joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied

Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied vznikol v roku 1943 pod názvom Jazykovedný ústav Slovenskej akadémie vied a umení (SAVU). V roku 1952 bol premenovaný na Ústav slovenského jazyka Slovenskej akadémie vied a umení a od roku 1966 nesie súčasný názov. Ústav je hlavným vedeckým pracoviskom na Slovensku sústreďujúcim základný výskum slovenského národného jazyka, jeho územnej a sociálnej diferenciácie a jeho dejín. Súčasťou výskumu sú teoretické otázky všeobecnej jazykovedy, jazykovej kultúry, odbornej terminológie a onomastiky. Výsledky výskumu sa aplikujú pri tvorbe základných kodifikačných príručiek, pri tvorbe a ustaľovaní odbornej terminológie, pri štandardizácii geografického názvoslovia.

Najvýznamnejšie vedecké výsledky 

Gramatická stavba slovenského jazyka:
Morfológia slovenského jazyka, (1966)

Dynamika slovnej zásoby:
Dynamika slovnej zásoby súčasnej slovenčiny, (1989)

Slovná zásoba národného jazyka:
Slovník slovenského jazyka, 6 zv., (1959 – 1968)
Krátky slovník slovenského jazyka, 1987, 4. vyd. (2003)
Synonymický slovník slovenčiny, 1995, 2. vyd. (2000)
Historický slovník slovenského jazyka, 7 zv., (1991 – 2008)
Slovník slovenských nárečí, zatiaľ 2 zv., (1994, 2006)
Slovník súčasného slovenského jazyka, zatiaľ 3 zv., (2006, 2011, 2015)
Stručný etymologický slovník slovenčiny (2015)

Pravopisný systém spisovnej slovenčiny:
Pravidlá slovenského pravopisu, 1. vyd. (1991), 2. vyd. (1998), 3. vyd. (2000), 4. vyd (2013)

Územná diferenciácia slovenských nárečí v rámci Slovenska, slovanských krajín i karpatského areálu: 
Atlas slovenského jazyka, 4 zv., (1968 – 1984)
Slovanský jazykový atlas, zatiaľ (2008)
Celokarpatský dialektologický atlas, 8 zv., úvodný (nečíslovaný) zv. (1987), zv. 1 – 7 (1989 – 2003) 

Konfrontačný výskum slovnej zásoby slovanských jazykov:
Česko-slovenský slovník, 1979, 2. vyd. (1981)
Veľký rusko-slovenský slovník, 5 zv., (1960 – 1970)
Veľký slovensko-ruský slovník, 6 zv., (1979 – 1995)

Referencie

Externé odkazy 
 www.juls.savba.sk - oficiálna stránka ústavu 
 Stručný etymologický slovník slovenčiny

Ústavy Slovenskej akadémie vied
Organizácie založené v 1943
Veda a technika v 1943
Hviezda juhu

Hviezda juhu (1884, L'étoile du sud) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires). Autorstvo románu je ale sporné, lebo pôvodný text, ktorý Jules Verne upravil a vydal pod svojim menom, napísal iný francúzsky spisovateľ André Laurie.

Obsah románu 

Kniha rozpráva príbeh z juhoafrických diamantových polí. V centre deja je "Hviezda juhu", diamant dovtedy nevídanej veľkosti a krásy. Francúzsky inžinier Cyprián Méré je presvedčený, že sa mu ho podarilo vyrobiť umelým spôsobom, ktorý vynašiel. Naplnil totiž kovové puzdro chemickou zmesou vlastnej výroby, utesnil ho a dva týždne žhavil v peci. Potom puzdro vybuchlo a Méré našiel diamant v rozdrobenom puzdre pod vrstvou ílu. Pri slávnostnej hostine sa ale diamant záhadne stratí. Podozrenie padne na Méréovho čierneho priateľa Matakitu, ktorý ešte ku všetkému utečte do buše. Po dolapení však Matakit preukáže, že diamant neukradol a že utiekol iba zo strachu. "Hviezda juhu" sa nakoniec nájde v žalúdku pštrosa, ktorý ju prehltol. Navyše sa ukáže, že diamant nie je umelý, čo upokojí majiteľov afrických diamantových baní, ktorí Cypriána Mérého tajným súdom odsúdili na smrť. Pred zavraždením ho zachránilo len priznanie Matakita, že to bol on, kto vložil do roztriešteného kovového puzdra diamant, ktorý našiel v hlušine z bane, pretože chcel Mérému urobiť radosť.

Okrem dobrodružného deja podáva román obraz života a práce na diamantových poliach v Južná Afrike a zachytáva aj divoké, surové a necivilizované mravy, aké vládli v afrických kolóniách a aké v Afrike vládnu veľakrát dodnes.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Text románu

Zdroje 

Podivuhodné cesty
Knihy z 1884
Knihy Julesa Verna
Sfilmované knihy
Abbotsford (Britská Kolumbia)

Abbotsford je kanadské mesto nachádzajúce sa v údolí Fraser Valley v provincii Britská Kolumbia v regionálnom okrese Fraser Valley, priamo susediace s regionálnym okresom Metro Vancouver. Je to rozlohou najväčšie a počtom obyvateľov piate najväčšie mesto v Britskej Kolumbii so 123 864 obyvateľmi (2006).

V meste sídli univerzita University of the Fraser Valley a výstavné centrum TRADEX, má aj medzinárodné letisko Abbotsford International Airport.

Významní obyvatelia

Partnerské mestá 
  Fukagawa, Hokkaidó, Japonsko

Externé odkazy 
 City of Abbotsford 
 City in the Country 

 
Mestá v Britskej Kolumbii
Univerzitné mestá v Kanade
Sony Ericsson Xperia X10 Mini Pro

Sony Ericsson Xperia X10 Mini Pro (U20i)(Mimmi) je smartfón z úspešnej série Xperia od spoločnosti Sony Ericsson. Vychádza z modelu Sony Ericsson Xperia X10 Mini (E10i), oproti ktorému však navyše ponúka výsuvnú hardvérovú QWERTY klávesnicu. Podobne ako jeho predchodca aj tento model využíva operačný systém Android vo verzii 1.6 (Donut) s nadstavbou Timescape od spoločnosti Sony Ericsson.

Opis 
Telefón používa operačný systém Android od spoločnosti Google, ktorý ponúka široké možnosti prispôsobenia a množstvo aplikácií. Výhodou sú jeho kompaktné rozmery, ktoré sú vzhľadom na jeho hardvérovú a softvérovú vybavenosť mimoriadne. Ide vôbec o jeden z najmenších smartfónov na trhu. V tejto malej konštrukcii sa skrýva výsuvná hardvérová QWERTY klávesnica, ktorá ponúka rýchle a pohodlné písanie textu vrátane znakov s diakritikou. Medzi ďalšie výhody patrí mimoriadne kvalitná hlasná reprodukcia hudby a tiež pomerne dobrý 5-megapixelový fotoaparát s autofokusom, LED bleskom a možnosťou natáčať videá s VGA rozlíšením (640 x 480 pixelov).

Tento model má malý displej, ktorý pre plnohodnotné využívanie smartfónu nepostačuje. Telefón je vybavený len 930 mAh Li-Pol batériou, ktorej výdrž sa pri bežnom používaní pohybuje len okolo dvoch dní. Jednou z nevýhod tiež môže byť staršia verzia 1.6 (Donut) operačného systému Android, ktorá má oproti novším verziám viacero nedostatkov. No v súčasnosti už existuje update na novšiu verziu 2.1 (Eclair). V tomto čase spoločnosť Sony ponúka upgrade Androidu na verziu 4.0.1.

Zdroje 
 Sony Ericsson Xperia X10 mini pro – recenzia na fony.sk
 Xperia™ mini pro – na stránke sonyericsson.com 

Smartfóny
Xperia X10 Mini Pro
Zariadenia s Androidom
Mitsubishi ASX

Mitsubishi ASX je model osobného automobilu od spoločnosti Mitsubishi.

Model ASX bol prvý raz uvedený na trh v Japonsku vo februári 2010 (pod označením "RVR"). Po európskej premiére na Ženevskom autosalóne sa do európskej maloobchodnej siete dostala na jar roku 2010. Od 1. júla 2010 je crossover ASX aj na slovenskom trhu.

ASX je dlhá 4 295 mm, široká 1 770 mm a vysoká 1 615 mm. ASX má rovnako ako Outlander rázvor 2 670 mm, ale je od neho o 34,5 cm kratší, pričom od neho preberá celú štruktúru jeho spodnej časti a základnú architektúru podvozku (zavesenie prednej nápravy MacPherson, viacprvková zadná náprava,...). Prevádzková hmotnosť sa v závislosti od motorizácie a výbavy pohybuje od 1 270 kg po 1 525 kg. V ponuke budú dve verzie, s pohonom dvoch a všetkých štyroch kolies 2WD a 4WD (v závislosti od trhov a špecifikácií).

 

V roku 2012 bude základ Mitsubishi ASX použitý v PSA pre modely Citroen C4 Aircross a Peugeot 4008.

Iné projekty

Externé odkazy 
 ASX na oficiálnej slovenskej stránke

ASX
Kompaktné MPV
Vyprážaný syr

Vyprážaný syr () je obľúbené jedlo, ktoré sa pripravuje vyprážaním obaleného plátku syra typu eidam alebo ementál s hrúbkou cca 1,5 cm. Najčastejšie sa podáva so šalátom alebo červenou kapustou, zemiakmi (hranolčekmi alebo varenými zemiakmi) a zvyčajne s tatárskou omáčkou alebo kečupom.

Príprava
Vyprážaný syr sa pripravuje vyprážaním na panvici alebo vo fritéze, pred ktorým je plátok syra obalený v trojobale, podobne ako rezeň (hladká múka, mierne našľahané vajce a strúhanka). Vzhľadom na to, že syr pri vyprážaní mäkne a rozteká sa, je odporúčané obaľovací proces opakovať dvakrát alebo aj trikrát, čo zlepší pevnosť obalu a zabráni vytečeniu syra do fritézy alebo na panvicu.

Iné projekty 

České jedlá
Slovenské jedlá
Syry
Termálny prameň

Termálny prameň je druh prameňa, z ktorého vystupuje ohriata voda často obohatená o minerálne zložky. Voda preniká puklinami v zemskej kôre do značných hĺbok, kde je vyhrievaná zemským teplom a vystupuje k povrchu, veľmi často popri zlomoch. Termálne pramene sa vyskytujú v oblastiach s vyšším teplotným tokom, často v oblastiach s aktívnym vulkanizmom.

Podľa prirodzenej teploty pri prameni sa vody s teplotou vyššou ako 25 °C označujú ako termálne. Ich teplota nedosahuje ale takú veľkosť, aby umožňovala premenu na paru, preto nedochádza ku vzniku gejzírov a ohriata voda iba zvoľna vyteká z podpovrchu. Ohriata voda vytvára unikátne systémy, ktoré sa využívajú pre vykurovanie, či pre rekreáciu. Najznámejšie lokality pochádzajú z Islandu, kde sa ľudia často kúpu v horúcich jazerách i napriek studenej klíme okolia a teplá voda je využívaná i pre vykurovanie chodníkov či skleníkov alebo z USA (Yellowstonský národný park), z Kamčatky (Dolina gejzerov), z Čile (El Tatio).

Na Slovensku je zaregistrovaných 123 termálnych prameňov,  z nich najvyššiu teplotu dosahuje voda vo  Veľkom Mederi – bývalé Čalovo, okres Dunajská Streda – 94,0 °C. Termálne pramene na Slovensku sa využívajú v kúpeľoch, termálnych kúpaliskách a akvaparkoch.

Termálne pramene sa využívajú tiež k liečbe rôznych ochorení, hlavne chorôb kože, na ktorú blahodárne pôsobí minerálne zloženie vody a nízky stupeň radiácie spôsobený rádiom. Pramene boli k liečbe využívané často už od pradávna. Antické kúpele  v starovekom Grécku či onsen v Japonsku boli mimoriadne obľúbené pre svoje relaxačné a ozdravujúce účinky. 

Termálne pramene nie sú viazané iba na suchozemské prostredie, ale vyskytujú sa i v podmorskom prostredí, kde sa nazývajú čierni fajčiari. Vplyvom poklesu teploty dochádza ku zrážaniu nasýtenej vody, minerálne zložky vytvárajú pevné telesá, ktorá tvoria rôzne komíny, terasy, či valy.

V termálnych prameňoch žijú termofily, ktoré potrebujú k prežitiu vysoké teploty. Spolu s minerálmi dodávajú termálnym prameňom špecifickú farbu.

Externé odkazy 
Rozloženie minerálnych a termálnych prameňov na území Slovenska

Vulkanológia
Hydrogeológia
Sever proti Juhu (kniha)

Sever proti Juhu (1887, Nord contre Sud) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires).

Obsah románu 

Dej knihy nás zavedie do Spojených štátov amerických v čase občianskej vojny v rokoch 1861-1865. Hlavnou postavou príbehu je floridský farmár James Burbank, vlastniaci v blízkosti Jacksonville prosperujúcu plantáž Camdless Bay. Pre svoje protiotrokárske zmýšľanie je Burbank tŕňom v oku svojmu otrokárskemu okoliu. Jeho protivníkom je najmä zloduch Texar, ktorý býva pravidelne podozrivý z účasti na rôznych zločinoch, ale vždy preukáže neotrasiteľné alibi. 

Po vypuknutí občianskej vojny dá Burbank svojim černochom slobodu. Texar, ktorý sa stane jedným z prominentných mužov v Jacksonville, Burbanka tak nenávidí, že podnieti prepadnutie a zničenie jeho plantáže. Pritom Texar unesie Burbankovu dcéru. V ten istý čas je však Texar videný na inom, od Burbankovej plantáže vzdialenom mieste, takže mu opäť nemožno nič dokázať. Po mnohých zápletkách, odohrávajúcich sa vo floridských močiaroch, je Burbankova dcéra oslobodená a záhada Texarových nevysvetliteľných alibi rozriešená. Texar má brata, ktorý je mu na nerozoznanie podobný. Tak môže byť Texar videný súčasne na dvoch rôznych miestach. Obaja zločinci, Texar a jeho brat, sú chytení a zastrelení.

Iné projekty

Zdroje 

Podivuhodné cesty
Knihy z 1887
Knihy Julesa Verna
Kúpalisko

Kúpalisko je každé vhodné miesto pri vode alebo na vode, kde je daná možnosť pohybu vo vode a na okolitých priestoroch na vzduchu a slnku. 

Podľa zdrojov vody sa delia na prírodné a umelé:
Medzi prírodné patria všetky primitívne kúpaliská u brehov riek, rybníkov, potokov, na jazerách, vodných nádržiach, tajchoch, štrkoviskách a pod. 
Umelé sa zriaďujú tam, kde nie je voda v takom množstve a priestore, aby mohla slúžiť na kúpanie či plávanie viacerých osôb, alebo vtedy, ak  voda, ktorá je k dispozícii, je zdravotne nevyhovujúca, alebo aj z iných dôvodov (nevhodnosť miesta na prirodzenom zdroji a pod.). 
Aktuálne informácie o stave sledovaných prírodných a umelých  kúpalísk na Slovensku sú na webovej stránke ÚVZ SR (Kúpaliská – Informačný systém o kúpaliskách a kvalite vody na kúpanie) a na stránkach regionálnych úradov verejného zdravotníctva. Ročne sa kontroluje vyše 180 umelých kúpalísk a 70 prírodných kúpalísk.

Umelé kúpaliská 
Musia byť vybavené pre pohodlie návštevníkov šatňami na prezliekanie, stánkami s predajom jednoduchého sortimentu potravín a nápojov, splachovacími záchodmi, pisoármi, sprchami, ako aj  pokladňou na vyberanie vstupného. Prakticky všetky umelé, organizované kúpaliská majú svoj návštevný poriadok, ktorý zakazuje a prikazuje, napríklad kúpanie je povolené iba v plavkách. Informácie o teplote vody v jednotlivých bazénoch a o teplote vzduchu musia byť prístupné návštevníkom a musia sa aktuálne uvádzať každý deň.

Zdravotné riziká 
Vo vode na kúpanie sa za vhodných podmienok množia rôzne druhy mikróbov, húb, plesní, kvasiniek; vyskytnúť sa môžu aj črevné parazity. V prírodných kúpaliskách sú hrozbou najmä sinice. V nekontrolovaných prírodných kúpaliskách býva významnejšie riziko chemického znečistenia napr. ropnými látkami, ťažkými kovmi, pesticídmi a detergentmi.

Pozri aj 
 akvapark
 bazén
 sauna
 pláž
 plaváreň
 záhradný bazén

Iné projekty

Externé odkazy 
  ÚVZ SR  Kúpaliská 
  ÚVZ SR  Informačný systém o kvalite vody na kúpanie
  Mapa Slovenska s umiestnením prírodných kúpalísk podľa kritérií EK
  Mapa Slovenska s umiestnením jednotlivých kúpalísk s využitím služby Google Maps
 Zásady kúpania na prírodných i umelých kúpaliskách
Mesto duchov

Mesto duchov je (úplne alebo do značnej miery) opustené mesto, príp. aj mesto, ktorého počet obyvateľov prudko poklesol.

Príčiny opúšťania miest
V Spojených štátoch sa väčšina opustených miest nachádza na západe krajiny, mnoho z nich bolo založených počas trvania tzv. zlatej horúčky. Po jej skončení sa obyvatelia pri hľadaní práce presunuli do iných miest. Ukážkovým príkladom je Delamar Ghost Town. Teraz sa tieto "mestá duchov" tešia veľkej popularite medzi turistami, niektoré z nich sú chránené, aby si mohli zachovať svoj unikátny charakter. Vďaka ochrane si mesto Oatman v štáte Arizona zachovalo svoj pôvodný vzhľad z konca 19. storočia.

Príčinou opustenia mesta Grytviken temer všetkými obyvateľmi v Zámorskom území Spojeného kráľovstva Južná Georgia bolo vyčerpanie prírodných surovín, ako aj zákaz lovu veľrýb. Podobná situácia nastala v meste Pyramiden, ležiacom na súostroví Svalbard, kde sa po vyčerpaní zásob kamenného uhlia dovtedajší obyvatelia presťahovali sa do iných banských oblastí.
   
Príčinou opúšťania miest môže byť aj strata politického a kultúrneho významu. Taký osud postretol Ktésifón a veľa iných miest na Blízkom východe. Príčinou vymierania môže byť aj zdĺhavý vojnový konflikt. Taká situácia nastala okrem iného v azerbajdžanskom meste Agdam v Náhornom Karabachu.

Mestá zničené po živelnej pohrome - dedina Caraibas pri meste Itacarambi v Brazílii bola evakuovaná po zemetrasení, ale obyvatelia sa už do nej nevrátili. Craco, talianske mesto v regióne Basilicata, bolo opustené po obrovskom zosuve pôdy.

Niekedy postačuje samo ohrozenie katastrofou. V roku 2002 sa mestom duchov stala Goma v Kongu, po tom ako 300 tisíc obyvateľov utieklo z mesta v dôsledku ohrozenia výbuchom sopky.

Niektoré mestá v Arkansase sa vyprázdnili po vymretí obyvateľov v dôsledku epidémie španielskej chrípky v rokoch 1918 - 1919.

Typickým príkladom opusteného mesta sú aj Černobyľ a Pripiať na Ukrajine, opustené v dôsledku havárie tamojšej atómovej elektrárne.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

 
Historické územia
Estemmenosuchus

Estemmenosuchus (v preklade „krokodíl s korunou“) bol rod veľkého, cicavcovitého plaza, ktorý žil pred 270 miliónmi rokov v období stredného permu na území dnešného Ruska.

Opis 
Estemmenosuchus mal zavalité telo a krátky chvost. Bol približné 4 m dlhý a 1 m vysoký. Jeho charakteristickým rysom je nezvyčajná korunka zo štyroch rohovinových výrastkov - dvoch po bokoch tváre a dvoch na vrchu hlavy. Tieto výrastky možno slúžili na obranu, boli však krátke a tupé a pravdepodobnejším vysvetlením je, že slúžili na predvádzanie sa živočíchov v parení. Skamenelé fragmenty kože naznačujú, že telo estemmenosucha bolo hladké a bez šupín.

Druhy 
 Estemenosuchus uralensis
 Estemmenosuchus mirabilis

Použitá literatúra 
 David Burnie: Veľká obrazová encyklopédia dinosaurov, Bratislava 2009.

Iné projekty 

Therapsida
Jiří Dienstbier (1937)

Jiří Dienstbier, Dr. h. c.  (* 20. apríl 1937, Kladno – † 8. január 2011, Praha) bol český politik, novinár a disident. V rokoch 1989 až 1992 bol česko-slovenským ministrom zahraničných vecí a podpredsedom federálnej vlády, od roku 2008 bol senátorom za volebný obvod Kladno.

Životopis 
V rokoch 1955 – 1960 vyštudoval žurnalistiku na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.

Ešte ako študent vstúpil v roku 1958 do Komunistickej strany Česko-Slovenska. V rokoch 1958 – 1969 pracoval ako redaktor a komentátor Československého rozhlasu, bol spravodajcom v západnej Európe, na Ďalekom východe a v Spojených štátoch.

V šesťdesiatych rokoch sa zúčastnil demokratizačného procesu („Pražská jar“) a v čase sovietskej okupácie Česko-Slovenska  sa postavil proti nej. Preto bol vylúčený z KSČ a prepustený z rozhlasu.

V roku 1977 sa stal Dienstbier jedným z prvých 250 signatárov Charty 77 a v rokoch 1979 a 1985 bol jej hovorcom. Bol aj jedným zo zakladajúcich členov Výboru na obranu nespravodlivo stíhaných a podieľal sa na vydávaní samizdatov. Z týchto dôvodov bol v rokoch 1979 – 1982 vo väzení a neskôr mohol vykonávať iba podradné manuálne práce.

Po vzniku Občianskeho fóra (OF) v novembri 1989 sa nakrátko stal hovorcom jeho koordinačného centra. Už v decembri bol vymenovaný za ministra zahraničných vecí. Do rozdelenia ČSFR bol podpredsedom vlády a poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia za OF, neskôr za Občianske hnutie.

V rokoch 1998 – 2001 bol zvláštnym spravodajcom Komisie pre ľudské práva OSN pre Juhosláviu, Bosnu a Hercegovinu a Chorvátsko. V roku 2000 neúspešne kandidoval do Senátu.

V senátnych voľbách v roku 2008 bol zvolený ako nestraník na kandidátke ČSSD do Senátu za volebný obvod Kladno. Bol predsedom senátneho Výboru pre zahraničné veci, obranu a bezpečnosť.

Zomrel 8. januára 2011 v pražskej vinohradskej nemocnici.

Rodina 
Bol štyrikrát ženatý, jeho štvrtou manželkou bola Jiřina Dienstbierová. Jeho syn Jiří je taktiež politikom. Mal aj tri dcéry (Moniku, Kristínu a Ivetu, ktorá zomrela v roku 1998).

Referencie

Pozri aj 
 Charta 77

Zdroj 

Českí ministri
Česko-slovenskí ministri
Českí novinári
Signatári Charty 77
Hovorcovia Charty 77
Členovia KSČ/KSS
Českí diplomati
Vylúčení z KSČ do roku 1989
Osobnosti Nežnej revolúcie
Absolventi Filozofickej fakulty Karlovej univerzity
Ministri zahraničných vecí Česko-Slovenska
Podpredsedovia vlády Česko-Slovenska
Pracovníci Československého rozhlasu
Senátori Parlamentu Českej republiky
Osobnosti z Kladna
Jablonka (Poľsko)

Jablonka (, ) je dedina na Poľskej Orave v blízkosti hraníc so Slovenskom. Je sídlom gminy (najnižší administratívny samosprávny obvod) s názvom Gmina Jabłonka. Leží približne 24 kilometrov západne od Nowého Targu a 67 km južne od Krakova. Spadá pod Powiat nowotarski (okres) a Malopoľské vojvodstvo (región) a v roku 2003 tu žilo 4 767 obyvateľov. Je jedným z kultúrnych centier slovenskej menšiny v Poľsku.

História 
Jablonka do konca prvej svetovej vojny patrila Rakúsko-Uhorsku. Dňa 5. novembra 1918 v rámci Česko-slovensko-poľského sporu o Oravu a Spiš, podľa poľských zdrojov, mali obyvatelia hlasovaním vyjadriť svoju vôľu pripojiť sa k Poľsku. Napriek tomu do roku 1923 obec patrila Česko-Slovensku, potom pripadla Poľsku. 

V medzivojnovom období bola v obci umiestnená posádka pohraničnej stráže prvej línie "Jabłonka". V rokoch 1939 až 1945 po invázii do Poľska a jeho rozpadnutí, obec pripadla Slovensku, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska – bola prakticky anektovaná, pretože tunajšie obyvateľstvo, podľa slovenských zdrojov, vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku (podobné ako ďalšie obce Sŕnie, Podvlk, Orávka, Vyšná Zubrica na území súčasnej Poľskej Oravy). 

Dediny obsadili poľskí vojaci a Slovákov čakali ťažké časy. Prepady, perzekúcie aj vraždy zo strany niektorých poľských banditov spôsobili, že z poľskej Oravy a Spiša utieklo niekoľko tisíc Slovákov. V terorizovaní slovenského obyvateľstva vynikal najmä muž menom Józef Kuraś „Ogieň“, ktorý svoje prepady zrejme vnímal aj ako pomstu za inváziu slovenskej armády do Poľska. Jeho meno v slovensko-poľskom pohraničí dodnes vyvoláva vášne.

Slovenská menšina v Poľsku 
Podľa sčítania ľudu v roku 2002 gminy (administratívne obvody) s najväčším podielom Slovákov boli: Nowy Targ (3,26%), Tatranská Bukovina (2,85%), Nižné Lapse (2,66%) a Jablonka (1,26%). Údaje pre jednotlivé obce nie sú dostupné. Skutočný počet osôb so (spisovnou) slovenčinou ako rodnou rečou je približne o dve tretiny menší, pretože poľskí Slováci hovoria hlavne goralsky, čo je nárečie lingvisticky medzi slovenčinou a poľštinou.

Referencie

Iné projekty 

Dediny v Poľsku
Powiat nowotarski
Orávka (Poľsko)

Orávka (, ) je dedina na Poľskej Orave, ktorá je súčasťou gminy Jabłonka. Administratívne spadá pod Powiat nowotarski a Malopoľské vojvodstvo a v roku 2003 tu žilo 977 obyvateľov.

História 
Orávka do konca prvej svetovej vojny patrila Rakúsko-Uhorsku. Do roku 1923 prechodne patrila Česko-Slovensku, následne však pripadla Poľsku. V rokoch 1939 až 1945 po rozpade Poľska obec pripadla Slovensku, no po druhej svetovej vojne prešla opätovne pod správu Poľska - bola anektovaná, hoci tunajšie obyvateľstvo vyjadrilo vôľu zostať žiť v Česko-Slovensku.

Osobnosti 
 Ján Bernolák (*1827 – †1893), vojak a úradník
Pavol Vitkai ( *1779†1842)  kňaz, kanonik pre oravský dištrikt, prísediaci oravskej súdnej stolice, botanik a autor prvej botanickej zbierky Oravy Flora Arvensis z roku 1822

Referencie

Pozri aj 
 Poľská Orava

Dediny v Poľsku
Powiat nowotarski
Aaron Stone

Aaron Stone je seriál Disney XD, natáčaný od roku 2008 v Kanade. Na Slovensku bol vysielaný na programe Disney Channel od konca roku 2009. Seriál je dobrodružného žánru a je určený prevážne pre chlapčenské publikum.

Hlavné informácie 
Charlie Landers je obyčajný šestnásťročný mladík zo strednej školy, ktorý má veľmi rád hru "Hrdina povstane". Veľké zmeny v jeho živote ale nastanú, keď ho tvorca úspešnej videohry "Hrdina povstane" kontaktuje a zdelí, že je na ňom, aby zachránil celú planétu pred "Omega Defianc". Charlieho úlohou je teda sústrediť sa na zneškodnenie všetkých členov Omegy Defiance.

Hlavné úlohy

Charlie Landers 
Charlie Landers (Kelly Blatz) je najlepší hráč hry "Hrdina povstane". Svojej postave dal meno Aaron Stone. Keď ale tvorca jeho najobľúbenejšej hry príde o svojho bojovníka proti Omega Defiance, musí povolať práve Charlieho, na ktorom teraz je, aby zachránil celú planétu pred týmto klanom. Ako v hre, tak v skutočnosti.

Jason Landers 
Jason Landers (David Lambert) je brat Charlieho, najlepšieho hráča hry "Hrdina povstane". Avšak on nevie, že sa všetko v hre deje aj v skutočnosti. Prezradia mu však okolnosti, že práve jeho brat je Aaron Stone aj v skutočnosti?

Emma Lau 
Emma Lau (Tania Gunadi) tiež pracuje pre spoločnosť "Hall Industries". Má sledovať Aarona Stona. Ale Charlie ju berie ako kamarátku. Ona má ale vďaka pánovi Hallovi tiež schopnosti ako on.

S.T.A.N. 
S.T.A.N. (J. P. Manoux) je najdokonalejší android na svete, ktorý má chrániť Charlieho, a tiež ho učiť a jazdiť s ním na každú záchrannú misiu proti Omega Defiance. Pracuje pre pána Halla a keby nebolo jeho, tak už svet ako taký neexistuje.

Vedľajšie roly 
 Amanda Landers  (Shauna MacDonald)		
 Ram (Jesse Rath)		 
 Vas (Vasanth Saranga)		
 T. Abner Hall (Martin Roach)		
 Chase Ravenwood (Italia Ricci)		
 Helix (Xhemail Agaj)		
 Dr. Necros (Mif)		
 Percy Budnick (Rob Ramsay)		
 Kronis (Kent Staines)		
 Cerebella (Sarain Boylan)		
 Xero (Steven Yaffee)		
 generál Cross (Michael Copeman)		
 Harrison (Daniel DeSanto)		
 Freddie (Philip Nozuka)	 
 Arkov (Jeananne Goossen)		
 Zefir (Tom McCamus)		 
 Souljacker (Ho Chow)		 
 Dax (Dillon Casey)		
 učitel přírodopisu (Michael Rawlins)

Pozri aj 
 Disney Channel
 Disney XD

Externé odkazy 
 Aaron Stone na disneyxd.ca

Zdroj 

Televízne seriály USA
Televízne seriály Disney Channel
Televízne seriály z roku 2009
Darren Aronofsky

Darren S. Aronofsky (* 12. február 1969, Brooklyn, New York) je americký filmový režisér, scenárista a filmový producent. Známy je vďaka réžii filmov ako Requiem za sen, Fontána, Wrestler a Čierna labuť.

Mladosť 
Aronofsky sa narodil v Brooklyne, New York Abrahámovi „Abe“ Aronofskymu a Charlotte. Obaja boli učitelia. Jeho otec učil vedu a bol dekanom na Bushwick High School.

Je absolventom Edward R. Murrow High School, počas štúdií bol vybraný k návšteve Camp Rising Sun (Kempingu vychádzajúceho Slnka), medzinárodného letného programu nadácie Louise Augusta Jonasa. Po predčasnom absolvovaní cestoval šesť mesiacov po Strednom východe, Európe a Guatemale a v roku 1987 vstúpil na Harvardovu univerzitu, kde študoval antropológiu, živý film a animáciu. V jeho absolventskom filme, Supermarket Sweep, hral jeho spolužiak a kamarát Sean Gullette. Film bol finalistom študentských Oscarov roku 1991. V roku 1991 promoval s vyznamenaním, neskôr navštevoval Konzervatórium AFI, ale po prvom roku bol vyhodený aj napriek protestom spolužiakov.

Filmografia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 
 

Filmoví režiséri USA
Filmoví scenáristi USA
Filmoví producenti USA
Filmoví režiséri židovského pôvodu
Osobnosti USA židovského pôvodu
Ateisti USA
Osobnosti z Brooklynu
Absolventi Harvard University
Figured You Out

„Figured You Out“ je druhý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich štvrtého štúdiového albumu The Long Road z roku 2003. Singel bol vydaný dňa 24. februára 2004. Dňa 1. apríla bol singel vydaný v Nemecku a 21. júna bol vydaný vo Spojenom kráľovstve. Text piesne napísal spevák Chad Kroeger. Singel napriek tomu, že bol vydaný v Spojenom kráľovstve, bol zakázaný, keď text piesne bol považovaný za „obscénny“. B-strana singlu obsahuje dve piesne z albumu Silver Side Up, „Too Bad“ a „Where Do I Hide“ v akustických verziách, nahraných počas koncertu MTV Unplugged v roku 2003. Singel získal zlatú platňu od RIAA. Singel bol celkovo tretím z albumu The Long Road, ktorý získal zlatú platňu. Predchádzajúce single boli „Someday“ a „Feelin’ Way Too Damn Good“.

Text piesne 
Pieseň je o divokom príbehu s často hrubým sexuálnym vzťahom medzi mužom a ženou. Hoci sa zdá, že obaja berú drogy, žena má viac problémov než muž. Podobné sexuálne témy sú aj v textoch piesní „Animals“ a „Something in Your Mouth“. Skladba je charakterizovaná silným metalovým zvukom skreslených gitár.

Skladba na koncertoch 
Skladba „Figured You Out“ spoločne so skladbami „Feelin’ Way Too Damn Good“ a „Do This Anymore“ boli hrané oveľa skôr ako bol vydaný album. Samotná skladba bola prezentovaná naživo už počas turné Silver Side Up Tour na prelome rokov 2001/2002. Staršia verzia sa líši iným rozložením gitarových partií. Od turné The Long Road Tour je skladba pravidelne hraná na koncertoch skupiny. Počas turné Dark Horse Tour na prelome rokov 2009/2010 skupina prestala hrať túto skladbu naživo.

Zoznam skladieb 
CD singel:

Zostava 
Nickelback
 Chad Kroeger – spev, rytmická gitara, produkcia
 Ryan Peake – sólová gitara, sprievodný spev
 Mike Kroeger – basová gitara
 Ryan Vikedal – bicie

Produkcia 

 Nagrywany: Apríl - August 2003 v štúdiu Green House Studios (Burnaby) a v Mountain View Studios (Abbotsford) vo Vancouveri
 Hudobný producent: Chad Kroeger, Joe Moi
 Mix: Randy Staub v The Warehouse Studios vo Vancouveri
 Asistent zvukového inžiniera: Zach Blackstone
 Mastering: George Marino v Sterling Sound 
 Koordinátor prác albumu: Kevin „Chief“ Zaruk 
 Aranžovanie: Chad Kroeger, Ryan Peake, Mike Kroeger, Ryan Vikedal
 Text piesne: Chad Kroeger

Ostatní
 Manažment: Bryan Coleman z Union Entertainment Group
 Myšlienka obalu: Nickelback
 Hudobné vydavateľstvo: Roadrunner Records

Pozície v rebríčkoch

Referencie

Externé odkazy 
 Text piesne

Piesne z 2004
Single z 2004
Single skupiny Nickelback
Piesne skupiny Nickelback
Stará Myjava (vodná nádrž)

Stará Myjava je vodná nádrž, ktorá sa nachádza sa nachádza na rieke Myjava v Myjavskej pahorkatine. Jej najväčšia hĺbka je 11 metrov a rozloha zaberá 12 km². 

Leží na severnom okraji obce Stará Myjava a v jej okolí je viacero chát. Okolie nádrže poskytuje vhodné podmienky na rekreáciu a športové aktivity, v letnom období je tu prevádzkovaný detský tábor. Okrem kúpania, člnkovania a rybolovu v nádrži sú v okolí vhodné plochy pre futbal, volejbal, plážový volejbal či stolný tenis. V zimnej sezóne je návštevníkom k dispozícii neďaleko situovaný lyžiarsky areál so zasnežovanou zjazdovkou.

Zdroje 

 Info o nádrži
 Nádrž na mojeslovensko.sk
 Info o nádrži

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape 

Stará Myjava
Stará Myjava (obec)
Mururoa

Mururoa (aj Moruroa, Mururura alebo Aopuni) je atol ležiaci v Tichom oceáne, ktorý je súčasťou Francúzskej Polynézie. Jeho poloha je asi  juhovýchodne od Tahiti. Administratívne patrí pod územný celok Tureia, do ktorého patria aj atoly Fangataufa, Tematangi a Vanavana.

História 
Aj keď Polynézania si odovzdávajú z generácie na generáciu informáciu o tom, že tento atol v ich reči nazývali Hiti-Tautau-Mai, neexistuje žiaden solídnejší záznam o trvalom osídlení atolu.

Z Európy ako prvý navštívil atol kapitán Philip Carteret na HMS Swallow v roku 1767, iba niekoľko dní po tom, ako objavil Pitcairnov ostrov. Carteret pomenoval Mururou "Bishop of Osnaburgh Island". Od roku 1792 tento atol bol známy ako Matildina skala, pretože tu stroskotala anglická veľrybárska loď Matilda. V roku 1826 atol navštívil Frederick William Beechey.

Pokusné atómové výbuchy 
Do širšieho povedomia sa dostal spolu s neďalekým atolom Fangataufa najmä ako francúzska atómová strelnica, na ktorej boli uskutočnené pokusné atómové výbuchy francúzskych atómových bômb. Francúzsko ich tu v rokoch 1966 až 1996 testovalo takmer dve stovky, čo vyvolalo vlnu odporu nielen v samotnej Polynézii, ale aj na celom svete. Správy o presnom počte pokusných výbuchov sa líšia medzi 175 and 181.

Francúzsko tu svoje testy presunulo po tom, čo bývalá severoafrická kolónia Alžírsko vyhlásila samostatnosť. Francúzsko v roku 1963 odmietlo dohodu o zákaze atmosférických pokusných výbuchov atómových zbraní. Nukleárne explózie v atmosfére otvorene kritizoval napr. laureát Nobelovej ceny mieru Albert Schweitzer a odsúdila ich v júni 1972 aj historicky prvá konferencia OSN o životnom prostredí.

V rovnakom roku začala protesty proti atómovým pokusom na Mururoa čerstvo vzniknutá organizácia Greenpeace. Nový Zéland a Austrália podali obvinenia proti Francúzsku na medzinárodný súd v Haagu pre obmedzovanie slobody navigácie, letectva a výskumu. V novembri 1973 Francúzsko na rokovaní Valného zhromaždenia OSN ohlásilo ukončenie atómových výbuchov v atmosfére.

Postihnutie obyvateľov v okolí 
Štúdia francúzskych vedcov ukázala, že v okolí sa zvýšil výskyt rakoviny štítnej žľazy. Výskum založený na 239 prípadoch rakoviny v oblasti prebiehal tri roky a ukázal, že iba asi desatina prípadov rakoviny štítnej žľazy je priamo spôsobená testami atómových zbraní.

Environmentálne dopady skúšok 
Dlhodobé pozorovanie vykazuje neklamné známky toho, že atol sa kvôli masívnemu narušeniu atómovými výbuchmi prepadá a rozpadáva. V súčasnosti funguje už len 11 z celkovo 20 namontovaných senzorov, inštalovaných pre sledovanie geomorfologických a geologických zmien. Biologické dopady sú tak rozsiahle a zložité, že je veľmi obťažné ich zhrnúť do jednoznačného súhrnného celku. Navyše fauna a flóra oblasti nebola pred skúškami dlhodobo alebo podrobne preskúmaná, teda je veľmi obťažné spoľahlivo určiť, čo je dôsledkom skúšok a čo prirodzeným vývojom.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
  France's Nuclear Weapons Program na AtomicForum.org 
  Mururoa Veterans 
  France finally agrees to pay damages to nuclear test victims 

Atoly Tichého oceánu
Francúzska Polynézia
Oblasti testov jadrových zbraní
Šternberský palác (Malá Strana)

Šternberský palác je barokový palác na Malostranskom námestí 19, č. p. 7, Malá Strana, Praha 1. Vznikol v roku 1703 prepojením dvoch susedných budov. V súčasnosti je palác súčasťou komplexu budov Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky, ktorý je od roku 1992 národnou kultúrnou pamiatkou.

Dejiny 

Na mieste dnešného paláca stáli dva renesančné domy. Aj na dnešnom priečelí je viditeľná ustupujúca časť paláca, ktorá je postavená na základoch domu zvaného „Na bašte“. V tomto dome 2. júna 1541 vypukol zničujúci požiar, ktorému padli za obeť dve tretiny domov Malej Strany, celá severná časť Pražského hradu a poškodený bol i chrám sv. Víta. Druhý dom pôvodne patril cisárskemu poručíkovi Antoniovi Vittali. Aby po bitke na Bielej hore zachránil svoj majetok, vyvesil na dom obraz Panny Márie, ktorý tu v rôznych podobách pretrváva dodnes.

Po zničujúcom požiari bola parcela pod domom Na bašte dlho nepredajná, považovala sa za prekliatie mesta. Až v roku 1664 ju získal cisársky komorník Oldřich Adolf Vratislav zo Šternberka, ktorý o dvadsať rokov neskôr kúpil i susedný dom Vittaliho. 

K architektonickému spojeniu oboch budov prišlo až v rokoch 1703 – 1719, kedy budovy vlastnil František Damián zo Šternberka. S najväčšou pravdepodobnosťou sa tak stalo podľa projektu Giovanniho Battistu Aliprandiho. Vnútornú výzdobu paláca urobili štukatéri Giuseppe Donato Frisoni a Giovanni Bartolomeo Cometa, a maliari Johann Rudolf Byss a Abraham a Isaac Godynovci. 

Na fasáde bol zachovaný tradičný obraz Korunovácia Panny Márie a vlastníctvo rodu potvrdzujúci šternberský erb, zdobený Rádom Zlatého rúna s korunkou.

Dom má mimoriadny význam pre dejiny českej vedy a umenia. V dobe, kedy bol jeho majiteľom František Josef, gróf zo Šternberka Manderscheidu (1763 – 1830) tu bola založená Súkromná spoločnosť náuk (1770), v roku 1790 premenovaná na Kráľovskú českú spoločnosť náuk. V roku 1796 tu vznikla i Spoločnosť vlasteneckých priateľov umení a bolo tu aj prvé sídlo zbierok Národnej galérie. 

U ďalšieho člena rodu, prírodovedca Gašpara Mária zo Šternberka, sa schádzali vedúce osobnosti národného obrodenia (Josef Dobrovský, František Martin Pelcl, František Palacký, Viktor Barvitius) a v ich kruhu vznikla myšlienka zriadenia Národného múzea (1818) a Spoločnosti vlasteneckého múzea v Čechách (1820).

Pozri aj 
 Zoznam národných kultúrnych pamiatok Českej republiky
 Zoznam pražských pamiatok
 Malostranské námestie

Literatúra 
 Kubíček Alois: Pražské paláce, Poláček, Praha, 1946
 Emanuel Poche, Pavel Preiss: Pražské paláce, Odeon, Praha, 1977
 Slavomír Ravik: Velká kniha o Praze, Regia, Praha, 2000, ISBN 80-86367-05-3

Iné projekty

Externé odkazy 
 pragensia.tiscali.cz
 www.pametihodnosti.cz

Zdroj 

Paláce v Prahe
Malá Strana
Národné kultúrne pamiatky v Prahe
Barokové stavby v Prahe
Denník stroskotanca

Denník stroskotanca (1875, Le Chancellor) je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires).

Obsah románu 

Román rozpráva formou denníka jedného z cestujúcich menom J.R. Kazallon príbeh zániku trojsťažníka Chancellor uprostred Atlantického oceánu. Autor rozpráva o tom ako v priebehu plavby lode z Charlestonu v Južnej Karolíne do Liverpoolu vypukol na lodi požiar, keď sa vznietil náklad bavlny. Popisuje márne pokusy posádky loď zachrániť a jej následné utrpenie na plti, ktoré si musela vyrobiť z trosiek lodi. Okolo plte krúžia žraloky, stroskotanci trpia hladom a smädom, majú halucinácie a mnohí z nich spáchajú samovraždu. V kritických situáciách vychádza najavo skutočná povaha niektorých z postáv (neschopnosť, zbabelosť, sebectvo, chtivosť, závisť, sadizmus aj kanibalizmus), ktorú do tej doby skrývali pod povrchom civilizácie. Iba záchrana v poslednej chvíli zabráni tomu, aby na plti prišlo k vražde a zjedeniu jedného z cestujúcich.

Iné projekty

Zdroje 

Knihy z 1875
Knihy Julesa Verna
Železničná trať Prievidza – Nitrianske Pravno

|}
Železničná trať Prievidza – Nitrianske Pravno (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 144) je železničná trať na Slovensku, ktorá spája Prievidzu a Nitrianske Pravno. 

Jednokoľajná spojnica obcí Hornej Nitry s okresným mestom, od 7. decembra 2012 bez pravidelnej osobnej dopravy, má dĺžku 11,1 km a vedie údolím Nitry, zväčša v blízkosti cesty I/64. Na trati sú zastávky Prievidza, Nedožery, Pravenec a Nitrianske Pravno.

Dejiny 
Trať bola budovaná ako pokračovanie železnice zo Šurian do Veľkých Bielíc a Prievidze s výhľadom predĺženia do Kláštora pod Znievom a napojenie na turčiansku trať Vrútky – Zvolen. Uvažovalo sa aj o prepojení s Rajeckou železnicou, no pre vysoké náklady a náročný terén sa od tejto varianty upustilo. Realizáciu prepojenia s Turcom prekazila prvá svetová vojna a neskoršiu výstavbu zastavil rozvoj automobilovej dopravy.

Stavebné náklady na trati dosiahli čiastku 1 070 000 K a prvý vlak do Nitrianskeho Pravna prišiel 31. októbra 1909.

Sprvu súkromná železnica bola v roku 1913 spolu s úsekom Veľké Bielice – Prievidza poštátnená a zaradená do kmeňovej siete MÁV.

Stanice na trati 
 Prievidza
 Nedožery
 Pravenec
 Nitrianske Pravno

Referencie

Zdroje 
 www.vlaky.net
 Železničná trať na rail.sk

Prievidza – Nitrianske Pravno
Doprava v okrese Prievidza
Maximilián Remeň

Maximilián Remeň (* 3. december 1927, Ilija – † 4. august 2008, Bratislava) bol slovenský filmový strihač. 

Vyštudoval filmovú réžiu so zameraním na strih na pražskej Filmovej akadémii múzických umení (FAMU). Po skončení školy v roku 1956 nastúpil do Slovenskej filmovej tvorby na Kolibu v Bratislave, kde nepretržite pôsobil tridsaťpäť rokov.  Z počiatku sa venoval  strihu spravodajských filmov, žurnálov a krátkych filmoch. Počas dlhoročnej kariéry mu rukami prešlo vyše sto hraných filmoch a stovky krátkometrážnych filmoch, spolupracoval s väčšinou slovenských režisérov. Posledným filmom, na ktorom pracoval bol sci-fi príbeh Gemini od Pavla Gejdoša ml. z roku 1991.

Ocenenia 
 Zlatá kamera - za celoživotný prínos slovenskej kinematografii (MFF Artfilm 2002)
 Pribinov kríž III. triedy -  štátne vyznamenanie  za významné zásluhy o kultúrny rozvoj Slovenskej republiky v oblasti kinematografie  (2005). 
 Slnko v sieti  - národná filmová cena za výnimočný prínos slovenskej kinematografii. (2008)

Z tvorby 
 1967 - Pani Zima, réžia:Milan Peťovský
 1968 - Ikebana, animovaný film, réžia:Milan Peťovský, výtvarník a animátor:Jozef Povrazník,  kamera: Henrieta Peťovská, hudba:Ladislav Kupkovič
 1968 - O veľkej repe, animovaný film, réžia: Milan Peťovský, hudba:Ladislav Kupkovič
 1969 - Pes a jarabičky, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1970 - Pes a lev, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia: Milan Peťovský
 1970 - Pes a vlk, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1970 - Pes a zajac, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1971 - Pes a kačičky, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1971 - Pes a medveď, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1971 - Pes a pes, Poľovnícke rozprávky, animovaný film, kamera a réžia:Milan Peťovský
 1972 - O Angelike, princezničke anglickej, réžia:Milan Peťovský
 1973 - Vták Ohnivák, réžia: Milan Peťovský
 1973 - O mydlovej bublinke, réžia:Milan Peťovský
 1974 - List, réžia:Milan Peťovský
 1974 - Žabka plačka, réžia:Milan Peťovský a Dagmar Bučanová

Externé odkazy 
 http://www.sfd.sfu.sk/main.php?ido=396
 http://www.filmsk.sk/show_article.php?id=2244&movie=&archive=1

Filmoví strihači
Slovenské osobnosti filmu
Osobnosti z Ilije
Laureáti Pribinovho kríža III. triedy
Vojtech Remeň

Vojtech Remeň  (* 7. marec 1928,  Ilija† 23. september 2014, Banská Štiavnica) bol slovenský akademický sochár a medailér. Študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (1949-54), v ateliéri figurálnej plastiky u prof. Jozefa Kostku.

Diela

Referencie

Iné projekty

Odkazy  a zdroje 
 Čelková. Mária: Jubilujúci banskoštiavnickí umelci v mesiaci marci. Docent, akademický sochár Vojtech Remeň osemdesiatročný. In. Štiavnické noviny ročník 19 číslo 9 (13.03.2008) str.8
 http://www.banskastiavnica.sk/stranka_data/subory/stiavnicke-noviny/09-2008.pdf

Slovenskí sochári
Medailéri
Osobnosti z Ilije
Patrik Johancsik

Patrik Johancsik (* 9. máj 1990, Dunajská Streda) je slovenský futbalový útočník, hrajúci aj ako pravý krajný záložník. 

Svoju seniorskú futbalovú kariéru začal v Petržalke. Na jeseň 2009 hosťoval v Topoľčanoch, kde nastúpil v štrnástich zápasoch a päťkrát v nich skóroval. V roku 2010 nastúpil sedemkrát za MFK Petržalka v Corgoň lige. Po vypadnutí Petržalky a zmene klubu na FC Petržalka 1898 bol pravidelným členom základnej zostavy nového prvoligového tímu. Na jeseň 2010 zaň odohral osemnásť zápasov, v ktorých sedemkrát skóroval (z toho šesť gólov v 1. lige a jeden v Slovenskom pohári). V januári 2011 prestúpil do FK Dukla Banská Bystrica. Do prvého tímu sa ale aj pre zranenia nepresadil a po pôsobení v juniorskom tíme bol neskôr vyslaný na hosťovanie do tímu FK DAC 1904 Dunajská Streda. V súčasnosti pôsobí v nižších rakúskych súťažiach. 

Pochádza z obce Hubice v okrese Dunajská Streda. Jeho obľúbeným futbalovým tímom je Manchester United a futbalovým vzorom Cristiano Ronaldo..

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Posilou útoku Patrik Johancsik
 Nahradí Johancsik Picha?
 Patrik Johancsik posilou Dukly Banská Bystrica
 Neporovnávajte ma s Pichom, som Johancsik
 Sedmička pre šťastie

Slovenskí futbalisti
Hráči FK Dukla Banská Bystrica
Hráči FC Petržalka 1898
Osobnosti z Dunajskej Stredy
Uwe Krupp

Uwe Gerd Krupp (* 24. jún 1965, v Kolíne nad Rýnom v Nemecku) je bývalý nemecký profesionálny hokejový obranca. Bol prvým hokejistom narodeným a vyrastajúcim v Nemecku, ktorý sa výraznejšie presadil v NHL. Takisto je prvým držiteľom Stanley Cupu. V roku 2011 sa ako druhému Nemcovi v poradí podarilo Stanley Cup vyhrať Dennisovi Seidenbergovi, hráčovi Boston Bruins.

Klubová kariéra 
V prvej polovici  osemdesiatych rokov hrával nemeckú hokejovú ligu za Kölner Haie. V roku 1983 bol draftovaný z celkového 214. miesta mužstvom Buffalo Sabres. V tomto mužstve takisto začal svoju kariéru v NHL v roku 1986. Každý rok vylepšoval svoje individuálne štatistiky a stal sa pevnou súčasťou obrany Buffala. V sezóne 1990/91 bol nominovaný do Zápasu hviezd NHL. Tri sezóny odohral v New York Islanders, odkiaľ bol v roku 1994 vymenený do Quebec Nordiques. S mužstvom sa po sezóne 1994/95 presťahoval do Denveru ako Colorado Avalanche, kde v roku 1996 získal Stanley Cup. Pamätný je jeho víťazný gól v treťom predĺžení štvrtého finále proti Floride Panthers. K zisku Stanley Cupu pomohol takisto Detroitu v roku 2002, odohral ale len osem zápasov základnej časti a dva v play-off a jeho meno preto na pohári nie je uvedené. Vtedy už jeho kariéru obmedzovalo zranenie chrbta. S aktívnym hokejom skončil po nasledujúcej sezóne, ktorú odohral v Atlante. Celkovo v NHL odohral 729 stretnutí a zaznamenal 69 gólov, 212 asistencií a 281 bodov.

Reprezentácia 
Za Nemecko hral na MS v ľadovom hokeji 1986, 1990 a 1998.

Štatistiky

Základné časti a play-off

Medzinárodné

Trénerská kariéra 
Po ukončení aktívnej kariéry Krupp počas krátkeho obdobia trénoval hokejový klub TPHThunder AAA Bantam, keďže prišla ponuka na pozíciu asistenta trénera v Nemeckom juniorskom národnom mužstve. Po úspechu s juniormi sa v roku 2005 stal asistentom trénera nemeckej hokejovej reprezentácie, Grega Possa, ktorého krátko pred Zimnými olympijskými hrami 2006 v Turíne nahradil v reprezentácii, keďže Poss musel odstúpiť pre silný tlak médií.

Externé odkazy 
 osobné štatistiky

Nemeckí hokejisti
Hráči Kölner Haie
Hokejisti draftovaní klubom Buffalo Sabres
Hráči Buffalo Sabres
Hráči Quebec Nordiques
Hráči Colorado Avalanche
Hráči New York Islanders
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Atlanta Thrashers
Nemeckí hokejoví tréneri
Víťazi Stanleyho pohára
Osobnosti z Kolína nad Rýnom
Brezová stráň

Brezová stráň je chránený areál, ktorý sa nachádza na južnom okraji Krupinskej planiny v katastrálnom území obce Plášťovce. 

Geomorfologicky je územie začlenené do oblasti Slovenského stredohoria, celku Krupinská planina, podcelku Modrokamenské úbočie. Geologická stavba je tvorená pyroxenickými a amfiboticko-pyroxenickými andezitmi, sarmatskými až spodnopanónskymi. 
Lokalita bola vyhlásená za chránený areál Výnosom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 3/2004-5.1 zo 14. júla 2004 ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu.

Predmet ochrany 
Predmetom ochrany sú biotopy európskeho významu: 
Teplomilné submediteránne dubové lesy  
Dubovo-hrabové lesy panónske a biotopmi nelesnými  
Pionierske porasty zväzu Alysso-Sedion albi na plytkých karbonátových a bázických substrátoch 
Subpanónske travinnobylinné porasty 
Pionierske spoločenstvá plytkých silikátových pôd 

Predmetom ochrany sú aj nasledovné chránené druhy živočíchov – priadkovec trnkový (Eriogaster catax), roháč obyčajný (Lucanus cervus), modráčik bahniskový (Maculinea nausithous), ohniváčik velký (Lycaena dispar) a hnedáčik osikový (Hypodryas maturna).

Odborná literatúra 
Anonymous (1998): Stretnutie prírodovedcov Krupinská planina 1998. 
Biely A. et al. (2002): Geologická stavba. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 74-77. ISBN 80-88833-27-2
Marhold K. et Hindák F. (1998): Zoznam nižších a vyšších rastlín Slovenska. Veda, vydavateľstvo SAV, Bratislava, 687 p. ISBN 80-224-0526-4 
Mazúr E. et Lukniš M. (1986): Geomorfologické členenie SSR a ČSSR. Časť Slovensko, Slovenská kartografia, Bratislava
Lapin M. et al. (2002): Klimatické oblasti. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 95. ISBN 80-88833-27-2
Šály R. et Šurina B. (2002): Pôdy. In: Atlas krajiny Slovenskej republiky, MŽP SR, Bratislava: 106-107. ISBN 80-88833-27-2

Externé odkazy 
Lokality Natura 2000 

Územia európskeho významu na Slovensku
Chránené areály na Slovensku