenet, Yves Montand, Charles Aznavour, Jacques Brel alebo Gilbert Bécaud.

Šansón na Slovensku

Slovenskí šansonieri  
 Lucia Šoralová
Michaela Merklová
 Jana Hubinská
 Petra Humeňanská
 Alena Čermáková
 Emília Došeková
 Ria Ferčáková
 Zoro Laurinc
 Jana Orlická
 Igor Roy
 Monika Stanislavová
 Igor Šebo
 Szidi Tobias
 Andrea Zimányiová
 Kristína Prekopová
 Igor Šimeg
 Katarína Koščová

Šansón v Česku 
V Česku možno rozvoj šansónu datovať od 30. rokov 20. storočia. Od kabaretných začiatkov, kde mali význačné postavenie Karel Hašler, cez tvorbu Jaroslava Ježka, až po moderný šansón, ktorého najvýznamnejšou predstaviteľkou je dodnes Hana Hegerová. 

V Prahe pôsobila od sedemdesiatych rokov napriek normalizácii skupina "Šanson - věc veřejná", ktorého jadrom boli hudobníci: Jaroslav Jakoubek, Milan Jíra a speváci Alena Havlíčková a Rudolf Pellar. 

Z mladších tvorcov sú to napr.: pesničkárka Radůza, Sestry Steinovy, Martina Trchová, Jana Husáková, Ester Kočičková ďalší.

Referencie

Zdroj

Externé odkazy 
 Relácia venovaná šansónu na stanici Rádio Slovensko

 
Hudobné žánre
Hudobná terminológia