joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Globálny mierový index

Globálny mierový index (anglicky Global Peace Index, GPI) je pokus merať relatívnu pozíciu národnej a regionálnej mierumilovnosti. Je to produkt Inštitútu pre ekonómiu a mier (Institute for Economics and Peace - IEP) a bol vyvinutý za konzultácie s medzinárodnou skupinou mierových expertov z mierových inštitúcií a think factories s dátami, ktoré nahromadila organizácia Ekonomická inteligenčná jednotka (Economist Intelligence Unit).

Pozri aj 
 Mierový index USA - United States Peace Index
 Mier
 Protivojnové hnutie - Anti-war

Externé odkazy 
 Vision of Humanity - Global Peace Index Site
 Interactive world map of the Global Peace Index
 Institute for Economics and Peace
 UCDP database

Zdroj 

Mier
Človek swartkranský

Človek swartkranský alebo neformálne telantrop (lat. Homo capensis, Homo erectus capensis, pôvodne Telanthropus capensis, t.j. jediný druh rodu Telanthropus) je starší taxón človeka, ktorý pôvodne zahŕňal nález SK 15 a neskôr aj nálezy SK 45 a SK 847 v širšom zmysle. Značka SK znamená lokalitu Swartkrans v Afrike, odkiaľ nálezy pochádzajú. Pri SK 45 zaradenie pod človeka swartkranského vyplýva z jedného textu len nepriamo, SK 847 v širšom zmysle je nové spoločné označenie pre pôvodne tri nálezy SK 80, SK 846b a SK 847, ktoré bolo pridelené, keď sa neskôr zistilo, že v skutočnosti pochádzajú z jedného jedinca.

Okrem zaradenia pod človeka swartkranského sa spomínané nálezy najnovšie zaraďujú pod druh Homo gautengensis. Okrem toho sa alternatívne zvyknú/zvykli zaraďovať nasledovne:
SK 15: Homo ergaster, Homo erectus, Homo habilis, Paranthropus crassidens, Homo sp. indet.
SK 45:(?)Homo ergaster, Homo erectus, Homo habilis, Paranthropus crassidens
SK 847 v širšom zmysle: Homo ergaster, Homo erectus, Homo habilis, Homo sp., Homo cf. habilis, (časť nálezu:) Paranthropus robustus

SK 847 
Thurzo 1998 (ktorý nálezy priraďuje druhu Homo ergaster a mylne stotožňuje človeka swartranského  (len) s nálezom SK 847) charakterizuje nález SK 847 v širšom zmysle takto: Druhu H. ergaster pripisujeme aj neúplnú lebku (exemplár SK 847) nájdenú v juhoafrickom Swartkranse datovanú na približne 1,5 mil. rokov. Jej jednotlivé kusy sa našli spolu s kamennými nástrojmi a dokladmi o existencii ohňa medzi pozostatkami najmenej 85 indivíduí druhu Australopithecus robustus v 50. rokoch a zvyšok roku 1969...Zachovaná časť lebky sa vyznačuje nízkou tvárou, mohutným nadočnicovým valom, stredným zaočnicovým zúžením a ostro stúpajúcim čelom.

Referencie 
referencie v článku Homo gautengensis
Novotný, B.: Encyklopédia archeológie, 1986
Thurzo, M.: Evolúcia človeka, 1998 

Homo
OH 9 (človek)

OH 9 alebo Olduvai Hominid 9 je nález človeka z Tanzánie, typový alebo jediný nález taxónu človek Leakeyho (Homo leakeyi, Homo erectus leakeyi, Homo sapiens leakeyi, Pithecanthropus leakeyi, Homo (Proanthropus) louisleakeyi [Proanthropus je podrod]).

Charakteristika 
Ide o kalváriu, ktorá sa vyznačuje pomerne tenkými kosťami mozgovej časti s kapacitou dosahujúcou až 1067 cm3 a mimoriadne hrubým nadočnicovým valom. Našla sa vo vrstve II (angl. Bed II) Olduvaiskej rokliny.

Zaradenie 
Zaradenie je také ako zaradenie druhu človek Leakyeho, teda staršie ako samostatný druh, novšie ako súčasť druhu Homo ergaster alebo súčasť druhu Homo erectus v užšom zmysle. Podľa Thurzo 1998 je to prechodný článok medzi Homo ergaster a Homo erectus.

Datovanie 
Ako vek sa uvádza:
cca. 1,7 – 1,2 mil. (Wood 2011) alebo 
1,52-1,48 mil. (Groves 2004) alebo 
novšie datovanie 1,5 mil., staršie datovanie 1,1 mil. (Delson 2000) alebo 
1,3-1,1 mil. (Thurzo 1998)

Referencie 
Thurzo, M. Evolúcia človeka, 1998 
Wood, B.: Wiley-Blackwell Encyclopedia of Human Evolution, 2011
Delson, E.: Encyclopedia of Human Evolution and Prehistory, 2000
Groves 2004: http://arts.anu.edu.au/grovco/Human%20Evolution%20course.doc

Homo
Archeologické nálezy
KNM-WT 15000

KNM-WT 15000 (t.j. "Kenya National Museum; West Turkana; položka 15000") alebo neformálne turkanský chlapec či nariokotomský chlapec je asi 1,5 mil. rokov starý nález kostry ľudského chlapca (druh Homo ergaster) od jazera Turkana v Keni.

Nález 
Náleziskom je lokalita Nariokotome III (NK III) asi 5 km od západného brehu jazera Turkana (preto je v značke WT = West Turkana) v Keni. Nález sa uskutočnil postupne v rokoch 1984 až 1988. Nálezcom bol najprv Kamoya Kimeu (tím R. Leakeyho), ďalšie časti vykopal tím, ktorý viedol Alan Walker. Nález je uložený v National Museums of Kenya v Nairobi (starší názov Kenya National Museum).

Zaradenie 
Klasifikuje sa ako Homo ergaster (resp. Homo erectus v širšom zmysle). Presnejšie: Pôvodne bol klasifikovaný ako Homo erectus, ale v roku 1991 ho B. Wood preklasifikoval na Homo ergaster.

Datovanie 
Vek je:
blízko 1,44 mil. BP alebo blízko 1,6 mil. BP (Wood 2011) alebo
okolo 1,6 mil. BP (Groves 2004, Thurzo 1998) alebo
okolo 1,5 mil. BP (Soukup 2005)

Charakteristika 
Ide o nález kostry asi 8-ročného (staršie sa udávalo 11/12-ročného) chlapca.  Nález je mimoriadne významný pre svoju kompletnosť; umožňuje kompletne študovať znaky druhu Homo ergaster (či Homo erectus), čo do jeho objavenia nebolo možné. 

V čase smrti bol chlapec vysoký 160 cm (z toho by mohla vyplývať výška dospelého "ekvivalentu" 185 cm), vážil 47/48 kg alebo podľa iných výpočtov 50-53 kg (z toho by mohla vyplývať výška dospelého "ekvivalentu" 68 či 71 kg). Podľa Thurzo 1998 Vysokou a štíhlou postavou, telesnými proporciami a tvarom tela pripomína dnešných Afričanov žijúcich v okolí rovníka.... Lebka zložená z približne 70 kúskov má kapacitu 880 cm3, v dospelosti by dosiahla okolo 900 cm3, pričom viacerými znakmi pripomína druh [Homo] erectus. Telesné proporcie kostry sú vlastne také isté ako u dnešných ľudí (okrem najmä hrudníka a stehenných kostí), ale objem mozgu (900 cm3) je oproti dnešným ľuďom len dvojtretinový.

Referencie 
Thurzo, M.: Evolúcia človeka, 1998 
Soukup, V.: Dějiny antropologie, 2005
Wood, B.: Wiley-Blackwell Encyclopedia of Human Evolution, 2011
Groves 2004

Iné externé odkazy 

Homo
Archeologické nálezy v Keni
OVCE.sk

OVCE.sk je slovenský animovaný seriál, vyrobený v roku 2009. Režíroval ho Jaroslav Baran. Vyrábalo sa technikou 2D počítačovej animácie. Diely odvysielala RTVS aj mnohé regionálne televízie, základňou projektu je však webový portál Sheeplive.eu, ktorý sa v slovenskej verzii spustil v roku 2009 a v roku 2011 sa rozšíril na medzinárodnú úroveň. Časti boli preložené do európskych aj mimoeurópskych jazykov. Seriál získal mnohé ocenenia na národných a medzinárodných súťažiach.

Obsah 
Seriál zobrazuje príbehy o bačovi, valachovi a naivných ovečkách, na ktorých číhajú nebezpečenstvá vo svete médií, a osobitne internetu.

Časti

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka seriálu OVCE.sk
 
 OVCE.sk na stránke Filmovej databázy
 Eva Šošková: Slovenský animovaný film po roku 1989. Bratislava: Vysoká škola múzických umení, 2014.
 Dominika Záňová: Produkčná kultúra súčasného animovaného seriálu na Slovensku. Brno: Masarykova univerzita, 2015.

Detské filmy a seriály
Slovenské kreslené seriály
Hydraulické vápno

Hydraulické vápno je druh vápna používaného na výrobu vápennej malty. Hydraulicita je schopnosť vápna stvrdnúť pod vodou. Hydraulické vápno sa vyrába žíhaním vápenca obsahujúceho íl a iné nečistoty. Vápnik v peci reaguje s nerastmi obsiahnutými v íle a tvorí kremičitany, ktoré umožňujú, aby vápno tvrdlo bez prítomnosti vzduchu. Nezreagovaný vápnik je uhasený na hydroxid vápenatý. Hydraulické vápno sa používa v prípadoch, kedy je potrebné rýchlejšie počiatočné tvrdnutie, ako umožňuje bežné vápno, v náročnejších podmienkach (aj pod vodou).

Použitie v stavebníctve
Hydraulické vápno sa používa ako konštrukčný materiál z týchto dôvodov:
 Má nižší modul pružnosti.
 Nie je potrebné osadzovať kĺby umožňujúce pohyb medzi časťami stavby.
 Umožňuje priepustnosť vodných pár, nezadržiava vodu v stenách.
 Páli sa pri nižšej teplote ako portlandský cement, preto vzniká menej emisií.
 Skala a tehly spájané vápennou maltou sa dajú znovu použiť.
 Vápno je „obetované“, v zmysle, že je menej pevné a rozpadá sa ľahšie ako skala. Preto chráni menej pevnú skalu, napr. pieskovec alebo vápenec, pred ničivými účinkami tepelnej expanzie a vymŕzania.
 Má menšiu hustotu ako cement, preto netvorí také tepelné mostíky.
 Vápno reabsorbuje zo vzduchu oxid uhličitý uvolňovaný pri pálení vápna. Viaže teda späť väčšinu množstva uvolneného pri výrobe vápna. Čím hydraulickejšie je vápno, tým menej CO2 je absorbovaného späť pri tvrdnutí. Napr. NHL 3,5 (pevnosť 3,5 MPa) pohltí späť iba 50 % CO2, v porovnaní so 100% absorbovaným čistým hydroxidom vápenatým.

Klasifikácia
Prírodné hydraulické vápno (NHL) sa klasifikuje podľa pevnosti alebo podľa hydraulického modulu. Hydraulický modul je definovaný takto:

MH=CaO/(Al2O3+Fe2O3+SiO2)

Podľa týchto kritérií sa rozlišujú tieto druhy hydraulického vápna:
 slabé hydraulické vápno (2 MPa, resp. MH = 6 – 9) – pre interiéry a kryté exteriéry
 stredné hydraulické vápno (3,5 MPa, MH = 3 až 6) – pre väčšinu oblastí aplikácie v exteriéri
 silné hydraulické vápno (5 MPa, MH = 1,7 – 3) – pre zaťažené aplikácie v exteriéri, napr. komíny alebo podlahové dosky a podchytávky

Vápna s MH > 9 sa považujú za vápna vzdušné.

Referencie

Externé odkazy
 The Technology and Use of Hydraulic Lime, by John Ashurst
 The National Lime Association (US & Canada)
 How to use hydraulic lime and PDF application fact sheets
 The Scottish Lime Centre

Stavebné materiály
BMW Sauber

BMW Sauber bol nemecký automobilový tím Formuly 1, vlastnený rovnomennou automobilkou. Vznikol odkúpením tímu Sauber automobilkou BMW na konci roku 2005. V šampionáte Majstrovstiev sveta F 1 pôsobil v sezónach 2006–2009. 
Následne predala stajňu späť Petrovi Sauberovi.

Kompletné výsledky vo Formule 1 
(Tučne vyznačené preteky znamenajú zisk pole position)

‡ Polovičný počet bodov, pretože bolo odjazdených menej ako 75% dĺžky preteku.

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky
 f1.sk - História tímu BMW Sauber
 f1sports.cz - História tímu BMW Sauber

Iné projekty

Zdroje 

Tímy formuly 1
BMW
Majstrovstvá sveta vo faustbale mužov 2011

Majstrovstvá sveta vo faustbale mužov 2011 boli 13. Majstrovstvá sveta vo faustbale mužov. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IFA vo faustbale v roku 2011. Konalo sa od 7.13. augusta 2011 v piatich rakúskych mestách: Kremsmünster, Linec, Pasching, Salzburg a Viedeň, za účasti 12 tímov. V Rakúsku sa tak konali majstrovstvá sveta mužov už po tretíkrát, keď predtým to bolo v rokoch 1968 a 1990. Nemci sa po desiatykrát stali majstrami sveta.

Štadióny

Výsledky

Základné skupiny

Skupina A

Skupina B

Skupina C

Skupina D

Stretnutia o nasadenie v nadstavbových skupinách

Nadstavbové skupiny

Skupina E

Skupina F

Play off

Štvrťfinále

Stretnutia o 9.12. miesto

Stretnutie o 11. miesto

Stretnutie o 9. miesto

Stretnutia o 5.8. miesto

Stretnutie o 7. miesto

Stretnutie o 5. miesto

Semifinále

Stretnutie o 3. miesto

Finále

Konečné poradie tímov

Štatistika sledovanosti 
 377 článkov sa objavilo v rôznych rakúskych celoštátnych či regionálnych novinách
 63 príspevkov bolo vyrobených pre televízne spravodajstvo
 celková doba televíznych prenosov činila 18 hod 52 min
 29 971 divákov sledovalo zápasy naživo v hľadiskách štadiónov
 136 000 divákov sledovalo priame prenosy na televíznych obrazovkách
 214 234 divákov sledovalo priame penosy v life-streamových prenosoch na internete
 4 200 000 divákov sledovalo prenosy či highlighty na rôznych štátnych či regionálnych televíznych staniciach
 431 770 zobrazení bolo registrovaných na stránke facebook
 617 831 zobrazení bolo registrovaných na oficiálnej stránke MS 2011

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka MS 2011 
 MS na stránke Medzinárodnej faustbalovej asociácie 

Faustbal v 2011
Majstrovstvá sveta vo faustbale mužov
Faustbal
Alex Gaudino

Alex Gaudino (narodený ako Alessandro Alfonso Fortunato Gaudino, 23. január 1970, Salerno, Taliansko) je taliansky hudobný producent a DJ. Svoju hudobnú kariéru začal pod vydavateľstvom Flying Records v roku 1993. V roku 1998 s pomocou Giacoma Maioliniega založil vlastné vydavateľstvo RISE Records. V roku 2007 vydal singel „Destination Calabria“, na ktorom vokálne spolupracovala hudobníčka Crystal Waters zo skladby „Destination Unknown“. Začiatkom roka 2008 vydal tiež úspešný singel „Watch Out“, na ktorom vokálne spolupracovala anglická nu-disco speváčka Shèna.

V roku 2011 vydal v spolupráci s americkou R&B speváčkou Kelly Rowland singel „What a Feeling“. Dosiahol 6. miesto v rebríčku UK Singles Chart a dostal sa do Top 40 v rebríčkoch v mnohých európskych krajinách. Takisto dosiahol 26. miesto v rebríčku Hot Dance Club Songs.

Alex Gaudino pripravuje svoj druhý štúdiový album Magnificent, ktorý bude vydaný koncom roku 2011.

Diskografia

Štúdiové albumy

Single

Ďalšie skladby 
2008 – „I’m a DJ“ (featuring Carl)
2009 – „Take Me Down“ (featuring Steve Edwards)

Remixy 
 „Cinema“ – Benny Benassi feat. Gary Go (s Jasonom Rooneym)
 „Collide“ – Leona Lewis a Avicii (s Jasonom Rooneym)
 „Firework“ – Katy Perry (s Jasonom Rooneym)
 „Glad You Came“ – The Wanted
 „It’s Alright“ – Gadjo
 „Show Me“ – Jessica Sutta (s Jasonom Rooneym)

Referencie

Externé odkazy 
Oficiálna webstránka

Žijúci ľudia
Talianski dídžeji
Talianski dance hudobníci
Remixéri
Jozef Csaplár

Mgr. Jozef Csaplár (* 14. august 1968, Bratislava) je slovenský meteorológ.

Životopis 
Narodil sa 14. augusta 1968 v Bratislave, ako najstarší z troch súrodencov.
Absolvoval ZŠ Dudova 2 a Gymnázium Grösslingová 18 v Bratislave. V roku 1995 abolvoval štúdium fyziky hraničných odborov na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1995 pracuje v Slovenskom hydrometeorologickom ústave v Bratislave na predpovedi počasia. Je vedúcim Centra predpovedí a výstrah na SHMÚ.

Je známy zo spolupráce s tlačovými, rozhlasovými či televíznymi médiami, najmä so Slovenským rozhlasom a RTVS.

Referencie

Externé odkazy 
 Rozhovor pre Rádio Expres (2011)
 Rozhovor v televízii TA3 (2012)
 Vedecké príspevky SHMÚ 

Osobnosti z Bratislavy
Slovenskí meteorológovia
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Ted Nugent

Theodore Anthony "Ted" Nugent (* 13. december 1948, Redford, Michigan, USA) je americký gitarista, hudobník, spevák a aktivista. Pred začatím sólovej kariéry hral so skupinou The Amboy Dukes ako gitarista.

Diskografia

Štúdiové albumy 
 1975 – Ted Nugent
 1976 – Free-for-All
 1977 – Cat Scratch Fever
 1978 – Weekend Warriors
 1979 – State of Shock
 1980 – Scream Dream
 1982 – Nugent
 1984 – Penetrator
 1986 – Little Miss Dangerous
 1988 – If You Cant Lick 'Em ... Lick' Em
 1995 – Spirit of the Wild
 2002 – Craveman
 2007 – Love Grenade

Live albumy 
 1978 – Double Live Gonzo!
 1981 – Intensities in 10 Cities
 1997 – Live at Hammersmith '79
 2001 – Full Bluntal Nugity
 2005 – Extended Versions
 2006 – Sweden Rocks

Kompilácie 
 1981 – Great Gonzos!: The Best of Ted Nugent
 1993 – Out of Control
 2002 – The Ultimate Ted Nugent

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 
 

Rockoví speváci USA
Rockoví gitaristi USA
Heavymetaloví speváci USA
Heavymetaloví gitaristi USA
Aktivisti USA
Členovia Republikánskej strany (USA)
Osobnosti z Michiganu
Mercedes-AMG Petronas Motorsport

Mercedes-AMG Petronas Formula One Team je automobilový tím Formuly 1 so sídlom v Brackley (Spojené kráľovstvo), ktorý používa nemeckú licenciu a motory Mercedes AMG High Performance Powertrains. Je pokračovateľom úspešného nemeckého tímu, ktorý vo formule 1 pôsobil v sezónach 1954 a 1955, kedy získal i dva majstrovské tituly (Juan Manuel Fangio). 

Mercedes pôsobil v seriáli F1 prostredníctvom spoločnosti Mercedes-Benz High Performance Engines ako dodávateľ motorov pre tím McLaren. V novembri 2009 kúpil Daimler AG (vlastník značky Mercedes-Benz) v spolupráci s firmou Aabar Investments 75,1% podiel v tíme Brawn GP, ktorý vyhral pohár konštruktérov i majstrovský titul. Od sezóny 2010 má tak automobilka svoj vlastný tím.

Prvé preteky ktorých sa novozaložený tím zúčastnil, bola Veľká cena Bahrajnu v roku 2010 a v sezónach 2010 až 2012 zaň bojovali Michael Schumacher a Nico Rosberg. V sezónach 2013 až 2016 boli pilotmi monopostov Mercedes Lewis Hamilton (majster sveta v roku 2014 a 2015) a Nico Rosberg (majster sveta v sezóne 2016). Pre sezónu 2017 tím popri Lewisovi Hamiltonovi angažoval Fína Valtteriho Bottasa.

Kompletné výsledky v F1 

* Sezóna prebieha

Výsledky pretekov 

* Sezóna prebieha

Galéria

Poznámky

Iné projekty

Zdroj 
 

Tímy formuly 1
Ladniak krátkochvostý

Ladniak krátkochvostý (iné názvy: lori molucký, ladniak rôznofarebný, ) je papagáj z čeľade papagájovitých.

Jeho domovom sú Šalamúnove ostrovy, Nová Guinea, okolité ostrovy severovýchodnej Austrálie a Moluky. Ich svetlé perie používajú domorodé kmene na Novej Guinei ako dekoráciu.

Tento papagáj dorastá do dĺžky 35 centimetrov a vážiť môže aj 500 gramov. Samec a samica sa od seba dosť líšia, dokonca ich v minulosti vedci považovali za dva iné druhy. Samec je žiarivozelený, má žltý zobák a boky a spodnú stranu krídel červenú, zatiaľ čo u samice prevažuje červená farba a má čierny zobák. Spodnú stranu tela aj krídel má modrú, ktorá presahuje až do škrvny na krku.

Literatúra 
 Joseph Michael Forshaw|Joseph M. Forshaw: Australische Papageien - 2 2003
 Colin Harrison & Alan Greensmith: Vögel. Dorling Kindersly Limited, London 1993,2000, ISBN 3-8310-0785-3
 Bryan Richard: Vögel. Parragon, Bath, ISBN 1-4054-5506-3
 Katy McElroy: Eclectus Parrots, Barron's, ISBN 0-7641-1886-2

Iné projekty

Externé odkazy 
 BirdLife Species Factsheet
 Honolulu Zoo Article on Eclectus Parrots
 Information and photographs of Ecletus Parrots 
 Information and photographs of Eclectus Parrots 
 Information and species descriptions and photographs of Eclectus parrots. 
 Oriental Bird Images: Eclectus Parrot  

Papagájovité
Jagiellonia Białystok

Jagiellonia Białystok je poľský futbalový klub. Sídli v meste Białystok.

Športové úspechy 
 Víťaz Poľského pohára (1): 2009/10
 Poľský Superpohár (1): 2010

Známi hráči 

  Robert Arzumanyan
  Jacek Bayer
  Daniel Bogusz
  Antoni Komendo-Borowski
  Marcin Burkhardt
  Marek Citko
  Tomasz Frankowski
  Kamil Grosicki
  Ľuboš Hanzel
  Radosław Kałużny
  Marián Kelemen
  Luka Pejović
  Grzegorz Rasiak
  Marco Reich
  Grzegorz Sandomierski
  Andrius Skerla
  Euzebiusz Smolarek
  Radosław Sobolewski
  Pavol Staňo
  Grzegorz Szamotulski
  Tomasz Wałdoch
  Łukasz Załuska

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka 
 Jagiellonia (jagiellonia.net) 
 Jagiellonia (jagiellonia.neostrada.pl) 
 Jagiellonia (90minut.pl) 
 štadión (stadion.bialystok.pl) 

Poľské futbalové kluby
Futbalové kluby založené v 1920
Guaibasauridae

Guaibasauridae bola čeľaď pomerne malých, vývojovo značne primitívnych plazopánvových dinosaurov, žijúcich v období vrchného triasu na území dnešnej Brazílie a Argentíny.

Taxonómia 
Podľa Ezcurra (2010):
Podrad Sauropodomorpha
Čeľaď Guaibasauridae
 rod Agnosphitys
 rod Guaibasaurus
 rod Panphagia
 Podčeľaď Saturnaliinae
 rod Chromogisaurus
 rod Saturnalia

Referencie 

Sauropodomorpha
Turská skala

Turská skala alebo aj Hrádok je prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza v Žilinskej kotline pri sútoku Rajčanky a Turianskeho potoka. Patrí do katastrálneho územia obce Turie v žilinskom okrese.

Vyhlásená bola v roku 1982 uznesením rady ONV Žilina č. 10/1982 z 20. októbra 1982, s účinnosťou od 1. 11. 1982 a novelizovaná v roku 2004. Výmer pamiatky so 4. stupňom ochrany je . 

Predmetom ochrany sa stal zriedkavý geomorfologický útvar – obtočník s výraznou estetickou a krajinotvornou funkciou.

Dejiny 
Hoci o vrchu, známom aj ako Hrádok koluje medzi ľuďmi povesť, že tam stála drevená pevnôstka, podzemnou chodbou spojená s Lietavským hradom, archeologický prieskum tu podobnú stavbu nepotvrdil. Na úpätí sa však našli črepy z doby bronzovej a zo stredoveku. Hrádok má dobré signalizačné prepojenie s hlásnou skalou (bralo pri Rajčianke v Poluvsí), vrchom Žiar nad Kuneradom, Strážov nad Čičmanmi a tiež Žiar nad Varínom.

Referencie

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Zdroj 
 enviroportal.sk

Malá Fatra
Žilinská kotlina
Prírodné pamiatky v Žilinskom kraji
Chránené územia v okrese Žilina
Turie
Úložisko (vrch)

Úložisko () je vrch v Liptovskej kotline na Slovensku, v katastri obcí Bobrovník a Vlachy.

Charakteristika 
Vrch sa nachádza na pravom brehu Váhu, priamo nad priehradnou hrádzou Liptovskej Mary a vodnou nádržou Bešeňová. Na jeho úpätí sa nachádza archeologické nálezisko Havránok z doby laténskej (púchovskej kultúry).

Vysielač Úložisko 
Na vrchole Úložiska sa nachádza televízny a rozhlasový vysielač, ktorý bol uvedený do prevádzky v máji 1976. Priehradová veža je vysoká takmer 65 metrov a šíri signál televíznych i rozhlasových staníc pre región Liptova.

Šírený program 
Poloha vysielača neďaleko Ružomberka a Liptovského Mikuláša a pomerne vysoký vyžarovaný výkon sľubujú efektívne pokrytie oboch centier. Primárne má pokrývať Liptovskú kotlinu a nadväzuje na vysielače Kráľova hoľa, Krížava a Magurka. Vzhľadom na veniec pohorí, obkolesujúci kotlinu sú presahy signálu výrazne limitované.

Vysielače FM

Vysielače DVB-T

Najbližšie vysielače 
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:

Prístup  
 po  značke z Bobrovníka alebo Vlašiek
 cestou cez Tvarožnú

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam vysielačov na Slovensku

Externé odkazy 
 Stránka o vysielači
 História vysielania
 Stránky poskytovateľa DVB-T signálu

Liptov
Úložisko
Vrchy v okrese Liptovský Mikuláš
Bobrovník
Vlachy
Marcel Haščák

Marcel Haščák (* 3. február 1987, Poprad) je slovenský reprezentant v ľadovom hokeji. V súčasnosti pôsobí v slovenskom klube Slovan Bratislava.

Klubový hokej

Haščák svoju hokejovú kariéru odštartoval v Poprade. Po viacerých úspešných juniorských sezónach debutoval v extralige ako osemnásťročný, v sezóne 2005/2006, kedy odohral 50 zápasov so ziskom troch bodov. Posledná sezóna v drese Popradu bola 2009/2010. Počas tejto sezóny odohral 50 zápasov, v ktorých ktorých zaznamenal 27 bodov (19 gólov, 8 asistencií) a so ziskom 107 trestných minút bol 3. najtrestanejší hráč v extralige. Pred sezónou 2010/2011 podpísal s klubom HC Košice dvojročný kontrakt. V úvodnej sezóne v drese Košíc nastúpil na 47 zápasov, získal 35 bodov (17+18) a tešil sa z majstrovského titulu. V nasledujúcej sezóne 2011/2012 odohral 46 zápasov základnej časti (17+12) a 11 zápasov play-off (4+5). V sezóne 2012/2013, poslednej v košickom drese, strelil za Košice v 51 zápasoch 31 gólov, celkovo zaznamenal 64 bodov a stal sa druhým najproduktívnejším hráčom slovenskej extraligy. V auguste 2013 absolvoval skúšku v lotyšskom klube Dinamo Riga. Po jedenásťdňovej skúške podpísal s účastníkom Kontinentálnej hokejovej ligy (KHL) Dinamo Riga ročnú zmluvu. Hneď v úvode sezóny sa však zranil a pre zranenie nohy vynechal takmer sedemtýždňov.  Za Rigu odohral celkovo 36 stretnutí, v ktorých zaznamenal 13 bodov (6+7). Pred sezónou 2014/2015 sa dohodol na dvojročnej zmluve s Amurom Chabarovsk. V 48 dueloch v drese Amuru si pripísal na konto 11 bodov za päť gólov a šesť asistencii. Pridal k nim 49 trestných minút. Vedenie klubu s ním však po konci základnej časti rozviazalo kontrakt.  Pred sezónou 2015/2016 sa na rok upísal českému klubu HC Energie Karlovy Vary.  V úvode sezóny sa zranil a vynechal tri mesiace. V základnej časti odohral 44 zápasov so ziskom 14 bodov (11+3). V baráži patril k dôležitým článkom Karlových Varov, keď v jedenástich zápasoch strelil šesť gólov a pridal aj dve asistencie. Pred sezónou 2016/2017 sa dohodol na dvojročnej zmluve s českým extraligovým tímom HC Kometa Brno.

Štatistiky

Reprezentácia
V slovenskom drese odohral 59 zápasov, strelil 5 gólov. Zúčastnil sa na majstrovstviev sveta v roku 2012 (striebro), 2013 i 2014.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
 

Slovenskí hokejisti
Slovenskí olympionici
Hráči HK Poprad
Hráči HC Košice
Hráči HC Karlovy Vary
Hráči Dinamo Riga
Hráči Amur Chabarovsk
Hráči Kometa Brno
Hráči HC Slovan Bratislava
Účastníci MS v hokeji 2012
Účastníci MS v hokeji 2013
Účastníci MS v hokeji 2014
Účastníci MS v hokeji 2017
Účastníci MS v hokeji 2018
Osobnosti z Popradu
Roveň (Podtureň)

Roveň je miestna časť Podturne, obce v okrese Liptovský Mikuláš. Pričlenená bola v roku 1993. 

Nachádzajú sa tu stavby na technické využitie, napríklad Technické služby mesta Liptovský Hrádok, čistička odpadových vôd (mimo prevádzky) a hotel Borová Sihoť, ktorý ponúka ubytovanie pri rieke Váh.

Externé odkazy
www.podturen.sk

Podtureň
Rugby League

Rugby League (iné názvy: trinástkové ragby; (anglické): rugby league, rugby league football, (rugby) XIII, league, rugby) je kolektívny šport a loptová hra, ktorá sa hrá na trávnatej ploche, a ktorá je veľmi podobná ragby. Šport, v ktorom proti sebe nastupujú dve 13-členné družstvá, je v niektorých krajinách populárnejšia ako samotné ragby. Cieľom hry je dopraviť oválnu loptu pomocou rúk či nôh za bránkovú čiaru (bránkovisko) či kopnúť do bránky tvaru "H". Najkvalitnejšie súťaže Rugby league sú európska Super League a austrálska National Rugby League. Prvé majstrovstvá sveta rugby league sa konali v roku 1954 vo Francúzsku.

Dejiny 
Rugby league vznikla v roku 1895 na severe Anglicka, keď niektorí hráči ragby potrebovali peniaze, aby mohli odísť zo zamestnania a mohli sa tak venovať iba hre. Hráči na juhu Anglicka, ktorí mali viac peňazí, s nimi nesúhlasili, a tak došlo k ich odtrhnutiu a taktiež k vzniku Rugby League, zatiaľ čo južné kluby hrali za Rugby Union. Šport sa tak začal vyvíjať oddelene na základe rozdielnych pravidiel. Obe organizácie sú dnes na profesionálnej úrovni. Zastrešujúca organizácia pre rugby league, Medzinárodná federácia rugby league, vznikla v roku 1948 (vtedy pod názvom Super League International Board). Šport zapustil svoje korene vo viacerých krajinách, a napríklad v Austrálii či v Papue-Novej Guiney je to najpopulárnejší šport. V kolíske tohto športu, v Anglicku, sa rugby league svojou popularitou vyrovná ragby.

Stručné pravidlá 
 tím na ihrisko tvorí 13 hráčov: 1 zadák, 2 krídla, 2 centri, 2 spojky, 2 prvoradoví, 2 druhoradoví hráči, 1 mlynár a 1 viazač
 ďalší 4 hráči sú na striedačke, každý tím môže striedať maximálne 12-krát
 ihrisko má rozmery 100 x , podobne ako pri futbale
 oválna ("šišatá") lopta je o trochu väčšia ako pri americkom futbale
 hracia doba trvá 2 x 40 min s prestávkou 10 min, hráči si v polčase menia strany
 za skládku lopty v bránkovisku dostáva tím 4 body, za následný kop do priestoru H-čkovej bránky nad jej brvno ďalšie 2 body
 za penaltu dostáva tím 2 body
 hráč môže dať aj gól priamo z hry, a to, keď sa lopta odrazí od zeme a preletí do priestoru bránky; takýto gól má hodnotu 1 bod
 rozdielom oproti ragby je aj to, že je možné zadržať a zložiť na zem útočiaceho hráča s loptou počas jedného útoku len 6-krát; po šiestej skládke, ak nepadne gól, dostáva loptu tím v obrane; v praxi to znamená, že po piatej skládke zložený útočiaci hráč kopne loptu čo najďalej od hráčov súperovho tímu, aby im čo najviac sťažil prístup k lopte
 stretnutie rozhodujú traja rozhodcovia, jeden hlavný a dvaja asistenti

Pozri aj 
 Medzinárodná federácia rugby league
 Majstrovstvá sveta v rugby league

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stránka Medzinárodnej federácie rugby league 
 Stránka Českej asociácie rugby league 
 Stránka venovaná rugby league 
 Stránka venovaná rugby league 

 
Kolektívne športy
Loptové hry
Športy vzniknuté v Anglicku
Kia Rio

Kia Rio priamy pokračovateľ modelu Kia Pride a Kia Avella je malý automobil dostupný v prevedení ako 5-dverový hatchback a 4-dverový sedan. Výroba automobilu Kia Rio začala v roku 2005. Od roku 2011 je Kia Rio vyrábaná v rámci tretej generácie s označením Nové Rio. Pri výrobe Nového Ria spolupracovala automobilová spoločnosť Kia so svojou sesterskou spoločnosťou Hyundai Motor Company.

Prvá generácia

Automobily Kia prvej generácie dostupné ako hatchback, či sedan patrili svojou kvalitou do kategórie najlacnejších áut. Vyznačovali sa zlou konštrukčnou kvalitou a zlými jazdnými vlastnosťami. Zaujímavosťou je, že v USA sa Kia Rio predávala pod označením Rio Cinco.

Motor
Rok 2002 predstavoval pomerne veľkú inováciu ktorá zahrňovala zmeny v brzdách, interiéri, exteriéri ale i v motore. Do roku 2002 sa automobil Kia Rio vyrábal s motorom kde celkový výkon predstavoval 72 kW a objem 1.5 l. Až neskôr, v rokoch 2003 – 2005 sa do výroby zaviedol štvorvalec s výkonom 78 kW s objemom 1.6 l.
Modely Kia Rio mali zabudovaný 5 stupňovú manuálnu prevodovku. V Južnej Kórei sa verzia auta s objemom motora 1.6 l nevyrábala, práve kvôli vysokým daniam za výrobu automobilov s objemom valcov nad 1.5 l.

Druhá generácia

Najviac zmien sa odrazilo v exteriéri automobilu. Zvýšil sa jeho rozmer a takisto i úžitkový priestor. Technici pridali niekoľko bezpečnostných prvkov a taktiež bolo vylepšené i hospodárenie s palivom. Po dokončení úprav druhej generácie dostal Kia Rio v USA a Kanade pomenovanie RIO 5.

Motor
Kia Rio druhej generácie bol predstavený v roku 2005 s označením JB. Novší dizajn Kia Rio prišiel na trh v roku 2006 v Severnej Amerike, podobný verzii Hyundai Accent s ktorým zdieľal nový motor 1.6 l s názvom Alpha II.

Inovácie druhej generácie
Rok 2006 ponúkal nový sedan s označením Rio a Rio LX, pričom Rio 5 predávaný hlavne v USA bol dostupný vo verzii SX. Európsky trh predával len 5-dverovú verziu hatchback.
Trh sa rozšíril i s ponukou troch motorov a to s objemom 1.4, 1.5 a 1.6 l.
Ďalšie úpravy pre modely Rio a Rio 5 boli pridávané postupne od roku 2009. Štandardnou výbavou sa stal kompletný audio systém s CD, USB a Bluetooth. Inovácia nastala i v dizajne automobilu, predovšetkým na svetlách a jeho prednej maske, ktorá dostala názov „Tiger Nose“.

Tretia generácia (v súčasnosti)
Poslednú generáciu Kia Rio vyrábanú vo variantoch hatchback aj sedan, uviedol Ženevský autosalón Motor Show. Najnovší typ Kia Rio je k dispozícií s novým 16 V a 1.4 l motorom s výkonom 70 kW.

Iné projekty

Externé odkazy
Článok o Kia Rio z webovej stránky Kiaauto.sk
Oficiálne stránky Kia na Slovensku

Rio
Malé automobily
Jozef Országh (verejný činiteľ)

Jozef Országh (* 21. júl 1883, Abramová-Laclavá  † 28. december 1949, Bratislava, pochovaný v Martine) bol slovenský verejný činiteľ a právnik.

Rodina 
 otec: Ignác Országh
 matka: Augusta rod. Peťková
 manželka: Elena rod. Galandová

Životopis 
Navštevoval školu v Martine, študoval na vyššej obchodnej škole a právo na univerzite v Kluži. V roku 19201922 slúžny Zvolenskej a Hontianskej župy v Banskej Bystrici. Predstaviteľ štátnej správy v ČSR, pomáhal budovať štátny a samosprávny aparát na Slovensku. Po rozbití republiky bol v spojení s občianskym odbojom, orientoval sa na hlavnú Šrobárovu skupinu. Spoluorganizátor národných politických a kultúrnych podujatí, napísal úvod do Plickovho Slovenska (1938), prispieval do novín a časopisov.

Pamiatky 
 hrob s náhrobníkom na Národnom cintoríne v Martine

Prezident 
Jozef Országh bol 2. krajinským prezidentom, vystriedal Jána Drobného. Počas jeho vlády sa uskutočnili známe Pribinove oslavy v Nitre.

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 
 Záznam o narodení a krste v matrike záznam číslo 35 - farnosť Svätý Ďur; pokrstený ako Josephus Joannes Országh

Slovenskí politici
Slovenskí právnici
Slovenskí publicisti
Osobnosti z Abramovej
Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine
Journey

Journey je americká rocková skupina založená v roku 1973 v San Franciscu bývalými členmi skupiny Santana. Skupina prešla niekoľkými fázami; jej najväčší komerčný úspech bol od 70-tych rokov až do roku 1987, kedy sa dočasne rozpustila. Počas tejto periódy vydali sériu hitových skladieb, vrátane skladby „Don’t Stop Believin’“ z roku 1981, ktorá sa stala najpredávanejšou katalógovou skladbou v celej histórii iTunes. Skupina sa úspešne opätovne spojila uprostred 90-tych rokov a neskôr sa v nej vymenilo viacero frontmanov.

Skupina získala za predaj dva zlaté albumy, osem multiplatinových albumov a jeden diamantový album (vrátane siedmich po sebe idúcich multiplatinových albumov medzi rokmi 1978 a 1987). Skupina mala celkovo 18 singlov, ktorá sa umiestnili v Top 40, z ktorých šesť sa dostalo do Top 10 v rebríčku Billboard Hot 100. Podľa asociácie RIAA predala skupina celkovo 47 miliónov albumov v USA, čím sa stala 28. najpredávanejšou skupinou. Celosvetové predaje presahujú 80 miliónov albumov.

Členovia

Súčasní členovia
Neal Schon – sólová gitara, spev (1973 – súčasnosť)
Ross Valory – basová gitara, spev (1973 – 1985, 1995 – súčasnosť)
Jonathan Cain – klávesy, rytmická gitara, spev (1980 – súčasnosť)
Deen Castronovo – bicie, perkusie, spev (1998 – súčasnosť)
Arnel Pineda – sólový spev (2007 – súčasnosť)
Irving Azoff – manažér (1993 – súčasnosť)

Bývalí členovia
George Tickner – rytmická gitara (1973 – 1975)
Gregg Rolie – klávesy, harmonika, spev (1973 – 1980)
Aynsley Dunbar – bicie, perkusie (1974 – 1978)
Robert Fleischman – sólový spev (1977)
Steve Perry – sólový spev (1977 – 1998)
Steve Smith – bicie, perkusie (1978 – 1985, 1995 – 1998)
Randy Jackson – basová gitara, spev (1985 – 1987)
Steve Augeri – sólová gitara, gitara (1998 – 2006)
Herbie Herbert – manažér (1973 – 1993)

Turné členovia
Prairie Prince – bicie, perkusie (1973 – 1974)
Mike Baird – bicie, perkusie (1986 – 1987)
Jeff Scott Soto – sólový spev (2006 – 2007)

Štúdioví hudobníci
Stevie "Keys" Roseman – klávesy (1980)
Larrie Londin – bicie, perkusie (1985 – 1986)
Bob Glaub – basová gitara (1986)

Časová os

Diskografia

1975: Journey
1976: Look into the Future
1977: Next
1978: Infinity
1979: Evolution
1980: Departure
1981: Escape
1983: Frontiers
1986: Raised on Radio
1996: Trial by Fire
2001: Arrival
2005: Generations
2008: Revelation
2011: Eclipse

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Oficiálna webstránka

Rockové hudobné skupiny USA
Hardrockové hudobné skupiny USA
Progresívnorockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 1973
Štvorice v hudbe
Právo na šťastie

Právo na šťastie je šiesty štúdiový album slovenskej punk rockovej skupiny Iné Kafe. Album bol vydaný osem rokov od predchádzajúceho Bez Udania Dôvodu. Od albumu Čumil je to tiež prvý album s bubeníkom Dodom a podobne ako Čumil, aj tento album bol vydaný prostredníctvom vydavateľstva Universal Music.

Album vychádza v dvoch verziách, klasickej verzii a limitovanej digipack verzii, ktorá obsahuje aj coververziu piesne Keď sa všetci zjednotíme od Zóny A.

Zoznam skladieb 

Hudba a texty: Vratko Rohoň (ak nie je uvedené inak).

Klasická verzia 
 "Čo ak nie?" - 3:53
 "Právo na šťastie" - 3:18
 "Karanténa citov" - 2:35
 "Veľkou palicou IV" - 2:11
 "Figúrka" - 2:20
 "Špinavé objatie" - 4:00
 "Končím" - 3:43
 "Ani minútu" - 2:55
 "Paralyzovaný" - 3:27
 "Koridor do raja" - 2:31
 "90 %" - 2:14
 "Petra po rokoch" - 2:42
 "Keď všetko sa (k)rúti" - 4:36

Digipack verzia 
 "Čo ak nie?" - 3:53
 "Právo na šťastie" - 3:18
 "Karanténa citov" - 2:35
 "Keď sa všetci zjednotíme" (hudba: Jaro Lederleitner, text: Peter Schredl) - 2:59
 "Veľkou palicou IV" - 2:11
 "Figúrka" - 2:20
 "Špinavé objatie" - 4:00
 "Končím" - 3:43
 "Ani minútu" - 2:55
 "Paralyzovaný" - 3:27
 "Koridor do raja" - 2:31
 "90 %" - 2:14
 "Petra po rokoch" - 2:42
 "Keď všetko sa (k)rúti" - 4:36

Zostava 
 Vratko Rohoň – gitara, spev, vokály
 Peter "Forus" Fóra – basová gitara, vokály, zbory
 Dodo Praženec – bicie, vokály, zbory

Hostia 
 Braňo "Gza" Wáclav - (14)
 Jimi Cimbala - gitarové sólo (1)
 Ľubomír Horák - trombón (9)
 Marek Rakovický - Hammond organ, slide guitar, klávesy, zbory (7, 4, 9, 13)
 Matej Turcer - gitara, zbory (3, 4, 7)
 Peter "Pepe" Huraj - saxofón (9)
 Peter "Petko" Opet - trúbka (9)
 Richard Klimo - (4)
 Roman "Hulo" Hulín - (4)
 Viliam Bujnovský - klávesy (7, 14)
 Vladimír Moravčík - (4)
 Vincent Šušol - zbory (4, 9, 13)

Externé odkazy 
 Právo na šťastie - recenzia 

Albumy skupiny Iné Kafe
Hudobné albumy z 2011
Škoda 28Tr Solaris

Škoda 28Tr Solaris je trojnápravový trolejbus vyrábaný v spolupráci spoločnosti Škoda Electric (elektrická výzbroj a kompletizácia) a Solaris Bus & Coach (karosérie). Výroba prebiehala v rokoch 20082015.

Historické pozadie 
O výrobe nového typu trolejbusu Škoda rozhodla skutočnosť, že zatiaľ čo niektorí dopravcovia žiadali pätnásťmetrový trojnápravový trolejbus, firma Irisbus Iveco, do roku 2008 výhradný dodávateľ karosérií pre Škodu Electric, žiadne takéto vozidlo nevyrába. Preto sa Škoda Electric rozhodla spolupracovať s poľským výrobcom Solaris, ktorý štandardne produkuje autobusy Urbino 15 s dĺžkou 15 metrov a ktorý už má s dodávkami svojich karosériou pre trolejbusy skúsenosti (pozri Solaris Trollino 15).

Prevádzka 
Ako prvé boli trolejbusy 28Tr dodané do Pardubíc. Dopravný podnik mesta Pardubic (DPMP) objednal celkom osem týchto vozov, pričom do konca roka 2008 boli dodané štyri trolejbusy Škoda 28Tr Solaris, zostávajúce štyri vozy mali byť dodané v priebehu roku 2009. Cena jedného vozu bola nižšia ako 11 miliónov korón.

Prvý trolejbus 28Tr dorazil do Pardubíc 20. októbra 2008. Po úprave exteriéru a obdržaní evidenčného čísla 400 vyrazil 22. októbra na prvé skúšobné jazdy v pardubickej trolejbusovej sieti. Už 25. októbra 2008 bol trolejbus 28Tr prvýkrát zaradený do skúšobnej prevádzky s cestujúcimi. Nasledujúce vozy, ktorých finálna montáž a prvé skúšobné jazdy prebehli v Ostrave (prvý bol skompletizovaný v Plzni), dorazili do dopravného podniku postupne od 3. do 5. decembra (v poradí 401-403-402). Dňa 15. decembra 2008 sa uskutočnilo ich slávnostné odovzdanie, pri ktorom všetky štyri nové vozy dostali mená víťazov Veľkej pardubickej z 19. storočia. Ďalšie dva trolejbusy č. 404 a 405 boli do Pardubíc dodané v decembri 2009. V rokoch 20112012 vyrobila Škoda Electric pre DPMP ďalšie štyri vozy typu 28Tr, ktoré boli spolufinancované z európskych fondov ROP. Prvé dva vozy boli dodané v septembri 2011, ďalšie dva v septembri 2012.

V rokoch 20092011 zakúpilo šesť trolejbusov Škoda 28Tr Solaris mesto Teplice, siedmy voz rovnakého typu bol dodaný roku 2015. Na konci roka 2011 boli dva vozy 28Tr dodané Dopravnému podniku mesta Ústí nad Labem, na ktoré v rokoch 2014 a 2015 nadviazala dodávka ďalších 16 trolejbusov.

Dodávky trolejbusov

Referencie

Iné projekty 

28Tr
28Tr
Jozef Masarik

Prof. RNDr. Jozef Masarik, DrSc. (* 5. október 1959, Handlová) je slovenský jadrový fyzik.

Život 
Vyrastal v Jalovci. Vyštudoval jadrovú fyziku na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (dnes FMFI UK). Je profesorom na Katedre jadrovej fyziky a biofyziky a bol dekanom FMFI UK. Stal sa vedcom roka 2009. Je ženatý, má dve deti, syna Jozefa (1992) a dcéru Máriu (1994).

Odborné študijné pobyty v zahraničí 
 Los Alamos National Laboratory (USA)
 Inštitút Maxa Plancka v Mainzi (Nemecko)
 Švajčiarsky federálny ústav pre životné prostredie v Duebendorfe
 univerzita v Berkeley (Kalifornia, USA)

Ocenenia 
 2003: Cena Literárneho fondu za vedecký ohlas.
 2004: Cena ministra školstva, vedy, výskumu a športu SR za vedu a techniku v kategórii Výskum a vývoj „za podstatný príspevok k popisu interakcií kozmického žiarenia s látkou a k rozvoju ich aplikácií v geofyzikálnom a kozmickom výskume“.
 2010: Vedec roka SR za rok 2009 „za vytvorenie doteraz najúplnejšieho modelu interakcií kozmického žiarenia s látkou“.
 2021: Ocenenie Bratislavského samosprávneho kraja za rok 2020.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Jozef Masarik: Skúmanie vesmíru je najlepšia investícia – veda.sme.sk
 Aj ďalšie reaktory majú problémy – spravy.pravda.sk
 Jozef Masarik: Raz pôjdeme všetci na Mars – trnavskyhlas.sk
 Rýchlejšie ako svetlo? Merania asi majú chybu – veda.sme.sk

Slovenskí fyzici
Slovenskí univerzitní profesori
Dekani Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Vyučujúci na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Absolventi Fakulty matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Handlovej
Kia Sorento

Kia Sorento je stredne-veľké Crossover SUV, ktoré od roku 2002 vyrába juhokórejská automobilka Kia Motors. Kia Sorento môžeme zaradiť medzi SUV strednej kategórie a to nielen kvôli 4 x 4 pohonu ale i flexibilnému a variabilnému interiéru ale aj výbornému správaniu v teréne. Zaujímavosťou je, že názov Sorento je odvodený od talianskeho mesta Sorrento.

Prvá generácia (2002–2009)
Sesterská spoločnosť Kia Motors, Hyundai Motor Company začala pre automobil Kia Sorento dodávať výkonný 3.5 l motor Sigma, s kvalitným výkonom 143 kW. Vozidlo sa výborne správa na cestách aj vo veľmi ťažkom teréne a to vďaka štvorkolesovému pohonu Four Wheel Drive System. Postupne získal Kia Sorento športový dizajn, ktorý sa vyznačoval liatinovými kolesami, diaľkovým centrálnym zamykaním, prednými a bočnými airbagmi a koženým interiérom.
Kia Sorento prvej generácie disponoval kotúčovými brzdami na všetkých kolesách, ako aj 5-stupňovou manuálnou prevodovkou. Sila auta je daná aj tzv. rebrinovou štruktúrou podvozku, ktorá je prítomná u mnohých nákladných áut.
Rok 2007 bol významný prechodom od motora 3.5 l Sigma k silnejšiemu, 3.8l Lambda, ktorý zdvojnásobil silu automobilu. Okrem výkonnejšieho motora došlo i k technickej zmene prevodovky. Novým štandardom sa stala Sportmatic Tip-tronic automatická prevodovka, nielen vďaka ktorej získal Kia Sorento 5 hviezdičiek za bezpečnosť v crash testoch.

Technické údaje

Druhá generácia (2009–2014)
Nový dizajn automobilu Kia Sorento bol na trhu predstavený v roku 2009. Táto nová verzia bola uvedená na trh v Južnej Kórei. Nový Sorento predstavoval prvý model spoločnosti Kia, ktorý sa začal vyrábať v továrni West Point Georgia, v USA. 
Od roku 2011 je Kia Sorento dostupný v troch verziách a to LX, EX a SX, ktorý predstavuje najvýkonnejšiu verziu a výborné hospodárenie s palivom. Typ LX a EX sú v predaji na trhu s s 2,4-litrovým motorom.

Bezpečnosť a cena
Automobil Kia Sorento bol ohodnotený najvyššou známkou bezpečnosti v crash testoch spoločnosťou Euro NCAP a Austrálskou spoločnosťou ANCAP. 
Verzia LX, ktorá je najlacnejšia sa na trhu pohybuje v cene 25 000 €. EX verzia začína cenou 28 000 € a najdrahšiu úroveň predstavuje cena 34 000 €, čo samozrejme závisí aj od doplnkovej výbavy (kožené poťahy, panoramatické strešné okno, alebo 6-stupňová automatická prevodovka).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Oficiálne stránky spoločnosti Kia na Slovensku.
Článok o Kia Sorento.

Sorento
Automobily so zadným náhonom
Automobily s pohonom 4 × 4
SUV
Sonja Henie

Sonja Henie (* 8. apríl 1912, Oslo, Nórsko  † 12. október 1969, počas letu medzi Parížom a Oslom) bola nórska krasokorčuliarka a filmová herečka. 

Počas kariéry sa stala trojnásobnou olympijskou víťazkou (1928, 1932 a 1936), desaťnásobnou majsterkou sveta (1927 – 1936) a šesťnásobnou majsterkou Európy (1931 – 1936). Po skončení športovej kariéry sa neskôr uplatnila ako úspešná americká filmová herečka v Hollywoode. Pôsobila aj ako majiteľka a prevádzkovateľka korčuliarskeho súboru v odbore ľadovej revue.

Dodnes je mnohými priaznivcami krasokorčuľovania považovaná za najpôvabnejšiu a najelegantnejšiu krasokorčuliarku všetkých čias.

Literatúra 
 Wings on My Feet (1940) – autobiografia

Externé odkazy 
 
 Henie Onstad Kunstsenter in Høvikodden
 FemBiographie Sonja Henie

Nórski krasokorčuliari
Nórski olympijskí víťazi
Olympijskí víťazi v krasokorčuľovaní
Nórske filmové herečky
Majstri Európy v krasokorčuľovaní
Naturalizované osobnosti USA
Osobnosti z Osla
Podhladinové ragby

Podhladinové ragby (iné názvy: podvodné ragby, vodné ragby, (?)potápačské ragby, (?) ragby pod vodou, UW ragby, angl. underwater rugby, UW rugby) je kolektívny šport a loptová hra, ktorá sa hrá v bazéne. Šport, v ktorom proti sebe nastupujú dve šesťčlenné družstvá, obsahuje prvky viacerých športov, ako sú ragby, basketbal, či vodné pólo. Cieľom hry je dopraviť guľatú loptu pomocou rúk do koša. Na významných podujatiach sú bazény vybavené kamerou a prenosy sa vysielajú divákom.

Dejiny 
Tento mladý šport vznikol v Nemecku v roku 1961. V tomto roku istý Ludwig von Bersuda, člen nemeckého klubu freediverov a športových potápačov v Kolíne nad Rýnom, prišiel s myšlienkou hrať loptové hry pod hladinou vody. Naplnil loptu slaným roztokom a nový šport bol na svete. V roku 1963 bola táto nová športová disciplína predvedená ako ukážková hra na národných nemeckých hrách. Prvý oficiálny zápas sa konal 4. októbra 1964. Šport si našiel rýchlo svoje zázemie aj v škandinávskych krajinách a neskôr aj v USA, Kolumbii či Venezuele. Podvodné ragby sa stalo jedným zo športov Svetovej konfederácie činností pod vodou (CMAS) a pod týmto riadiacim orgánom sa uskutočňuje aj najvyššie medzinárodné podujatie v tomto športeMajstrovstvá sveta.

Stručné pravidlá 
 tím tvorí 6 hráčov v bazéne a 5 hráči na striedačke (tá je na okraji bazéna), ktorí môžu kedykoľvek nahradiť hráča v bazéne
 hracia doba je 2 x 15 min s 5 minútovou prestávkou
 guľatá (čierna, biela alebo červená) lopta musí byť napustená takým množstvom slaného roztoku, aby lopta pozvoľne klesala ku dnu bazéna rýchlosťou 1 m/s, pre mužov má mať priemer 520 mm, pre ženy 490 mm
 hĺbka vody v bazéne má byť 3,5 až 5 m
 bránky tvoria 2 kovové koše umiestnené na protiľahlých koncoch pri dne bazéna
 hráči musia byť vybavený šnorchlom, potápačskými okuliarmi, plutvami a čiapkou
 hráči rovnakého tímu musia mať čiapky, plavky prípadne náramky na rukách rovnakej farby 
 stretnutie rozhodujú 3 rozhodcovia, hlavný je na suchu a 2 pomocní sú s kyslíkovou bombou a v neopréne pod vodou; dorozumievajú sa zvukovými signálmi, ktorým musia rozumieť aj hráči
 v podhladinovom ragby existuje funkcia brankára, ktorá "stráži" domáci kôš, ale často je využívaná aj v útočnej fáze hry, keďže takýto hráč dokáže zadržať dlhšie dych
 v hre si hráči môžu loptu prihrávať do akéhokoľvek smeru
 je zakázané strhávať súperovi plavky či výstroj, atakovať hráčov bez lopty, úmyselne kopnúť či udrieť súpera, držať súpera za krk či hlavu

Pozri aj 
 Svetová konfederácia činností pod vodou
 Majstrovstvá sveta v podhladinovom ragby

Iné projekty

Externé odkazy 
 Podhladinové ragby na stránke Svetovej konfederácie podhladinových športov 
 Pravidlá podhladinového ragby
 Informácie o podhladinovom ragby 

 
Kolektívne športy
Loptové hry
Vodné športy
Selenocysteín

Selenocysteín (skratka Sec, U) je zvláštna proteinogénna aminokyselina podobná cysteínu, ale na rozdiel od neho má namiesto atómu síry atóm selénu. Niekedy sa označuje ako 21. proteinogénna aminokyselina (pričom pyrolyzín je 22.).

Selenocystein sa viaže na špeciálnu tRNA, ktorá nesie antikodón ACU. Tento antikodón rozoznáva UGA kodón na mRNA, čo je za normálnych okolností stop kodón – žiadna aminokyselina by sa v tomto prípade nemala zaradiť a predlžovanie proteínu by sa malo zastaviť. To, že sa zaradí aminokyselina selenocysteín, je spôsobené sekvenciou, ktorá sa nazýva SECIS element. U prokaryotov sa táto sekvencia nachádza v bezprostrednom okolí kodónu UGA, u eukaryotov je zaradená až na koniec génu. 

Selenocysteín sa vyskytuje napríklad v selenoproteínoch formiátdehydrogenázach.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Proteínogénne aminokyseliny
Zlúčeniny selénu
Blatný vrch (Cerová vrchovina)

Blatný vrch () je plochý a rozľahlý vrch v Cerovej vrchovine na Slovensku, neďaleko obce Trebeľovce.

Charakteristika 
Vrch sa nachádza v pohorí Cerová vrchovina, približne 6 km juhovýchodne od Lučenca. Rozsiahly, no výškovo nevýrazný vrch má zalesnenú vrcholovú plošinu, z ktorej sú obmedzené výhľady. Napriek neveľkej nadmorskej výške je vrch ľahko identifikovateľný vďaka vysielaču na vrchole.

Vysielač Blatný vrch 
Na vrchole Blatného vrchu sa nachádza televízny a rozhlasový vysielač, ktorý bol uvedený do prevádzky v decembri 1979. Tvorí súčasť južnej retranslačnej magistrály. Priehradová veža je vysoká takmer 55 metrov a šíri signál televíznych i rozhlasových staníc pre región Novohradu. Neďaleko hlavného vysielača sa nachádza i stožiar súkromného vysielateľa.

Šírený program 
Výhodná poloha vysielača na okraji Lučeneckej kotliny a pahorkatinný charakter krajiny sľubuje ideálne pokrytie najväčších miest Lučenec a Fiľakovo. Signál z vysielača zásobuje primárne región Novohradu, no presahy sú do susedných regiónov i blízkeho Maďarska. Nadväzuje na vysielače Kráľova hoľa, Sitno a Španí laz.

Vysielače FM

Vysielače DVB-T/T2

Najbližšie vysielače 
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:

Prístup  
 cestou z Trebeľoviec

Poznámky

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam vysielačov na Slovensku

Externé odkazy 
 Stránka o vysielači
 História vysielania
 Stránky poskytovateľa DVB-T signálu

Cerová vrchovina
Novohrad
Blatný vrch
Vrchy v okrese Lučenec
Vrchy pod 1000 metrov na Slovensku