joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Švédska sociálnodemokratická strana

Švédska sociálnodemokratická strana robotnícka (SAP, ) alebo aj Sociálni demokrati () je švédska politická strana, ktorá vznikla v roku 1889. Predsedom strany je od marca 2012 niekdajší odborový predák Stefan Löfven.

Od 7. decembra 2008 sú sociálni demokrati súčasťou červeno-zeleného bloku strán vo Švédsku spolu so Stranou zelených a Ľavicovou stranou.

Politika 

Strana získala najviac hlasov vo všetkých voľbách od roku 1917. S výnimkou krátkeho obdobia boli sociálni demokrati nepretržite vo vláde počas 44 rokov (1932 – 1976). Ďalšie vládne skúsenosti mali možnosť získať v rokoch 1982 – 1991, 1994 – 2006 a od roku 2014.

Strana je napojená na Národnú švédsku konfederáciu odborov, ktorá reprezentuje deväťdesiat percent robotníkov. Sleduje líniu demokratického socializmu. Podporuje myšlienku štátu blahobytu, ktorý sa má dosiahnuť na základe vybraných daní, obhajuje feminizmus a rovnoprávnosť všetkého druhu.

Vedenie strany 

 1889 – 1896: Kolektívne vedenie
 1896 – 1907: Claes Tholin
 1907 – 1925: Hjalmar Branting
 1925 – 1946: Per Albin Hansson
 1946 – 1969: Tage Erlander
 1969 – 1986: Olof Palme
 1986 – 1996: Ingvar Carlsson
 1996 – 2007: Göran Persson
 2007 – 2011: Mona Sahlin
 2011 – 2012: Håkan Juholt
 2012 – 2021: Stefan Löfven
 Od 2021: Magdalena Andersson

Volebné výsledky

Parlamentné voľby

Európske voľby

História volebných výsledkov

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky

Zdroj 

Politické strany vo Švédsku
Sociálnodemokratické strany
Bullet Holes

Bullet Holes je slovenská rocková hudobná skupina z Bratislavy. Bola založená v roku 2014 a súčasnú zostavu tvorí Peter „Dexter“ Horony (hlavný spev, gitara), Gabriel „Gabo“ Gavalda (bicie), Dávid „Maso“ Kliský (basgitara, sprievodný spev) a Peter „Bali“ Baláž (gitara, sprievodný spev), ktorý nahradil predošlého gitaristu Martina Tomášika.

Skupina je víťazom 2. ročníka Rockovej maturity v roku 2016.

Členovia

Súčasní členovia 
 Peter „Dexter“ Horony – hlavný spev, gitara
 Gabriel „Gabo“ Gavalda – bicie
 Dávid „Maso“ Kliský – basgitara, sprievodný spev
 Peter „Bali“ Baláž – gitara, sprievodný spev

Bývalí členovia 
 Martin Tomášik – gitara, sprievodný spev

Diskografia 
 Perfektný svet (2018)

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka
 Bullet Holes na bandzone.cz

Štvorice v hudbe
Slovenské rockové hudobné skupiny
Zollikofen

Zollikofen je obec vo Švajčiarsku v kantóne Bern.

Je súčasťou okresu Bern-Mitteland. Počet obyvateľov je 10 306 (k 31. decembru 2018). Oficiálny kód obce je 0361.

Nachádza sa tu zámok Reichenbach.

Osobnosti 
 Corinne Schmidhauserová (* 1964), lyžiarka a politička

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Obce vo Švajčiarsku
Bern (kantón)
Barbora Laucká-Vítová

Barbora Laucká-Vítová (* 24. august 1955, Bratislava) je slovenská publicistka a spisovateľka. autorka literatúry faktu a knižiek pre deti.

Životopis 
Detstvo prežila v Bratislave. Pri životnom smerovaní ju ovplyvnila mama známa novinárka Eva Laucká. Ako štrnásťročná vyhrala celoslovenskú literárnu súťaž na tému maliar Martin Benka. Preto sa po štúdiu na Strednej všeobecnovzdelávacej škole na Vazovovej 38 – neskôr gymnázium A. Markuša v Bratislave, rozhodla pre štúdium žurnalistiky na Katedre žurnalistiky FFUK v Bratislave, ktoré skončila v roku  1977. Po troch rokoch si doplnila vzdelanie a získala titul Phdr.

Od roku 1977 do roku 1989 pracovala v denníku Práca, neskôr v denníkoch SME – príloha TV OKO, Večerník, v mesačníku Rodina, týždenníku Markíza, v komerčných prílohách Hospodárskych novín a nakoniec žurnalistickej kariéry sa venovala lokálnym médiám – tvorila mesačníky Karlovešťan  a Dunajská hrádza. V súčasnosti žije v Bratislave, kde vychovala dve deti, a má dve vnúčatá, píše pre portál Viva senior.sk a venuje sa písaniu literatúry.

Tvorba 
Ako prvá slovenská žurnalistka bola po revolúcii služobne v Izraeli, odkiaľ napísala svoje najlepšie reportáže do denníka Práca v roku 1991. Po roku 1989 sa publicisticky začala venovať najmä spoločenským udalostiam. V mnohých slovenských printových médiách založila spoločenskú rubriku. Pre český týždenník Story Haliny Pawlowskej v 90. rokoch pripravovala články zo slovenskej spoločnosti. Ako prvá redaktorka z „hmloviny východu“, ktorá sa dobre vedela dohovoriť po nemecky, začala profesionálne navštevovať viedenský Opernball a z porovnania tejto najprestížnejšej spoločenskej udalosti na svete so spoločenskými podujatiami na Slovensku, najmä s Plesom v opere, napísala svoju prvotinu Noci v lakovkách (2008). Potom, čo prestala pracovať v médiách, sa začala intenzívnejšie venovať písaniu kníh – konkrétne literatúre faktu a tvorbe pre deti.

Dielo

Literatúra faktu 
 2008 – Noci v lakovkách (dvaja medzi smotánkou)
 2013 - Braňo Hronec – Život na klávesách
 2014 – Čínska skrinka – Príbeh jednej rodiny z bratislavskej vilovej štvrte
 2017 – Všetci moji Hurbanovci – Podľa spomienok pravnučky Jozefa Miloslava Hurbana Táne Srnánkovej – Hurbanovej
 2019 – Môj starký – knižka podľa rozprávania autorkinho manžela Stana Víta
 2021 – Hlásateľky - Nora Beňačková, Ada Straková

Literatúra pre deti a mládež 
 2017 Karkulkove rozprávky – sranda z našej rodiny

Charita 
Zaslúžila sa o založenie svetového ženského klubu Soroptimist International (SI) na Slovensku. Bola jeho prvá viceprezidentka v období 19951999. (prezidentka Dr. Alžbeta  Capková). Prezidentkou SI clubu Bratislava bola v rokoch 20062010.

Referencie

Externé odkazy 
 Barbora Laucká – Literárne informačné centrum

Slovenskí spisovatelia
Slovenskí prozaici
Slovenskí publicisti
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Bratislavy
Licinius

Licinius, celým menom: Valerius Licinianus Licinius (* okolo 265, Dácia/Horná Mézia† 325, Solún) bol rímsky cisár vládnuci v rokoch 308324 v období tetrarchie na Východe. V roku 313 vydal spolu s Konštantínom I. tzv. Milánsky edikt.

Životopis 
Licinius sa narodil do roľníckej rodiny v balkánskom regióne Horná Moesia (Mézia) v dnešnom Srbsku, iné pramene uvádzajú susednú Dáciu. Svoju kariéru započal v armáde, kde dosiahol vysoký post, možno úrad prétorského prefekta. Vďaka známosti s cisárom Galériom sa stal augustom a spravoval územia na Balkáne (nikdy nebol "mladším cisárom" - ceasarom). Po Galeriovej smrti (311) vládol na Východe ako spoluvládca s Maximinom Daiom (Egypt, Sýria). Po tom, čo sa Maximian Daia pokúsil ovládnuť Malú Áziu a Trákiu (312) vypukla medzi vládcami vojna. V roku 313 Licinius ovládol celý Východ a stal sa spojencom západného cisára Konštantína, ktorý krátko pred tým ovládol celý Západ. Za ženu si vzal Konštantínovu sestru Constantiu (zasnúbení boli už od roku 310). Podobne ako Konštantín aj Licinius prejavil záujem o kresťanstvo a podľa niektorých dobových správ mal aj konvertovať. Spolu s Konštantínom vydal v roku 313 Milánsky edikt, ktorý vyhlásil náboženskú slobodu v krajine.

Prvé problémy vo vzťahoch cisárov vznikli už v roku 314 z dôvodu určenia nástupníctva. Po roku 316 nakoniec konflikty vyústili do otvorenej vojny v ktorej Licinius prehral. Konštantín získal dunajské a ilýrske provincie a jeho synovia Crispus a Konštantín II. boli menovaní za spolucisárov. Licinius si udržal Východ a jeho syn Licinius II. bol takisto prehlásený za spolucisára. Ďalšie problémy nastali po tom, čo Licinius začal verejne vystupovať proti kresťanom a prenasledovať ich. Nová vojna vypukla v roku 322 a zámienkou bol Konštantínov útok proti Gótom pôsobiacim na Liciniovom území. Kresťanský historik Eusebios z Cézarey v diele Vita Constantini boj medzi cisármi popisuje ako spor medzi kresťanstvom a pohanstvom. V roku 324 bol Licinius Konštantínom porazený pri Adrianopole a v bitke pri Chrysopole. Konštantín pôvodne Licinia nechal žiť a zosadený cisár sa usadil v Solúne, kde však bol o rok neskôr na Konštantínov popud zavraždený pre sprisahanie.

Referencie

Externé odkazy 
 Licinius (po česky)

Cisári starovekého Ríma
Narodenia v 3. storočí
Úmrtia v 325
Travis Scott

Jacques Berman Webster II (* 30. apríl 1991, Houston, Texas, Spojené štáty), známy pod umeleckým menom Travis Scott (predtým štylizované ako Travi$ Scott), je americký reper, spevák, skladateľ a hudobný producent. Jeho hudobný štýl je opísaný ako mix tradičného hip hopu, lo-fi a ambient music .

V roku 2012 podpísal nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom Epic Records a v novembri toho istého roku s GOOD Music, ktoré vlastní Kanye West. V roku 2013 podpísal kontrakt s Grand Hustle, vydavateľstvom repera T.I.. Scottov prvý väčší projekt bol mixtape s názvom Owl Pharaoh (2013). O rok neskôr vydal druhý mixtape, Days Before Rodeo. Jeho debutový štúdiový album Rodeo (2015) vyšiel po singli „Antidote“. Druhý album s názvom Birds in the Trap Sing McKnight (2016) sa stal jeho prvým albumom číslo jeden v americkom rebríčku Billboard 200. Nasledujúci rok vyšiel album Huncho Jack, Jack Huncho v spolupráci s reperom Quavom pod skupinovým menom Huncho Jack. 

V roku 2018 vyšiel dlho očakávaný album Astroworld, z ktorého vyšiel jeho prvý singel číslo jeden rebríčka Billboard Hot 100 s názvom „Sicko Mode“. Neskôr v roku 2019 Scottovo vydavateľstvo Cactus Jack Records vydalo kompilačný album JackBoys, ktorý sa stal prvým albumom číslo jeden 2020s rebríčka Billboard 200. Do roku 2020 Scott predal vyše 45 miliónov nahrávok v USA. Bol nominovaný na 6 cien Grammy Awards a vyhral Billboard Music Award.

Diskografia 
Štúdiové albumy

 Rodeo (2015)
 Birds in the Trap Sing McKnight (2016)
 Astroworld (2018)

Spoločné albumy

 Huncho Jack, Jack Huncho  (2017)
 JackBoys  (2019)

Mixtapes

 Owl Pharaoh (2013)
 Days Before Rodeo (2014)

Koncertné turné 
Ako hlavný umelec

 Rodeo Tour (s Young Thug a Metro Boomin) (2015)
 Birds Eye View Tour (Severná Amerika a Európa) (2017)
 Astroworld: Wish You Were Here Tour (s Trippie Redd, Sheck Wes a Gunna) (2018 – 2019)
 Fortnite x Cactus Jack presents ASTRONOMICAL (2020)

Ako predskokan

 Never Sober Tour (s Juicy J a Project Pat) (2015)
 The Madness Fall Tour (s The Weekndom a Banks) (2015)
 Anti World Tour (s Rihannou) (2016)
 The Damn. Tour (s Kendrickom Lamarom a DRAM) (2017)

Referencie

Iné projekty 

Reperi USA
Hudobní producenti USA
Hiphopoví hudobní producenti
Hiphopoví speváci USA
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Houstonu
James McAvoy

James McAvoy (* 21. apríl 1979, Glasgow, Škótsko) je škótsky herec. V roku 2006 sa stal prvým držiteľom ceny BAFTA v kategórii Vychádzajúca hviezda. V roku 2008 bol nominovaný na cenu Zlatý glóbus, v kategórii Najlepší herec v dramatickom filme.

Životopis 
McAvoy je synom zdravotnej sestry, ktorá pôsobila na psychiatrií a staviteľa. Bol vychovaný ako katolík. Jeho rodičia sa rozviedli keď mal 11 rokov. Kvôli zlému zdravotnému stavu jeho matky, vyrastal McAvoy spoločne s jeho mladšou sestrou u starých rodičov. Od detstva nebol v kontakte so svojím otcom.

Kariéra 
Jeho prvý film bol The Near Room z roku 1995. V roku 2001 si zahral v menej úspešnom filme Swimming Pool - Der Tod feiert mit, v ktorom hral po boku hercov ako Isla Fisher, Kristen Miller či John Hopkins. 

V roku 2003 sa pripojil k hereckému obsadeniu seriálu Children of Dune, ktorý mal tri epizódy. V roku 2005 hral vo filmovej adaptácií letopisov Narnie, kde stvárnil postavu fauna Tumnusa, ktorého uväzní ľadová kráľovná (Tilda Swintonová). O rok neskôr, odcestoval do Ugandy, kde hral vo filme The Last King of Scotland. V rovnakom roku hral tiež v romantickej komédií Penelope, po boku herečky Christiny Ricciovej.

Neskôr hral tiež vo filmoch ako Wanted (2008), The Conspirator (2010), Filth (2011) a v roku 2013 hral po boku Jessicy Chastainovej v trojdielnom filme The Disappearance of Eleanor Rigby: Her, Him, Them.

V roku 2016 prijal postavu Kevina Crumba, vo filme Split, ktorý je trpí disociatívnou poruchou identity a uniesol tri dievčatá. Film vyšiel v roku 2017. Rolu Crumba si zopakoval aj v pokračovaní filmu, s názvom Glass, ktorý vyšiel v roku 2019. V rovnakom roku hral tiež vo filme It: Chapter Two a rolu prijal pretože je veľkým fanúšikom Stephena Kinga. 

Venuje sa tiež dabingu, napríklad jeho hlas môžeme počuť v originálne animovanej rozprávky Gnomeo and Juliet (2008).

Súkromný život 
Počas natáčania seriálu Shameless, sa McAvoy spoznal s herečkou Anne-Marie Duff, s ktorou začali počas natáčania chodiť. Svoj vzťah spečatili 11. novembra 2006. Majú spolu syna menom Brendan (* 2010). V máji 2016 sa pár rozviedol.

Zdroj 

Škótski dabingoví herci
Škótski divadelní herci
Škótski filmoví herci
Rozprávači audiokníh
Škótski televízni herci
Držitelia ceny BAFTA
Osobnosti z Glasgowa
Zoznam častí seriálu S.W.A.T. (2017)

Toto je zoznam častí amerického seriálu S.W.A.T.. Seriál mal premiéru 2. novembra 2017 na americkej televíznej stanici CBS. Na Slovensku mal premiéru 22. augusta 2020 na Dajto.

Série

Časti

1. séria (2017–18)

2. séria (2018–19)

3. séria (2019–20)

4. séria (2020–21)

5. séria (2021–22)

6. séria (2022–23) 

Zoznamy častí seriálov
Bahájske spoločenstvo v Slovenskej republike

Bahájske spoločenstvo v Slovenskej republike je jedna z cirkví a náboženských spoločností registrovaných na Slovensku, patriaca pod bahaizmus. Na Ministerstve kultúry SR je spoločenstvo zaregistrované od 19. apríla 2007. Pri Sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2021 sa k nemu prihlásilo 311 veriacich. Bahájske společenstvo združuje asi 300 členov, pričom väčšina sú Slováci.

Dejiny 
Bahájske spoločenstvo v Slovenskej republike patrí medzi najmladšie oficiálne registrované náboženské spoločnosti na Slovensku. Na území bývalého Československa bola bahaistická viera známa ešte pred vznikom prvej republiky a rozvíjala sa až do roku 1950. Činnosť bahaistického spoločenstva sa na území dnešného Slovenska následne obnovila až po roku 1989. Na Ministerstve kultúry SR bolo zaregistrované v apríli 2007. V roku 2014 malo Bahájske spoločenstvo Ministerstvom kultúry SR 256 evidovaných veriacich.

Náboženské obrady 
Bahájci nemajú tradičné nedeľné obrady a využívajú vlastný kalendár.  Rok má v ňom 19 mesiacov a každý mesiac má svoje vlastné meno a devätnásť dní. Na devätnásty deň prebiehajú slávnosti, bahájci sa na Slovensku v rámci 19. dňa stretávajú ako komunita na náhodne zvolených miestach, väčšinou v domoch veriacich.

Organizácia a zbory 
V roku 2014 malo Bahájske spoločenstvo evidovaných 5 duchovných spoločenstiev (zborov/farností). V roku 2020 existovalo 8 aktívnych spoločenstiev bahaizmu – Bratislava, Senec, Stupava, Šaľa, Trenčín, Žilina, Banská Bystrica a Košice. V roku 2016 bahájske spoločenstvo na Slovensku viedol architekt Peter Srpoň.

Bahaizmus nepozná profesionálnych duchovných, k viere sa má veriaci bahájec prepracúvať sám. Na čele spoločenstva stojí volená deväťčlenná Národná duchovná rada bahájov v Slovenskej republike. Spoločenstvo tiež odmieta finančné dary na fungovanie od iných osôb či organizácií ako bahájcov.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna webová stránka spoločenstva

Baháizmus
Organizácie založené v 2007
Marek Fašiang

Marek Fašiang (* 27. júl 1985, Bratislava) je slovenský dabér, herec a podnikateľ.

Životopis 
Má mladšiu sestru a dvoch nevlastných bratov. Ako dieťa navštevoval dramatické krúžky. Vyštudoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Počas vysokej školy začal podnikať. Vlastní niekoľko kaviarní na Slovensku a jednu aj vo Viedni.

Daboval rôzne filmové a seriálové postavy. Bol aj hlasom Harryho Pottera od tretej časti rovnomennej filmovej série. Predtým daboval len malé postavy.

V roku 2019 bol nominovaný na cenu OTO.

Vo voľnom čase sa venuje športu, cestovaniu a obchodovaniu s liekmi.

Filmografia

Seriály 
 2012: Biele mäso
 2012: Mesto tieňov
 2012: Rodinné prípady
 2012: Búrlivé víno
 20182022: Oteckovia (Tomáš Oravec)
 2022: Svätý Max (Štefan)

Dabing

Seriály 
 Dan Humphrey (Penn Badgley) – Gossip Girl
 Logan Echolls (Jason Dohring) – Veronika Marsová
 Ryan Wolfe (Jonathan Togo) – C.S.I.: Kriminálka Miami

Filmy 
 Harry Potter (Daniel Radcliffe) – Harry Potter a Väzeň z Azkabanu, Harry Potter a Ohnivá čaša, Harry Potter a Fénixov rád, Harry Potter a Polovičný princ, Harry Potter a Dary smrti 1 a Harry Potter a Dary smrti 2 
 Peter Pevensie (William Moseley) – Narnia: Lev, šatník a čarodejnica
 Logan Echolls (Jason Dohring) – Veronika Marsová
 Dve a pol kačky (Jason Bonder) Chao

Referencie

Externé odkazy 
 

Slovenskí televízni herci
Slovenskí dabingoví herci
Osobnosti z Bratislavy
Slovenská akadémia vied a umení

Slovenská akadémia vied a umení (skrátene SAVU) bola vedecká inštitúcia sídliaca v rokoch 1943 až 1953 v budove na Štúrovej ulici číslo 9 v Bratislave. Vznikla odhlasovaním zákona č. 135 Snemu Slovenskej republiky z 2. júla 1942 a jeho vyhlásením o 19 dní neskôr, čím vyvrcholili dlhoročné snahy o inštitucionalizáciu a profesionalizáciu vedy na Slovensku. V roku 1946 bola degradovaná na vedeckú spoločnosť. V rokoch 1950 až 1951 bol jej predsedom básnik a esejista Ladislav Novomeský.

Základom pre vznik Slovenskej akadémie vied a umení bola Slovenská učená spoločnosť konštituovaná v roku 1939 z pôvodnej Učenej spoločnosti Šafárikovej založenej v roku 1926. Organizácia pôvodne fungovala pod patronátom Univerzity Komenského.

V roku 1953 sa pretransformovala na Slovenskú akadémiu vied sídliacu na Štefánikovej ulici s pobočkami po celej Bratislave. Zakladajúce valné zhromaždenie SAV sa konalo 26. júna 1953.

V budove na Štúrovej ulici v súčasnosti sídlia katedry Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave (Katedra žurnalistiky, Katedra marketingovej komunikácie, Katedra kulturológie a Katedra porovnávacej religionistiky) a kníhkupectvo Academia.

Pozri aj 
 Slovenská akadémia vied
 Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave
 Katedra žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
 Katedra marketingovej komunikácie Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave

Referencie 

Slovenská akadémia vied
Zaniknuté organizácie na Slovensku
Inštitúcie na Slovensku
Veda a technika na Slovensku
Vedecké organizácie
Organizácie založené v 1943
Akadémie vied podľa štátov
Národné inštitúcie
Veda a technika v 1943
Imelda Stauntonová

Imelda Stauntonová CBE (; * 9. január 1956, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Patrí k najuniverzálnejším herečkám, známa je z filmov ako Zamilovaný Shakespeare (1998), Dve tváre Very Drake (2004), Dievča (2012) či z filmovej adaptácie Harryho Pottera, kde stvárnila postavu Dolores Umbridge.

Detstvo a mladosť 
Jej matka bola kaderníčkou a otec sa živil ako pomocník pri stavaní ciest. Stautonová od malička navštevovala katolícku školu La Sainte Union Convent School. Herectvo študovala na Royal Academy of Dramatic Art.

Kariéra 
Od roku 1976 pôsobila v divadle Birmingham Repertory Theatre. Jej prvá herecká skúsenosť vo filme prišla v roku 1982, v televíznom seriály Playhouse. Jej prvá väčšia rola prišla v roku 1992. V roku 1995 si zahrala rolu Charlotte v dráme Rozum a cit. Menšiu úlohu mala aj v zamilovanom filme Zamilovaný Shakespeare, kde stvárnila opatrovateľku Gwyneth Paltrow. 

V roku 2004 prijala úlohu v dramatickom filme Vera Drake, kde stvárnila hlavnú postavu s rovnakým mennom. Za túto rolu získala hneď niekoľko prestížnych filmových ocenení. Bola nominovaná aj na Academy Awards a Zlatý glóbus, lenže tieto ceny zostali len pri nominácií. Za to získala cenu BAFTA, ocenenie Volpi Cup a rôzne ceny filmových kritikov. Od roku 2007 stvárnila postavu Dolores Umbridge, najprv v piatom a neskôr v siedmom dieli filmovej verzie Harryho Pottera. Hoci stvárnila zápornú postavu, získala obrovské herecké uznanie. 

V roku 2010 prepožičala svoj hlas hovoriacim kvetinám vo filme Alica v ríši divov, ktorý režíroval Tim Burton. O rok neskôr hrala po boku herečky Rebeccy Hall v mysterióznom filme Prebudenie. V roku 2014 hrala vo filme Vládkyňa zla a od rovnakého roku tiež pôsobí v televíznom seriáli Pride.

V roku 2020 hrá v seriáli The Crown, kde stvárnila Kráľovnú Alžbetu II.

Súkromný život 
Imelda Stauntonová je od roku 1983 vydatá za anglického herca Jima Cartera. Má s ním dcéru Bessie, narodenú v roku 1993. 

Od roku 2006 je držiteľkou Radu britského impéria.

Zdroj 

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Držitelia Radu britského impéria
Osobnosti z Londýna
Rozprávači audiokníh
Ethel Barrymorová

Ethel Barrymorová (* 15. august 1879, Philadelphia, Pensylvánia, USA † 18. jún 1959, Beverly Hills, Kalifornia, USA) bola americká herečka. Pochádzala z hereckej rodiny Barrymoreových a je považovaná za „Prvú dámu amerického divadla“.

Životopis 
Barrymorová sa narodila vo Philadelphii, ako druhé dieťa hercov Maurice Barrymore a Georgie Drewa. Mala dvoch bratov, Johna a Lionela. Tiež bola tetou herečky Drew Barrymorovej.

Detstvo strávila vo Philadelphii, kde navštevovala rímskokatolícke školy.

Kariéra 
Po celú svoju hereckú kariéru sa venovala predovšetkým divadlu. V roku 1914 si prvý krát zahrala v divadle, vo filme The Nightingale. Neskôr sa objavila aj v iných filmoch. V roku 1919 si zahrala vo filme The Divorcee, po ktorom si dala „filmovú pauzu“ aby sa mohla znovu naplno venovať divadlu.

Od roku 1928 je otvorené Divadlo Ethel Barrymore, ktoré pod týmto menom funguje dodnes.

V roku 1944 získala Barrymorová ocenenie Academy Awards, za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe za svoju rolu vo filme None But the Lonely Heart.

V roku 1947 spolupracovala s Alfredom Hitchcockom, na filme The Case Paradine. Za svoju rolu bola znovu nominovaná na Academy Awards. V roku 1949 získala tretiu nomináciu za film Pinky. Jej posledný film bol Johnny Trouble z roku 1957.

V roku 1960 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

Súkromný život 
V roku 1909 sa vydala za Russella Griswolda Colta, s ktorým mala tri deti. Ich vzťah skončil rozvodom v roku 1923.

Úmrtie 
Ethel Barrymorová zomrela na kardiovaskulárne problémy, dňa 18. júna 1959 vo svojom dome v Hollywoode. Pochovaná je na Calvary Cementery.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Divadelné herečky USA
Rozhlasové herečky USA
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Osobnosti z Philadelphie
Šúr (Slovenský Grob)

Šúr je juhozápadná časť obce Slovenský Grob v okrese Pezinok skladajúca sa z lokalít Malý Raj a Zátišie (nazývanej aj Manor). Má rozlohu 681 773,21 m² (68 ha) a je zložená z novostavieb.

Nachádza sa vedľa cesty cesty III. triedy 1082 (Čierna voda – Slovenský Grob) neďaleko prírodnej rezervácie Šúr a tečie popri nej Slováčkov potok, ktorý sa vlieva do neďalekého potoku Čierna voda.

Je tu základná občianska vybavenosť a súčasťou lokality Malý Raj je aj malé jazierko.

Pozri aj 

 Slovenský Grob

Referencie 

Slovenský Grob
2 na 1

2 na 1 (Dvaja na jedného) je relácia súkromnej televíznej stanice TV Markíza. Mala premiéru 11. februára 2018 a sledovalo ju celkom 11,9 % divákov s trhovým podielom až 30,5 %.

Je zábavnou reláciou, v ktorej si dvaja moderátori – Adela Vinczeová a Dano Dangl – „podajú“ vždy jedného zaujímavého hosťa. Ten bude musieť absolvovať sériu rôznych úloh, skúšok alebo výziev, ktoré ho dostanú do neštandardných a nie celkom komfortných situácií.

Série

Časti

1. séria (2018)

2. séria (2019)

3. séria (2020)

4. séria (2021)

5. séria (2022)

Referencie

Externé odkazy 
 

Televízne relácie na Slovensku
Televízne relácie TV Markíza
Zábavné televízne programy
Televízne relácie z roku 2018
Slávnosť (liturgický deň)

Slávnosť je typ liturgického dňa v rímskokatolíckom liturgickom kalendári . Slávnosťami sú zvlášť význačné dni, v ktoré sa slávia udalosti spásy, alebo zvlášť významní svätci. Narozdiel od ostatných liturgických dní, ktoré sa začínajú a končia polnocou, slávnosti (spolu s nedeľami) sa začínajú už na večer predchádzajúceho dňa.

Referencie

Externé odkazy 
 Všeobecné smernice o liturgickom roku a o kalendári

Rímskokatolícka cirkev
Liturgia
Liturgický rok
Nedkovičov dom

Nedkovičov dom (), alebo () je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v blízkosti chrámu svätej Nedele v architektonickej rezervácii Starý Plovdiv v centre mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.

Charakteristika 
Dom bol postavený v období bulharského národného obrodenia v roku 1863 v slohu európskeho klasicizmu. Majiteľom domu bol významný obrodenecký verejný činiteľ a obchodník Nikola Nedkovič z Karlova.

Vonkajšia fasáda budovy je bohato zdobená a pred vstupným vchodom sa nachádza ozdobné stĺporadie tvorené štyrmi stĺpmi, ktoré vytvárajú arkády. Hodnotný je interiér budovy, kde sa nachádzajú symetricky delené bohato maľované izby so stropmi s geometrickým ornamentálnym zdobením. Obytné izby sú farebne rozdelené - tzv. zelená izba () bola určená pre ženy, červená izba () bola určená pre hostí, fialová izba () slúžila ako jedáleň a oranžová izba () bola využívaná ako obývačka. Nedkovičov dom je považovaný za budovu s najbohatšie zdobeným interiérom v Plovdive.

Dnes budova slúži ako múzejná expozícia pod názvom "Starý mestský štýl" () a predstavuje typické interiérové usporiadanie bohatých meštianskych domov 19. storočia, pričom vystavený nábytok a predmety sú pôvodným vlastníctvom rodiny Nikolu Nedkoviča.

Nedkovičov dom sa nachádza v historickom centre mesta na ulici Canka Lavrenova 3.

Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany 
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu

Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.221 z roku 1927 ako "národná starožitnosť", štatút kulltúrnej pamiatky bol obnovený aj v Štátnom vestníku č. 4 z roku 1995 – ako dôvody ochrany boli pridané aj architektonická a umelecká hodnota budovy. Celý názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kăštata na Nikola Nedkovič săs stopanska postrojka (, doslova Dom Nikolu Nedkoviča s hospodárskou prístavbou).

Galéria

Referencie 

Stavby v Plovdive
Múzeá v Bulharsku
Kultúrne pamiatky v Bulharsku
Architektúra z 1863
Čakanka štrbáková

Čakanka štrbáková (iné slovenské názvy pozri nižšie; lat. Cichorium endivia) je druh rastliny z čeľade astrovité.

Názvy
Súčasný odborný názov znie čakanka štrbáková. Starší odborný názov (do roku 1986) bol čakanka štrbák. Odborný názov v poľnohospodárstve a pod. je aj endívia a (najmä pre varietu čakanka štrbáková širokolistá - lat. Cichorium endivia var. latifolium) eskariol. Staršie odborné názvy boli andívia, andívie, antívia, štrbák. Staršie občasné "poloodborné" názvy sú čakanka záhradná a cigória záhradná. Súčasné hovorové či ľudové názvy sú čakanka (a varianty - pozri v článku čakanka), andivi, štrbák, šterbák. Názov št(e)rbák sa však môže vzťahovať aj na iné druhy - pozri štrbák.

Charakteristika 
Rastlina pochádza zo Stredomoria. Pestuje sa ako šalátová zelenina - jedia sa jej etiolizované listy, ktoré majú horkastú chuť.

Zdroje

Iné projekty 

Astrovité
Rastliny s modrými kvetmi
Listová zelenina
Angie Dickinsonová

Angeline Dickinson (* 30. september 1931, Kulm, Severná Dakota, USA) je americká herečka. Je držiteľkou dvoch ocenení Zlatého glóbusu v rokoch 1960 a 1974 a v roku 1980 získala cenu Saturn Award. V roku 1987 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.

Životopis 
Dickinsonová sa narodila ako druhá najstaršia zo štyroch dcér Frederike a Leovi Brownovým. Jej rodina je nemeckého pôvodu a bola vychovaná ako katolíčka. Študovala na Glendale Community College a v roku 1954 ukončila štúdium maturitou.

Kariéra 
V roku 1953 získala titul „Miss Amerika“, kde obsadila druhé miesto. Vtedy ju kontaktovalo niekoľko filmových producentov a o rok neskôr už hrala v jej prvom filme, Lucky me z roku 1954.

V roku 1960 bola ocenená cenou Zlatý glóbus v kategórii Najlepší ženský objav roka. V roku 1974 stvárnila hlavnú ženskú úlohu v seriály Police Woman. Natáčanie skončilo v marci 1978.

V roku 1980 ju obsadil režisér Brian de Palma do filmu Dressed to Kill. Za svoju rolu Kate Miller získala ocenenie Saturn Award.

V roku 1993 hrala vo filme Gusa Van Santa, Even Cowgirls Get the Blues Palms, kde stvárnila nemilosrdnú majiteľka kúpeľov v Montane.

V roku 2000, hrala po boku Helen Hunt v komédií Pay It Forward.

V roku 2009 si zahrala v menej úspešnom filme Mending Fences, ktorým ukončila svoju hereckú kariéru.

Osobný život 
Od roku 1952 do roku 1960 bola vydatá za bývalého futbalistu Gene Dickinsona. Po rozvode si ponechala priezvisko Dickinson, ktoré používa doteraz. V roku 1965 sa vydala za Burta Bucharacha, ktorému porodila dcéru Nikki. Ich dcéra mala vážne zdravotné problémy, neskôr jej bol diagnostikovaný aspergerov syndróm. Dickinsonová s manželom ju neskôr umiestnili do Wilsonovho centra, psychiatrického rezidenčného liečebného zariadenia pre dospievajúcich vo Faribault v Minnesote, kde zostala deväť rokov. Neskôr Nikki študovala geológiu v Kalifornii, ale jej problémy so zrakom bránili v kariére. 4. januára 2007 Nikki spáchala samovraždu vo veku 40 rokov.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon v seriáli (dráma)
Osobnosti USA nemeckého pôvodu
Osobnosti zo Severnej Dakoty
Ľubomír Golian

Ľubomír Golian (* 25. august 1961) je slovenský diplomat, od roku 2016 do júla 2020 veľvyslanec Slovenska v Iráne, Afganistane a Pakistane.

Život 
Ľubomír Golian začal štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského, ale vyštudoval Moskovský štátny inštitút medzinárodných vzťahov.

Diplomatické pôsobenie 
V roku 1986 začal pracovať v Balkánskom oddelení Federálneho misterstva zahraničných vecí v Prahe. V roku 1990 sa stal zástupcom riaditeľa a riaditeľom Kultúrneho a informačného centra ČSFR v Sofii. V rokoch 1993 až 1995 bol 1. tajomníkom zastupiteľského úradu v Sofii a zároveň riaditeľ Slovenského inštitútu v Sofii. V rokoch 1995 až 1997 bol zástupcom riaditeľa teritoriálneho odboru pre susedné krajiny. Následne bol v období 19972001 politickým radcom na veľvyslanectve v Prahe. Následne do roku 2003 viedol odbor kultúrnych stykov a krajanov MZV SR. V rokoch 2003 až 2006 bol na ministerstve riaditeľ kancelárie vedúceho služobného úradu.

V období 20062010 bol veľvyslanec Slovenska v Dánsku. Jeho predchodcom bol v rokoch 2001 až 2005 Roman Bužek a nástupcom v rokoch 2011 až 2014 Radomír Boháč.

Po návrate z Dánska pôsobil opäť na ministerstve: v rokoch 2010 až 2012 v Odbore analýz a plánovania MZV, v rokoch 2012 až 2013 ako riaditeľ Odboru podpory vnútorného riadenia a v rokoch 2013 až 2016 bol riaditeľom kancelárie vedúceho služobného úradu.

Veľvyslanec v Afganistane, Iráne a Pakistane 
Prezident Andrej Kiska ho do funkcie vymenoval 15. decembra 2015. Svojho úradu sa ujal v roku 2016. Jeho predchodcom bol od novembra 2011 do februára 2016 Ján Bóry. Od júla 2020 ho vystriedal Ladislav Ballek.

Referencie

Externé odkazy 
 Životopis na stránke veľvyslanectva

Slovenskí diplomati
Absolventi Moskovského štátneho inštitútu medzinárodných vzťahov
Veľvyslanci Slovenska v Dánsku
Veľvyslanci Slovenska v Afganistane
Veľvyslanci Slovenska v Iráne
Veľvyslanci Slovenska v Pakistane
Liga majstrov UEFA 2017/2018

Liga majstrov UEFA 2017/2018 bol 63. ročník popredného európskeho futbalového turnaja v Európe, ktorý organizuje UEFA, a 26. sezóna, odkedy bola premenovaná z Pohára majstrov európskych krajín na Ligu majstrov UEFA.

Finále sa hralo medzi Realom Madrid a Liverpoolom na Národnom športovom komplexe Olimpijskyj v Kyjeve, Ukrajina. Real Madrid, obhájca titulu, porazil Liverpool 3:1 získal rekordný 13. titul tretíkrát v rade.

Ako víťaz sa kvalifikoval ako reprezentant UEFA na Majstrovstvá klubov FIFA 2018 v Spojených arabských emirátoch, a taktiež získal právo hrať proti víťazovi Európskej ligy UEFA 2017/2018, Atléticu Madrid, v Superpohári UEFA 2018. Navyše sa automaticky kvalifikovali do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2018/2019, avšak do tejto fáze súťaže sa kvalifikovali aj cez svoju ligu, čo znamenalo, že miestenku do skupinovej fázy získal víťaz českej Fortuna ligy 2017/2018, ktorá sa nachádzala na 11. mieste v asociačnom rebríčku k sezóne 2018/2019.

Liga majstrov UEFA
Lávka Veľkej Moravy

Lávka Veľkej Moravy spája cez rieku Moravu slovenskú obec Kopčany v okrese Skalica a moravskú obec Mikulčice v okrese Hodonín. Oceľová lávka bola otvorená v roku 2019 a slúži cyklistom a peším. Na dĺžku meria 143 metrov, na šírku takmer 5 metrov a na výšku 9 metrov.

Poloha 
Lávka sa nachádza 1,3 km severozápadne od obce Kopčany a 3,2 km juhovýchodne od obce Mikulčice. Vzdialenosť k mostu z obce Kopčany je po cyklochodníku popri Kostole sv. Margity Antiochijskej 4 km. Vzdialenosť západným smerom z obce Kopčany po cyklotrase je 2,4 km. Obec Mikulčice je cez Slovanské hradiště po cyklotrase vzdialená 4,5 km.

K lávke vedú viaceré cyklotrasy:

 Moravská cyklotrasa č. 004 (červená)
 Skalická (zelená)
 Moravská stezka č. 4
 Vinařská stezka Podluží

a turistické trasy:

 Cyrilometodejská cesta
 Rieka Morava - Kostol sv. Margity č. 2452 (modrá)
 Mikulčice - Vlkoš (modrá)

Lávka Veľkej Moravy je jednou z troch lávok (Cyklomost slobody (2012) a Cyklomost VysoMarch (2022)), na 108 km slovenskej hranici, ktorú tvorí rieka Morava s Rakúskom a Českom. Celkovo má tak Slovensko cez hraničnú rieku Morava 11 dopravných spojení (4x cestné, 3x železničné, 1 kompa, 3x lávka).

Názov mosta 
Možné názvy mosta navrhovala verejnosť v prvom kole prostredníctvom sociálnych sietí a emailu Trnavského samosprávneho kraja a Juhomoravského kraja. Z navrhnutých pomenovaní vybrali kraje dva názvy, Lávka Veľkej Moravy a Lávka svätej Margity, o ktorých mohla verejnosť opäť hlasovať prostredníctvom sociálnych sietí. Výsledky boli oznámené v auguste 2020 potom, čo v oboch hlasovaniach zvíťazil názov Lávka Veľkej Moravy (79 % hlasov v hlasovaní Trnavského samosprávneho kraja a 86 % v hlasovaní Juhomoravského kraja).

Rozpočet 
Celkový rozpočet na stavbu bol necelých 3,8 mil. €, pričom 85 % bolo financovaných z Európsky fond regionálneho rozvoja  prostredníctvom programu Interreg V-A Slovenská republika - Česká republika. Zvyšné finančné prostriedky boli hradené zo štátneho rozpočtu SR, rozpočtu Trnavského samosprávneho kraja, rozpočtu Juhomoravského kraja a štátneho rozpočtu ČR.

Výstavba 
Zhotoviteľom stavby boli spoločnosti Doprastav, a. s., STAVOKOV spol. s.r.o. a Doprastav CZ, s.r.o. Na návrhu sa podieľala architektonická spoločnosť NOVÁK & PARTNER, s.r.o.. Samotná výstavba začala v septembri 2018.

Most bol navrhnutý ako oceľová konštrukcia s oceľovo-betónovou mostovkou. Dĺžka mosta je 143 m. a dĺžka oblúkovej konštrukcie (Langerov nosník) je 91 m.

Most bol konštruovaný aj na prejazd menších záchranných vozidiel.

Cyklomost bol oficiálne otvorený 29. októbra 2019.

Referencie 

Zavesené mosty
Mosty cez Moravu
Stavby v okrese Břeclav
Stavby v okrese Skalica
Kopčany (okres Skalica)
Mikulčice
Moravská Nová Ves
Lávky
Mosty v okrese Břeclav
Mosty na Slovensku
Arsenios Autóreianos

Arsenios Autóreianos (iný prepis: Arsenios Autoreianos, , , rodným menom Georgios, mníšskym menom Gennadios; * asi 1200, Konštantínopol† 30. september 1273, Prokonnesos) bol konštantínopolský ekumenický patriarcha v rokoch 12541260 a 12611265. Patril k zásadným odporcom cirkevnej únie so Západom. V dôsledku dlhých sporov s cisárom ho cisár Michal VIII. zbavil úradu a poslal do vyhnanstva. Jeho prívrženci arseniti následne v krajine vyvolali ľudové hnutie a rozkol (či arseniánsku schizmu), pretože odmietli uznať ďalších patriarchov.

Životopis 
Arsenios, rodným menom Georgios sa narodil okolo roku 1200 v Konštantínopole do rodiny Autóreianovcov. Jeho otec sa volal Theodóros alebo Alexios, jeho matka bola Irena Kamatéra. Svoju kariéru započal ako mních v kláštore Oxeia na Princových ostrovoch. Pri vstupe do kláštora prijal meno Gennadios a neskôr meno Arsenios. Následne pôsobil vo viacerých kláštoroch v Malej Ázii, pričom sa stal aj igumenom. V roku 1254 ho nicejský cisár Teodoros II. menoval patriarchom (vtedy ešte v exile). Po smrti Teodora II. sa stal spolu s Georgiom Muzalonom regentom maloletého Jána IV. Michal VIII. Palaiologos však Muzalona zabil a sám sa ujal moci. Aby svoju moc legitimoval, nechal sa Arseniom niekedy v rokoch 1258/1259 korunovať za Jánovho spolucisára. Palaiologos sa však vládol samostatne a Arsenios na znak protestu a vernosti Laskarovcom odmietol plniť úlohu patriarchu. K opätovnému plneniu úloh sa vrátil až po tom, čo Michal VIII. znovu získal Konštantínopol (1261). V konštantínopolskom chráme Hagia Sofia opätovne korunoval Michala VIII. za cisára. 

Už v roku 1261 však Michal nechal oslepiť a odstrániť cisára Jána IV. Laskarisa, a Arsenios ho následne exkomunikoval. Konflikty medzi patriarchom a cisárom naďalej narastali. Michal VIII. sa snažil byzantskú cirkev z obáv pred Západom spojiť s Rímom, kým Arsenios patril k rozhodným odporcom cirkevnej únie. Situácia vyvrcholila v roku 1265, keď cisár zvolal synodu, ktorá patriarchu zosadila a poslala do vyhnanstva. Následne cisár za patriarchu zvolil Jozefa I. Toho však Arseniovi prívrženci odmietli uznať a vytvorili ľudové hnutie namierené proti cirkevnej únii i Palaiologovcom. Nešlo tak len o čisto cirkevné, ale i politické hnutie. Silnú podporu malo medzi mníchmi a obyvateľstvom západnej Anatólie. Arsenios vyhnaný do Prokonnesu vo vyhnanstve v roku 1273 zomrel, no rozkol pokračoval. Cisár Andronikos II. nechal jeho pozostatky v roku 1284 preniesť do Konštantínopola, kde boli pochované v Hagii Sofii. Arseniti celkovo zosnovali niekoľko konšpirácii proti Palaiologovcom, no boli neúspešní. Cirkevný rozkol (či schizmu) sa podarilo definitívne vyriešiť až za patriarchátu Nifóna I. v roku 1310 slávnostným vyhlásením zmierenia v chráme Hagia Sofia.

Referencie

Ďalšia literatúra

Externé odkazy 
 Arsenius Autoreianus na Encyclopedia Britannica (po anglicky)
 Arsenius Autoreianus of Constantinople na OrthodoxWiki (po anglicky)

Konštantínopolskí ekumenickí patriarchovia
Byzantské osobnosti z Konštantínopola
Úmrtia v 1273
Úmrtia 30. septembra
Byzantskí mnísi
Kemping

Kemping alebo pôvodne camping môže byť:

 rekreačné táborenie v prírode, najmä pri cestovaní motorovým vozidlom, pozri kemping (turistika)
 ubytovacie zariadenie v prírode, pozri kemping (ubytovacie zariadenie)
 vo videohrách: vyčkávanie na protihráčov na jednom mieste namiesto pohybovania, pozri kemping (videohry)
Černá stráň (prírodná pamiatka, okres Plzeň-mesto)

Černá stráň je prírodná pamiatka o rozlohe 8,2753 ha, evidovaná pod číslom 1349 na zozname AOPK ČR, ktorá sa nachádza na južnom svahu vrchu Hůrka na severnom okraji mesta Starý Plzenec v okrese Plzeň-mesto. Chránené územie je v starostlivosti Krajského úradu Plzeňského kraja.

Predmet ochrany 
Predmetom ochrany je klasické nálezisko ordovických skamenelín. Ochrana územia bola prvýkrát vyhlásená ONV Plzeň - juh v roku 1990 a následne vymedzená nariadením Okresného úradu Plzeň - juh o zriadení prírodnej pamiatky Černá stráň v roku 1999. V nariadení sa uvádza, že poslaním prírodnej pamiatky je ochrana paleontologického náleziska - odkryvu dobrotivských vrstiev stredočeského ordoviku.

Charakteristika lokality 
Chránené územie sa nachádza v strmom svahu nad riekou Úslavou. V spodnej časti profilu vystupujú jemné, ílovité, čiernošedé bridlice, ktoré smerom do nadložia obsahujú prachovcovú prímes. Vo vyšších polohách sa vyskytujú až niekoľkometrové lavice svetlých kremencov, ktoré sú od seba oddelené polohami jemných ílovitých bridlíc. Fosílna fauna je najhojnejšia v polohe niekoľkých metrov nad úrovňou cesty, ktorá vedie pozdĺž južného úpätia svahu.

Černá stráň patrí medzi najlepšie prirodzené odkryvy dobrotivského súvrstvia v Barrandiene. V bridliciach boli nájdené skameneliny trilobitov (napr.Cyclopyge umbonata bohemica), ramenonožcov, ostnatokožcov, ulitníky a ďalšie.

Prístup 
Černá stráň je jednou zo zastávok náučného chodníka Staroplzenecká. Z centra mesta je vzdialená asi 800 metrov, od stanice Starý Plzenec na železničnú trať z Plzne do Horažďovic predmestia zhruba 1300 metrov.

Referencie

Pozri aj 
 Pod Starým hradem
 Sutice (prírodná pamiatka)

Iné projekty

Externé odkazy 
 Popis lokality na webe geocaching.com 
 Náučný chodník Okolo Starého Plzence na oficiálnych stránkach mesta 
 Stránky KČT s fotografiami z vrchu Hůrka 

Chránené územia v okrese Plzeň-mesto
Švihovská vrchovina
Paleontologické lokality v Česku
Starý Plzenec
Prírodné pamiatky v Česku
Laurie Holdenová

Laurie Holdenová (* 17. december 1969, Los Angeles, Kalifornia, USA) je kanadsko-americká herečka. Známa je zo seriálu The Walking Dead, kde stvárnila postavu Andrei. Je silnou aktivistkou za ľudské práva.

Detstvo a mladosť 
Holdenová sa narodila v Los Angeles ale vyrastala v kanadskom meste, Toronto. Má dvojité občianstvo, kanadské aj americké. Má mladšieho brata Christophera Holdena.

Na McGill University v Montreale, študovala ekonómiu a politológiu. V roku 1993 prešla na Kalifornskú univerzitu v Los Angeles a v roku 1993 získala titul v odbore divadlo a film. V UCLA bola členkou National Honor Society a získala prestížnu cenu Natalie Wood Acting Award. Holdenová neskôr získala magisterský titul v oblasti ľudských práv na Columbia University.

Kariéra 
Jej filmová kariéra sa začala v seriály The Martian Chronicles v roku 1980, kde stvárnila v dvoch epizódach dcéru Rocka Hudsona. Neskôr sporadicky hrávala v seriáloch a filmoch. V roku 1993 si zahrala jednu z vedľajších úloh v seriáli The X-Files.

V roku 2001 hrala po boku Jima Carreyho, vo filme The Majestic. V roku 2006 sa predstavila ako policajtka Cybil Bennett, v postapokalyptickom filme Silent Hill. O rok neskôr hrala vo filme The Mist.

Od roku 2010 do roku 2013 hrala postavu Andrei, v seriáli The Walking Dead. V roku 2015 sa pripojila k natáčaniu seriálu Chicago Fire ako Dr. Hannah Tramble.

V roku 2018 hrala po boku hercov ako Mel Gibson a Vince Vaughn vo filme Dragged Across Concrete. Od roku 2019 hrá postavu Gretu Bellows, v televíznom seriály Proven Innocent.

Aktivizmus 
Holdenová je zakladateľkou Kanadskej nadácie Somaly Mam, ktorá bojuje proti obchodovaniu s ľuďmi a je členkou nadácie Somaly Mam v USA.

V roku 2014 spolupracovala s dobrovoľníckou organizáciou Operation Underground Railroad.

Iné projekty

Zdroj 

Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Divadelné herečky USA
Filmoví producenti USA
Aktivisti za ľudské práva
Absolventi Kolumbijskej univerzity
Absolventi McGill University
Osobnosti z Los Angeles
Premier League 2020/2021

Premier League 2020/2021 je 29. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992.

Víťazom sa stal Manchester City FC, ktorý si zaistil zisk titulu 3 kolá pred koncom súťaže. Zostupujúci, tiež istí 3 kolá pred koncom sú Fulham FC, West Bromwich Albion FC a Sheffield United FC.

Tabuľka 

Aktualizované po zápasoch hraných dňa 11. máj 2021.

(V) - istý víťaz súťaže; (L) - istý postup do skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA; (E) - istý postup do skupinovej fázy Európskej ligy UEFA; (K) - istý postup do 4. predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA; (Z) - istý zostup

# - pozícia; Z - zápasy; V - výhry; R - remízy; P - prehry; G - skóre; +/- - rozdiel skóre; B - body

Zdroj 

Futbal v 2020
Futbal v 2021
FA Premier League
Koncert mladosti

Koncert mladosti bol česko-slovenský hudobný festival, ktorého jediné dva ročníky sa konali v rokoch 1976 a 1977 na amfiteátri v Pezinku. Hlavnými organizátormi podujatí boli Pavol Boriš a Ladislav Snopko a festival bol vôbec prvým open-air festivalom v bývalom Česko-Slovensku. Hudobný publicista Lubomír Dorůžka ho nazval „československým Woodstockom“.

Koncerty mladosti boli bezprecedentnou kultúrnou udalosťou, na ktorej účinkovali špičkoví česko-slovenskí predstavitelia folku, rocku a džezu – okrem iného folkoví pesničkári Vladimír Merta, Petr Lutka, Vlasta Třešňák, Vladimír Veit, Pepa Nos, Miloš Janoušek, Dagmar Andrtová a Zuzana Homolová, folk-rocková kapela Marsyas, rockové Collegium musicum, Jaro Filip, premiérovo kapela Etc… Vladimíra Mišíka, pop-rockový Modus, džezmeni Gabriel Jonáš a Pavol Kozma, jazz-rockové kapely Bohemia a Energit, vrátane odnože, dua Andršt/Viklický. Médiami bol festival označovaný ako festival vzdoru proti červenému normalizačnému režimu, vstupné bolo 25 Kčs.

V roku 1978 bol naplánovaný tretí ročník festivalu, nakoniec ho však zrušili.

Atmosféru podujatí zachytil fotograf Ján Štrba a boli súčasťou rôznych spomienkových výstav a knihy.

V roku 2007 zorganizovalo občianske združenie PRD spomienkový koncert v Schaubmarovom mlyne, počas ktorého bola pokrstená nová kniha Koncert mladosti '76 – '77 – Československý Woodstock. V roku 2016 sa konal šesťhodinový Koncert mladosti 40.

Pozri aj 
 Atlas klub

Referencie

Externé odkazy 
 Plagáty k festivalu, fotografie Jána Štrbu a text Juraja Kušnierika na webe Romana Brnu

Hudobné festivaly na Slovensku
Kultúra v Česko-Slovensku
1976 v Česko-Slovensku
1977 v Česko-Slovensku
Pezinok
Beskydok (vrch v Oravských Beskydách)

Beskydok alebo Modralová (; ) je vrch Oravských Beskýd. Leží na slovensko-poľskej hranici, približne  severne od Námestova. Na jeho východnom temene sa v nadmorskej výške  nachádza najsevernejší bod slovenského územia.

Poloha 
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Polhoranská vrchovina. Na poľskom území nadväzuje pohorie Beskid Żywiecki. Vrch leží na hranici Žilinského kraja, Malopoľského a Sliezskeho vojvodstva, na rozhraní okresu Námestovo, Powiatu nowotarského a żywieckého. Na slovenskom území zasahuje na katastrálne územie obce Oravská Polhora. Vrch, v Poľsku nazývaný Mędralowa, susedí na severovýchode s Magurkou (), juhovýchodne sa v diaľke vypína Malá Babia hora () a juhozápadným smerom vrch Javorina (). Hrebeňom vedie rozvodnica Čierneho a Baltského mora. Južná, slovenská časť masívu sa nachádza v CHKO Horná Orava.

Opis 
Beskydok tvorí horský chrbát, ktorý sa v západo-východnom smere tiahne centrálnou časťou hlavného hrebeňa Oravských Beskýd. Vrch je zalesnený a výhľady umožňujú len menšie lokality bez porastu. Plochým, v smere hrebeňa pretiahnutým vrcholom vedie štátna hranica a v jeho východnej časti je najsevernejší bod územia Slovenska. V jeho blízkosti stojí drevený zrub. Severnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky potoka Bystra, ktorá smeruje do rieky Koszarawa, južnú, slovenskú časť odvodňuje Polhoranka, ktorá má v oblasti pramenište. Tak ako celý hrebeň, aj Beskydok tvorí hranicu medzi rozvodiami Baltského a Čierneho mora.

Výhľady 
Vrch ponúka z čiastočne odlesneného vrcholu obmedzený, no ďaleký výhľad. Juhovýchodnému horizontu dominuje Malá Babia hora () a Babia hora (), juhozápadnému zasa Pilsko (). Dobre pozorovateľné sú okolité vrchy a pri vhodných podmienkach aj vzdialenejšie pohoria, ako Sliezske Beskydy, časť Krivánskej Fatry, Oravská Magura, Chočské vrchy, hrebeň Ďumbierskych Tatier a okraj Západných Tatier.

Prístup 
 po  značke z Oravskej Polhory cez Jalovecké sedlo 
 po  značke hlavným hrebeňom:
 zo západu zo sedla Hliny
 z juhovýchodu cez Malú Babiu horu ()

Referencie

Pozri aj 
 Polhoranská vrchovina
 Zoznam vrcholov v Oravských Beskydách

Iné projekty

Externé odkazy 
 Poloha na turistickej mape

Vrchy v Oravských Beskydách
Tisícovky na Slovensku
Vrchy v okrese Námestovo
Vrchy v Poľsku
Rodová identita

Rodová identita alebo genderová identita je presvedčnie, ako vnútorne vnímame svoj rod, respektíve pohlavie. Rodová identita jedinca môže korelovať s biologickým pohlavím priradeným pri narodení, alebo sa od neho môže líšiť. Opakom rodovej  identitity je rodová binarita, ktorá uznáva len mužský a ženský rod.

Referencie 

 
Gender
LGBT
Oreľak (Pirin)

Oreľak (), alebo Orelek (), známy aj pod starším názvom Ambartaš () je vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.

Opis 
Oreľak je najvyšším vrchom Stredného Pirinu, podcelku pohoria Pirin. Dosahuje výšku  a je súčasťou hlavného hrebeňa masívu Stredného Pirinu. Na východ od vrchu sa nachádza krasová plošina Dobro pole. Zalesnená časť vrchu je pokrytá bukovými lesmi.

Turizmus 
Na vrchol je možné vystúpiť dvomi spôsobmi. Buď po značkovanej trase od horskej chaty Popovi livadi v rovnomennom sedle, alebo zo sedla Popovi livadi priamo po hlavnom hrebeni masívu cez vrch Baba a potom po južnom úpätí vrchu Oreľak. Vo vrcholových častiach označuje cestu k vrcholu stĺpové značenie. 

Zo sedla Popovi livadi sa dá na vrchol dostať aj automobilom po v minulosti zhotovenej štrkovej ceste.

Galéria

Referencie

Iné projekty 

Dvojtisícovky v Bulharsku
Vrchy v Bulharsku
Blagoevgrad (oblasť)
Vrchy v Pirine