joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pribiš (potok)

Pribiš je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy a má dĺžku 9,5 km. Na dolnom toku sa hlbšie zarezáva do flyšového pásma Oravskej vrchoviny a oddeľuje masív Hája na východe od masívu Turíkovho Žiaru na západe.

Prameň 
Pribiš pramení v Podtatranskej brázde, v západnom výbežku podcelku Zuberecká brázda, na severozápadnom svahu Vrchov (927,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m., v lokalite Staré lazy severne od obce Malatiná.

Smer toku 
Na hornom toku tečie severozápadným smerom, od obce Pribiš na sever, na dolnom toku po pribratí pravostranného prítoku z oblasti Humienca opäť na severozápad, pričom vytvára oblúk ohnutý na juhozápad. Tesne pred svojím ústím sa stáča a na krátkom úseku tečie na severovýchod.

Geomorfologické celky 
Podtatranská brázda, podcelok Zuberecká brázda
Oravská vrchovina

Prítoky 
pravostranné: krátky prítok z južného svahu Mladej hory (813,2 m n. m.), krátky prítok zo západného svahu Mladej hory, prítok (646,0 m n. m.) z lokality Za haťami, prítok spod Rakytinky (808 m n. m.), prítok prameniaci severne od kóty 773,7 m, prítok z oblasti Stotiny, prítok z lokality Humienec
ľavostranné: prítok prameniaci severozápadne od Malatinej, dva krátke prítoky z oblasti Vrchných lánov, prítok prameniaci severovýcodne od kóty 723,2 m, prítok z lokality Uhlisko a prítok zo severovýchodného a druhý zo severozápadného svahu  Turíkovho Žiaru (851,5 m n. m.)

Ústie 
Potok sa vlieva do Oravy pri obci Oravský Podzámok v nadmorskej výške cca 505 m n. m.

Obce 
Pribiš
Oravský Podzámok (okrajom)

Potoky na Slovensku
Povodie Oravy
Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Leštinský potok

Leštinský potok je potok na dolnej Orave, preteká územím okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Jasenovského potoka a meria 8,9 km.

Tok potoka 

Pramení na severnom okraji Chočských vrchov, v podcelku Sielnické vrchy, na severovýchodnom svahu Ostrého (1 104,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 980 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na sever, pričom vstupuje do Oravskej vrchoviny, do podcelku Podchočská brázda, sprava priberá prítok zo severného úpätia Ostrého vrchu (923,3 m n. m.) a stáča sa na západ. Zľava ďalej priberá krátky prítok z lokality Jačmeniská, preteká okrajom obce Osádka, kde najprv zľava priberá krátky prítok spod kóty 799,3 m a prítok zo západného svahu Ostrého, za obcou potom pravostranný prítok z oblasti Malých lánov a ľavostranný spod sedla Vrchvarta (820 m n. m.). Ďalej priberá dva krátke prítoky z oblasti Kňazovej sprava, krátky prítok z lokality Uhlisko zľava a západoseverozápadným smerom pokračuje cez obec Leštiny. V obci priberá ľavostranný prítok zo severného úpätia Holice (1 085,9 m n. m.), prítoky z oblasti Zákľuk a spod Ostrej skaly (813,5 m n. m.) sprava a za obcou sa stáča juhozápadným smerom. Zľava následne priberá krátky prítok z lokality Bratikovec a významný prítok zo severných svahov Veľkého Choča (1 611,0 m n. m.) a ďalej tečie opäť západným smerom. Zľava priberá krátky prítok (531,2 m n. m.) z oblasti Pod Bukovinou a preteká obcou Vyšný Kubín. Tu ešte priberá pravostranný prítok spod Tupej skaly a zľava prítok zo severného svahu Vŕšku (762,8 m n. m.), na hornom toku s vodopádom. Napokon sa stáča na severozápad a na okraji tejto obce sa v nadmorskej výške cca 508 m n. m. vlieva do Jasenovského potoka.

Potoky na Slovensku
Povodie Oravy
Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Krivský potok (prítok Oravy)

Krivský potok je potok na dolnej Orave, v severovýchodnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy a meria 8,4 km.

Prameň 
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Kopec na severovýchodnom svahu vrchu Blato (1 138,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 030 m n. m.

Opis toku 
Najprv tečie na sever, vytvára oblúk ohnutý na západ a pri horárni Blato priberá vejár krátkych prítokov, zľava zo severného svahu vrchu Blato a sprava zo západných svahov Kopca (1 251,3 m n. m.). Postupne priberá dva ľavostranné prítoky z východného, resp. severného svahu Turínka (1 003,6 m n. m.), pravostranný prítok prameniaci severozápadne od kóty 1 065,9 m a v lokalite Capierka vytvára prvú kaskádu. Následne priberá krátky pravostranný prítok (696,5 m n. m.) zo západného svahu Baní (943,4 m n. m.), stáča sa na severozápad a viacnásobne sa vlní. Ďalej vstupuje do Oravskej vrchoviny, v lokalite Blatnické vytvára druhú kaskádu a pokračuje západný smerom. Zľava priberá Smoleňovský potok (616,2 m n. m.), prítok zo severného svahu Lysca (943,6 m n. m.) a tiež prítok (577,6 m n. m.) z lokality Za lánmi. Potom preteká osadou Mlyn, kde z ľavej strany priberá prítok z východného svahu Osičín (763,1 m n. m.) a oblúkom sa postupne stáča na sever. Napokon preteká obcou Krivá, v blízkosti ktorej ústi v nadmorskej výške cca 538 m n. m. do Oravy.

Potoky na Slovensku
Povodie Oravy
Vodné toky v Skorušinských vrchoch
Vodné toky v Oravskej vrchovine
Vodné toky v okrese Dolný Kubín
Bee Gees

Skupina The Bee Gees bolo spevácke trio bratov Barryho, Robina a Maurice Gibbovcov, ktorých umelecká kariéra trvala od roku 1958 do roku 2003 (po Mauriceho smrti jeho bratia prestali vystupovať pod názvom Bee Gees). Narodili sa na ostrove Man anglickým rodičom, ktorí sa v roku 1958 presťahovali do Austrálie. Najrozšírenejšia verzia pôvodu názvu hovorí, že názov skupiny pochádza zo skratky B. G., ktorá vznikla z názvu „The Brothers Gibb“. Podľa britskej wikipédie je však za názvom fonetické znenie (v angličtine) iniciálok Barryho Gibba, ktoré boli totožné s autorom názvu skupiny Billom Goodom (umožnil im privyrábať si hudbou počas školy a predstavil ich tiež vtedajšiemu významnému DJ Rádia Brisbane Billovi Gatesovi) - prišiel s názvom BG's.  Neskôr ho len upravili na The Bee Gees.

Bratia Gibbovci sa počas svojej kariéry stali jednými z najúspešnejších hudobných umelcov všetkých čias.

Skupina dosahovala úspechy počas celej svojej štyridsaťročnej existencie. Vo svojej histórii však dosiahla dva úplné vrcholy a to koncom šesťdesiatych a začiatkom sedemdesiatych rokov ako známa soft rocková kapela. Koncom sedemdesiatych rokov bola považovaná za jeden zo symbolov disko. V roku  1978 získali cenu Grammy za hudbu k filmu Horúčka sobotňajšej noci.

Skupina

Stáli členovia 
 Barry Gibb – spev, gitara (1958 – 2012)
 Robin Gibb – spev (1958 – 1969, 1970 – 2012)
 Maurice Gibb – spev, gitara, basová gitara, klávesy (1958 – 2003)

Ostatní členovia 
 Colin Petersen – bicie (1967 – 1969)
 Vince Melouney – gitara (1967 – 1968)
 Geoff Bridgford – bicie (1969 – 1972)
 Alan Kendall – gitara (1971 – 1980, 1987 – 2001)
 Dennis Bryon – bicie (1974 – 1980)
 Blue Weaver – klávesy (1975 – 1980)

Diskografia

LP 
Štúdiové:
 The Bee Gees Sing and Play 14 Barry Gibb Songs (1965) 	
 Spicks and Specks (1966) 	
 Bee Gees' 1st (1967) 	
 Horizontal (1968) 	
 Idea (1968)	
 Odessa (1969) 	
 Cucumber Castle (1970) 	
 2 Years On (1970) 	
 Trafalgar (1971) 	
 To Whom It May Concern (1972) 	
 Life in a Tin Can (1973) 	
 Mr. Natural (1974) 	
 Main Course (1975) 	
 Children of the World (1976) 	
 Spirits Having Flown (1979) 	
 Living Eyes (1981) 	
 E.S.P. (1987) 	
 One (1989) 	
 High Civilization (1991) 	
 Size Isn't Everything (1993) 	
 Still Waters (1997) 	
 This Is Where I Came In (2001) 	

Koncertné:
 Here at Last... Bee Gees... Live (1977) 	
 One Night Only (1998) 	

Výberové:
 Best of Bee Gees (1969) 	
 Best of Bee Gees: Volume 2 (1973) 	
 Gold (1976) 	
 Greatest (1979) 	
 The Very Best of the Bee Gees (1990) 	
 Tales from the Brothers Gibb: A History in Song: 1967 – 1990 (1990)	
 Their Greatest Hits: The Record (2001) 	
 Number Ones (2004) 	
 Love Songs (2005) 	
 The Studio Albums: 1967 – 1968 (2006)	
 The Ultimate Bee Gees (2009) 	
 Mythology: The 50th Anniversary Collection (2010)	

Soundtracky:
 Melody (1971) 	
 Saturday Night Fever (1977) 	
 Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (1978) 	
 Staying Alive (1983)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

 
Britské hudobné skupiny

Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia ceny Brit Award
Interpreti Mercury Records 
Hudobné skupiny ukončené v roku 2012
Interpreti Warner Bros. Records
Klára z Assisi

Klára z Assisi, pôvodným menom Chiara Offreduccio (* 16. júl 1194, Assisi, Taliansko – † 11. august 1253, Assisi) bola zakladateľka františkánskej ženskej rehole klarisiek a svätica.

V roku 1210 sa stretla so sv. Františkom z Assisi a pod jeho vplyvom opustila na Kvetnú nedeľu 20. marca 1212 svoju šľachtickú rodinu, ostrihala si vlasy a zasvätila svoj život nasledovaniu Krista v radikálnej chudobe. Najprv sa uchýlila do neďalekého benediktínskeho kláštora. Neskôr spolu so sv. Františkom a svojou sestrou založila v assiských bránach ženské spoločenstvo San Damiano. V roku 1216 sa stala jeho opátkou. Až do svojej smrti zotrvávala na tomto mieste v prísnej klauzúre a žila podľa regule, ktorú sama sformulovala. 

V roku 1255 ju pápež Alexander IV. vyhlásil za svätú. V roku 1958 ju pápež Pius XII. vyhlásil za patrónku televízie.

Literatúra 
 BARTOLI, Marco. Svatá Klára. Praha : Vyšehrad, 2004. 172 s. ISBN 80-7021-694-8. 
 SCHAUBER, Vera; SCHINDLER, Hanns Michael. Rok se svatými. 2. vyd. Kostelní Vydří : Karmelitánské nakladatelství, 1997. 702 s. ISBN 80-7192-304-4.

Externé odkazy 
 Životopis a korešpondencia

Talianski katolícki svätci
Talianski protestantskí svätci
Mníšky
Zakladatelia rádov
Kanonizovaní Alexandrom IV.
Osobnosti na brazílskych poštových známkach
Micva

Micva (hebr. מצווה, plurál – מצוות micvot) je v judaizme označenie pre:
jedno zo 613 prikázaní, ktoré sa nachádzajú v Tóre a boli prijaté od Hospodina – v rabínskej literatúre boli tieto príkazy nazývané micvot de-orajta (aram. מצוות דאורייתא), prikázania z Písma. Niekedy sa im hovorí aj Tarjag micvot (hebr. תרי"ג מצוות) podľa hebrejského akronymu, ktorý označuje číselnú hodnotu 613. 
jedno z prikázaní židovského náboženského práva stanovených rabínmi a nazývaných micvot de-rabanan (aram. מצוות דרבנן)
niekedy sa ako micva označuje aj akt ľudskosti, ako napríklad pochovanie tela neznámeho človeka

Počet 613 micvot bol stanovený rabínmi. Delia sa na 248 pozitívnych prikázaní a 365 zákazov. Podľa Talmudu (Makot 23b) je počet zákazov odvodený od počtu dní solárneho roku a počet pozitívnych príkazov zase od počtu kostí v ľudskom tele. Podľa iného vysvetlenia 611 prikázaní sprostredkoval Židom Mojžiš (611 je číselná hodnota hebrejského slova Tóra) a chýbajúce prikázania sú prvé dve prikázania Desatora, ktoré boli zvestované priamo z Božích úst.

Najznámejší výpočet týchto 613 prikázaní vypracoval Maimonides (Sefer ha-micvot).

Externé odkazy
 Zoznam 613 micvot (angl.)

Judaizmus
Lipiansky potok

Lipiansky potok je potok v dolnom Šariši, v severozápadnej časti okresu Sabinov, pramenná oblasť leží na území okresu Stará Ľubovňa, horný tok je následne až k obci Kyjov hranicou medzi oboma okresmi. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 11,6 km a je tokom VI. rádu. Na hornom toku tečie Sokoľou dolinou, nad obcou Kamenica preteká cez bradlové pásmo s osamelými bradlovými tvrdošmi. Medzi Kamenicou a Lipanmi sa prerezáva masívom Hromovca. Na hornom toku sa niekedy označuje ako Sokolí potok.

Prameň 
Pramení v pohorí Čergov na južnom svahu vrchu Minčol (1 157,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 050 m n. m.

Smer toku 
Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, v blízkosti obce Kyjov sa oblúkom stáča na juhovýchod, následne oblúkom vypnutým k východu preteká obcou Kamenica. Po pribratí Beskydského potoka pokračuje juhojuhovýchodným smerom.

Geomorfologické celky  
Čergov
Spišsko-šarišské medzihorie, geomorfologické podcelky Ľubotínska pahorkatina, Hromovec a Šarišské podolie

Prítoky  
pravostranné: krátky prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 1 045,8 m, Beskydský potok
ľavostranné: prítok z južného svahu Minčola, krátky prítok zo severozápadného úpätia vrchu Liberbarek (958 m n. m.), prítok z juhozápadného svahu Zubanca (903,2 m n. m.), prítok prameniaci východne od kóty 570,6 m, prítok zo západného svahu Čelísk (656,4 m n. m.)

Ústie  
Potok sa vlieva do Torysy na území mesta Lipany v nadmorskej výške približne 375,5 m n. m.

Obce 
Potok preteká katastrálnym územím dvoch obcí a jedného mesta:
Kyjov
Kamenica (aj intravilánom)
Lipany (aj intravilánom)

Potoky na Slovensku
Povodie Torysy
Vodné toky v Čergove
Vodné toky v Spišsko-šarišskom medzihorí
Vodné toky v okrese Sabinov
Malachovský potok

Malachovský potok je potok na hornom Pohroní, v západnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a má dĺžku 10,8 km. Na hornom toku preteká dolinou Ortúty a obcou Malachov.

Prameň: v Kremnických vrchoch na východnom svahu Velestúra () v nadmorskej výške okolo 

Smer toku: od prameňa najprv na východoseverovýchod, potom sa stáča na juhovýchod, následne tečie na východ a napokon k ústiu na severovýchod

Výdatnosť: nad Malachovom na meracom prahu štandardne 1215 l/s. V Malachove v vplyvom početných prameňov aj dvojnásobok.

Geomorfologické celky: 1. Kremnické vrchy, podcelok Flochovský chrbát, časť Malachovské predhorie, 2. Zvolenská kotlina

Prítoky: sprava dva prítoky zo severných svahov Košiarov (), zľava prítok „Uhlištia“ z južného úpätia Suchého vrchu ()

Ústie: do Hrona na území mesta Banská Bystrica v nadmorskej výške okolo 

Obce: osada Ortúty, Malachov a mesto Banská Bystrica.

Zaujímavé vodné stavby
V areáli bývalých Rudných Baní vedie potok tunelom.

V lokalite Ortúty, pri horárni sa nachádza pozostatok malej vodnej elektrárne, ktorá slúžila na osvetlenie horárne pred elektrifikáciou. Je viditeľná hať, oceľový tlakový privádzač na pravom brehu a nosná konštrukcia stroja. V roku 2000 boli ešte viditeľné pozostatky malého domčeka strojovne a privádzačom tieklo malé množstvo vody.

Medzi lokalitami „Pod Krížom“ a „Pod Skalkou“ je murovaná protipovodňová prehrádzka.

V lokalite „Pod Skalkou“ je merací betónový prah, používaný zhruba do 90tych rokov. Vodoznak a záznamové zariadenie sa nezachovali.

Niekoľko metrov nad bývalým JRD je vybudovaná odberná stanica vody pre zavlažovanie lyžiarskeho strediska, s lávkou pre vydry. V súčasnosti sa nevyužíva.

Pod obcou Malachov, blízko záhradkárskej osady, sú viditeľné pozostatky „Teremovho mlyna“. Viditeľný je náhon a časť odpadového kanála v súkromnej záhrade.

Referencie 

Potoky na Slovensku
Povodie Hrona
Vodné toky v okrese Banská Bystrica
Dukana (sopka)

Dukana alebo Bulal je vulkanické pole, nachádzajúce sa na hraniciach Kene a Etiópie. Je tvorené vyše päťdesiatimi troskovými kužeľmi, s nimi asociovanými lávovými prúdmi a niekoľkými maarmi. Etiópska časť poľa je mladšia (holocén) ako kenská (pleistocén). Najväčší maar Gof Dukana má priemer 1,8 km a jeho vyvrženiny obsahujú horniny starších vyvrenín a metamorfitov.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanické pole Dukana na Global Volcanism Program 

Sopky Kene
Sopky Etiópie
Troskové kužele
Jazdectvo (šport)

Jazdectvo je športové a športovo rekreačné odvetvie pri ktorej sa jazdí na koni alebo na nejakom zariadení za koňom.
Jazdectvo sa člení na niekoľko samostatných jazdeckých pododvetví:
parkúrové jazdectvo
dostihy
klusácke dostihy
drezúra
súťaž všestrannej spôsobilosti
westernové jazdectvo
rodeo
záprahy
vytrvalostné jazdectvo

a diciplíny ktoré sú kombináciou jazdectva s inými druhmi športu
voltíž
skijöring
moderný päťboj
pólo

Športovú disciplínu jazdectvo na Slovensku vo väčšine disciplín zastrešuje Slovenská jazdecká federácia.

Externé odkazy
Slovenská jazdecká federácia
Slovenská Asociácia Western Ridingu a Rodea
Oficiálna stránka ARŠ
Česká stránka a koňoch a jazdeckom športe

 Jazdectvo
Olympijské športy
Robin Gibb

Robin Hugh Gibb, CBE (* 22. december 1949, Douglas, Spojené kráľovstvo – † 20. máj 2012, Londýn) bol britský spevák, hudobný skladateľ a producent, člen poprockovej skupiny Bee Gees.

Vo februári 2012 oznámil, že mu bol odstránený nádor hrubého čreva, následne v marci absolvoval ďalšiu operáciu. Začiatkom apríla bola premiéra jeho diela Titanic Requiem, ktorej sa nemohol zo zdravotných dôvodov zúčastniť. V polovici apríla upadol do kómy, z ktorej sa prebral po niekoľkých dňoch v prítomnosti rodiny. Zomrel 20. mája 2012 vo veku 62 rokov.

Diskografia

Albumy 
 Robin’s Reign, 1970 (D #19)
 Sing Slowly Sisters, 1970 
 Salvato Dal Campanello, 1970
 Sesame Street Fever, 1978 (Soundtrack)
 Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band, 1978 (Soundtrack)
 Times Square, 1980 (Soundtrack)
 How Old Are You?, 1983 (D #6, CH #26)
 How Old Are You Demos, 1983 
 Secret Agent, 1984 (D #31, CH #20)
 Walls Have Eyes, 1985
 Magnet, 2003 (D #10, CH #84, GB #43, NL #72)
 Wish You Were Here, 2003
 Live – Robin Gibb with the Neue Philharmonie Frankfurt Orchestra, 2005
 My Favourite Christmas Carols, 2006
 Unique Live 2005–2006, 2006
 50 St. Catherine’s Drive, 2010

Single 
 Saved by the Bell, 1969 (D #3, GB #2, A #3, CH #3, NL #1, N #4)
 One Million Years, 1969 (D #14, A #19, CH #5, NL #6)
 August, October, 1970 (D #12, A #10, CH #10, GB #45)
 Trash, 1978
 Oh Darling 1978 (US #15)
 Help Me! (duet s Marcy Levy), 1980 (US #50)
 Juliet, 1983 (D #1, A #2, CH #1, GB #94, NL #11)
 Another Lonely Night in New York, 1983 (D #16, CH #19, GB #71)
 How Old Are You, 1983 (D #37, UK #93)
 Boys Do Fall in Love, 1984 (D #21, GB #71, US #37)
 Secret Agent, 1984
 In Your Diary, 1984
 Like a Fool, 1985
 Toys, 1986
 Please, 2002 (D #51, CH #96, GB #23, NL #70)
 Wait Forever, 2003
 My Lover’s Prayer (duet s Alistair Griffin), 2004 (GB #5)
 First of May (with G4), 2005
 Mother of Love, 2006
 In Control#Too Much Heaven (US5 & Robin Gibb), 2007 (D #7, A #26)
 Alan Freeman Days, 2008
 Wing and a Prayer, 2008
 Islands in the Stream (+ Vanessa Jenkins, Bryn West a Tom Jones), 2009 (UK #1, benefičný singel pre Comic Relief)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ofciálna stránka
 „Bee Gees“
 
 Interview

Anglickí rockoví speváci
Bee Gees
Držitelia ceny Grammy
Držitelia Radu britského impéria
Súrodenci v hudbe
North Island (Keňa)

North Island je názov vulkanického,  širokého ostrova, nachádzajúceho sa v jazere Turkana v Keni. Je to najsevernejší a najmenší ostrov v jazere. Tvorený je prekrývajúcimi sa tufovými troskovými kužeľmi trachy-andezitového až trachytového zloženia, vytvorenými freatomagmatickými erupciami. Najmladšie lávové prúdy sa nachádzajú v strede ostrova smerom k severnému a východnému okraju.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu – ostrov North Island na Global Volcanism Program 

Ostrovy Kene
Sopky Kene
Troskové kužele
Bar micva

Bar micva (aram. בר מצוה – syn prikázania) je v judaizme označenie pre nábožensky dospelého chlapca aj pre prechodový rituál, ktorý sprevádza dosiahnutie náboženskej dospelosti, a pri ktorom je chlapec prijatý za plnoprávneho člena náboženskej obce. 

Židovský chlapec sa automaticky stáva „bar micva“ po dovŕšení 13. roku veku. Od tejto chvíle je povinný dodržiavať všetky náboženské prikázania – micvot, ako napr. nasadzovať si tfilin. Rituál bar micva sa spravidla koná na nasledujúci šabat v synagóge. Najdôležitejším bodom rituálu je prvé vyvolanie nábožensky už spôsobilého chlapca k čítaniu z Tóry.

Pozri aj 
 bat micva

Judaizmus
Prechodové rituály
Epidendrosaurus

Epidendrosaurus bol malý vtákovitý dinosaurus. Známy je z pozostatkov veľmi mladých jedincov, ktoré zahrňujú aj odtlačky peria. Žil pred 127 až 120 miliónmi rokov na území dnešnej Číny.

Opis 
Epidendrosaurus predstavoval vyspelého opereného teropoda prispôsobeného na život v korunách stromov. Svedčia o tom predĺžené prsty predných končatín s extrémne predĺženým tretím prstom a modifikácie chodidla. Predné končatiny predstavovali primitívnu formu krídel. S dlhými prstami sa totiž hodili oveľa viac na lezenie než na lietanie. Chodilo svojou stavbou pripomínalo chodidlá prvotných vtákov ako napr. rodu Longipteryx, nedisponovalo však protistojným palcom. Zahnuté pazúry zrejme tiež predstavovali adaptáciu na pohyb po vetvách stromov.

Systematika 
Epidendrosaurus patril do skupiny vyspelých vtákovitých dinosaurov zvanej Maniraptora. Určiť presné vývojové príbuzenstvo epidendrosaura je obťažné, keďže je známy len z pozostatkov mláďat. Pravdepodobne však mal vývojovo veľmi blízko ku prvým vtákom.

Epidendrosaurus verzus Scansoriopteryx 
V roku 2002 boli v Číne opísane dva dovtedy neznáme vtáčie dinosaury – Epidendrosaurus a Scansoriopteryx. Oba boli opísané na základe pozostatkov dvoch mladých jedincov so zachovalým skameneným operením. Vzájomná podobnosť je u oboch jedincov taká veľká, že sú často považované nielen za jeden rod, ale dokonca za jeden druh. Pôvodné problémy s datovaním Epidendrosaura vrhli tieň pochybností na možnosť totožnosti oboch rodov. Posledné štúdie však ukazujú, že Epidendrosaurus sa vyskytoval len o málo skôr než Scansoriopteryx a je tak veľmi pravdepodobné, že reprezentujú minimálne jeden rod, ak nie jeden druh.

Nastal však problém, ktoré rodové meno dostane prioritu, keďže opisy oboch boli prvýkrát publikované s malým časovým rozdielom. V prípade totožnosti dvoch rodov získava prioritu rodové meno publikované ako prvé. Epidendrosaurus bol publikovaný ako prvý, no len na webe. Tlačenou formou bol ako prvý publikovaný Scansoriopteryx. Podľa pravidiel ICZN (Medzinárodného kódu zoologického názvoslovia) má prednosť rodové meno Epidendrosaurus.

Pozri aj 
 Archaeopteryx
 Microraptor

Použitá literatúra 
 Zhang, F., Zhou, Z., Xu, X. & Wang, X. (2002). „A juvenile coelurosaurian theropod from China indicates arboreal habits.“ Naturwissenschaften, 89: 394-398. doi:10.1007 /s00114-002-0353-8.

Theropoda
Trpasličia planéta

Trpasličia planéta je vesmírne teleso, ktoré obieha okolo Slnka, má dostatočnú hmotnosť na to, aby jeho gravitácia ustálila tvar zodpovedajúci hydrostatickej rovnováhe (približne guľového tvaru), ale nie dostatočnú na to, aby vyčistilo okolie svojej dráhy. Nesmie byť ani satelitom planéty. 

Túto definíciu trpasličej planéty schválila Medzinárodná astronomická únia (IAU) 24. augusta 2006 na zasadnutí v Prahe.

Predbežne do tejto kategórie patria nasledovné objekty:
 Ceres
 Pluto
 Eris (2003 UB313)
 Makemake
 Haumea

Prvá z nich obieha Slnko v hlavnom pásme planétok. Bola zároveň prvým objaveným objektom tohto pásma. Ostatné štyri trpasličie planéty majú obežné dráhy oveľa ďalej od Slnka a sú členmi Kuiperovho pásu. Najväčšia známa trpasličia planéta je Eris.

Minimálne niektoré trpasličie planétky sprevádzajú mesiace. U Eris bol dokázaný jeden mesiac (Dysomnia), u Haumey dva. U Pluta bol dlho známy len jediný mesiac, masívny Cháron, ale v roku 2005 boli objavené ďalšie dva oveľa menšie mesiace: Nix a Hydra.

IAU vypracuje postup, ktorým bude určená hranica medzi trpaslíčimi planétami a ďalšími kategóriami.

Pozri aj 

 Planéta
 Planétka
 Pluto

Planéty
Šabat

Šabat (, výslovnosť v jidiš šabes) alebo sabat  je v judaizme siedmy, sviatočný deň v týždni, sobota. Je dňom odpočinku a modlitby. Začína sa v piatok tesne pred západom slnka a končí v sobotu po západe slnka.

Poznámky 

Judaizmus
Xgl

Xgl je architektúra X servra navrhnutá na využitie moderných grafických kariet cez ich OpenGL ovládače postavená nad OpenGL prostredníctvom rozhrania glitz. Podporuje hardvérovú akceleráciu všetkých X, OpenGL a XVideo aplikácií a grafických efektov cez zložený window manager, napríklad Compiz. Projekt založil David Reveman a prvé vydanie bolo uvedené 2. januára 2006.

Iné projekty

Externé odkazy
 Architektúra - Xgl
 openSUSE wikipedie o Xgl

X Window System
SMART-1

SMART-1 je prvou európskou kozmickou sondou organizácie ESA určenou na prieskum Mesiaca a rovnako prvou európskou sondou, ktorá na svoj pohon využíva Iónový motor. Jej názov je skratkou „Small Missions for Advanced Research in Technology - 1“. Je prvým zástupcom radu tzv. „flexi missions“, teda malých a lacných automatov overujúcich nové technológie. Preto aj jej výrobná cena 110 mil. eur je pomerne nízka.

Ciele misie 

 technologické ciele – overenie nového iónového motoru a testovanie nových miniaturizovaných prístrojov pre zber dát.
 vedecké ciele – získanie nových poznatkov o mesačnej geológii, morfológii, topografii, mineralógii, štúdium tektonickej aktivity a štúdium procesov, ktoré formovali Mesiac pri jeho vývoji.

Opis sondy 
SMART-1 má tvar kocky s dĺžkou hrany , ktorá je vybavená párom solárnych článkov. Hmotnosť pri štarte bola  z čoho takmer  bolo tvorené pohonnou látkou, xenónom, iónového motoru sondy. Iónový motor PPS1350, vyrobený francúzskou firmou SNECMA, využíva elektrostatické pole na ionizáciu xenónu a jeho urýchlenie z trysky motoru. Výstupná rýchlosť ionizovaného plynu je pomerne vysoká, pri motore SMART-1 dosahuje /s, a preto aj výsledný špecifický impulz motora je vysoký. Jeho hodnota je 16,4 kN·s/kg čo je približne päťnásobok hodnoty dosahovanej pri klasických raketových motoroch spaľujúcich chemické pohonné hmoty. Výsledný ťah motora je však malý a dosahuje až 70 mN pri príkone 1 350 W elektrickej energie dodávanej z páru slnečných článkov.

Vedecká výbava sondy, na ktorú pripadá , obsahuje 8 prístrojov medzi ktorými je AMIE (Asteroid – Moon Micro Imager Experiment) – hlavné zobrazovacie zariadenie s rozlíšením 1024x1024 pixelov, ďalej EPDP čo je diagnostický modul iónového motora, KaTE (Ka-band Telemetry and Telecommand Experiment) – komunikačný modul overujúci využiteľnosť komunikácie v pásmach X (8 GHz) a Ka (32/34 GHz).

Priebeh letu 

Sonda bola vypustená 27. septembra 2003 nosnou raketou Ariane 5 z kozmodrómu Kourou. Po 42 minútach dosiahla prechodovú dráhu s výškou 7 035 × . Od tejto chvíle začala iónovým motorom zvyšovať svoju rýchlosť a tým sa po špirálovitej dráhe vzďaľovať od Zeme. Dňa 11. novembra 2004 prešla Lagrangeovým bodom L1 sústavy Zem-Mesiac a dostala sa do sféry gravitačného vplyvu Mesiaca. Dňa 15. novembra o 17:46 UTC sa sonda po prvýkrát dostala do Periselénia polárnej obežnej dráhy okolo Mesiaca s parametrami 6 704 ×  a obežnou dobou 129 h. Ďalšou činnosťou motora bola dráha znížená na 300 –  a začal podrobný vedecký prieskum v oblasti Mesiaca.

Ukončenie misie 

Po vyčerpaní paliva iónového motoru dochádzalo k ďalšiemu prirodzenému znižovaniu obežnej dráhy sondy. 3. septembra 2006 o 05:42:22 UTC sonda zanikla po kontrolovanom dopade na privrátenú stranu Mesiaca rýchlosťou približne /s.

Externé odkazy 
 Smart-1 v Encyklopédii SPACE-40 (po česky)
 Domovská stránka sondy v ESA (po anglicky)

Mesačné sondy
Prieskum Mesiaca
Sondy ESA
Kozmonautika v 2003
Slovenské rudohorie

Slovenské rudohorie (zastarano Slovenské Krušnohorie) je plochou najväčšie pohorie Slovenska, krajinná oblasť suprovincie Vnútorné Západné Karpaty. Stredná časť Slovenského rudohoria - územie (najmä) Volovských vrchov a Stolických vrchov a Revúckej vrchoviny - sa medzi geológmi označuje aj ako Spišsko-gemerské rudohorie. 

Pohorie bolo pomenované podľa bohatých zásob nerastných surovín.

Základné údaje 
 Najvyšší vrch: Stolica ()
 dĺžka: cca 
 šírka: cca 
 rozloha: cca 

Má masívny, často plošinový reliéf. Na rozdiel od iných pohorí na Slovensku má len jednu (aj to malú) kotlinu a hornatý charakter len na juhu.

Vďaka svojej pestrej geologickej stavbe bolo Slovenské rudohorie v minulosti miestom ťažby rôznych rúd, ktorá dosiahla rozmach v 14. až 19. storočí. Ťažba sideritu v Nižnej Slanej sa v súčasnosti skončila. Pokračuje však ťažba nerudných surovín, ako sú magnezit a mastenec.

Všetky, okrem krasových oblastí, sú husto zalesnené.

Polohopis 
Hierarchia
Alpsko-himalájska sústava → Karpaty → Západné Karpaty → Vnútorné Západné Karpaty → Slovenské rudohorie
***

Delenie 
Podľa aktuálneho geomorfologického členenia sa Slovenské rudohorie delí na tieto podcelky:
 Veporské vrchy
 Spišsko-gemerský kras
 Stolické vrchy
 Revúcka vrchovina
 Rožňavská kotlina
 Slovenský kras
 Volovské vrchy
 Čierna hora

Podľa staršieho orografického členenia Slovenska  sa položka "Podsústava Slovenského rudohoria" resp. "Slovenské rudohorie (podsústava)" delí nasledovne:
Slovenské rudohorie [t. j. v užšom zmysle]
Slovenský kras
Rožňavská kotlina

Podľa iného staršieho orografického členenia  sa Slovenské rudohorie člení nie ako dnes horizontálne, ale vertikálne na:
Veporské rudohorie
Gemerské rudohorie
Spišské rudohorie
Juhoslovenský kras 

Podobne v delení Karpát podľa J. Kondraciego (ktoré samostatnú položku nazvanú „Slovenské rudohorie“ neobsahuje) sú jednotlivé položky spolu zodpovedajúce Slovenskému rudohoriu tak, ako je vymedzené v aktuálnom geomorfologickom členení Slovenska, územne vymedzené nasledovne :
Veporské rudohorie: Balocké vrchy a Sihlianska planina [to sú časti Veporských vrchov]+ západná časť Revúckej vrchoviny + západná časť Stolických vrchov + (?) najzápadnejšia časti Muránskej planiny [to je časť Spišsko-gemerského krasu])
Gemerské rudohorie: východná časť Revúckej vrchoviny + východná časť Stolických vrchov + celá [(?) skoro celá] Muránska planina [to je časť Spišsko-gemerského krasu] + Fabova hoľa [to je časť Veporských vrchov] + (?) západná časť Havraních vrchov [to je časť Volovských vrchov])
Spišské rudohorie: Volovské vrchy [(?) bez západnej časti Havraních vrchov] + Čierna hora (pohorie na Slovensku) + Rožňavská kotlina + Medzevská pahorkatina [to je časť Košickej kotliny])
Slovenský raj: štandardné vymedzenie
"Kras Słowacko-Węgierski": Slovenský kras (v štandardnom vymedzení) + pokračovanie Slovenského krasu v Maďarsku

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
Národný park Slovenský raj

 
Vnútorné Západné Karpaty
Geomorfologické oblasti na Slovensku
Opátstvo svätého Hyppolita na Zobore

Opátstvo svätého Hyppolita na Zobore je zaniknutý benediktínsky kláštor na západnom svahu vrchu Zobor nad mestom Nitra. Založený bol pravdepodobne v roku 880, keď vzniklo Nitrianske biskupstvo, ktorého prvým biskupom bol pôvodne benediktínsky mních Viching.

Legenda spomína prvého známeho zoborského opáta po veľkomoravskom a preduhorskom období. Z Poľska mal prísť muž menom Svorad, ktorý dostal mníšsky odev od opáta Filipa, ktorého kláštor, nazývaný sobor (monasterium, zobor nominatum), bol vybudovaný v nitrianskom chotári k úcte sv. Hippolyta.

Kláštor sa spomína v legende o sv. Svoradovi a Beňadikovi, ktorú napísal päťkostolský biskup Maurus z druhej polovice 11. storočia. 

V kláštore sa vychovávali kňazi nielen pre nitrianske biskupstvo, ale aj pre vnútromisijnú činnosť. Kláštor bol spätý svojím patrocíniom s kláštorom benediktínov v St. Pöltene v dnešnom Rakúsku. 

Okrem duchovného poslania bola pre benediktínov dôležitá aj poľnohospodárska činnosť. Pričinili sa o zakladanie prvých vinohradov na Zobore, podporovali obrábanie polí, pestovanie ovocie a starostlivosť o včely. Dlhodobú prosperitu kláštora zabezpečovali rozsiahle majetky, čoho dôkazom sú Zoborské listiny – najstaršie dochované písomné pamiatky na Slovensku. Vznikli z poverenia uhorského kráľa Kolomana v rokoch 1111 a 1113, prvá potvrdzuje právo opátstva na majetky na západnom a strednom Slovensku a druhá je súpisom majetku opátstva.

Zoborský kláštor sa stal hodnoverným miestom, kde sa uchovávali, spisovali a vydávali rôzne dôležité listiny.

Po vzniku rozporu medzi ostrihomským arcibiskupom a uhorským kráľom Matejom Korvínom nastal nečakaný koniec opátstva, keďže sa mnísi postavili na stranu arcibiskupa a Matej Korvín sa im odplatil tým, že opátstvo v  roku 1468 zrušil. Kláštor bol vyplienený a úplne zničený poľským vojskom vojvodu Kazimíra v roku 1471. Rozsiahle majetky pripadli nitrianskemu biskupstvu.

Koncom 17. storočia zriadil na tomto mieste nitriansky biskup Blažej Jaklin nový kláštor pre kamaldulský rád. 

Ruiny kláštora sa v súčasnosti nachádzajú v areáli Špecializovanej nemocnice sv. Svorada Zobor, sú predmetom arecheologického výskumu a aktivít Zoborského skrášľovacieho spolku, ktorý má za cieľ ruiny staticky zabezpečiť, zreštaurovať, zakonzervovať a sprístupniť verejnosti.

Referencie

Pozri aj 
 Kláštor a kostol kamaldulov na Zobore

Externé odkazy 
 História kláštora na Zobore – Farnosť sv. Urbana
 Zoborský kláštor – Via Benedictina
 Zoborský skrášľovací spolok

Benediktínske kláštory na Slovensku
Ruiny na Slovensku
Tribeč
Stavby v Nitre
Alternátor

Alternátor znamená aj náhradník.

Alternátor je generátor, ktorý vyrába elektrický prúd. Podobne ako dynamo, aj alternátor patrí do skupiny elektrodynamických zdrojov. Jeho základnou funkciou je premena kinetickej energie na elektrickú energiu. Zariadenie umožnil skonštruovať Faradayov objav elektromagnetickej indukcie a umožňuje získavať elektrickú energiu na energetické účely.

Použitie a stavba alternátora

Energetika 
V energetike sa používa na výrobu elektrickej energie trojfázový alternátor. Trojfázové alternátory nachádzame vo väčšine elektrární. V elektrárňach bývajú alternátory zväčša spojené s hriadeľom hnacej turbíny a celý agregát sa nazýva turboalternátor. Podľa druhu hnacej turbíny môžu byť turboalternátory vodorovné (v tepelných turbínach) alebo zvislé (väčšinou vo vodných turbínach). V atómových elektrárňach para, ktorá je zohriata teplom reaktora, putuje ku lopatkám turboalternátora a roztáča ho. Rovnaký princíp využíva generátor aj v tepelných elektrárňach. Pri výrobe elektrickej energie sa využíva vnútorná energia pary.

Vo vodných elektrárňach roztáča voda lopatky hydrogenerátora, ktorý poháňa alternátor. Pretože nemožno zaručiť, že sa alternátor bude točiť rovnomerne, bol skonštruovaný asynchrónny alternátor. Pretože frekvencia otáčania alternátora by mohla klesnúť pod 50 Hz (čo by zapríčinilo veľké straty na sieti), pri točení mu pomáha mechanický prevod alebo elektromotor, ktorý vykrýva odchýlky spôsobené nestálou rýchlosťou vody dopadajúcej na lopatky hydrogenerátora. Vo veterných elektrárňach sa alternátor nachádza vo veži veternej turbíny, ktorá je poháňaná energiou vetra.Trojfázový alternátor má dve hlavné časti. Stator je zložený z od seba navzájom izolovaných plechov, ktoré sú upevnené v kotve a majú tvar dutého valca; v drážkach sú uložené cievky pospájané tak, aby vzniklo trojfázové vinutie. Cievky sú vyrábané z medeného vodiča vysokej čistoty. Pri diagnostike sa kontroluje prúdová charakteristika, čiže prúd vo funkcii otáčok.

Doprava 

V automobiloch, kde je akumulátorová batéria používaná len na štart motora a zásobovanie elektrickou energiou počas jazdy sa používa takisto alternátor. Elektrická inštalácia v automobile je obvykle jednosmerná, ale kvôli svojim prednostiam sa na zásobovanie elektrickou energiou využíva alternátor so zaradeným usmerňovačom. Trojfázový alternátor v spojení s Graetzovým mostíkom vytvorí 12 V pulzný zdroj jednosmerného prúdu, ktorý sa využíva ako na dobíjanie akumulátora, tak na pokrytie spotreby zapaľovania, svetiel a ostatných spotrebičov. Alternátor v automobile je obvykle poháňaný klinovým remeňom z kľukového hriadeľa automobilu. Vzhľadom na široké spektrum pracovných otáčok motora automobilu a závislosť výstupného napätia alternátora od otáčok rotora je nutné alternátor doplniť o regulačný člen, ktorý tieto rozdiely vyrovnáva.

Elektrické generátory
Príslušenstvo piestových spaľovacích motorov
Benelux

Benelux (akronym z názvov účastníckych štátov) je integračné zoskupenie, dnes hospodárska únia, štátov Belgicko, Holandsko a Luxembursko. 

Založené bolo v roku 1947, kedy vstúpila do platnosti Beneluxská colná únia. Táto únia bola v roku 1960 nahradená hospodárskou úniou (vypršala v roku 2010). Beneluxský parlament vznikol v roku 1955 (po 21 poslancov z parlamentu Holandska a Belgicka, 7 poslancov z parlamentu Luxemburska).

Externé odkazy 
 Benelux Economic Union 
 Benelux Parliament
 Benelux Court of Justice
 Benelux Trademarks Office
 Benelux Designs Office

Medzinárodné organizácie
Bat micva

Bat micva (aram. בת מצוה - dcéra prikázania) je v judaizme označenie pre nábožensky dospelé dievča aj pre prechodový rituál, ktorý môže dosiahnutie náboženskej dospelosti u dievčat eventuálne sprevádzať. Po  manželstve je to druhý najdôležitejší prechodový rituál židovských žien.

Židovské dievča sa stáva „bat micva“ automaticky po dosiahnutí 12. roku veku a od tej chvíle je povinné zachovávať všetky náboženské zákazy judaizmu (tzv. negatívne prikázania - pozri Micva). Nie je však povinné dodržiavať väčšinu pozitívnych prikázaní (pravidelná modlitba, nasadzovanie talitu a tfilin atď.)

Dosiahnutie náboženskej dospelosti u dievčat nebolo až do modernej doby sprevádzané žiadnym výnimočným rituálom. Výnimku tvorili židovské komunity v Taliansku). Ich rituálom sa inšpiroval zakladateľ rekonštruktivistického smeru v judaizme Mordechaj Kaplan, ktorý zorganizoval prvú oslavu bat micva pre svoju dcéru Judith. Uskutočnila sa 18. marca 1922. Dnes väčšina neortodoxných smerov judaizmu slávi bat micva rovnakým spôsobom, ako bar micva u chlapcov: všetky reformné a rekonštruktivistické synagógy a väčšina konzervatívnych synagóg sú egalitárske – ženy môžu predčítať z Tóry a viesť bohoslužby. 

Oslava bat micva získala obľubu aj v kruhoch modernej ortodoxie a chasidizmu. Rituál bat micva má však odlišnú podobu ako bar micva. V ortodoxnom judaizme ženy nesmú predčítať z Tóry ani viesť bohoslužby. Namiesto toho dievčatá recitujú text z Biblie či z Talmudu, tradičnú židovskú modlitbu alebo v krátkosti prednášajú na náboženskú tému.

Pozri aj
 bar micva

Prechodové rituály
Judaizmus
Möbiov list

Möbiov list (tiež Möbiov pás(ik), Möbiova páska alebo v staršej literatúre Simonyho prstenec) je plocha, ktorá má len jednu stranu a jednu hranu. Roku 1858 ju nezávisle od seba objavili matematici August Ferdinand Möbius a Johann Benedikt Listing.

Vlastnosti Möbiovho listu 
Möbiov list nie je zložitý útvar, napriek tomu veľmi názorne demonštruje javy, ktoré spôsobujú deformácie dvojrozmerného priestoru do tretieho rozmeru. 

V euklidovskom priestore jestvujú v skutočnosti dva druhy Möbiovho listu v závislosti od smeru pootočenia konca pri jej realizácii – v smere hodinových ručičiek a v ich protismere. Preto je Möbiov list chirálny (analogicky k pravej a ľavej ruke).

Na vytvorenie Möbiovho listu je potrebný len dlhší úzky pruh papiera, pričom jeden koniec sa priečne pootočí o 180° a spojí sa s druhým koncom. Nevznikne tak bežný prstenec s dvomi stranami, ale objekt, ktorý hoci je trojrozmerný, má len jednu stranu (rubová a lícová strana na seba plynule nadväzujú, jedna strana prechádza do druhej).

Geometria a topológia 

Jednou z možností, ako matematicky opísať Möbiov list ako podmnožinu  je použitie parametrizácie:

kde  a . Tento predpis vytvorí pásku šírky 1, ktorej centrálna kružnica má polomer 1 ležiaci v rovine – so stredom v bode (0,0,0).

Vo valcovej sústave súradníc je Möbiov list reprezentovaný nasledujúcim predpisom:

Ďalšie efekty 
Ak je Möbiov list v strede rozstrihnutý, potom vznikne jeden dlhý, niekoľkokrát pretočený pruh. 

Ak nie je prestrihnutá v strede, ale na okraji, vzniknú tak dva do seba vpletené pruhy, jeden dvakrát dlhší než pôvodný Möbiov list a bez jej vlastností, druhý bude mať opäť jej vlastnosti. Ak sa bude v rozstrihovávaní pokračovať, vzniknuvšie pásky budú prepletené so všetkými predchádzajúcimi.

Ak necháme kráčať mravca po tejto páske, prvý okruh bude kráčať po vrchnej časti pásky a druhý po spodnej – bude sa nachádzať presne pod miestom, kde začal. Hoci pojem spodná strana a vrchná strana je relatívny, pretože vrchná plynulo prechádza do spodnej a opačne. Táto zvláštnosť sa môže využívať pri návrhoch hnacích remeňov. Hnacie remene v tvare Möbiovho listu sa opotrebúvajú na oboch stranách povrchu, čiže vydržia dvakrát tak dlho.

Ďalší problém vzniká, ak by sme chceli namaľovať každý povrch pásky inou farbou.

Umenie a technológia 
Möbiov list inšpiroval viacerých umelcov. M. C. Escher vytvoril niekoľko obrazov s podobnou tématikou. Najznámejší z nich je Möbius Strip II, na ktorom kráčajú po Möbiovom liste mravce.

Podobne sa Möbiov list objavuje aj vo sci-fi literatúre.
 Arthur C. Clarke: The Wall of Darkness 
 A. J. Deutsch: A Subway Named Möbius 

Trojrozmerný ekvivalent listu – Möbiovu kocku – použil spisovateľ Dan Simmons vo svojom sci-fi románe Kantos Hyperionu ako úložisko schopné uzavrieť predmety alebo bytosti s veľkou energiou. 

V technickej praxi našiel Möbiov list uplatnenie najmä v podobe dopravníkových pásov ako nekonečná prehrávacia slučka s dvojnásobnou dĺžkou záznamu.

Referencie

Pozri aj 
 Penroseov trojuholník
 Kleinova fľaša

Iné projekty

Externé odkazy 
 Escherov obraz Möbius Strip II

Topológia
Levitikus

Levitikus (iné názvy: Kniha Levitikus, (Kniha) Leviticus, Tretia Mojžišova kniha, Tretia kniha Mojžišova; skr. Lv alebo 3M;   - doslova Kniha Levitov), po hebrejsky Va-jikra alebo Vajikra (ויקרא, doslova A zvolal…), je tretia kniha Tóry (Pentateuchu) a hebrejskej Biblie (židovského Tanachu a kresťanského Starého zákona).

Obsah 
Kniha obsahuje predpisy pre kult a pre kňazov – Levitov. Skladá sa z nasledujúcich častí:
 Zákony o obetách
 Ustanovenie kňazov
 Predpisy o čistote
 Deň zmierenia
 Zákon o svätosti
 Dodatok - o sľuboch a desiatkoch

Tieto predpisy neplatia pre kresťanov, ale kniha im môže pomôcť pochopiť niektoré časti Nového zákona.

Referencie

Poznámky

Literatúra

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Levitikus, iný link – rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 3. Mojžišova – evanjelický preklad

Biblia
Starý zákon
Numeri

Numeri (iné názvy: Kniha Numeri, Štvrtá Mojžišova kniha, Štvrtá kniha Mojžišova; po latinsky 
Numeri - čísla, po grécky Ἀριθμοί - Arithmoi -čísla; skratka Nm alebo 4M), po hebrejsky Be-midbar/Bemidbar (במדבר, doslova Na púšti), je štvrtá kniha Tóry (Pentateuchu) a hebrejskej Biblie (židovského Tanachu a kresťanského Starého zákona).

Kniha pokračuje v opise udalostí po oslobodení Izraelitov z Egypta, ktoré boli zapísané v knihe Exodus. Člení sa nasledovne:

 Príprava na odchod od Sinaja
 Cesta od Sinaja po Jordán
 Udalosti v krajine Moab

Referencie

Poznámky

Literatúra

Pozri aj 
 Pentateuch

Iné projekty

Externé odkazy 
 Kniha Numeri, iný link - rímskokatolícky preklad, obsahuje úvod s informáciami o knihe
 4. Mojžišova - evanjelický preklad

Biblia
Starý zákon
Dallas

Dallas je tretie najväčšie mesto v americkom štáte Texas a deviate najväčšie mesto v Spojených štátoch. Má rozlohu 997,1 km² a 1,25 milióna obyvateľov. Je hlavné kultúrne a ekonomické stredisko metropolitnej oblasti Dallas–Fort Worth–Arlington, kde žije 5,8 milióna obyvateľov. 

Mesto bolo založené v roku 1841 a za mesto bolo vyhlásené 2. februára 1856. Je všeobecne známe ako stredisko telekomunikačných technológií, počítačových vied, bankovníctva a dopravy. Je srdcom najväčšej vnútroštátnej metropolitnej oblasti v USA.

Vývoj počtu obyvateľov

Partnerské mestá 
  Brno, Česko
  Dijon, Francúzsko
  Káhira, Egypt
  Kalkata, India
  Monterrey, Mexiko
  Palencia, Španielsko
  Riga, Lotyšsko
  Saratov, Rusko
  Sendai, Japonsko
  Tchaj-pej, Taiwan
  Tiencin, Čína

Panoráma mesta

Referencie

Pozri aj 
 Texas

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Rozprávanie o Dallase
 Návštevnícke a konferenčné centrum mesta Dallas Convention & Visitors Bureau
 Handbook of Texas
 

 
Mestá v Texase
Pivovar Topvar

Pivovar Topvar bol pivovar sídliaci v meste Topoľčany.

História 
Pivovar Topvar bol založený v roku 1957, sladovňu sprevádzkovali v roku 1960 a prvú várku piva uvarili v roku 1964. 

Od 1. januára 2007 sa stal Pivovar Topvar súčasťou pivovarníckej spoločnosti Pivovary Topvar, ktorá je výsledkom zlúčenia spoločností Pivovar Šariš, a. s. a Pivovar Topvar, a. s. Neskôr koncom roka 2009 vedenie spoločnosti oznámilo ukončenie výroby piva Topvar v Topoľčanoch a presunutie výroby do pivovaru Šariš.

Výrobky vyrábané v histórii pivovaru
 10% svetlé
 11% svetlé
 11% tmavé
 11% sudové
 12% svetlé
 13% Marína
 14% Patriot  (nevyrába sa)
 8% DIA pivo Samaritán (nevyrába sa)
 7% Brigita (nevyrába sa)
 nealkoholické pivo (nevyrába sa)
 nealkoholický nápoj Topvarkofa

Referencie

Externé odkazy
 Oficiálna stránka Pivovaru Topvar
 Prehľad vyrobkov, ktoré sa vyrábali v Topvare
 Produkty a bývalé produkty

 

Pivovary na Slovensku
San Antonio (Texas)

San Antonio (pôvodne: San Antonio de Bexar) je druhé najľudnatejšie mesto v americkom štáte Texas a siedme najľudnatejšie mesto v Spojených štátoch. V roku 2010 tu žilo viac ako 1,3 milióna obyvateľov. V metropolitnej oblasti mesta a jeho aglomerácie žije vyše 2,1 milióna obyvateľov. Je to sídlo Bexar County a rozloha mesta je .
Farmaceutický priemysel je najdôležitejším odvetvím v meste. Nachádza sa tu niekoľko nemocníc a výskumných lekárskych zariadení. 

Najväčšia základňa amerického letectva je práve v San Antoniu - Lackland Air Force Base. Ročne tam absolvuje výcvik približne 40 000 príslušníkov americkej US Air Force. Táto základňa tiež školí príslušníkov členských štátov NATO, vrátane Slovenska.

Pevnosť Alamo je svedectvom boja Američanov o Texas.

Partnerské mestá 
  Čennaj, India
  Drážďany, Nemecko
  Galilea, Izrael
  Guadalajara, Mexiko
  Gwangju, Kórejská republika
  Kao-siung, Taiwan
  Kumamoto, Japonsko
  Las Palmas de Gran Canaria, Španielsko
  Monterrey, Mexiko
  Santa Cruz de Tenerife, Španielsko

Pozri aj 
 Hlavné mestá štátov USA

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Konferenčné a návštevnícke centrum
 
 okolie San Antonia
 San Antonio International Airport
 Parky v San Antoniu
 Handbook of Texas
 Sčítanie ľudu
 San Antonio City Data
 San Antonio Housing Statistics
 Prístav San Antonio
 Centrum San Antonio
 Obchodná komora

 
Mestá v Texase
Medzinárodná mineralogická asociácia

Medzinárodná mineralogická asociácia (IMA) po anglicky International Mineralogic Assotiation je medzinárodné združenie 38 národných spoločností. Jej základnou úlohou je klasifikácia a štandardizácia viac ako 4000 minerálnych druhov a popularizácia mineralógie. IMA patrí pod Medzinárodnú úniu geologických vied (IUGS).

Komisie a pracovné skupiny 
 Komisia pre nové minerály, názvoslovie a klasifikáciu
 Zavádzanie nových minerálov a ich názvov, ako aj racionalizáciu názvoslovia minerálov má na starosti Komisia pre nové minerály, názvoslovie a klasifikáciu (angl. Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification, CNMNC), ktorá vznikla v júli 2006 spojením Komisie pre nové minerály a názvy minerálov (angl. Commission on New Minerals and Mineral Names, CNMMN) a Komisie pre klasifikáciu minerálov (angl. Commission on Classification of Minerals). Pôvodná Komisia pre nové minerály a názvy minerálov bola založená v roku 1959 s cieľom koordinovať zavádzanie nových minerálov a ich názvov a racionalizovať názvoslovie minerálov.
 Komisia aplikovanej mineralógie
 Komisia pre rast minerálov a povrchových procesov
 Komisia pre drahé materiály
 Komisia rudnej mineralógie
 Komisia fyziky minerálov

Pozri aj 
 Zoznam geovedných organizácií

Externé odkazy 
 domovská stránka IMA (en)

Geologické organizácie
Mineralógia
Anton Veľký

Svätý Anton Veľký alebo svätý Anton Pustovník alebo svätý Anton Egyptský alebo Antonius Abbas (* asi 251, Herakleopolis Magna – † 356, Veset) bol egyptský kresťanský mních, askéta a svätec, považovaný za priekopníka mníšskeho života. Prezývajú ho „Otec mníchov“ a bol prvý z tzv. púštnych otcov.

Zo života 
Jeho rodičia boli urodzený a bohatý kresťania a aj on bol vychovávaný kresťansky. Mal mladšiu sestru. Keď mal 20 rokov, tak im zomreli rodičia. Po smrti rodičov sa staral o svoju sestru. Prevzal aj rodinný majetok . Keď počul v chráme slová z Mt 19,21 predal svoj majetok, časť venoval sestre a zvyšok pre chudobných. Rozhodol sa, že bude slúžiť Bohu a odišiel do púšte. Tam vytrvalo bojoval s démonmi. Postupne sa okolo neho začalo zhromažďovať viac mladých mužov. Keďže mu obdiv ľudí veľmi nevyhovoval odišiel ďalej do púšte.

Anton bol prívetivý k ľuďom ale vyhýbal sa heretikom, najmä ariánom. Napriek tomu, že žil na púšti ďaleko od sveta, obľúbil si ho aj cisár Konštantín Veľký a jeho synovia, a písali mu listy.

Jeho život zachytil sv. Atanáz Alexandrijský. O Antonovi je okrem jeho životopisu známych aj mnoho krátkych poučných príbehov (príhod) – apoftegmat, pozri Apofthegmata tón hagión paterón. Zomrel vo veku 105 rokov.

Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomína 17. januára. Na Slovensku je zasvätených niekoľko chrámov a je aj patrónom mesta Spišská Belá.

Literatúra 
 Sv. Atanáš: Život sv. Antonína Poustevníka. 2. vyd. Olomouc : Refugium Velehrad-Roma, 2010. 104 s. Prameny spirituality, XII. ISBN 978-80-7412-041-1
 "Anton Veľký, prepodobný. 17. január." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 151-156. ISBN 80-967341-1-3
  "Dňa 17. januára : Svätý Anton Veľký." In: Andrej Josafát Gregor Truch: Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka. Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 63-67. ISBN 80-7165-381-0

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Sv. Anton pustovník

Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 356
Svätci
Pustovníci
Storoční ľudia