joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tetanurae

Tetanurae je podskupina dravých dinosaurov, ktorá sa zjavila koncom triasu alebo začiatkom jury. Zahŕňa vyspelé teropody (Theropoda) vyznačujúce sa maximálne troma prstami predných končatín, jedným odľahčovacím otvorom v lebke navyše a zubami v čeľustiach iba pred úrovňou oka. Zmena upínania stehenného svalu spôsobila, že sa chvost tetanurov počas chôdze nekýval zboku na bok. Tieto teropody okrem toho mávali viac odľahčené lebky a u mnohých foriem sa vyskytovalo operenie.

V niektorých systémoch (vrátane hlavného systému používaného na slovenskej wikipédii) sú - z čisto praktických dôvodov - z Tetanurae vyňaté vtáky (tvoria samostatnú triedu blanovcov).

Systematika
Tetanurae tvorí spolu s Ceratosauria a Coelophysoidea podrad zväčša dravých dinosaurov Theropoda.
Samotná Tetanurae pozostáva z  hlavných podskupín: Coelurosauria, Carnosauria a Megalosauroidea, pričom prvé dve menované skupiny sú si navzájom bližšie a vytvárajú skupinu zvanú Avetheropoda.

Zjednodušená systematika tetanurov vyzerá takto:

 Podrad Theropoda
(SKUPINA) TETANURAE
?Cryolophosaurus
Nadčeľaď Megalosauroidea
Čeľaď Megalosauridae
Čeľaď Spinosauridae
(skupina) Avetheropoda
InfraradCarnosauria
Čeľaď Sinraptoridae
Čeľaď Allosauridae
Čeľaď Carcharodontosauridae
Infrarad Coelurosauria
Čeľaď Coeluridae
Nadčeľaď Tyrannosauroidea
Nadčeľaď Ornithomimosauria
(skupina) Maniraptora

Megalosauroidea
Skupina Megalosauroidea (niekedy nazývaná Spinosauroidea) zahŕňa pomerne primitívne tetanury zo strednej jury až spodnej kriedy, ktoré dosahovali nezriedka veľkých rozmerov. Rozoznávame dve čeľade, Megalosauridae a Spinosauridae.

Megalosauridae

Megalosauridae boli stredne veľké až veľmi veľké dravce zo strednej jury až spodnej kriedy, ktoré priniesli základ typického výzoru veľkého dravého dinosaura – veľká hlava, pevne stavaný trup a krátke, no silné predné končatiny.  Najväčšie úspechy dosahovali v koncom strednej jury, kedy bol v rámci tejto skupiny rozšírený aj rod Megalosaurus, prvý vedecky opísaný dinosaurus. Na druhej strane, aj počas vrchnej jury existovali dôležité formy tejto skupiny – menovite Torvosaurus.

Spinosauridae

Spodnokriedovú čeľaď Spinosauridae zastupovali štíhle teropody s veľkými pazúrmi na predných končatinách, ktoré mali hlavy podobné hlavám krokodílov – dlhé, úzke a nízke, čo dobre vidieť na lebke rodu Baryonyx. Nielen ich hlavy pripomínali krokodíly, ale aj ich zuby a zrejme aj spôsob života, keďže pravdepodobne išlo o rybožravce žijúce snáď podobne ako dnešný medveď grizzly.

Carnosauria

Zástupcovia Carnosauria boli stredne veľké až obrovské teropody úspešné počas strednej jury až spodnej kriedy, vybavené veľkými úzkymi lebkami, ktoré boli značne odľahčené otvormi.  Na lebkách mávali často výrazné nadočnicové rohy a kostené hrebene, tiahnúce sa od očníc k nozdrám. Tieto útvary zrejme slúžili najmä na predvádzanie sa samcov pred samicami, no zároveň boli aj nebezpečnou zbraňou.

Coelurosauria 

Coelurosauria predstavovali vtákovitých dravých dinosaurov, ktoré už od primitívnych foriem dokázateľne disponovali tzv. protoperím, čo je primitívne perie podobné srsti.

Pozri aj 
 Baryonyx 
 Cryolophosaurus
 Spinosaurus
 Suchomimus

Theropoda
Allosaurus

Allosaurus je rod veľkého dravého dinosaura zo skupiny Carnosauria (konkrétne Allosauridae), ktorý bol svojho času, pred 155 až 145 miliónmi rokov, najhojnejší dravec na území Severnej Ameriky. Známy je z desiatok kompletných aj nekompletných kostier a mnohých úlomkov.

Znaky 

Tento v priemere 9 až  dlhý dinosaurus disponoval pevnou, no ľahkou stavbou tela. Vo veľkej podlhovastej lebke mal rozľahlé otvory, slúžiace na odľahčenie hlavy. Jeho výška je približne 2,5 až 5 metrov. Ako väčšina iných alosaurov, aj tento rod disponoval nízkym kosteným hrebeňom, ktorý sa mu tiahol od nozdier po očnice, kde prešli v kostené nadočnicové rohy, resp. oblúky. Ako iné karnosaury (Carnosauria), disponoval krátkymi, no silnými prednými končatinami s troma prstami, na ktorých mal veľké, zahnuté pazúry. Zadné končatiny, využívané na pohyb, mal oveľa dlhšie a silnejšie.

Lov 

Hoci boli hlavnou zbraňou rodu Allosaurus čeľuste s 10 aj viac centimetrov dlhými zubmi, dobre mu poslúžili i krátke, no silné predné končatiny vybavené troma prstami s hrozivými pazúrmi. Pri útoku si pomáhal aj zadnými končatinami, pričom menšiu a stredne veľkú korisť zvykol omráčiť silným nárazom rohatej hlavy (jeho lebka bola na to dosť odolná). Vďaka svojej veľkosti, no relatívne malej hmotnosti (2 tony u priemerne veľkých jedincov) dokázal vyvinúť značnú rýchlosť a zotrvať v nej. Medzi jeho korisť patrila široká škála zvierat, od menších ornitopódov (Ornithopoda), s dĺžkou tela okolo dvoch metrov, až po obrovské sauropódy ako Diplodocus alebo Barosaurus. O útoku Allosaura na sauropóda máme dokonca aj doklady vo forme skamenených stôp. Allosaurus bol teda veľmi trúfalý, hoci lovil zvyčajne osamote, podobne ako iné teropódy jeho veľkosti.

Objav 
Fosílie tohto rodu sú známe z USA (štáty Utah, Wyoming, Nové Mexiko a Colorado z vrchnojurských sedimentov morrisonského súvrstvia, ktorého vrstvy sa celkovo nachádzajú na území amerických štátov Wyoming, Colorado, Montana, Severná Dakota, Južná Dakota, Nebraska, Kansas, Oklahoma, Texas, Nové Mexiko, Arizona, Utah a Idaho a kanadských provincií Saskatchewan a Alberta) a nové aj z Portugalska (súvrstvie Lourinha), odkiaľ je známy druh Allosaurus europaeus.

„Big Al“ 
V roku 1991 objavil paleontológ Kirby Siber a jeho tím 95% kompletnú fosíliu Allosaura druhu A. fragilis, ktorý dostal prezývku Big Al. Neskôr sa im podarilo odhaliť pozostatky druhého Allosaura, pomenovali ho „Big Al Two“.

Druhy 
Allosaurus bol zastúpený troma alebo štyrmi druhmi (A. atrox, A. fragilis, A. maximus, A. „jimmandseni“), pričom prvé dva menované možno predstavujú len rozličné pohlavia jediného druhu. A. „jimmandseni“ ešte nie je oficiálne meno, kým A. maximus je druh niekedy označovaný samostatným rodovým menom Saurophaganax. Druhové meno „maximus“ mu nebolo dané náhodou – bol totiž obrovský, v priemere 14 až . dlhý s váhou takmer 5 ton.

Literatúra 
 Gregory S. Paul: Genus Allosaurus. In: Predatory Dinosaurs of the World. Simon & Schuster, New York 1988, ISBN 0-671-61946-2, S. 307 – 313.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Animácia 1, Animácia 2,Animácia 3

Carnosauria
Dinosaury z Európy
Dinosaury zo Severnej Ameriky
Jurské dinosaury
Gallimimus

Gallimimus (v preklade imitátor kuraťa) bol v podstate typický pštrosovitý dinosaurus (Ornithomimosauria). Žil pred približne 70 miliónmi rokov, nájdený bol v Mongolsku. Jediným druhom je Gallimimus bullatus.

Telesné znaky 
Mal malú nízku hlavu uloženú na dlhom ohybnom krku, štíhly trup, dlhé a štíhle, no dosť babravé predné končatiny a oveľa dlhšie zadné končatiny uspôsobené na beh. Celkovo pripomínal veľkú verziu pštrosa s dlhým chvostom (zdá sa, že ornitomimosaury boli operené, takže ani v tomto veľký rozdiel nebol). V malej bezzubej hlave so silným rohovinovým zobákom mal po stranách veľké oči, takže šikovným otáčaním krku si rýchlo urobil prehľad o celom šírom okolí. So šiestimi až ôsmimi metrami dĺžky ide o zatiaľ najväčšieho istého ornitomimosaura, pričom oproti svojim americkým príbuzným mal kratšie predné končatiny a silnejšie pazúry.

Potrava 
Je pomerne ťažké určiť, čím sa rod Gallimimus živil. Zdá sa, že jeho hlavnou potravou boli rastliny, pričom korienky rastlín mohol dobre vyhrabávať počas období sucha. Zároveň však mohol konzumovať aj malé stavovce, čo bolo v danom nehostinnom prostredí na prežitie ideálne. Nové výskumy zistili, že ústna dutina tohto dinosaura bola špecializovaná na filtrovanie podobne ako ústna dutina plameniaka.

V kultúre 
Tento dinosaurus sa objavuje v slávnom filme Stevena Spielberga Jurský park.

Galéria

Referencie 

Ornithomimosauria
Kriedové dinosaury
Dinosaury z Ázie
Agnieszka Hollandová

Agnieszka Hollandová (; * 28. november 1948, Varšava, Poľsko) je poľská filmová režisérka a scenáristka. Vyštudovala na pražskej FAMU (1971). Svoju kariéru začala ako asistentka réžie známych osobností poľskej kinematografie Krzystofa Zanussiho a Andrzeja Wajdu.

Jej prvý samostatný film bol Provinční herci (Aktorzy Prowincjonalni, 1978), kronika zložitých vzťahov v zákulisí v divadle malého mestečka, mnohými chápaná ako metafora vtedajšej politickej situácie v Poľsku. Film získal Medzinárodnú cenu poroty v roku 1980 na filmovom festivale v Cannes.

V Poľsku ešte natočila dva filmy, Horúčka (Gorączka, 1980) a Osamelá žena (Kobieta samotna, 1981), potom emigrovala do Francúzska, krátko pred vyhlásením výnimočného stavu v jej rodnej krajine.

Hollandová získala nomináciu na Oscara za „Najlepší zahraničný film“ za film z roku 1985 Bittere Ernte, (Angry harvest) nemecký film o osudoch židovských žien počas 2. svetovej vojny.

Za jej najlepšie dielo sa považuje film Európa, Európa (1991), nakrútený podľa životopisu Solomona Perela, židovského mladíka, ktorý uteká z Nemecka do Poľska po Krištáľovej noci v roku 1938. Po začiatku druhej svetovej vojny a nemeckej invázii do Poľska, Perel uteká ďalej na východ, do časti Poľska okupovanej Sovietmi. Ani tam však nenájde pokoj, nemecká armáda útočí v roku 1941 na ZSSR a Solomon je zajatý. Presviedča však nemeckého dôstojníka, že je nemeckou sirotou Josefom Petersom a nakoniec končí v elitnej vojenskej akadémii Hitlerjugend (Hitlerova mládež). Film vyhral prestížny Zlatý Glóbus a získal druhú Oscarovú nomináciu pre Hollandovú za najlepší zahraničný film.

Spolu s dcérou Kasia Adamik sa režijne podieľala na filme Jánošík - Pravdivá história (2009).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Poľské filmové režisérky
Poľské televízne režisérky
Držitelia Českého leva
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Televízni režiséri židovského pôvodu
Poľské osobnosti židovského pôvodu
Absolventi FAMU v Prahe
Osobnosti z Varšavy
Komédia

Komédia (z gréckeho slova komoedia = rituálna pieseň spievaná na oslavu Dionýza) je jedným z divadelných žánrov.

Na rozdiel od tragédie, postavy komédie sú zo skromných pomerov, komédia má šťastné rozuzlenie a jej zámerom je rozosmiať divákov. Venuje sa každodennej realite ľudí. Najznámejší tvorcovia komédie pochádzali z Grécka (napríklad: Aristofanes) a z Ríma (Plautus)

Iné projekty 

 
Divadelné žánre
Filmové žánre
Achajmenovci

Achajmenovci alebo Achaimenovci bola perzská dynastia, ktorá v dobe najväčšej slávy ovládala veľkú časť Blízkeho východu, Afriky (Egypt) a Európy (Trácia).

Zakladateľom dynastie bol Achajmenes (Hachámaniš) a prví predstavitelia vládli v srdci dnešného Iránu. Veľmocenskú politiku Achajmenovcov začal Kýros II. Starší (Veľký), ktorý zvrhol médskeho kráľa Astyaga (Ištumegu), ovládol Médiu a začal si podmaňovať Malú Áziu a ostatné územia na Blízkom východe. Najväčší rozsah dosiahla ríša za vlády Dareia I. (pochádzal z vedľajšej línie Achajmenovcov) a jeho syna Xerxa I. Dynastia skončila vládou Dareia III., ktorého porazil macedónsky kráľ Alexander III. Veľký. Na úteku ho zavraždili jeho satrapovia.

Zoznam perzských kráľov z rodu Achajmenovcov 
 Kýros II. Veľký (Kuruš) (cca. 559 pred Kr. – 529 pred Kr.)
 Kambýses II. (Kambudžija) (529 pred Kr. – 522 pred Kr.)
 Gaumáta (522 pred Kr.)
 Dareios I. (Dárajavauš) (521 pred Kr. – 486 pred Kr.)
 Xerxes I. (Chšájaršá) (485 pred Kr. – 465 pred Kr.)
 Artaxerxes I. (464 pred Kr. – 424 pred Kr.)
 Xerxes II. a Sogdianos (424 pred Kr. – 423 pred Kr.)
 Dareios II. (423 pred Kr. – 405 pred Kr.)
 Artaxerxes II. Mnemon (404 pred Kr. – 359 pred Kr.)
 Artaxerxes III. Óchos (358 pred Kr. – 338 pred Kr.)
 Arses (337 pred Kr. – 336 pred Kr.)
 Dareios III. (335 pred Kr. – 331 pred Kr.)

Bibliografia 
 Encyklopedie starověkého Předního východu. Praha 1999
 Klíma, O., Sláva a pád starého Íránu, Praha 1977.
 Valachovič, P. - Habaj, M. Staroveké civilizácie. Chetiti a Peržania. Trnava 2014.
 Wiesehöfer, J., Das antike Persien, München/Zürich 1994.

Pozri aj 
 Alexander Veľký
 Arsakovci
 Sasánovci

 
Vládcovia Perzie
Dejiny Iránu
Zoznamy vládcov
Panovnícke rody
James Prescott Joule

James Prescott Joule [vyslov: džúl (nie: džaul)] (* 24. december 1818, Salford, Spojené kráľovstvo – † 11. október 1889, Sale, Spojené kráľovstvo) bol anglický fyzik.

Joule študoval hlavne teplo, teplotu, energiu, termodynamiku a elektromagnetizmus.

Na jeho počesť bola jednotka práce, energie a tepla pomenovaná joule. Je autorom Joulovho zákona.

Dielo 
 New theory of heat, 1850

Pozri aj 
 Joulovo teplo

Iné projekty

Externé odkazy 
 Classic papers of 1845 and 1847 at ChemTeam website 
 Joule's water friction apparatus 
 Some Remarks on Heat and the Constitution of Elastic Fluids
 University of Manchester material on Joule 
 Joule Physics Laboratory 

Anglickí fyzici
Členovia Kráľovskej spoločnosti
Ján Horárik

Ján Horárik (* 19. máj 1808, Bánovce nad Bebravou – † 20. máj 1864, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a filozof, väčšinu života pôsobiaci v dnešnom Maďarsku. Vo svojich filozofických prácach sa opieral o Ludwiga Feuerbacha.

Rodina 
 otec: Tomáš Horárik
 matka: Katarína rod. Rakytková

Život 
Narodil sa v Bánovciach nad Bebravou, mal šesť súrodencov. Jeho otec bol súkenníkom. Študoval na nitrianskom gymnáziu, kde sa naučil po latinsky a po maďarsky. Od roku 1827 študoval na ústrednom katolíckom seminári v Pešti, kde sa naučil po nemecky a neskôr po francúzsky a anglicky. Tu sa stal spoluzakladateľom Maďarskej bohosloveckej rečovej spoločnosti.

V seminári bol Horárik do roku 1829, potom odišiel do Nitry, na Turíce, kde bol v roku 1831 vysvätený. Profesor teológie na seminári v Nitre, kňaz vo Veľkých Uherciach a v Nitrianskom Pravne. V roku 1837 opustil pastoračnú činnosť a odišiel do Pešti, kde pôsobil ako súkromný vychovávateľ. Od roku 1845 žil v Nemecku, neskôr sa vrátil do Uhorska.

V roku 1848 pracoval ako žurnalista v Zerffiho časopise Der Ungar. Keď sa tento časopis stal vládnym orgánom, prešiel do časopisu Der 14. April, súčasne bol stálym spolupracovníkom  radikálneho časopisu Március tizenötödike a prispieval aj do slovenského vydania časopisu Prjateľ ľudu, ktorý vychádzal až do mája 1849. Bol aktívnym účastníkom revolučných udalostí v rokoch 1848 - 1849. Neskôr bol prenasledovaný a nesmel publikovať. To ho nezastavilo a začal publikovať pod menami iných osôb. Venoval sa písaniu príbehov z histórie, do ktorých vpasoval svoje názory a v metaforách hovoril o súčasnosti. Z toho obdobia je i jeho myšlienka:
 Ak je človek bigotne nacionalistický alebo bigotne veriaci, je schopný podlých činov - bez toho, aby sa jeho svedomie ozvalo, ba dokonca s tým presvedčením, že koná veľkú, vznešenú službu národu, či Bohu.

Horárik v priebehu svojho života vystúpil z katolíckej cirkvi. V dokladoch si písal evanjelické vyznanie, lebo v tom čase musel byť zapísaný ako príslušník niektorej z cirkví. Písal knihy, ktoré cirkev kritizovali. Pokladá sa za humanistického učenca, vystupujúceho z pozície takzvanej skutočnej humanity demystifikovanej ľudskej lásky, až na prah antropologického realizmu. V Banskej Bystrici sa zaslúžil o rozvoj astronómie.

Pochovaný je v Banskej Bystrici.

Dielo 
 Boj s hierarchiou a cirkvou v rokoch 1841-1845, SAV (1953)
 vlastné filozofické názory zhrnul do práce Filozofický systém, ktorú odovzdal  UAV, kde sa však stratila

Literatúra 
 Slovenský biografický slovník

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1808
Úmrtia v 1864
Maďarskí filozofi
Slovenskí filozofi
Osobnosti z Bánoviec nad Bebravou
Slovenskí rímskokatolícki kňazi
New Haven (Connecticut)

New Haven je druhé najväčšie mesto v štáte Connecticut v USA. K 1. júlu 2007 tu žilo 123 932 obyvateľov.
New Haven je často zaraďované do oblasti spadajúcej pod New York.

Mesto býva prezývané the Elm City (Brestové mesto), pretože v minulosti sa v meste nachádzalo veľa brestov. V meste sídli Yale University. Považuje sa za prvé plánované mesto v USA (založené v roku 1638).

Osobnosti mesta 
 Charles Goodyear (* 1800 – † 1860), chemik, objaviteľ vulkanizácie kaučuku
 Willard Gibbs (* 1839 – † 1903), matematik, fyzik, chemik a vedecký publicista, zakladateľfyzikálnej chémie a vektorovej analýzy
 Paul Hindemith (* 1895 - † 1963), nemecký violista, dirigent a hudobný skladateľ
 George Akerlof (* 1940), ekonóm, nositeľ Nobelovej ceny
 Alfred Goodman Gilman (* 1941), farmakológ, nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu 
 Vinton G. Cerf (* 1943), matematik a informatik označovaný za „otca internetu“.
 George W. Bush (* 1946), 43. prezident USA
 Jill Eikenberry (* 1947), herečka
 Michael Bolton (* 1953), spevák a skladateľ 
 Lawrence Summers (* 1954), ekonóm a profesor, bývalý hlavný ekonóm Svetovej banky a minister financií USA
 Madeline Rose Zimová (* 1985), herečka

Partnerské mestá 
  Afula, Izrael
  Amalfi, Taliansko
  Avignon, Francúzsko
  Freetown, Sierra Leone
  Huế, Vietnam
  León, Nikaragua
  Tchaj-čung, Taiwan

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

 
Mestá v Connecticute
Prístavné mestá v USA
Metropolitná oblasť New York
Etiópskokatolícka cirkev

Etiópskokatolícka cirkev alebo Etiópska katolícka cirkev (v minulosti nazývaná aj Etiópsko-eritrejská katolícka cirkev) je jednou z východných katolíckych cirkví. Je teda súčasťou Katolíckej cirkvi, uznáva za svoju hlavu rímskeho pápeža a jej vierouka je identická s rímskokatolíckou. Pri bohoslužbách však, podobne ako ostatné východné katolícke cirkvi, nepoužíva rímsky obrad, ale jeden z východných obradov. V prípade Etiópskokatolíckej cirkvi je ním etiópsky obrad, takmer identický s tým, v ktorom slávi bohoslužby Etiópska ortodoxná cirkev, Eritrejská katolícka cirkev i Eritrejská ortodoxná cirkev.

História 
Etiópskokatolícka cirkev vznikla vďaka činnosti katolíckych misionárov v 19. a 20. storočí, ktorým sa podarilo získať pre úniu s Katolíckou cirkvou časť duchovenstva i veriacich Etiópskej ortodoxnej cirkvi. Etiópskokatolícka hierarchia na čele s arcibiskupom - metropolitom Addis Abeby bola ustanovená v roku 1961.

Počet členov a geografické rozšírenie 
V súčasnosti má Etiópskokatolícka cirkev 225 224 členov (2005). Väčšina z nich žije v Etiópii a Eritrei, niekoľko komunít existuje aj v Európe a USA. Etiópskokatolíckej cirkvi patrí aj kostol svätého Štefana na území Vatikánu. V roku 2015 sa z nej vyčlenila Eritrejská katolícka cirkev ako samostatná cirkev sui iuris.

Štruktúra a hierarchia 
Etiópska katolícka cirkev je metropolitnou cirkvou sui iuris, na jej čele stojí arcibiskup - metropolita Addis Abeby, ktorým je v súčasnosti Berhane-Jesus Demerew Surafiel (nar. 1948). V roku 2005 mala Etiópskokatolícka cirkev celkovo 9 biskupov, 594 kňazov a 185 farností. Po vyčlenení Eritrejskej cirkvi (2015) má štyri eparchie s nasledovnou štruktúrou: 

 Metropolitná arcidiecéza Addis Abeba - arcibiskup Berhaneyesus Demerew Surafiel (1948)
 Eparchia Adigrat - biskup Tesfasellassie Medhin (1953)
 Eparchia Bahir Dar - Dessie - biskup Lisane-Christos Matheos Semahun (1959)
 Eparchia Emdeber - biskup Musie Ghebreghiorghis (1949)

Referencie

Externé odkazy 
 Katolícka cirkev v Etiópii

Katolícka cirkev
Kresťanstvo v Etiópii
Kresťanstvo v Eritrei
Glutamát sodný

Glutamát sodný alebo často glutaman sodný je sodná soľ kyseliny glutámovej. Komerčne je dostupný aj pod názvom glutasoľ. Známy je aj pod označením MSG (z angl. monosodium glutamate), E621 alebo Vetsin.

Vlastnosti 
Je biely kryštalický prášok, dobre rozpustný vo vode.

Použitie 
Glutamát sodný sa používa v potravinárskom priemysle ako dochucovadlo a prostriedok na zvýrazňovanie chuti pod označením E 621. Používa sa hlavne v instantných polievkach a omáčkach i v zemiakových lupienkoch, v niektorých koreninách, ochucovadlách, ale aj v mrazených mäsových a zeleninových výrobkoch. Široké uplatnenie má v ázijskej kuchyni.

Glutamát sodný aktivuje chuťové receptory jednej z piatich základných chutí - umami. Jeho účinok zosilňujú disodné ribonukleotidy.

Škodlivosť 
Mnohé štúdie vedené či už samotnými výrobcami, ale predovšetkým nezávislými inštitúciami, nepreukázali škodlivosť glutamánu v množstvách používaných v potravinách. Placenta je pre glutamát takmer nepriepustná, takže nie je toxický ani pre tehotné ženy.

Nadmerné užívanie môže vyvolať zdravotné problémy, najmä zvracanie, tuhnutie svalov, búšenia srdca, bolesti hlavy, studený pot a závraty. Niektorí ľudia môžu mať intoleranciu na glutamát, tá je však zvyčajne spôsobená vedľajšími produktami, ktoré vznikajú pri jeho výrobe.

Výroba 
Prirodzene sa vyrába ľubovoľnými procesmi, pri ktorých dochádza k štiepeniu bielkovín (sušenie, fermentácia, zrenie či pomalé varenie) alebo zo sušených rias. Bežne sa získava fermentáciou kukurice, cukrovej repy alebo trstiny. Pri týchto procesoch však okrem L-glutamátu vzniká aj D-glutamát, ktorý ľudské telo nevie metabolizovať.

Priemyselne sa čistý glutamát sodný najčastejšie vyrába z hydrolyzátu kvasiniek pestovaných na substrátoch obsahujúcich škrob (najmä zemiaky, múka, cukrová repa, melasa...). Získaná zmes aminokyselín sa delí a čistá kyselina glutámová sa čiastočne zbavuje kyslosti (neutralizuje) hydroxidom sodným: 

 + NaOH →  +

Referencie

Pozri aj 
 Kyselina glutámová (E 620)

Iné projekty 

E kódy
Soli karboxylových kyselín
Potravinárske aditíva
Zlúčeniny sodíka
Benedikt pustovník

Svätý Benedikt pustovník alebo svätý Benedikt alebo svätý Beňadik (*? – † 1034) je prvý slovenský mučeník, žiak sv. Svorada (Andreja-Svorada) a patrón nitrianskej diecézy.

O jeho živote sa dozvedáme z Legendy o pustovníkoch Svoradovi-Andrejovi a Benediktovi, ktorú napísal zo slovenského územia pochádzajúci básnik a prozaik Maurus.

Benedikt žil najprv v kláštore na Zobore a neskôr ako pustovník v jaskyni na Skalke pri Trenčíne, kde v roku 1034 zomrel na následky zranení spôbených útokom zbojníkov. Jeho mŕtve telo zhodili zbojníci do Váhu. Legenda spomína, že po jeho smrti sedával veľký orol na brehu rieky. Pltníci, ktorí sa plavili po Váhu okolo tohto miesta, si preto zvolili Benedikta za svojho patróna a ochrancu.

V roku 1224 založil na tomto mieste nitriansky biskup Jakob k úcte Benedikta benediktínsky kláštor. 

Svätorečený bol v roku 1083 pápežom Gregorom VII. zásluhou uhorského kráľa Ladislava I.

Spomienka sv. Andreja-Svorada a Benedikta sa podľa liturgického kalendára Rímskokatolíckej cirkvi slávi na Slovensku 17. júla.

Kostoly zasvätené sv. Andrejovi-Svoradovi a Benediktovi môžeme nájsť v Kysuckom Lieskovci, v Nitrianskom Rudne, v Nitre, v Radôstke a v Skalke nad Váhom.

Literatúra 
 "Andrej Svorad a Benedikt : 17. júl - západný obrad." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 288-289. ISBN 80-967341-1-3

Externé odkazy 
 Život svätých pustovníkov Svorada-vyznavača a Benedikta-mučeníka od päťkostolského biskupa Maura z polovice 11. storočia

Úmrtia v 1034
Slovenskí katolícki svätci
Pustovníci
Osobnosti na slovenských poštových známkach
Kanonizovaní Gregorom VII.
Metod (svätec)

Svätý  Metod (zastarano: Metód, Metodej, , ; * cca 815, Solún, Byzantská ríša – † 6. apríl 885, Veľká Morava) bol byzantský vzdelanec, spisovateľ, prekladateľ, právnik, mních, kňaz, prvý arcibiskup na území Veľkej Moravy, pápežský legát, misionár a svätec.

Pôvod 
Pozri článok Cyril a Metod.

Život 
O mladosti Metoda, známeho len pod jeho mníšskym menom, sa vie málo. Absolvoval štúdiá práva v Konštantínopole. Jeho pôvod a (právnické) schopnosti primäli byzantského cisára dať mu približne v rokoch 843856 funkciu správcu (polo-)slovanského kniežatstva niekde severne od Solúna. V tomto prostredí sa pripravoval na svoju budúcu osvietenskú činnosť. Metod sa funkcie vzdal, lebo ho nenapĺňala, a okolo r. 856 sa utiahol do monastiera na maloázijskom vrchu Olymp (v blízkosti dnešného mesta Bursa v Turecku). Tu prijal mníšske meno Metod (gr. Methodios) a neskôr bol zvolený aj za igumena (predstaveného).

V roku 860 možno sprevádzal brata Konštantína do Kozárskeho kaganátu. V roku 863 ho už jednoznačne sprevádzal k veľkomoravskému kniežaťu Rastislavovi. V roku 867 bol vysvätený v Ríme za kňaza, v roku 869 vymenovaný za veľkomoravsko-panónskeho arcibiskupa a pápežského legáta, v rokoch 870 – 73 väznený bavorským klérom, od roku 873 bol aj správca veľkomoravského učilišťa. 

Podrobnosti od roku 860 pozri v článku Cyril a Metod.

Svätec 
Hneď po Metodovej smrti vznikol na Veľkej Morave jeho kult ako svätca. V starom Bulharsku uctievali jeho pamiatku okrem 6. apríla aj na sviatok svätých sedmopočetníkov (17. júla). O pozdvihnutie kultu sv. Metoda v katolíckej cirkvi sa zaslúžil český kráľ Karol IV. v polovici 14. storočia.

Literárne dielo

Zdroje 
Pozri v článku Cyril a Metod

Ďalšia literatúra 
 "Dňa 11. mája : Svätý Cyril a Metod." In: Andrej Josafát Gregor Truch: Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka. Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 251 – 277. ISBN 80-7165-381-0
 "Cyril a Metod, apoštolom rovní : 5. júl, 11. máj, 14. február, 6. apríl." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 271 – 277. ISBN 80-967341-1-3

Iné projekty

Narodenia v 815
Úmrtia v 885
Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prekladatelia
Patróni Európy
Veľkomoravské osobnosti
Slovenskí katolícki svätci
Českí katolícki svätci
Osobnosti zo Solúna
Českí pravoslávni svätci
Slovenskí pravoslávni svätci
Osobnosti na slovenských poštových známkach
Byzantskí filozofi
Byzantskí spisovatelia
Byzantskí teológovia
Byzantskí právnici
Misionári
Byzantskí mnísi
Handlovka

Handlovka je rieka na strednom Slovensku, v okrese Prievidza. Je ľavostranným prítokom Nitry, má dĺžku  a zaberá povodie s veľkosťou . Je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia je 40 %. Pôvodný názov rieky bol Prievidza (do polovice 19. storočia).

Priebeh toku 
Pramení v pohorí Vtáčnik pod vrchom Biely kameň () v nadmorskej výške približne . Tečie východným smerom a asi po  vteká do Handlovskej kotliny, kde napája Handlovský rybník. Stáča sa na sever, preteká časťou Horný koniec a následne aj mestom Handlová, na území ktorej priberá sprava Mlynský potok a potok Struhár a zľava Račí potok. 

V blízkosti obce Ráztočno priberá Hraničný potok sprava, oblúkom sa stáča na severozápad a vetví sa na dve ramená. V obci priberá Morovniansky potok zľava a výrazne zvlneným korytom preteká obcami Jalovec (priberá pravostranný prítok zo Strednej doliny) a Chrenovec-Brusno (na území obce ústia do Handlovky ľavostranný Jalovský potok a pravostranný Kolárová). Následne priberá pravostranný prítok spod Dolných lánov, preteká obcou Lipník a opäť sprava priberá Lipníček. Ďalej preteká obcou Veľká Čausa, tu priberá zľava prítok zo severozápadného svahu Jelenieho vrchu () a za obcou z pravej strany Čausiansky potok. 

Vteká do lesnatej oblasti Necpalskej hory (ktorá oddeľuje Handlovskú kotlinu od vlastnej Hornonitrianskej kotliny), cez ktorú sa prerezáva hlboko zarezaným skalnatým údolím, stáča k juhozápadu a priteká na územie mesta Prievidza. Tečie rovinatým územím dna Hornonitrianskej kotliny, kde priberá niekoľko ľavostranných prítokov, stekajúcich zo svahov pohoria Vtáčnik. Najprv Hradecký potok, ktorého prítokom je Mraznica, potom prítok z Drlákovej doliny s Moštenicou, ďalej Vlčí kanál a najvodnatejšiu Ciglianku, ktorá preteká obcou Koš a na území ktorej (pri železničnej zastávke) sa vlieva v nadmorskej výške cca  do Handlovky. Handlovka ústi do Nitry medzi obcami Koš, Opatovce nad Nitrou a mestom Nováky (časť Laskár).

Dejiny 
11. decembra 1960 došlo k mohutnému zosuvu na južnom okraji Handlovej, ktorý bol v pohybe až do 30. mája 1961. Zosuv známy ako Handlovský zosuv zdvihol koryto Handlovky v kratšom úseku až o 10 metrov.

Po výdatných dažďoch došlo 15. augusta 2010 k rozvodneniu rieky, ktorá spôsobila škody v celom svojom povodí. Rieka brala mosty, ploty, podmyla cesty i železničnú trať Prievidza – Horná Štubňa. V Prievidzi dosiahla v daný deň prietok 147 m³/s, čo zodpovedá 1000 ročnej vode.

Referencie

Iné projekty 

Rieky na Slovensku
Povodie Nitry
Vodné toky v okrese Prievidza
Zoznam divadiel na Slovensku

Toto je zoznam divadiel na území Slovenska. Divadlom sa v tomto prípade chápe samostatná organizácia zastrešujúca divadelnú prevádzku, ndkekeie budova.

Štátne divadlá na Slovensku 
 Slovenské národné divadlo v Bratislave
 Divadlo Nová scéna v Bratislave
 Štátna opera v Banskej Bystrici
 Štátne divadlo Košice v Košiciach

Neštátne divadlá na Slovensku

Samosprávne divadlá 
Ich zriaďovateľom je vyšší územný celok alebo obec.

Bratislava:
 Mestské divadlo Pavla Országha Hviezdoslava 
 Divadlo Astorka Korzo ’90 
 Bratislavské bábkové divadlo 
 Divadlo Ludus 
 Divadlo Aréna 

Západné Slovensko:
 Divadlo Jána Palárika v Trnave
 Divadlo Andreja Bagara v Nitre
 Staré divadlo Karola Spišáka v Nitre
 Jókaiho divadlo v Komárne

Stredné Slovensko:
 Mestské divadlo Žilina
 Bábkové divadlo Žilina
 Slovenské komorné divadlo v Martine
 Bábkové divadlo na rázcestí v Banskej Bystrici
 Štúdio tanca v Banskej Bystrici
 Divadlo Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene
 

Východné Slovensko:
 Spišské divadlo v Spišskej Novej Vsi
 Divadlo Actores v Rožňave
 Divadlo Jonáša Záborského v Prešove
 Divadlo Alexandra Duchnoviča v Prešove
 Bábkové divadlo Košice
 Divadlo Thália v Košiciach
 Divadlo Romathan v Košiciach
 Divadlo actor Košice 
 Teatro PárnoKalo Slovakia 
 Divadlo na Peróne Košice

Študentské divadlá 
Ich zriaďovateľom je univerzita alebo verejná vysoká škola.
 Divadlo Lab v Bratislave
 Divadlo Akadémie umení v Banskej Bystrici
 Divadlo VYDI pri UKF v Nitre

Súkromné divadlá 
Ich zriaďovateľmi sú právnické osoby.

Bratislava:
 Radošinské naivné divadlo
 Štúdio L+S
 Divadlo West
 Divadlo GUnaGU
 Divadlo Arteatro
 Divadlo Stoka
 Divadlo SkRAT
 Združenie pre súčasnú operu
 Tanečné divadlo Bralen
 Divadlo a.ha.
 Teatro Wüstenrot (Teatro GEDUR)
 Divadlo bez domova
 Divadlo HAAF
 Divadlo Ticho a spol.
 Divadlo Žužu

Západné Slovensko:
 Záhorácke divadlo v Senici
 Divadlo Piki v Pezinku
 Teátro Neline v Budmericiach
 Divadlo Disk v Trnave
 Teatro Tatro v Nitre
 Nové divadlo v Nitre
 Teatro Moliére v Nitre
 Divadlo Pôtoň v Bátovciach

Stredné Slovensko:
 Divadlo Concordia v Banskej Štiavnici
 Phenomenontheatre v Žiline
 Tradičné bábkové divadlo Antona Anderleho v Banskej Bystrici
 Divadlo z Pasáže v Banskej Bystrici
 Divadlo bez opony v Banskej Bystrici
 Divadlo pod balkónom v Banskej Bystrici
 Divadlo Clipperton v Banskej Bystrici
 Divadlo Maska vo Zvolene

Východné Slovensko:
 Divadlo Commedia v Poprade
 Divadlo Kontra v Spišskej Novej Vsi
 Prešovské národné divadlo v Prešove
 Babadlo v Prešove
 Portál - komorné divadlo bez opony v Prešove
 Staromestské divadlo v Košiciach
 Divadlo Maškrta v Košiciach
 Divadlo v kufri v Košiciach
 Erby Divadlo v Košiciach

Divadlá bez stálej scény:
 Animare Silva, kočovné marionetové divadlo

 
Divadlá
Divadlá
Index telesnej hmotnosti

Index telesnej hmotnosti (angl. body mass index – BMI) patrí medzi najviac používané metódy merania obezity. Počíta sa ako hmotnosť v kilogramoch delená druhou mocninou výšky v metroch. Vo všeobecnosti sa dá považovať len za štatistický nástroj pre porovnávanie v populácii. U konkrétneho jedinca ignoruje veľké množstvo dôležitých faktorov (napr. stavbu tela, množstvo svalstva a pod). Vzorec pre výpočet:

,
kde
 m – telesná hmotnosť v kilogramoch
 h – telesná výška v metroch

Výsledky BMI 
Pre európsku populáciu platia tieto kritériá:
 do 18,5: podvýživa. Čím je číslo menšie, tým viac sa približujete k podvýžive. Týka sa predovšetkým trpiacich anorexiou či bulímiou. Telo nie je dostatočne vyživované, chýbajú mu základné stopové prvky, čo sa prejavuje častými ochoreniami a celkovým oslabením organizmu. 
 18,5 – 25: ideálna a zdravá váha. Človek s týmto BMI by si mal svoju váhu udržať vyváženou stravou a dostatkom pohybu. Zdravotné komplikácie spojené s hmotnosťou sú v tejto skupine najmenej časté.
 25 – 30: mierna nadváha. Riziko vysokého tlaku či srdcových ťažkostí sa tu mierne zvyšuje. Poväčšine ide o nesprávne stravovacie návyky, napríklad nadmerné konzumovanie večer a v noci, alebo nevyvážený podiel tukov a iných zložiek potravy. Takisto je tu častý nedostatok pohybu či sedavé zamestnanie. 
 30 – 40: obezita. V tomto prípade ide o pomerne vážne zdravotné riziko. 
 40 a viac: ťažká obezita. V tomto štádiu je potrebná radikálna zmena stravovacieho režimu a návykov.

Hranice hodnôt BMI sa líšia pre rôzne rasy. Napr. Ázijci používajú o niečo nižšie hranice, za obéznych sa tam považujú už ľudia s BMI nad 27,5, ako ideálni sa ustanovujú BMI v rozmedzí 18,5 – 23.

Externé odkazy 
 Výpočet BMI
 BMI Kalkulátor - s orientačnou kategorizáciou
 Výpočet BMI
 Výpočet BMI - slovenský jazyk

Zdravie
Asklépios

Asklépios (iné slovenské názvy: Asklepios, Eskulap, Aeskulap, Eskulapius, Esculapius; po grécky Asklépios, po latinsky Aesculapius) bol syn boha Apolóna a jeho milenky Korónidy, slávny lekár a neskôr boh lekárstva. Jeho uctievanie prevzali Rimania od Grékov. Podľa starovekých mýtov žil v podzemí a jeho stálym sprievodcom bol had. Tento had, ako symbol medicíny sa zachoval až do dnešných čias.

Zaujímavosti 
Podľa knihy Angelologie dejín, synchronicita a periodicita v dejinách od Emila Páleša je Asklepios stotožňovaný s anjelom Rafaelom – Hermom – Merkúrom.

Pozri aj 
 Hippokrates
 Rafael (anjel)
 Aeskulapova palica

Iné projekty

Literatúra 
 
 Vojtech Zamarovský, Bohové a hrdinové antických bájí
 Graves, Robert, Řecké mýty, 2004, ISBN 80-7309-153-4
 Houtzager, Guus, Encyklopedie řecké mytologie, ISBN 80-7234-287-8
 Löwe, Gerhard, Stoll, Heinrich Alexander, ABC Antiky
 Fink, Gerhard, Kdo je kdo v antické mytologii, 2004, ISBN 80-7218-992-1
 Neškudla, Bořek, Encyklopedie řeckých bohů a mýtů, 2003, ISBN 80-7277-125-6
 Angelologie dějin, synchronicita a periodicita v dějinách, Emil Páleš, 2. rozšířené vydání v češtině, nadace Sophia, Bratislava 2004, 1. díl

Grécki bohovia
Severský štát

Severské štáty alebo nordické štáty sú štáty ležiace na severe Európy. Zvyčajne sa medzi nich počítajú:
 Dánsko
 Fínsko
 Island
 Nórsko
 Švédsko

Ďalej sa k nim zaraďujú nasledujúce územia:
 Ålandy (Fínsko)
 Faerské ostrovy (Dánsko)
 Grónsko (Dánsko)

Majú veľa spoločných znakov - rozvinutú ekonomiku, podobné sociálne systémy a okrem ďalších aj podobné vlajky s krížom, tzv. dannebrog.

Niekedy sa im tiež nesprávne hovorí škandinávske štáty. Zo zemepisného hľadiska na Škandinávskom polostrove leží iba Nórsko a Švédsko. Island je ostrov, Dánsko leží na Jutskom polostrove a mnohých ostrovoch a Fínsko leží na Škandinávskom polostrove iba čiastočne.

Pozri aj 
 Pobaltské štáty

Európa
Saimaa

Saimaa (švéd. Saimen) je jazero na juhovýchode Fínska. Meno môže označovať buď vlastné jazero Saimaa (, najväčšie fínske jazero a piate najväčšie jazero v Európe), alebo sústavu jazier Saimaa, ku ktorej sa započítavajú (okrem jazera Saimaa) aj prirodzene prepojené jazerá okolo. Jazerná sústava Saimaa zaberá plochu . 

Jazero má veľmi nepravidelný tvar, je posiate ostrovmi a ostrovčekmi (celkovo breh jazera meria  a v jazere sa nachádza asi 15 000 ostrovov a ostrovčekov). Členité plytké vody sú rajom pre ryby, vodné vtáky a (samozrejme) tiež pre rybárov. V severnej časti jazerného systému bol založený Národný park Linnansaari, ktorý má, okrem iného, slúžiť na ochranu tunajšieho sladkovodného poddruhu tuleňa obojkového (Phoca hispida ssp. saimensis - tuleň obojkový saimaaský). 

Medzi najväčšie mestá ležiace na brehu jazera patria Lappeenranta, Imatra, Savonlinna a Mikkeli. Z jazera vyteká rieka Vuoksi, ktorá sa vlieva do Ladožského jazera.

Kanál Saimaa z mesta Lappeenranta do mesta Vyborg spája Saimaa s Fínskym zálivom. Ďalšie kanály spájajú jazero Saimaa s malými jazerami vo Východnom Fínsku a vytvárajú sieť vodných ciest. Tieto cesty sa využívajú najmä na prevoz dreva, minerálov, kovov, kôry a iných nákladov, ale tiež sú vyhľadávané turistami.

Iné projekty 

Jazerá vo Fínsku
AnimeDream

Animedream je občianske združenie určené pre spoznávanie pojmov manga a anime na Slovensku.

Externé odkazy 
 
 informačný portál AnimeDream

Občianske združenia na Slovensku
Anime
Manga
Revision Control System

Revision Control System (RCS) slúži na správu verzií projektov. Tieto systémy sa v angličtine označujú skratkou SCM - Source Code Management alebo tiež Source Configuration Management.

Externé odkazy 
 http://www.cs.purdue.edu/homes/trinkle/RCS/ - Domovská stránka projektu RCS
 www.linuxsoft.cz - Český tutoriál pre RCS a CVS

Softvér
Systémy pre správu verzií
Imrich (svätec)

Svätý Imrich (, ) (* 1007 – † 2. september 1031) bol synom uhorského kráľa Štefana I. a bavorskej princeznej Gizely.čolekovia skutova

Narodenie 
Z detí kráľovského páru kroniky spomínajú iba dve: staršieho menom Oto a Imricha. Imricha pravdepodobne pomenovali podľa strýka z matkinej strany, rímsko-nemeckého cisára Henricha II. Niektoré pramene za jeho dátum narodenia uvádzajú rok 1000, zatiaľ čo v kronikách sa píše, že zomrel ako 24 ročný. Podľa tohto údaju je teda zrejmé, že sa narodil v roku 1007.

Výchova 
Výchovu svojho syna a nástupcu na trón zveril Štefan I. r. 1015 sv. Gerardovi, neskoršiemu čanádskemu biskupovi. V priebehu 7-ročného štúdia sa Imrich naučil latinčinu, dosiahol najvyššie vzdelanie tých čias. Zasvätil ho aj do náboženstva a tajov kňazského života.

Od svojich 15-tich rokov bol vychovávaný na dvore u svojho otca Štefana I., kde sa priučil diplomacii, vojenským a vladárskym povinnostiam.

Imrich ako 23-ročný bol pripravený stať sa panovníkom. Svadbu mal v roku 1022.. Za manželku si vzal Chichu (Čiku), dcéru kráľa Dalmácie a Chorvátska Křesimíra. Podľa tradície po svadbe žil s manželkou ako brat a sesta.

Nástupca trónu 
V rokoch 10131015 vyšla prvá kniha zákonov kráľa Štefana I. a spis Mravné ponaučenia kráľovičovi Imrichovi. Pomocou týchto kníh ho otec pripravoval na vládnutie. 
Imrich bol údelným kniežaťom v Nitre. Štefan I. mal v úmysle prenechať mu vládu v Uhorsku ešte za svojho života. Na následky zranenia, ktoré mu spôsobil diviak pri poľovačke v Igfonskom lese (Biharsko), však 2. septembra 1031 Imrich zomrel.

Smrť 
Na mieste jeho nešťastného konca na prelome 11. a 12. stor. postavili opátstvo Sv. Imricha. Jeho pozostatky uložili do ešte vtedy nedostavanej baziliky v Stoličnom Belehrade. Bol kanonizovaný zásluhou kráľa Ladislava I. 4. novembra 1083 pápežom Gregorom VII. a spolu s ním boli svätorečení aj jeho otec kráľ Štefan I. a jeho vychovávateľ biskup Gerard.

V kalendári Rímskokatolíckej cirkvi na Slovensku pripadá jeho sviatok na 5. novembra. čolek

Referencie

Iné projekty 

Úmrtia v 1031
Úmrtia 2. septembra
Arpádovci
Uhorskí katolícki svätci
Kanonizovaní Gregorom VII.
Osobnosti na maďarských poštových známkach
Incheba

Výstavisko Incheba Expo je najväčší výstavný komplex v Bratislave. Nachádza sa na pravom brehu Dunaja, v bratislavskej mestskej časti Petržalka.

Projekt vytvoril architekt Vladimír Dedeček. V pôvodnom projekte sa počítalo s tým, že komplex sa stane základom nového centra mesta, počítalo sa s veľkou výstavbou a mnohými objektami, ako aj s prístavom na Dunaji. Celý projekt nebol kvôli finančnej náročnosti realizovaný, neskôr bol prepracovaný a zrealizovaný v obmedzenom rozsahu.

Meno Incheba je skratkovým slovom anglického INternational CHEmical BratislavA.

Lokalizácia 
Incheba sa nachádza na Einsteinovej ulici, areál je ohraničený z južnej strany diaľnicou spájajúcou hraničný prechod s Rakúskom a Prístavný most uprostred Einsteinovej ulice, z východnej strany mostom SNP a Panónskou cestou, zo severnej a západnej strany Viedenskou cestou.

Vybavenie 
Areál Incheby disponuje niekoľkými veľkými multifunkčnými halami, pozemným parkoviskom s veľkým počtom parkovacích miest, parkoviskom na prvom poschodí vedľa jednej z hál, výškovou budovou a hotelom Incheba.

Využitie 
Incheba je miestom, kde sa každoročne konajú mnohé podujatia predovšetkým kultúrneho, športového a spoločenského charakteru, napríklad tenisové turnaje, veľtrhy ako napríklad Coneco a iné.

Pozri aj 
 Expo Aréna
 Dispečerský systém výstaviska Incheba - Reliance SCADA

Stavby v Bratislave
Petržalka
Architektúra z 1985
Výstaviská
WYSIWYG

WYSIWYG (z angl. What You See Is What You Get: čo vidíš, to dostaneš - dosl. preklad) je princíp verného prenosu vizuálnej informácie, resp. informácie modelovanej na počítači do reality tak, že zodpovedá presne modelovanému obrazu s čo najmenším, resp. nebadateľným skreslením.

Pojem sa používa najmä v počítačovej grafike, kde sa žiada, aby na tlačiarni boli presne tie farby v tej sýtosti ako na originálnom obrázku na obrazovke. Časté je aj použitie pri opise textového procesora: WYSIWYG dokument počas upravovania zobrazuje tak, ako bude vyzerať po vytlačení, t. j. fonty, rozloženie, obrázky, atď. Opakom je upravovanie dokumentu v zdrojovom formáte (napr. TeX) alebo čistého textu.

Ďalej predstavuje všeobecne zaužívaný pojem a defacto sa v niektorých smeroch jedná o zaužívaný štandard pre označenie určitej skupiny kompfortu prvkov používateľského rozhrania aplikácií a systémov.

WYSIWYG pri tvorbe webov 
WYSIWYG editory webových stránok umožňujú ich rýchlejšiu tvorbu, bez toho by vyžadovali znalosť jazyka HTML. Zdrojový kód www stránok, ktorý takýto program vytvára je plný zbytočných elementov (buď do HTML vôbec nepatria) alebo sú nevhodne rozmiestnené. Preto kód naberá na objeme (aj rádovo). 

Opačným spôsobom tvorby dokumentov je napr. editácia WWW stránok, pri ktorej tvorca píše priamo do textu špeciálnej formátovacie značky jazyka HTML a len občas skontroluje, ako výsledný vzhľad dokumentu vyzerá v prehliadači.

Príklady WYSIWYG editorov webových stránok 
 Microsoft FrontPage
 Macromedia Dreamweaver
 Adobe Dreamweaver
 Adobe GoLive
 Nvu
 KompoZer
 BlueGriffon
 Webnode

Akronymy 
 WYSIWYM - What You See Is What You Mean – („Čo vy vidíte, je to, čo máte na mysli“) 
 WYCIWYG - What You Cache Is What You Get – („Čo uložíš, je to, čo vy dostanete")
 WYSIWYAF - What You See Is What You Asked For – („Čo vidíte, je to, čo si chcel") - napríklad latex alebo troff 
 WYSIWYS - What You See Is What You Sign – („Čo vidíte, je to, čo si podpísal")
 WYSIAYG - What You See Is All You Get – („Čo vidíte, je všetko, čo dostanete")
 WYSIWYN - What You See Is What You Need – („Čo vidíte, je to, čo potrebujete")
 WYSIWYP  -  What You See Is What You Print – („Čo vy vidíte, je to, čo tlačíte") - proces v dnešnej predtlačovej prípravy, kontrola PDF tlačových šablón.

Externé odkazy 
 Jak Psát Web - WYSIWYG editory

Počítačová terminológia
Skratky
ABS (vozidlo)

ABS (z nem. Antiblockiersystem - doslova antiblokovací systém, angl. Antiskid Brake System, Anti-block system, Anti-lock Braking System) je podporný subsystém v automobile, kontrolujúci činnosť brzdovej sústavy s cieľom zabezpečiť účinné brzdenie automobilu na povrchoch s rôznou priľnavosťou. Bráni zablokovaniu kolies v prípade brzdenia na klzkom povrchu (čo spôsobí šmyk a neovládateľnosť vozidla). 

ABS systém sleduje počas brzdenia pohyb kolies a v prípade, že zistí, že niektoré z kolies sa na vozovke začína šmýkať, zmenší alebo úplne preň vypne brzdnú silu. Tým sa snaží medzi vozovkou a pneumatikou udržať valivé trenie a zabrániť klznému treniu, čo dáva predpoklad lepšej ovládateľnosti vozidla.

Nevýhodou ABS asistencie je v niektorých prípadoch dlhšia brzdná dráha (čo vyplýva zo samotného princípu ABS). Problém s ABS nastáva i na tzv. roletách na ceste, kedy kolesá nadskakujú na nerovnostiach vozovky a tým odovzdávajú senzorom informáciu o nepomere rýchlosti otáčania, ktorú ABS (v tomto prípade nesprávne) vyhodnotí ako nebezpečenstvo šmyku.

Prvé ABS systémy boli ešte mechanické a pochádzajú z roku 1966 od spoločnosti Jenssen. V roku 1978 firma BOSCH presadila prvý mechatronický systém ABS.

Od januára 1991 bola zavedená povinnosť pre všetky nákladné vozidlá a autobusy nad 3,5 tony byť vybavené týmto systémom.

Referencie

Pozri aj 
 ESP - Elektronický stabilizačný systém
 ASR - Regulácia preklzovania

Iné projekty

Externé odkazy 
 Princíp ABS, diagramy (anglicky)

Aktívna bezpečnosť automobilov
Mojsej Uhrín

Mojsej Uhrín alebo Mojžiš Uhorský (* asi 983 – † 26. júl 1043) je jeden z prvých slovenských svätcov. Je uctievaný najmä u gréckokatolíkov a pravoslávnych.

Prepodobný Mojsej Uhrín pochádzal síce z východného Slovenska, ale pôsobil na Kyjevskej Rusi na dvore kniežaťa - svätého Borisa. Keď knieža Boris zahynul v boji so Svätoplukom (Svjatopolkom), Mojsej sa vrátil do Kyjeva a usiloval sa o jeho zvrhnutie. Napokon sa podarilo kniežaťu Jaroslavovi Múdremu Svätopluka vyhnať do Poľska. Keď bol však za pomoci poľského panovníka Boleslava Chrabrého Svätopluk v roku 1018 dosadený na trón, nechal Mojseja uväzniť. 

Podľa legendy sa Mojsej v Poľsku zapáčil významnej žene z bližšieho okruhu Boleslava Chrabrého, ktorá sa za neho chcela vydať. On to však odmietol, pretože chcel stráviť svoj život v mníšstve. 

Jeho ostatky sa dodnes nachádzajú v blízkych peščerách (jaskyniach - katakombách) svätého Antona v Kyjevsko-pečerskej lavre.

Literatúra 
BUGAN, Bystrík: Mojžiš Uhorský (Mojsej Uhrín) a jeho bratia v kontexte slovenských dejín . In: Bobák, J. a kol.: Historický zborník č. 19, 2/2009. Martin : Vydavateľstvo Matice slovenskej, 2009, s. 137 - 146
 Ctihodný Mojsej Uhrin. Zemplín : MPCO Zemplín, 2008. 24 s.
 "Mojžiš Uhrín, prepodobný : 26. júl." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 295. ISBN 80-967341-1-3

Externé odkazy 
Životopis Mojseja Uhrína
Pomocníci svätých kráľov

Mojsej Uhrín, Svätý
Mojsej Uhrín, Svätý
Slovenskí pravoslávni svätci
Slovenskí katolícki svätci
Narodenia v 10. storočí
His

His môže byť:

 obec vo Francúzsku, pozri His (Francúzsko)
 priezvisko:
 Maurice His (1920 – 1993), francúzsky podnikateľ
 Wilhelm His st. (1831 – 1904), švajčiarsky lekár
 Wilhelm His ml. (1863 – 1934), švajčiarsky lekár – kardiológ, syn predošlého

HIS je skratka pre:
 Hersteller initiative Software – združenie výrobcov automobilov, pozri Automotive-HIS
 Hightech Information System Limited

Pozri aj 
 Hisov zväzok
 Hiis
Lineage

Lineage je fantasy MMORPG počítačová hra, vydaná v roku 1998, vytvorená vývojárskym tímom NCsoft z Južnej Kórey.

Základy 
Na začiatku si vytvoríte postavu: zvolíte si rasu (človek, ork, temný elf, svetlý elf, trpaslík) a vstúpite do herného sveta. Hlavnou náplňou hry je zabíjanie mobov (počítačom riadené monštrá), z ktorých môžete získať drop (dropom sa myslia všetky veci, ktoré získate z moba) a body skúseností, zak toré vylepšujete svoju postavu. Z každého moba môžu vypadnúť iné veci (materiály, výbava, zbrane a iné).

Tak ako aj v iných hrách tohto typu, aj tu je dobré sa pričleniť k nejakému klanu (skupina hráčov hrajúca rovnakú hru, prevažne majú rovnaký názor) a získať tak mnoho výhod - v klane sa dá rozbehnúť výrobný systém, takže každý priloží ruku k dielu a je oveľa ľahšie a rýchlejšie vyrobiť kvalitnú výbavu pre svoju postavu. Okrem toho klan poskytuje ochranu. Ak sa nájde viac klanov s rovnakým cieľom, môžu vytvoriť alianciu a bojovať tak o hrady, ktoré sa nachádzajú po celom svete Lineage (každé väčšie mesto má jeden hrad).

Pozri aj 
 Lineage II

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka pre USA 

NCsoft
MMORPG
Počítačové hry z 1998
Počítačové hry
Počítačové hry pre viacerých hráčov
Trojan

Trojan môže byť:
slovanská mytologická postava, pozri Trojan (boh)
mesto v Bulharsku, pozri Trojan (mesto)
rajón v Bulharsku, pozri Trojan (rajón)
predmestie Johannesburgu, pozri Trojan (Johannesburg)
nebezpečný program, pozri Trójsky kôň (informatika)
videohra od Capcomu pre NES, pozri Trojan (videohra)
značka kondómov, pozri Trojan (kondóm)
vyradená jadrová elektráreň v Rainieri v Oregone, USA, pozri Trojan Nuclear Power Plant
americké tréningové lietadlo, pozri T-28 Trojan
variant ľahkého lietadla Aermacchi AL-60
britský výrobca automobilov, pozri Trojan (automobil)
výrobca batérií, pozri 
heavy metalová skupina, pozri Trojan (skupina)
firma poskytujúca čistenie vody ultrafialovými lúčmi, pozri 
člen niektorého športového tímu na University of Southern California
britská hudobná nahrávacia značka pre reggae a ska, pozri Trojan Records
typ Skinheads pomenovaný podľa Trojan Records (pozri vyššie)
jedna zo 4 charakterových tried, ktoré si možno vybrať v MMORPG Conquer Online

osoba:
 Jozef Trojan, slovenský hospodársky pracovník a partizánsky organizátor (* 1906 – † 1953)
 Pavel Trojan, sovietsky dôstojník, partizánsky organizátor (* 1915 – † ?)
 Ivan Trojan, český herec, syn Ladislava Trojana
 Ladislav Trojan, český herec, otec Ivana a Ondřeja Trojana
 Ondřej Trojan, český filmový producent a režisér, syn Ladislava Trojana

Pozri aj
Trójan
trojanská keramika