joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uhlisko

Uhlisko môže byť:

 miesto v lese, kde sa minulosti pálilo drevné uhlie, pozri uhlisko (uhlie)
 časť Banskej Bystrice, pozri Uhlisko (Banská Bystrica)
 osada Hriňovej, pozri Uhlisko (Hriňová)
 vrch () v Levočských vrchoch, pozri Uhlisko (vrch v Levočských vrchoch)
 vrch v Oravskej vrchovine, pozri Uhlisko (vrch v Oravskej vrchovine)
 vodný kanál vo Východoslovenskej nížine, pozri Uhlisko (kanál)

Pozri aj 
 Uhliská
Svetelné znečistenie

Svetelné znečistenie (iné názvy: rušivé svetlo, svetelný smog) je všeobecne svetlo s nežiaducimi účinkami (predovšetkým presvetlenie oblohy, svietenie do bytov).

Často používaný termín svetelné znečistenie ale môže byť klamlivý. Znečistenie totiž bežne označuje stav pri ktorom ostáva cudzorodá látka pôsobiť aj po pôsobení zdroja znečistenia. Tento problém je najlepšie viditeľný v mestách a rozsiahlych aglomeráciach. Dochádza k rozptylu svetla z pouličného osvetlenia, štadiónov, parkovísk, v menšej miere aj z budov. Svetlo mieriace k oblohe sa odráža od častíc v atmosfére – prach, vodná para a šíri sa ďaleko za miesto vzniku. Prejavuje sa to viditeľne jasnejšou oblohou nad väčším zdrojom, a to aj vo väčšej vzdialenosti.

Stav znečistenia 

Pri zisťovaní stavu svetelného znečistenia sa používajú dve metódy. 
 Prvou je snímanie z obežnej dráhy. Na záberoch družíc sú viditeľné centrá znečistenia, napr.: Londýn, Benelux, Paríž.
 Druhou metódou je pozorovanie z povrchu Zeme. Svetlo osvetlí oblohu a následne sa postupne dostávajú z viditeľnosti hviezdy. V dnešných mestách je veľký problém vidieť aj jasné hviezdy.

Vplyv na zdravie 

Svetelné znečistenie je nový prvok zasahujúci do života ľudí. Tisíce rokov bola v noci tma. Spánok je veľmi ovplyvňovaný hormónom melatonínom, ktorý sa vylučuje iba v tme. Už osvetlenie 1 lux spôsobuje viditeľné zníženie jeho hladiny. Aj to spôsobuje problémy so spánkom v modernej dobe. Navyše melatonín je antioxidant, teda zníženie jeho hladiny znamená nárast množstva kyslíkových radikálov. Kyslíkové radikály o. i. narušujú bunky, jadrá buniek a tým prispievajú ku vzniku rakoviny, arterosklerózy, a ďalších chorôb. Aj preto sa svetelné znečistenie dáva do súvislosti s čoraz väčším výskytom civilizačných chorôb.

Vplyv na životné prostredie 

Svetlo hrá veľmi dôležitú úlohu pri rozmnožovaní niektorých živočíchov napr.: korytnačiek, kariet veľkých. Po vyliahnutí mladé karety zamieria k najsvetlejšiemu bodu oblohy. Doteraz to bola obloha nad morom, ale teraz čoraz častejšie zamieria do miest k lampám.

Odstránenie svetelného znečistenia 

Spôsoby na odstránenie svetelného znečistenia sú jednoduché. 
 Svietiť strmo dole. Na to sú potrebné lampy s rovným a priehľadným sklom namiesto guľových. Vlastne stačí vymeniť kryt.
 Nesvietiť prehnane, napr. celú noc naplno.
 Používať najlepšiu dostupnú techniku.
Tieto postupy sú jednoduché a s výnimkou posledného aj lacné, pričom výrazne znižujú úroveň svetelného smogu.

Iné projekty

Pozri aj 
 Park tmavej oblohy Poloniny

Externé odkazy 
 svetelneznecistenie.sk
 Kvalitní osvětlování, minimalizující znečištění přírodní tmy přidaným světlem
 Jan Hollan: Světelné znečištění vadí všem
 Jaroslav Kotek: Existuje světelné znečištění? Světlo. 2006, č. 1, s. 46 – 47. (reakcia na predchádzajúci článok T. Maixnera)
Regionalizmus (architektúra)

Regionalizmus (lat.) alebo lokálny štýl je tendencia v architektúre, úsilie o zachovanie krajovej svojbytnosti (aj v kultúre) od 60. rokov 20. storočia.

Termín regionalizmus vyjadruje tendenciu architektúry 60. rokov 20. storočia prispôsobovať stavbu miestnym podmienkam. Reaguje na internacionálny štýl a jeho univerzálnosť architektúry, ktorá dáva prednosť všeobecným racionálnym princípom pred konkrétnymi potrebami užívateľov architektúry a je vytváraná nezávisle od klimatických a spoločenských podmienok. Aj v rámci urbanizmu sa kladie veľký dôraz na identitu miesta, dominanty, akcenty, dáva sa prednosť rastlému priestoru. Rastie záujem o Genia Loci, záhradnú architektúru.

Vývin a filozofia 
Miestny charakter architektúry sa prejavoval takmer v celom priebehu vývoja ľudstva. Počas svojho dlhého vývoja však tradičná architektúra nadobudla obrovské množstvo foriem a hmotných a duchovných hodnôt, dimenzií a vzťahov. Regionálny charakter architektúry zotrvával aj vo výrazne slohotvorných obdobiach, pretože sa aj v rámci všeobecných slohových pravidiel uplatňovali lokálne charakteristiky. Sloh sa považoval za organický a mohol sa vyvíjať. Nástupom 19. storočia získala prevahu rigorózna, prísna, klasifikácia slohov, ktorá viedla k historickému purizmu. Ten mal za následok nerešpektovanie miestnych prejavov a nakoniec aj unifikáciu stavieb. Regionalistické prejavy boli považované za narušenie slohovej čistoty. Mnoho architektov si uvedomilo, že nevšímanie si konkrétnych ľudských potrieb v prospech slohu produkuje menej hodnotné stavby a snažilo sa nájsť si vlastnú cestu spojenia miestnych tradícií a formálnych princípov modernej architektúry.

Citáty 
Philibert de l’Orme, francúzsky renesančný architekt: „Je oveľa lepšie, keď sa architekt dopúšťa chýb vo výzdobe, proporciách a fasádach, ako v praktických záležitostiach. Nesprávne navrhnuté stavby zapríčiňujú, že ľudia, ktorí v nich žijú, sú nešťastní.“

Regionalistickí architekti 
Peter Pásztor, Slovensko (1948 - )
Imre Makovecz, Maďarsko (1935 - 2011)
Hasan Fathí, Egypt (1900 – 1989)
Luis Barragán, Mexico (1902-1988)
Bruce Goff, USA (1904-1982)
Oscar Niemeyer, Brazília (1907 -)
Charles Correa, India (1930 - )
Raj Rewal, India (1934 - )
Ernesto Rogers, Taliansko (1909 - 1969)

Projekty súvisiace s regionalizmom 
 Budova parlamentu, Kotte, Srí Lanka, Geoffrey Bawa, 1979 - 1982
 Múzeum súčasného umenia, Rio de Janeiro, Brazília, Oscar Niemeyer, 1991 - 1996

Referencie 
Dudák, V. a kol.: Encyklopedie světové architektury (II), Baset, Praha 2000
Trojan, R., Mráz, B.: Malý slovník výtvarného umenia, SPN Praha, 1990
Dudák, V.: Encyklopedie světové architektury, od menhiru k dekonstruktivizmu, díl 2. Baset, 2000
Melvin, J.: ...izmy, ako rozumieť architektúre. Slovart, 2006
Keppl, J.: Ekologicky viazaná tvorba. Kontexty architektúry a ekológie. STU BA, 2001

Externé odkazy 
Regionalism in Architecture archnet.org 
Slovenské národné múzeum Tradičná ľudová architektúra

Architektonické štýly
Dejiny architektúry
Teória architektúry
Georges Charpak

Georges Charpak (* 8. marec 1924, Dubrovycia, Poľsko, dnes Ukrajina – † 29. september 2010, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky fyzik židovského pôvodu, nositeľ Nobelovej ceny za fyziku.

Počas druhej svetovej vojny bol v odboji. V roku 1944 bol deportovaný do koncentračného tábora Dachau, kde zostal až do jeho oslobodenia v 1945.

Referencie

Externé odkazy
 aldebaran.cz
 Information from Official Nobel site
 Georges Charpak
 Georges Charpak U.S. Patents

Francúzski fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Francúzski nositelia Nobelovej ceny
Členovia Francúzskej akadémie vied
Členovia Ruskej akadémie vied
Väzni nacistických koncentračných táborov
Francúzske osobnosti židovského pôvodu
Preživší holokaust
Medzinárodný folklórny festival Myjava

Medzinárodný folklórny festival Myjava je folklórny festival, ktorý sa už desaťročia (v roku 2017 58. ročník) koná spravidla tri alebo 4 dni v strede júna na Myjave. Už desaťročia festival začína vernisážou výstavy v SNM – Múzeum SNR Myjava.

Festival v roku 2007 
V roku 2007 sa na festivale zúčastnil divadelný súbor Korbáč z Myjavy (ľudové divadlo). Po slávnostnom otvorení, ktoré bolo spojené s odovzdávaním cien, nasledoval regionálny program, v ktorom sa predstavili domáce folklórne súbory a skupiny.

Zahraničný rozmer festivalu pomáha formovať spoluprácu a členstvo v C.I.O.F.F. Zo zahraničných súborov sa v roku 2007 zúčastnili folklórne súbory z Alžírska, Bulharska, Česka, Srbska, Ukrajiny, Poľska, Švédska, Západnej Papui, Írska a možno i z Afriky. 

Nechýbal tradičný Jarmek a Sprievod festivalu. Svoje miesto v dopoludňajších hodinách si našiel prednáškový cyklus odborníkov, alebo rozprávanie pre tých, čo chcú vedieť o folklóre viac, v priestoroch evanjelickej fary, ale i hudobne literárna kompozícia venovaná myjavskej ľudovej tanečnej hudbe.

Detských divákov pozvali do Trnovcov na stretnutie s rozprávkou a detské divadlo. Pre staršiu generáciu ponúkli tance a piesne Záhoria a Trnavska, program o gajdách a gajdošoch. Večer patril folklórnym súborom zo Slovenska a našim zahraničným priateľom. Ľudové zábavy sú neoddeliteľnou súčasťou piatkového i sobotného večera. Festivalové nedeľné predpoludnie patrilo deťom a tanečnej škole, v ktorej vyučovali tanečníci zahraničných súborov. Osviežením mohlo byť aj spomienkové rozprávanie o myjavskej rodáčke Zuzke Zguriške. Detský folklórnym súborom amfiteáter v Trnovcoch patril od 14,00 hod. a potom už nasledoval záverečný program festivalu – Galaprogram.

Programy Medzinárodného folklórneho festivalu Myjava (Festival európskej tradičnej kultúry) sa usilujú nielen pripomenúť, čo sme zdedili a zachovali, ale i to, čo sme vytvorili.

Online prenos 
Program MFF Myjava možno sledovať aj cez internet. V roku 2007 sa internetový fanúšikovia mohli tešiť aj na Online prenos z mestečka MY-A-VY.

Externé odkazy 
 História Medzinárodného folklórneho festivalu MYJAVA - myjava.sk
 Oficiálna stránka Myjavy - Mesto Myjava

Folklórne festivaly na Slovensku
Myjava (mesto)
Am5x86

AMD 5x86, nazývané aj AMD X5 resp. Am5x86, boli procesory spoločnosti AMD predstavené v roku 1995. Nahradili mikroprocesory typu 486.

Keď sa spoločnosť Intel rozhodla ukončiť produkciu 4. generácie procesorov x86 procesormi z radu 486 DX4, spoločnosť AMD vydala čipy Am486 DX5. 

Čipy pracovali prevažne na frekvencii 133 MHz s výnimkou AMD X5 150ADW (Am5x86 P75+), ktoré pracovali na frekvencii 150 MHz s násobičom 3 × 50 MHz. Násobič bol u ostatných nastavený na štvornásobnú frekvenciu, no v niektorých prípadoch bol odomknutý.

Procesory pracovali s napájaním 3,3–3,45 V. Vzhľadom na výkon, ktorý bol porovnateľný s Pentiami 75, bol použitý tzv. Pentium Rating, čo je vlastne označenie pre zákazníkov, že procesor má výkon porovnateľný s procesormi Intel Pentium 75.

Am5x86 mali 16 KB vlastnej vyrovnávacej pamäte L1 32-bitovú šírku dátovej (Data Bus) a adresovej zbernice (Address Bus). Použitá výrobná technológia bola 350 nm, Socket 3.

Externé odkazy 
 AMD.com - The Am5x86 Microprocessor 
 CPU Upgrade: Give your 486 PC a kick with the AMD 5x86 - 133 
 CPU-collection.de - The AMD 5x86 Processor 

Mikroprocesory
AMD
Štít

Štít môže byť:
vo vojenstve: súčasť obrannej výzbroje, pozri štít (vojenstvo)
prenesene: ochrana, záštita
vývesná tabuľa, najmä firemná
v architektúre: 
zvislá súčasť stavby uzavierajúca strešný priestor a ohraničená na vonkajšej strane rímsou v tvare trojuholníka, pozri štít (architektúra)
čelná strana alebo stena miestnosti alebo niektorých bytových zariadení
v kozmonautike a sci-fi: skrátene:
tepelný štít
deflektorový štít
energetický štít
v astronómii: Súhvezdie Štít
v heraldike: 
základná časť erbu, na ktorej sú umiestnené erbové figúry, pozri štít (heraldika)
erb vôbec
v technike: 
plášť reaktora pohlcujúci žiarenie, pozri štít (reaktor)
skrátene: zváračský štít
v lekárstve: skrátene röntgenový štít
v zoológii: spravidla ochranné, zvápenatené platne na tele článkonožcov alebo plazov inkrustované chitínom alebo zrohovatené, pozri štít (zoológia)
v geológii: veľké územie istých prekambrických hornín, ktoré vystupujú na povrchu a tvoria tektnicky stabilné oblasti, pozri štít (geológia)
v geomorfológii: 
výrazný a ostrý horský vrchol, pozri štít (geomorfológia)
vrch so strmými skalnými stenami (napr. v Tatrách)
časť obce Klamoš v Česku, pozri Štít (Klamoš)

Pozri aj
tunelovací štít (stroj na razenie štôl a tunelov štítovaním)
protimeteorický štít
Whipplov štít
živý štít

Iné projekty
Lišajovec

Lišajovec (Phalaenopsis Blume 1825) je rod rastlín z čeľade vstavačovité (Orchidaceae), zahrnujúci okolo 60 druhov. Na rozdiel od väčšiny ostatných rodov nevytvárajú pahľuzy, ale zásobnú funkciu majú ich veľké, mäsité listy.

Morfológia 
Monopodiálne rastúca stonka má silne skrátené internódiá a rastie vzpriamene až poliehavo. Nesie najčastejšie 2–6 oválnych až podlhovastých mäsitých listov usporiadaných protistojne. V závislosti od druhu majú listy dĺžku od 10 cm do 80 cm (Phalaenopsis gigantea).

Korene lišajovcov vyrastajú na spodnej strane stonky alebo spomedzi listov. Sú typicky mäsité, vrátane velámenu dosahujú typicky priemer 1–8 mm. Okrem príjmu vody a živín slúžia aj na upevnenie rastliny k podkladu a vďaka obsahu chlorofylu sa zúčastňujú aj na fotosyntéze.

Zygomorfné kvety vyrastajú v strapcoch na vzpriamenom až ovísavom stvole s dĺžkou až 80 cm. Mnohé druhy kvitnú z toho istého stvolu niekoľko rokov. Kvety môžu mať priemer 1,5–15 cm.

Ekológia 
Rastú prevažne epifyticky v tropických dažďových pralesoch Ázie, od Himalájí cez filipínske a indonézske ostrovy až po Novú Guineu a severnú Austráliu. Uprednostňujú zatienený biotop s celoročne vysokou vzdušnou vlhkosťou s teplotami cez deň 25–35 °C a v noci 15–25 °C.

Komerčné využitie 
Komerčný význam dosiahli jednak vďaka schopnosti prežiť kultiváciu v bežných bytových podmienkach, ako aj vďaka nápadným veľkým kvetom.

Existuje veľký počet kultivarov. Základom hybridizácie, ktorá v komerčnej produkcii posunula do ústrania pôvodné botanické druhy tohto rodu, je veľkokvetá biela orchidea lišajovec veľkokvetý (Phalaenopsis amabilis).

Druhy 
príklady druhov sú:
lišajovec veľkokvetý/lišajovec pôvobný (Phalaenopsis amabilis/Phalaenopsis grandiflora)
lišajovec Schillerov
lišajovec Stuartov
Phalaenopsis equestris

Iné projekty 

Vstavačovité
Ronaldo (futbalista)

Ronaldo Luis Nazário de Lima, známy ako Ronaldo, (* 22. september 1976, Rio de Janeiro) je brazílsky profesionálny futbalista. Počas svojej kariéry dosiahol viaceré úspechy, medzi ktoré patria predovšetkým tituly 2x majster sveta (1994, 2002), 3x najlepší hráč sveta (1996, 1997, 2002), 2x víťaz Zlatej lopty (1997, 2002) a raz víťaz Zlatej kopačky (96/97). 

Ako väčšina brazílskych futbalistov, aj Ronaldo začínal pri sálovom futbale. Ako malý pôsobil vo futsalovom tíme Tennis Club Valqueire. Ronaldo zakrátko prestúpil do lepšieho tímu s názvom Social Ramos. Vtedy ale začal túžiť po špičkovom futbale. Onedlho zaujal funkcionárov Flamenga. Tí ho však v celku nechceli kvôli jeho slabej kondícii. Ronaldo sa však nechcel vzdať svojho sna a začal na sebe pracovať. Časom sa dostal do výberu reprezentácie do 17 rokov, to už bol hráčom Sao Cristovao.

V roku 1993 dostal pozvánku aj do seniorského reprezentačného tímu kde síce sedel iba na lavičke to už bol hráčom Cruzeiro. Po návrate do klubu ho čakal prestup do Európy, konkrétne putoval do PSV Eindhoven. Vtedy sa začína Ronaldov rozlet a hviezdna budúcnosť v tímoch ako sú Barcelona, Inter, Real Madrid či AC Miláno. 

13. februára 2008 utrpel v zápase Serie A proti Livornu vážne zranenie kolena. Keďže podobné zranenie už mal v minulosti dvakrát, uvažovalo sa aj o konci kariéry. Následne sa v Paríži podrobil operácii a dlhší čas nehral futbal. AC Miláno ho uvoľnilo v lete 2008, v decembri podpísal zmluvu s brazílskym klubom Corinthians.

Svoj prvý gól po viac ako ročnom zranení strelil začiatkom marca v druhom zápase od zranenia. Po tomto góle sa veľmi tešil, až tak, že vyliezol na plot štadióna a za to dostal žltú kartu.

Ronaldo mal veľa zranení a nestíhal osobný život, preto s futbalom oficiálne skončil v roku 2011.

Referencie 

Brazílski futbalisti
Hráči Cruzeiro
Hráči PSV Eindhoven
Hráči FC Barcelona
Hráči FC Internazionale Miláno
Hráči AC Miláno
Hráči Real Madrid CF
Hráči Corinthians
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1994
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 1998
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2002
Hráči Majstrovstiev sveta vo futbale 2006
Majstri sveta vo futbale
Osobnosti z Rio de Janeira
Ingušsko

Ingušsko, dlhý tvar Ingušská republika, je autonómna vnútrozemská republika Ruskej federácie v predhorí Kaukazu. Susedí so Severným Osetskom, Čečenskom a Gruzínskom. Hlavným mestom je Magas. Ingušsko má 497 393 (2019) a rozlohu .

Dejiny 

Ingušská republika vznikla oddelením od Čečensko-Ingušskej autonómnej republiky. Stalo sa tak v priebehu roka 1991, keď sa snažili Čečeni o úplnu nezávislosť od Ruskej federácie. Inguši požadovali len autonómiu a tú im aj v roku 1993 Ruská federácia potvrdila.

Mestá v oblasti 
 Magas (hlavné)
 Nazraň (najväčšie)
 Malgobek
 Karabulak

Iné projekty

Galéria
Frank Wilczek

Frank Anthony Wilczek (* 15. máj 1951, New York, New York, USA) je americký fyzik, profesor fyziky na Massachusettskom technologickom inštitúte. Je zakladajúcim riaditeľom T. D. Lee Institute a hlavným vedcom vo Wilczek Quantum Center na Šanghajskej dopravnej univerzite v Šanghaji, profesorom na Arizona State University a riadnym profesorom na Stockholms universitet.

V roku 2004 získal Nobelovu cenu za fyziku spolu s Davidom Grossom z University of California a Davidom Politzerom z California Institute of Technology „za objav asymptotickej slobody v teórii silnej interakcie“.

Životopis
Narodil sa v Mineole a je poľsko-talianskeho pôvodu Navštevoval Martin Van Buren High School v New Yorku. V tomto období si Wilczekovi rodičia uvedomili, že je výnimočný – čiastočne aj vďaka IQ testu, ktorý absolvoval. Bol vychovávaný v katolíckej viere, ale neskôr "stratil vieru v tradičné náboženstvo". Bol označený za agnostika, ale v roku 2013 vyhlásil, že panteizmus je mu mu bližší.

Svoj bakalársky titul získal na University of Chicago v roku 1970, kde bol aj členom spolku Phi Beta Kappa . Magisterský titul z matematiky získal v roku 1972 na Princeton University, kde o dva roky získal aj doktorát z fyziky.

3. júla 1973 sa oženil s Betsy Devinovou, majú dve dcéry Amity a Mira.

Výskum
V roku 1973, keď ako absolvent spolupracoval s Davidom Grossom na Princeton University, objavil asymptotickú voľnosť. Keď sú kvarky v extrémnej blízkosti, jadrová sila medzi nimi je tak malá, že sa správajú skoro ako voľné častice. Táto teória, ktorú nezávisle objavil aj David Politzer, bola dôležitá pre rozvoj kvantovej chromodynamiky.

Wilczek pomohol odhaliť a rozvinúť axióny, anyóny, asymptotickú voľnosť a ďalšie aspekty kvantovej teórie poľa. Pracoval na fyzike kondenzovanej hmoty, astrofyzike a časticovej fyzike.

Súčasný výskum:
 „Čistá“ časticová fyzika: spojenia medzi teoretickými myšlienkami a pozorovateľnými fenoménmi;
 správanie sa hmoty, fázové štruktúry kvarkovej hmoty pri ultra vysokých teplotách a hustote.
 aplikácia časticovej fyziky v kozmológii.
 aplikácia techník teórie poľa na fyziku kondenzovaných materiálov.
 Kvantová teória čiernych dier.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Longer biography at Lifeboat Foundation website
 Papers in ArXiv
 The World's Numerical Recipe
 Wilczek on anyons and superconductivity
 Blog of the Wilczek family's Nobel adventures

Fyzici USA
Absolventi University of Chicago
Absolventi Princeton University
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Nositelia Nobelovej ceny z USA
Nositelia Lorentzovej medaily
Osobnosti USA poľského pôvodu
Osobnosti z New Yorku
Severné Osetsko

Severné Osetsko, dlhý tvar Severoosetská republika (, ) je republika Ruskej federácie. Má rozlohu 8 000 km² a žije tu vyše 710-tisíc obyvateľov. Hlavné mesto je Vladikavkaz.

Od 24. novembra 1994 republika prijala nový názov Republika Severné Osetsko – Alánsko (, oset. Республикæ Цæгат Ирыстон – Алани). Názov pochádza z pomenovania Alánov pre etnických predchodcov dnešných Osetov. Uzákonený bol aj nový štátny znak.

Obyvateľstvo 
Obyvateľstvo je väčšinou pravoslávneho vierovyznania, menšinu tvoria moslimovia. Úradným jazykom je ruština a osetčina, oba jazyky sa píšu cyrilikou.

Geografia 
Severné Osetsko má na juhu hornatý charakter, na severe je rovinatejšie. Rozkladá sa na severných svahoch Kaukazu.

Južné Osetsko 
Severné Osetsko susedilo s autonómnou oblasťou v Gruzínsku s názvom Južné Osetsko. Po osamostatnení Gruzínska bola zrušená autonómia a časť Osetov odišla do Severoosetskej republiky. Oseti v Južnom Osetsku vyhlásili svoju nezávislosť ešte v roku 1992, no až po rusko-gruzínkej vojne, ktorá trvala od 7. do 16. augusta 2008 bolo Južné Osetsko uznané Ruskou federáciou za samostatný štát. Neskôr uznali Južné Osetsko za samostatný štát aj ďalšie členské krajiny OSN: Nikaragua, Venezuela a Nauru.

Zaujímavosť 
Vlajka Severného Osetska je rovnaká ako vlajka Južného Osetska.

Mestá Severného Osetska 
 Vladikavkaz (hlavné)
 Mozdok
 Beslan
 Alagir
 Ardon
 Digora

Referencie

Iné projekty
Cerová

Cerová môže označovať:

 obec v okrese Senica, pozri Cerová (okres Senica)
 miestnu časť obce Radobica, pozri Cerová (Radobica)
 osadu obce Naháč, pozri Cerová (Naháč)
 prítok Oslianskeho potoka na Hornej Nitre, pozri Cerová (prítok Oslianskeho potoka)
 pohorie na južnom Slovensku, pozri Cerová vrchovina
Plynulé liatie

Plynulé liatie/odlievanie (iné názvy: kontinuálne liatie/odlievanie, kontinuitné liatie/odlievanie, nepretržité liatie/odlievanie) je metóda liatia ingotov, pri ktorej sa tavenina na druhom konci súčasne ochladzuje.

Postup 
Na jednej strane v dostatočnej výške je tekutá oceľ v panve. Táto sa prelieva do medzipanvy kde je kontrolovaná teplota a hladina, aby bola zaistená kotinuita pri výmene panvy. Z medzipanvy vyteká tekutá oceľ výtokovými uzlami (jedným až štyrmi) do kryštalizátora, kde sa prudkým ochladením vytvára kôra na povrchu. Vzniknutý nekonečný profil je ďalej ťahaný a ochladzovaný. Po ochladení v celom priereze sa delí na požadovanú dĺžku. Proces je teoretický nekonečný, praktický sa prerušuje kvôli zmene profilu ingotu, a hlavne opotrebeniu výmurovky medzipanvy.

Externé odkazy 
 Continuous Casting of Steel: Basic Principles
 Continuous casting section at steeluniversity.org, including fully interactive simulation
 Web Hutníckej fakulty TUKE o plynulom liatí

Hutníctvo
Odlievanie
Iowa Stars

Iowa Stars je profesionálny hokejový klub hrajúci v kanadsko-americkej AHL. Hrajú  meste Des Moines v americkom štáte Iowa. Je to farma klubu NHL Dallas Stars. Bol založený v roku 2005, predtým známy ako Louisville Panthers.

Slávni hráči

Loui Eriksson
Mike Smith

Externé odkazy
Iowa Stars

 
Šport v Des Moines
Hokejové kluby USA
Kluby AHL
Omaha Ak-Sar-Ben Knights

Omaha Ak-Sar-Ben Knights je profesionálny hokejový klub hrajúci v kanadsko-americkej AHL. Hrajú  meste Omaha v americkom štáte Nebraska. Je to farma klubu NHL Calgary Flames. Klub bol založený v roku 2005.

Ako farma Calgary sú Knights nástupcom klubu Saint John Flames.

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka klubu 

Kluby AHL
Calgary Flames
Dave Andreychuk

Dave Andreychuk, celým menom David John Andreychuk (* 29. september 1963, Hamilton) je bývalý kanadský profesionálny hokejový útočník. Andreychuk hrával v NHL za kluby Buffalo Sabres, Toronto Maple Leafs, New Jersey Devils, Boston Bruins, Colorado Avalanche a Tampa Bay Lightning. Od roku 2002 do roku 2006 bol kapitánom klubu Tampa Bay Lightning, s ktorým získal v roku 2004 Stanley Cup.

Klubové štatistiky

Externé odkazy 

Narodenia v 1963
Kanadskí hokejisti
Hráči Buffalo Sabres
Hráči New Jersey Devils
Hráči Tampa Bay Lightning
Hokejisti draftovaní klubom Buffalo Sabres
Víťazi Stanleyho pohára
Účastníci MS v hokeji 1986
Osobnosti z Hamiltonu (Ontário)
Dino Ciccarelli

Dino Ciccarelli (* 8. február 1960) je bývalý kanadský profesionálny hokejový útočník, ktorý odohral 19 sezón v NHL. Svoju poslednú sezónu odohral v roku 1998 v drese Florida Panthers. Počas svojej kariéry odohral v NHL 1232 zápasov v ktorých získal 1200 kanadských bodov.

Bol štyrikrát nominovaný do zápasu NHL All-Stars (v rokoch 1982, 1983, 1989 a 1997).

Klubové štatistiky

Externé odkazy
 

Narodenia v 1960
Kanadskí hokejisti
Hráči Minnesota North Stars
Hráči Washington Capitals
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Tampa Bay Lightning
Hráči Florida Panthers
Osobnosti zo Sarnie
Mike Modano

Mike Modano (* 7. jún 1970, Detroit, Michigan, USA) je bývalý americký hokejový center a bývalý kapitán klubu NHL Dallas Stars. Patril medzi najlepších strelcov USA, ktorí nastúpili v NHL. Modano nosil číslo 9.

Modana vybral klub Minnesota North Stars ako prvého hráča draftu v roku 1988. Stal sa tak v histórií 5. američanom, ktorému sa to podarilo. Modano zostal v organizácií Stars dlhšie obdobie. Hneď vo svojej prvej sezóne v NHL sa mu darilo, v 80 zápasoch dosiahol 75 bodov. Dôsledkom toho získal v roku 1990 Calder Memorial Trophy pre najlepšieho nováčika NHL.

V roku 1999 dosiahol svoj najväčší úspech, keď Dallas triumfoval vo finále Stanley Cupu v roku 1999.

V roku 2011 oznámil ukončenie svojej aktívnej hráčskej kariéry, v ktorej odohral spolu 1499 zápasov v NHL.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 

Hokejisti USA
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti USA
Účastníci MS v hokeji 1990
Účastníci MS v hokeji 1993
Účastníci MS v hokeji 2005
Hráči Minnesota North Stars
Hráči Dallas Stars
Hráči Detroit Red Wings
Hokejisti draftovaní klubom Minnesota North Stars
Víťazi Stanleyho pohára
Členovia Hokejovej siene slávy
Osobnosti USA talianskeho pôvodu
Osobnosti z Detroitu
Medzinárodná asociácia mentálnych športov

Medzinárodná asociácia mentálnych športov () je organizácia ktorú založili Svetová bridžová federácia (WBF), Svetová šachová federácia (FIDE), Medzinárodná federácia GO (IGF) a FMJD.

Cieľom IMSA je rozvoj a propagácia mentálnych športov, ich zavádzanie do škôl a organizovanie spoločných športových podujatí napr. mentalympiáda. IMSA vznikla dňa 19. apríla 2005, prezidentom je José Damiani. IMSA zastrešuje vyše 400 národných federácií a viac než 500 miliónov hráčov.

Externé odkazy
Oficiálne stránky v angličtine

Medzinárodné športové organizácie
Organizácie založené v 2005
Himarë

Himarë alebo Himara, grécky Χειμάρρα (Chimarra), je malé mestečko na pobreží Iónskeho mora na juhu Albánska v okrese Vlorë v kraji Epirus s veľkým podielom gréckeho obyvateľstva. 

Mesto bolo v staroveku známe ako Chimera, žili tu grécke kmene Epirótov. V 18. storočí tu vznikla prvá grécka škola.

Nachádza sa medzi mestami Sarandë a Vlorë a je osídlené prevažne Grékmi. Mnohí Gréci v 90. rokoch minulého storočia odišli hľadať prácu do susedného Grécka a preto bolo mesto ešte nedávno vyľudnené. Až v posledných rokoch sa z neho stalo pokojnejšie letovisko. Pochádza odtiaľto grécky futbalista Sotirios Ninnis.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 Karen Francis: The Lost Caves of Luigi Cardini. Explorations in Albania 1930-2001

Mestá v Albánsku
Nulové zariadenie

/dev/null alebo nulové zariadenie je v unixoidných operačných systémoch špeciálny súbor, ktorý vyradí všetky dáta doň zapísané (ale odpovie, že zápis prebehol úspešne), a nevráti žiadne dáta procesom, ktoré z neho čítajú (vráti EOF). V žargóne Unixových programátorov je niekedy nazývaný ako čierna diera.

Nulové zariadenie sa zvyčajne používa na odstránenie nežiaducich výstupov procesu alebo ako vhodný prázdny súbor pre vstup. Toto sa najčastejšie spraví presmerovaním.

Tieto poznatky sú často inšpiráciou pre Unixových programátorov ako žargónové výrazy a metafory, napríklad „prosím pošlite sťažnosti na adresu /dev/null“ alebo „môj mail je archivovaný v /dev/null“ namiesto málo vtipných fráz „neposielajte žiadne sťažnosti“, „môj mail bol zmazaný“ a „choď do /dev/null“ je vlastne iba pretvorené a humornejšie „choď do pekla“.

Nulové zariadenie je často obľúbeným predmetom technických vtipov, ako napríklad varovanie používateľa že  systémový /dev/null je už na 98% plný. Na 1. apríl roku 1995 si nemecký časopis c't vystrelil z čitateľov reportážou o zosilnenom /dev/null čipe, ktorý sa mal efektívnejšie zbaviť prichádzajúcich dát ich premenením na blikanie internej LED diódy.

/dev/null je špeciálny súbor, nie adresár, preto sa doň nemôžu prenášať súbory so známym Unixovým mv príkazom za účelom vymazať ich. Na tento účel je vhodnejšie použiť príkaz rm.

Ekvivalentné zariadenie v CP/M (a neskôr DOS a Windows) sa nazýva NUL:, a v niektorých verziách DOSu iba NUL (napríklad môžete skryť výstup presmerovaním ho do NUL: PAUSE>NUL, čo počká kým užívateľ stlačí ľubovoľný kláves bez toho, aby niečo písalo na výstup). Pod klasickým Amiga operačným systémom je toto zariadenie nazvané NIL:. Vo Windows NT a jeho nástupcoch je meno zariadenia \Device\Null a DOSacký NUL je iba symbolický link naňho. Podobne, v OpenVMS je toto zariadenie nazvané NL:.

Pozri aj 
 :/dev/zero
 :/dev/random

Unix
CP/M
DOS
Microsoft Windows
Centrálny federálny okruh

Centrálny federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Slovo „Centrálny“ v názve okruhu má predovšetkým politický a historický dôvod, pretože v súčasnosti sa okruh nachádza v najzápadnejšej časti Ruska. Žije tu vyše 39 miliónov obyvateľov (2019) a má rozlohu . Najväčšími mestami sú Moskva a Voronež.   

Centrálny federálny okruh bol založený Výnosom prezidenta Ruskej federácie č. 849 dňa 13. mája 2000 ako jeden zo siedmich federálnych okruhov nového administratívneho usporiadania Ruska.

V roku 2010 postihlo oblasť centrálneho federálneho okruhu ako aj ďalších oblastí západného Ruska dlhotrvajúce sucho a lesné požiare. Sucho v tejto oblasti bolo najväčšie za 130 rokov, kedy boli zaznamenávané merania teploty v tejto oblasti.

Administratívne členenie okruhu 
Centrálny federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:

Sedemnásť oblastí a jedno mesto federálneho významu.

Hlavným mestom Centrálneho federálneho okruhu, ako aj Moskovskej oblasti je mesto federálneho významu a hlavné mesto celej Ruskej federácie - Moskva. 

Moskovská oblasť má správne orgány umiestnené v dvoch mestách - v Moskve, ako aj v Krasnogorsku.

Najväčšie sídla okruhu 
Toto je zoznam najväčších miest okruhu

Najvyšší politickí predstavitelia okruhu

Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie 

(plný názov funkcie znie: „Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie pre Centrálny federálny okruh“)
 Georgij Sergejevič Poltavčenko () - od 18. mája 2000 do 26. marca 2004; od 26. marca 2004 do 7. mája 2008; od 14. mája 2008 do 31. augusta 2011;
 Oleg Markovič Govorun () - od 6. septembra 2011  do 21. mája 2012
 Alexandr Dmitrijevič Beglov () - od 23. mája 2012  dodnes (2013)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna info stránka Centrálneho federálneho okruhu (v ruštine)
 Zákony subjektov Federácie Centrálneho federálneho okruhu (v ruštine)
Južný federálny okruh

Južný federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Nachádza sa na juhozápade Ruska medzi Ukrajinou a Kazachstanom. Žije tu vyše 16,4 milióna obyvateľov (2017) a má rozlohu  (oba údaje sú po odpočítaní Severokaukazského federálneho okruhu a vrátane bývalého Krymského federálneho okruhu, ktorý je medzinárodne uznávaný ako súčasť Ukrajiny). Najväčšie mestá sú Rostov nad Donom a Volgograd, obe s vyše miliónom obyvateľov. 

Pri svojom založení Výnosom prezidenta Ruskej federácie č. 849 dňa 13. mája 2000 mal názov „Severokaukazský federálny okruh“. Avšak krátko po tom 21. júna 2000 bol premenovaný na „Južný federálny okruh“. Hlavnými príčinami zmeny boli jednak geografické dôvody (Volgogradská oblasť, Astrachánska oblasť ani Kalmycko geograficky nepatria do Severného Kaukazu) ako aj imidžovo-psychologické, nakoľko označenie „Severný Kaukaz“ vyvolávalo nepopulárne asociácie ozbrojených konfliktov a celkovej nepokojnosti regiónu.  

Dňa 19. januára 2010 sa na základe Výnosu prezidenta Ruskej federácie Dmitrija Medvedeva odčlenil z Južného federálneho okruhu Severokaukazský federálny okruh. V júli 2016 boli k okruhu pripojené celky Republika Krym a mesto federálneho významu Sevastopoľ.

Administratívne členenie okruhu 
Južný federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:

Tri republiky, tri oblasti, jeden kraj a jedno mesto federálneho významu.

1. Adygejská republika - administratívne centrum Majkop
2. Astrachánska oblasť - administratívne centrum Astrachaň
3. Volgogradská oblasť - administratívne centrum Volgograd
4. Kalmycká republika - administratívne centrum Elista
5. Krasnodarský kraj - administratívne centrum Krasnodar
6. Republika Krym - administratívne centrum Simferopoľ
7. Rostovská oblasť - administratívne centrum Rostov nad Donom
8. Sevastopoľ - mesto federálneho významu

Hlavným mestom Južného federálneho okruhu je mesto Rostov nad Donom ().

Najväčšie sídla okruhu 
Najväčšími sídlami Južného federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov (údaje podľa odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010):
 Rostov nad Donom () 1.048 tis.
 Volgograd ()1.017 tis.
 Krasnodar () 713 tis.
 Astrachaň () 506 tis.
 Sevastopoľ () 428 tis.
 Soči () 342 tis.
 Simferopoľ () 336 tis.
 Volžskij () 304 tis.
 Taganrog () 255 tis.
 Šachty () 245 tis.
 Novorossijsk () 229 tis.
 Armavir () 187 tis.
 Majkop () 154 tis.
 Kerč () 149 tis.
 Kamyšin () 115 tis.
 Novošachtinsk () 113 tis.
 Jevpatorija () 106 tis.
 Elista () 103 tis.

Najvyšší politickí predstavitelia okruhu

Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie 
(plný názov funkcie znie: „Splnomocnenec prezidenta Ruskej federácie pre Južný federálny okruh“)
 Viktor Germanovič Kazancev () - od 18. mája 2000 do 9. marca 2004
 Vladimir Anatolijevič Jakovlev () - od 9. marca 2004 do 13. septembra 2004
 Dmitrij Nikolajevič Kozak () - od 13. septembra 2004 do 24. septembra 2007
 Grigorij Alexejevič Rapota () - od 9. októbra 2007 do 7. mája 2008
 Vladimir Vasilijevič Ustinov () - od 14. mája 2008 dodnes (2013)

Referencie

Externé odkazy 
  Oficiálna stránka Južného federálneho okruhu (v ruštine)
  Informačný portál Južného Ruska (v ruštine)
El Volcán

El Volcán je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na východne od jedného z piatich veľkých gejzírových polí sveta El Tatio v centrálnej časti Čile, blízko hraníc s Bolíviou. Sopka je tvorená prevažne dacitmi, no vo vrchnej časti vulkánu sa zvyšuje podiel andezitov. Posledná erupcia nie je doložená, no podľa niektorých vedcov je koniec jej činnosti stanovený na koniec pleistocénu a začiatok holocénu.

Referencie

Externé odkazy
 www.volcano.si.edu - stratovulkán El Volcán na Global Volcanism Program 

Sopky Čile
Stratovulkány
Habánsky dom

Habánsky dom je osobitý typ obytnej budovy ľudovej architektúry na Slovensku, ktorý začali na Záhorí stavať nemeckí kolonisti habáni.

Pre ich domy je charakteristické obytné podkrovie, niekedy dokonca trojposchodové domy. Mohutné steny z nepálených tehál niesli hrazdenú konštrukciu štítu, v ktorej boli okná. Strecha bola riešená na Slovensko netypicky - slama sa namáčala do hliny a po uložení na strechu sa znova namazala vrstvou hliny. Na nej sa časom uchytil mach. Veľkou výhodou takýchto striech bola ich nehorľavosť.

Jeden celok habánskej architektúry sa zachoval v pamiatkovej rezervácií vo Veľkých Levároch, kde sa nachádza aj Habánske múzeum.

Referencie 
 Thurzo, I.: Ľudová architektúra na Slovensku. Albert Marenčin - Vydavateľstvo PT, Bratislava 2004

Externé odkazy 
 Habánsky dvor vo Veľkých Levároch

Domy
Domy
Dejiny architektúry
Architektúra na Slovensku
Krujë (mesto)

Krujë alebo Kruja (po grécky: Κρόια Kroia, po taliansky: Croia, po turecky: Akçahisar) je hlavné mesto okresu Krujë v Albánsku. 

Názov mesta pochádza z albánskeho slova jar, krua.

Dejiny 

Krujë je najznámejšie ako rodné mesto albánskeho národného hrdinu Skanderbega. Stadiaľ boli počas 35 rokov úspešne odrážaní Osmanskí Turci (v rokoch 1443 až 1478). Hrad bol ubránený počas štyroch obkľúčení Osmanskými Turkami pred konečnou kapituláciou krátko po smrti albánskeho národného hrdinu Gjergje Kastriotiho (Skanderbega).

Súčasnosť 
Hlavné turistické atrakcie sú hrad a pevnosť, Skanderbegove múzeum vo vnútri hradu a starý obnovený orientálny trh. V pevnosti je opravený dom z obdobia Osmanských Turkov, ktorý slúži ako Etnografické múzeum.

Externé odkazy 
 História a popis Krujë
 Krujë

Iné projekty 

Krujë (mesto)
Mestá v Albánsku
Murmanská oblasť

Murmanská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.

Má rozlohu 144 900 km² a žije tu 0,89 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Murmansk.

Iné projekty
Magdeburské pologule

Nemecký fyzik Otto von Guericke, starosta mesta Magdeburgu, v roku 1654 predviedol dramatický experiment, v ktorom ukázal silu vákua a dokázal existenciu atmosféry Zeme. 

Guericke spojil dve duté medené pologule s úchytmi o priemere 51 cm (Magdeburské pologule) a zo vzniknutej dutiny vypumpoval vzduch. Potom nechal zapriahnuť ku každej pologuli 4 páry koní a ukazoval, že ani 16 koní nie je schopných od seba pologule oddeliť. Potom, čo nechal do dutiny opäť vniknúť vzduch, sa od seba obe pologule oddelili samovoľne.

Týmto pokusom Guericke vyvrátil hypotézu nazývanú horror vacui. Preukázal, že obe pologule neboli k sebe pevne pripútané vzduchoprázdnom, ale že pologule držal pri sebe tlak okolitého vzduchu.

Pokus bol veľmi efektný. Pravdou ale je, že aj keď diváci videli celkom 8 párov koní, ktoré sa snažia oddeliť pologule od seba, v skutočnosti sila ťahu zodpovedala iba 4 párom koní. Pokiaľ by mala byť vyvinutá sila 8 párov, musela by jedna pologuľa byť ukotvená k nejakému pevnému bodu (napr. stene).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Bericht über die Halbkugeln in Braunschweig
 Magdeburg Hemispheres
 Mechanica hydraulico-pneumatica. Pars I, Caspar Schott, 1657

Mechanika
Vedecké experimenty
Belgorodská oblasť

Belgorodská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.

Má rozlohu 27 100 km² a žije tu 1,51 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Belgorod.

Iné projekty
Záporožská oblasť

Záporožská oblasť je jedna z 24 samosprávnych oblastí Ukrajiny. Vytvorená 10. januára roku 1939. Nachádza sa na juhu krajiny medzi Dneprom a Azovským morom. Hlavné mesto oblasti je Záporožie.

Mestá v oblasti 

Administratívne členenie: 20 rajónov (okresov)

 Berďanskyj rajon (Berďansk)
Biľmackyj rajon (Biľmak)
 Vasylivskyj rajon (Vasylivka) 
 Velykobilozerskyj rajon (Velyka Bilozerka)
 Veselivskyj rajon (Vesele)
 Viľňanskyj rajon (Viľňansk)
 Huľajpiľskyj rajon (Huľajpole)
 Zaporizkyj rajon/ Záporožský rajon (Záporožie/Zaporižžia)
 Kamiansko-Dniprovskyj rajon/ Kamiansko-Dniprovský rajon (Kamianka Dniprovska)
 Melitopoľskyj rajon (Melitopoľ)
 Mychajlivskyj rajon (Mychajlivka)
 Novomykolajivskyj rajon (Novomykolajivka)
 Orichivskyj rajon (Orichiv)
 Polohivskyj rajon (Polohy)
 Pryazovskyj rajon/Priazovský rajon (Pryazovske)
 Prymorskyj rajon/Primorský rajon (Prymorsk)
 Rozivskyj rajon (Rozivka)
 Tokmackyj rajon (Tokmak)
 Černihivskyj rajon (Černihivka)
 Jakymivskyj rajon (Jakymivka)

Referencie

Iné projekty 

 
Oblasti na Ukrajine
Škoda Roomster

Škoda Roomster bola spočiatku koncepčným vozidlom automobilky Škoda Auto, ale po úspechu tejto štúdie sa v roku 2006 Roomster dostal do sériovej výroby. Marketingové motto tohto auta znie Nájdite svoj vlastný priestor ().

Predná polovica auta po B stĺpik je prakticky zhodná s modelom Fabia druhej generácie. Taktiež použité motory sú zhodné. Zadná náprava je použitá z modelu Octavia Tour.

Výroba automobilu Škoda Roomster
Škoda Roomster predstavuje viacúčelový 5 – dverový automobil vyrábaný českým výrobcom Škoda Auto v  meste Kvasiny. Neskôr sa výroba presunula do mesta Vrchlabí. Prvýkrát bol automobil Škoda Roomster uvedený na trh prostredníctvom autosalónu Motor Show v Ženeve.

Verzie automobilu Škoda Roomster
Škoda Roomster sa vyznačuje dvomi verziami a to Škoda Roomster Scout a Škoda Roomster Praktik. Verzia Praktik predstavuje dvojdverový malý van, ktorý je v ponuke na trhu od roku 2007. O celkový dizajn auta sa stará Thomas Ingenlath a Peter Wouda. Názor vozidla Roomster pochádza zo slov – Room, čo v preklade znamení priestor a Roadster, ktorý na druhej strane kombinuje priestranný interiér a jazdné vlastnosti vo vhodnom pomere. Konkurentami automobilu Škoda Roomster sa stali vozidlá ako  Fiat Idea, Nissan Note a Citroen Picasso.

Motory
Niektoré špeciálne úpravy a prvky vozidla Škoda Roomster prevzali výrobcovia z predchádzajúcej Škody Fabie a staršej Škody Octavie. Novší Roomster predstavil prvýkrát autosalón vo Frankfurte v roku 2003. Novšia verzia Škody Roomster bola o 150 mm kratšia, avšak mala o 93 mm dlhší rázvor a posuvné dvere sa nachádzali len na jednej strane. Triumfom spoločnosti Škoda sa pre automobil Roomster stali odnímateľné zadné sedadlá, kde vzniká veľký úložný priestor. Motor Škody Roomster bol prevzatý od sesterskej spoločnosti Volkswagen Group. Všetky motory sú dostupné v prevedeniach: 1.2 L s výkonom 51 kW, 1.4 L s výkonom 63 kW, a 1.6 L s výkonom motora 77 kW. Navyše ku modelu 1.6 je zabudovaná automatická prevodovka.

Výbava 
 Farby
 Uni farby:  Biela Candy, Červená Corrida, Modrá Dynamic
 Metalické farby: Čierna magická s perleťovým efektom, Modrá Storm metalíza, Zelená Olive metalíza, Strieborná Diamant metalíza, Zelená Highland metalíza, Modrá Ocean metalíza, Červená Flamenco metalíza, Béžová Capuccino metalíza, Šedá Anthracite metalíza

 Prevedenie
 Roomster, Style, Sport, Comfort, Scout

Iné projekty

Externé odkazy 
 ŠkodaAuto.sk
 Článok o Škoda Roomster na slovenskej encyklopédií Škoda automobilov.

Roomster
Kompaktné MPV
Pukë (mesto)

Pukë alebo Puka je hlavné mesto okresu Pukë v severnom Albánsku. Pri sčítaní obyvateľstva v roku 2005 malo mesto 6 495 obyvateľov.

Sídli tu miestny futbalový klub KS Terbuni Pukë.

Externé odkazy 
Pukë Informácie a obrázky

Mestá v Albánsku
Sarandë (mesto)

Sarandë alebo Saranda (gr. Άγιοι Σαράντα-Ajii Saranda, ) je prístavné mesto na juhu Albánska, neďaleko hraníc s Gréckom, leží v zátoke Iónskeho mora. Mesto obývajú Gréci.

Mesto leží priamo naproti ostrovu Korfu (Kerkyra), vďaka svojej blízkosti sem dochádzajú grécki turisti. Priamo uprostred Sarandë je veľká pláž, v jeho okolí rastú olivové háje a agave. Asi  smerom na juh sa nachádzajú vykopávky antického mesta Butrint. V staroveku bolo mesto známe ako Onchismos.

Iné projekty 

Mestá v Albánsku
Obtočník Váhu

Obtočník Váhu je geomorfologický útvar na strednom Považí v katastrálnom území obce Hrádok v okrese Nové Mesto nad Váhom. Od roku 1983 je prírodnou pamiatkou. Jeho rozloha je . Organizačne spadá pod správu CHKO Biele Karpaty. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany.

Predmetom ochrany je: Unikátny geomorfologický útvar na strednom Považí, kde je možné študovať vývoj, ktorý prekonalo alúvium Váhu po pleistocénnom zaľadnení. Je to dôležitá ekostabilizačná plocha poľnohospodárskej krajiny v okolí.

Referencie

Pozri aj 
 Pseudoterasa Váhu

Externé odkazy 
 Prírodná pamiatka Obtočník Váhu, Štátny zoznam osobitne chránených častí prírody SR
 Chránené územia, Štátna ochrana prírody Slovenskej republiky
 Poloha na turistickej mape

Prírodné pamiatky v Trenčianskom kraji
Chránená krajinná oblasť Biele Karpaty
Povodie Váhu
Chránené územia v okrese Nové Mesto nad Váhom
Geologické lokality na Slovensku
Hrádok
Audi S8

Audi S8 je športová odvodenina od limuzíny Audi A8 využívajúca motor 5.2 V10 s výkonom 450 koní. Ide o totožný motor aký využíva aj superšportové Lamborghini Gallardo, len so sníženým výkonom.
Medzi zaujímavosti tohto auta patrí napríklad audiosystém od renomovanej firmy Bang&Olufsen. 
Súčasná generácia využíva motor 4.0 TFSI o výkone až 520 koní.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne slovenské stránky Audi S8

S8
Luxusné automobily
Športové sedany
Vlorë (mesto)

Vlorë alebo Vlora (grécky Αυλώνας (Avlonas), taliansky Valona) je mesto ležiace v juhozápadnej časti Albánska v kraji Vlorë a taktiež v okrese Vlorë. Mesto sa nachádza v zálive Jadranského mora a je obklopené horami. Má okolo 83 000 obyvateľov (2003). Žije tu asi 8 000 Grékov, ktorí však nie sú vládou uznávaní ako menšina, čo je jeden z nevyriešených sporov medzi Gréckom a Albánskom. Prístav v tomto meste je blízko k prístavu Bari v Taliansku. 

Vlorë patrí medzi najstaršie albánske mestá. Bolo založené v 6. storočí pred Kr. ako grécka kolónia s názvom Aulōn. Prvé zmienky o tomto meste sú v Ptolemaiovej Geografii z 2. storočia. V stredoveku bola Avlona dôležitým mestom pre styky medzi Byzantíncami a Normanmi v Taliansku. V 15. stor. sa mesto stalo sídlom tureckého vialetu a v roku 1690 Avlonu ovládli Benátčania, no už o rok mesto opäť dobyli Turci. V osmanskej dobe tu žilo asi 10 000 obyvateľov, moslimov, katolíkov, španielskych židov a ortodoxných kresťanov. Časť ortodoxných kresťanov boli pôvodní Gréci.

Partnerské mestá 
  Monopoli, Taliansko
 / Prizren, Kosovo/Srbsko
  Hollywood, Florida, USA
  Izmir, Turecko

Iné projekty 

 
Mestá v Albánsku
Bývalé hlavné mestá
Čerkaská oblasť

Čerkaská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu  a žije tu 1,335 milióna obyvateľov. Hlavným mesto oblasti je Čerkasy.

Mestá v oblasti 

Administratívne členenie: 20 rajónov (okresov)
 Horodyščenskyj rajon
 Drabivskyj rajon
 Žaškivskyj rajon
 Zvenyhorodskyj rajon
 Zolotoniskyj rajon
 Kamjanskyj rajon
 Kanivskyj rajon
 Katerynopiľskyj rajon
 Korsuň-Ševčenkivskyj rajon
 Lysjanskyj rajon
 Maňkivskyj rajon
 Monastyryščenskyj rajon
 Smiľanskyj rajon
 Taľnivskyj rajon
 Umanskyj rajon
 Chrystynivskyj rajon
 Čerkaskyj rajon
 Čyhyrynskyj rajon
 Čornobajivskyj rajon
 Špoľanskyj rajon

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti 
 Черкаська обласна рада 

Oblasti na Ukrajine
Černovická oblasť

Černovická oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu  a žije tu 0,9 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mesto oblasti sú Černovice.

Mestá v oblasti 

Administratívne členenie: 11 rajónov (okresov)

 Vyžnyckyj rajon
 Hercajivskyj rajon
 Hlybockyj rajon
 Zastavnivskyj rajon
 Keľmeneckyj rajon
 Kicmaňskyj rajon
 Novoselyckyj rajon
 Putyľskyj rajon
 Sokyrjanskyj rajon
 Storožyneckyj rajon
 Chotynskyj rajon

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti

Oblasti na Ukrajine
Donecká oblasť

Donecká oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu  a žije tu 4 356 392 obyvateľov (2013). Hlavným mestom oblasti je Doneck. V dôsledku konfliktu na východnej Ukrajine východnú časť Doneckej oblasti vrátane mesta Donecka začali kontrolovať proruskí separatisti. Dočasným administratívnym centrom pod kontrolou Ukrajiny preto je mesto Kramatorsk.

Väčšie mestá v oblasti

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti   
 O Doneckej oblasti na www.kmu.gov.ua 

 
Oblasti na Ukrajine
Mykolajivská oblasť

Mykolajivská oblasť (počas Sovietskeho zväzu po rusky Nikolajevská oblasť) je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu 24 598 km² a žije tu 1,217 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mesto oblasti je Mykolajiv.

Administartívne členenie: 19 rajónov (okresov)

 Arbuzynskyj rajon
 Baštanskyj rajon
 Berezanskyj rajon
 Bereznehuvatskyj rajon 
 Bratskyj rajon
 Veselynivskyj rajon
Vitovskyj rajon
 Voznesenskyj rajon
 Vradijivskyj rajon
 Domanivskyj rajon
 Jelaneckyj rajon
 Kazankivskyj rajon
 Kryvoozerskyj rajon
 Mykolajivskyj rajon
 Novobuzkyj rajon
 Novoodeskyj rajon
 Očakivskyj rajon
 Pervomajskyj rajon
 Snihurivskyj rajon

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti   

 
Oblasti na Ukrajine
Odeská oblasť

Odeská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu  a žije tu 2,388 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mestom oblasti je Odesa.

Mestá v oblasti 

Administratívne členenie: 26 rajónov (okresov):

 Anaňjivskyj rajon
 Arcyzkyj rajon
 Baltskyj rajon
 Berezivskyj rajon
 Bilhorod-Dnistrovskyj rajon
 Biľajivskyj rajon
 Bolhradskyj rajon
 Velykomychajlivskyj rajon
 Ivanivskyj rajon
 Izmajiľskyj rajon
 Kilijskyj rajon
 Kodymskyj rajon
 Ľubašivskyj rajon
Lymanskyj rajon
 Mykolajivskyj rajon
Okňanskyj rajon
 Ovidiopoľskyj rajon
Podiľskyj rajon
 Renijskyj rajon
 Rozdiľňanskyj rajon
 Savranskyj rajon
 Saratskyj rajon
 Tarutynskyj rajon
 Tatarbunarskyj rajon
 Šyriajivskyj rajon
Zacharivskyj rajon

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti   

 
Oblasti na Ukrajine
Ľvovská oblasť

Ľvovská oblasť je jedna z 24 administratívnych oblastí Ukrajiny. Má rozlohu  a žije tu 2,556 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2006). Hlavným mestom oblasti je Ľvov.

Väčšie mestá v oblasti 

Administratívne členenie:

Ľvivská oblasť sa člení na 7 rajonov (okresov):   
 Drohobycký rajón (Дрогобицький район – Drohobyc'kyj rajon)
 Zoločivský rajón (Золочівський район – Zoločivs'kyj rajon)
 Sambirský rajón (Самбірський район – Sambirs'kyj rajon)
 Stryjský rajón (Стрийський район – Stryjs'kyj rajon)
 Ľvivský rajón (Львівський район – Ľvivs'kyj rajon)
 Javorivský rajón (Яворівський район – Javorivs'kyj rajon)
 Červonohradský rajón (Червоноградський район – Červonohrads'kyj rajon)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky oblasti

 
Oblasti na Ukrajine