joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mochovce (obec)

Mochovce sú bývalá obec na západnom Slovensku, známa predovšetkým jadrovou elektrárňou stojacou na jej území.

Charakteristika 
Nachádza sa v okrese Levice, asi 12 km severozápadne od mesta Levice. Obyvateľstvo obce bolo presídlené a obec bola zrušená z dôvodu výstavby jadrovej elektrárne. Zachoval sa iba reformovaný kostol a cintorín. Na druhej strane výstavba jadrovej elektrárne priniesla ekonomický a demografický rozvoj neďalekého mesta Levice v 80. rokoch 20. storočia.

Polohopis 
Bývalá obec ležala v údolí Telinského potoka, na rozhraní Hronskej pahorkatiny (podcelok Podunajskej pahorkatiny) a Kozmálovských vŕškov (podcelok Štiavnických vrchov). Severozápadne leží zalesnený vrch Dobrica (), východným smerom dominuje Veľká Vápenná ().

Dejiny 
Prípravné práce budovanej stavby odhalili archeologické nálezy, dokumentujúce osídlenie lokality Mochoviec už v paleolite (cca 30 000 rokov pred Kristom). Najstaršia dochovaná písomná zmienka o osade Muhy pochádza z roku 1295, názov „Mochovcze“ sa prvýkrát objavuje v roku 1773. Dočasu bola majetkom Matúša Čáka Trenčianskeho. Obyvateľstvo bolo zväčša maďarskej národnosti, menšinovo tu žili Slováci, Rómovia a židia a v roku 1900 ich tu žilo 970. Živili sa predovšetkým poľnohospodárstvom, vinohradníctvom a prácou v lesoch. Vychýrené bolo víno z miestnych viníc, ktoré bez ujmy na kvalite vydržalo i zámorské plavby na búrlivom mori.

Počas repatriácie po II. svetovej vojne sa do obce prisťahovalo 32 slovenských rodín, ktorých miestni nazývali „tirpákmi“. Povojnové roky znamenali rozvoj aj tejto obce; v roku 1946 bol zavedený telefón, od roku 1950 sem začal premávať autobus a o dva roky neskôr bolo založené roľnícke družstvo. Postupne pribudol vodovod, verejné osvetlenie, upravili sa cesty a chodníky. Zdravotné stredisko, pošta či matrika však boli v okolitých obciach, čo komplikovalo život obyvateľom až do roku 1972, od kedy bolo možné všetky záležitosti vybaviť v strediskovej obci Kalná nad Hronom. Už o rok neskôr spôsobili vrásky obyvateľom Mochoviec správy o stavebnej uzávere a výstavbe elektrárne, ktoré definitívne potvrdil zákaz akýchkoľvek stavebných prác v roku 1978. Už o rok neskôr začalo presídľovanie Mochovčanov, ktorých v tom čase žilo v obci 488. Po odchode posledných obyvateľov v roku 1981 sa začatím výstavby jadrovej elektrárne definitívne ukončila existencia obce.

Kultúra a zaujímavosti

Pamiatky 
 Reformovaný kostol, jednoloďová barokovo-klasicistická tolerančná stavba s pravouhlým ukončením presbytéria a predstavanou vežou z roku 1787. Stojí na mieste staršej stavby zo 17. storočia. V roku 1821 bola pristavaná veža. Ďalšie úpravy sa uskutočnili v rokoch 1872 a 1891. Interiér je zaklenutý pruskou klenbou. V interiéri sa nachádzali dve protiľahlé murované empory, ktoré boli pri poslednej obnove zo statických dôvodov odstránené. Fasády kostola sú členené lizénami, okná so šambránami sú polkruhovo ukončené. Veža členená kordónovými rímsami s vlysom a terčíkom je ukončená barokovou helmicou.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka obce Kalná nad Hronom

Slovenské obce zaniknuté vysídlením
Kalná nad Hronom
Veľká Svišťovka

Veľká Svišťovka (, , , ) je často navštevovaná trávnato – sutinová kopa s vrcholom kúsok od červeno značeného chodníka v Sedle pod Svišťovkou (), ľahko dostupným po skalkách. V roku 2006 bola na vrchole osadená panoramatická tabuľa. Názov jej dali svište, ktoré sa tu hojne vyskytovali.

Topografia 
Leží v krátkej rázsoche, ktorá vybieha od Malého Kežmarského štítu na východ. Od vrcholu na juhovýchod vysiela dlhý mierny chrbát, v ktorom sa už v pásme kosodreviny nachádza Malá Svišťovka (1561 m), modrá značka ide kúsok od nej cez Sedlo pod Malou Svišťovkou.

Výstupy 
 Zo Sedla pod Svišťovkou ľahko kúsok po skalkách. Veľká Svišťovka nie je pre horolezcov zaujímavá. Významnejšou je preto, lebo sa okolo nej kľukatí Tatranská magistrála medzi Skalnatou dolinou a Dolinou Zeleného plesa. Cez sedlo pod Malou Svišťovskou vedie jeden z dvojice turistických chodníkov z Tatranskej Lomnice na Skalnaté pleso. Chodecky je vrchol Veľkej Svišťovky prístupný zo Sedla pod Svišťovkou. Severné svahy zliezli ako prví Arpád Szabó, L. Tóth a Zdenko Zibrín (19312004) 27. apríla 1954.

Prístupy na sedlo:
 Od Skalnatého plesa 1:20 oba smery.
 K Chate pri Zelenom plese 45 min, ↑ 1:35 min.

Zaujímavosti 
Na svahoch Veľkej Svišťovky sa zachovali stopy po činnosti baníkov. Niektoré štôlne vyhĺbil údajne Šimon Bilík (16131680) zo Spišskej Soboty, ktorý bol evanjelickým farárom a v čase protireformácie sa päť rokov ukrýval pri Zelenom plese. Zásoboval ho potravinami jeho syn Samuel. Údajne, aby sa nenudil, ryžoval zlato z potokov. Z niektorej zo štôlní získal striebro, z ktorého si vyrobil lyžice. Keď ho omilostili vrátil sa do Spišskej Soboty. Na prelome 17.18. storočia sa v Doline Bielej vody odohrávali bitky o horské pasienky. Dňa 17. júla 1701 z Kežmarku poslali proti belianskym pastierom ozbrojených vojakov. Jeden z nich sa v plnej poľnej vybral na Veľkú Svišťovku. Zrútil sa. Keď padal vystrelila puška. Vojaci, ktorí počuli výstrel sa vydali na pomoc. Tá však už nebola potrebná. Údajne to bola prvá smrteľná obeť Vysokých Tatier.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 	
 Na stránkach vysoketatry.com
 Výhľady z vrcholu
 Mapa oboch Svišťoviek

Galéria 

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Žabí kôň

Žabí kôň (, , ) je najnižšia veža () v pohraničnom hrebeni nad Mengusovskou dolinou vo Vysokých Tatrách. považovaný za jeden z najťažšie dostupných tatranských štítov. Jeho charakteristickú siluetu často vidno pod vyššou oblačnosťou, zachytenou Mengusovskými štítmi a Rysmi. Výstupy stenami aj ostrým hrebeňom sú dodnes vyhľadávané pre pevnú skalu a expozíciu na obe strany.

Názov 
Pochádza z tvaru ostrých hrán východného hrebeňa, cez ktoré sa rozkročmo, koňmo, vystupuje na štít a z polohy nad Žabými plesami. „Dolný kôň“ je asi  dlhý, slabo sklonený, k severu spadá celkom kolmo a k juhu sa skláňa strmou skalnou platňou. Dlhý „horný kôň“ má sklon približne 45°50°. Nemecký názov Simonturm aj maďarský Simon-torony pochádza od krstného mena prvovýstupcu.

Topografia 
Nachádza sa v hlavnom hrebeni Tatier, severná – poľská – stena je nad kotlinou Morského Oka. Od Rysov ho oddeľuje Žabie sedlo, od Žabej veže Vyšné Žabie sedlo. Južná stena Žabieho koňa má vyše . Severná stena meria vyše .

Zaujímavé výstupy 
Žabí kôň bol dlho považovaný za nedostupný vrchol. Keď na jeho vrchol vystúpili Simon Häberlein a Katarína Bröske a vyriešili dovtedy najväčší horolezecký problém, nastáva vo Vysokých Tatrách epocha športového horolezectva.

 1905 Prvovýstup Katarína Bröske(ová) a Simon Häberlein južnou stenou.
 1907 Pri zlaňovaní z vrcholu sa na hrebeňovej túre zabil Eugen Wachter, keď sa s ním odtrhla slaňovacia slučka, ktorú tam tri dni predtým nechali Poliaci.
 1929 Prvovýstup severnou stenou W. Stanislawski, Lida Skotnicówna a Bronislaw Czech, V+. Bol považovaný za najťažší výstup svojej doby.
 Prvý zimný výstup vykonali 26. marca 1913 Alfred Grosz a Teobald Kregeczy východným hrebeňom.

Referencie

Externé odkazy 	
 Na stránkach vysoketatry.com
 Foto s horolezcom na hrebeni
 Pohľad z juhu

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Vrchy v Poľsku
Zlatý rakúskej meny

Zlatý rakúskej meny (nem. Gulden österreichischer Währung, hovorovo Silbergulden, Gulden;  skr. Gulden ö. W.; maď. osztrák-értékű forint; po slovensky hovorovo aj strieborný zlatý, strieborný zlatník, strieborná zlatka, zlatka, zlatník, gulden) bola mena rakúskej monarchie (resp. od roku 1867 Rakúsko-Uhorska) v rokoch 1857 až 1892. Od roku 1858 to bola povinne jediná mena rakúskej monarchie. V slovenčine sa najmä minca označovala ako zlatník, kým papierové peniaze sa označovali najmä ako zlatka.

V roku 1858 nahradila meny konvenčná minca a viedenská mena a v roku 1892 ju nahradila rakúsko-uhorská koruna. Výmenný pomer bol: 100 zlatých konvenčnej meny = 105 zlatých rakúskej meny.

Zmenou oproti predošlej mene bolo okrem nového mena to, že základom novej meny bola tzv. colná libra s hmotnosťou 500 gramov, a že zlatý sa už nedelil na 60 grajciarov ale na sto grajciarov, čiže v rakúskej monarchii bola zavedená desiatková sústava meny.

Externé odkazy 
Kyjac: Slovenskú korunu nahradí euro, 1. časť, in: Biatec (NBS) 7/2008
Zlatý in: Ottův slovník naučný 
Gülden in: Meyers Konversationslexikon, 4. vydanie
OENB
OENB
Geldwesen in: Österreich-Lexikon
Cisárske patenty na zavedenie zlatého rakúskej meny v Ríšskej zbierke zákonov (Rakúska národná knižnica):
169. Kaiserliches Patent vom 19. September 1857, womit für den ganzen Umfang des Kaisertumes Oesterreich, Bestimmungen zur Regelung des Münzwesens aus Anlaß des im Reichs-Gesetz-Blatte, XXIII. Stück, Nr. 101, Jahr 1857, kundgemachten Münzvertrages ddo. Wien 24. Jänner 1857 erlassen werden. In: Reichsgesetzblatt für das Kaisertum Oesterreich. Jahrgang 1857. XXXIII. Stück. 
 63. Kaiserliches Patent vom 27. April 1858, wodurch die Verhältnisse des Münzverkehres und die Anwendung der neuen österreichischen Währung auf die Rechtsverhältnisse geregelt werden.

Zaniknuté meny
Dejiny Česka
Dejiny Slovenska
Dejiny Rakúska
Dejiny Uhorska
Call of Duty: World at War

Call of Duty: World at War ale skrátene COD5 je hra určená pre počítače a konzoly. Hraná je z prvej osoby, čiže ide o FPS. Vyvinulo ju štúdio Treyarch a dodávateľom je spoločnosť Activision. Ako prvá zo série piatich titulov Call of Duty nemá vo svojom názve číslovku. Ako ďalšiu novinku priniesol v poradí piaty titul kooperatívny mód pre 2-4 ľudí.

Počítačové hry
Call of Duty
Svišťový štít

Svišťový štít (, , ) je rozložitý vrch v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Leží medzi Severným Divým sedlom (masívom Divej veže) a Svišťovým sedlom (Hranatou vežou). Je to uzlový bod, z ktorého vybiehajú vedľajšie hrebene.  Obklopujú ho z východnej strany Veľká Studená dolina, zo severnej Rovienkova kotlina a z juhozápadu Svišťová dolina.

Topografia 
Má tri vrcholy Veľký Svišťový štít juhozápadný je hlavný. Leží najbližšie k  Severnému Divému sedlu od neho vedie bočný hrebeň na Svišťový roh a Svišťové veže. V strede oblúka na  hlavnom hrebeni leží Prostredný vrchol. Z neho na juhovýchod pokračuje Svišťový chrbát, v ktorom leží Východný vrchol a tri Svišťové kopy.<ref name="Kroutil">{{Citácia knihy| priezvisko = Kroutil| meno = F. | odkaz na autora =  František Kroutil  | titul = Vysoké Tatry pro horolezce, 2. diel| vydanie = | vydavateľ = Olympia | miesto = | rok = 1977| isbn | kapitola = | strany =| jazyk = }}</ref>

 Názov a prvé výstupy 
Vrchol bol do roku 1897 nepomenovaný. Prvými návštevníkmi na jeho vrchole boli August Otto a horský vodca Ján Hunsdorfer starší 20. júla 1897. Nazvali ho Mittel-Gebirge (prostredné pohorie), lebo sa na ňom nachádzajú štyri hrebene. V nemeckej literatúre sa volá Mittelgebirge a v maďarskom jazyku Kőzephegység.  Slovenský názov vystihuje jeho polohu nad Svišťovou dolinou. Rovnako znie v poľštine - Świstowy Szczyt''. V zime bol prvý na jeho vrchole  Gyula Komarnicki 16. februára 1913.

Turistika 
Hoci naň nevedie turistický chodník (ten vedie na sedlo Prielom), je jedným z najľahšie dostupných štítov v Tatrách. Preto je často navštevovaný v lete vysokohorskými turistami a v zime skialpinistami. Výstup je od Zbojníckej chaty.  Lezenie ponúka najmä severná stena nad Rovienkovou kotlinou.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Návrhy na vyznačkovanie
 Foto aj lyžiarske video
 Panoráma z vrcholu
 Na SummitPost.org
 Popis trás podľa Andrášiho
 Trasy výstupov

Vrchy Vysokých Tatier
Dvojtisícovky na Slovensku
Veľká Studená dolina
Zlatý (peniaze)

Zlatý (nem. Gulden, maď. forint, tal. fiorino, fr. florin [florén], lat. florenus; konkrétna minca/bankovka po slovensky aj zlatka či zlatník) alebo (najmä pre Holandsko aj) gulden môže byť minca/mena:
antilský gulden (antilský zlatý)
holandský gulden (holandský zlatý)
surinamský gulden (surinamský zlatý)
arubský gulden (arubský florin)
rakúsky zlatý (napr. zlatý konvenčná minca, zlatý rakúskej meny)
zlatý Britskej Guayany 
juhonemecký zlatý
rýnsky zlatý (florenus Rheni)
hannoverský zlatý
bazilejský zlatý
saský zlatý
švábsky zlatý
franský zlatý
meissenský zlatý
poľský zlatý (do r. 1841; poľ. złoty)
(paralelná) mena vo viacerých švajčiarskych kantónoch do roku 1852
florén (florin)  (Florencia od 13. stor.)

Externé odkazy
Zlatý in: Ottův slovník naučný 
Gülden in: Meyers Konversationslexikon, 4. vydanie

Peniaze
Štátna cesta 522 (Chorvátsko)

Štátna cesta 522 () je 13,2 kilometra dlhá chorvátska cesta vedúca od mesta Udbina smerom na diaľnicu A1. Je vybudovaná v parametroch dvojpruhovej rýchlostnej cesty (brza cesta) a plní funkciu diaľničného privádzača.

Hustota premávky
Sčítanie dopravy na tejto ceste vykonáva spoločnosť Hrvatske ceste. V letnom období možno bádať viac ako dvojnásobný nárast priemernej dennej hustoty dopravy oproti celoročnému priemeru.

 AADT: priemerná ročná denná hustota dopravy
 ASDT: priemerná letná denná hustota dopravy

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

Referencie

522
Štátna cesta 424 (Chorvátsko)

Štátna cesta 424 () je 17,6 km dlhá chorvátska štátna cesta, ktorá spája mesto Zadar s výjazdom Zadar 2 na diaľnici A1. Na celej svojej dĺžke je kategorizovaná ako rýchlostná cesta (brza cesta).

Iné projekty

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

424
Tom Barrasso

Thomas Patrick Barrasso známy aj pod menom Tom Barrasso (* 31. marec 1965, Boston, Massachusetts, USA) je bývalý americký brankár. 

V NHL odchytal 18 sezón. Vyhral 2x Stanley Cup s tímom Pittsburghu, získal Vezina Trophy, Calder Memorial Trophy, William M. Jennings Trophy, jedenkrát hral v All-Star Game, jedenkrát sa prebojoval do prvého All-Star Teamu, dvakrát do druhého All-Star Teamu a v roku 2002 získal s celkom USA strieborné medaily na Zimných olympijských hrách v Salt Lake City. V roku 2007 sa dostal do Siene slávy amerických športovcov s talianskymi predkami.

Externé odkazy  
 
 
 štatistika na nhl.cz
 štatistika na eliteprospects.com
 štatistika na hockey-reference.com

Zdroj 

Hokejoví brankári USA
Strieborní olympijskí medailisti v ľadovom hokeji
Strieborní olympijskí medailisti USA
Víťazi Stanleyho pohára
Osobnosti z Bostonu (Massachusetts)
Brankári Pittsburgh Penguins
Brankári Buffalo Sabres
Brankári St. Louis Blues
Brankári Ottawa Senators
Brankári Toronto Maple Leafs
Brankári Carolina Hurricanes
Profesionáli

Profesionáli môžu byť

 odborníci, pozri profesionál
 americký film (1966), pozri Profesionáli (film)
 britský kriminálny seriál (1977 – 1983), pozri Profesionáli (britský seriál)
 slovenský komediálny seriál (2008 – 2012, 2014-súčasnosť), pozri Profesionáli (slovenský seriál)

Pozri aj
 profesionál (rozlišovacia stránka)
Mladí profesionáli – program UNESCO
Éric Desjardins

Éric Desjardins (* 14. jún 1969, Rouyn, Quebec, Kanada) je bývalý kanadský hokejista.

Vo svojej kariére hral v NHL tento obranca za tímy Philadelphia Flyers (94-06), Montreal Canadiens (88-95).

Draftovaný bol v roku 1987 ako 3. voľba Montreal Canadiens a celkovo ako 38.

Hráč reprezentoval niekoľkokrát svoju vlasť na MS a OH. Celkom si pripísal v základnej časti v 1143 zápasoch 575 bodov za 136 gólov a 439 asistencií. V play-off zaznamenal v 168 zápasoch 80 bodov za 23 gólov a 58 asistencií.

Bol aj kapitánom Philadelphia Flyers (99-02). Za svoju kariéru ktorú odohral s číslom 37 získal mnoho ocenení.

Ocenenia 
Barry Ashbee Trophy	        1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000, 2003
Emile Bouchard Trophy	        1988
NHL Second Team All-Star	1999, 2000
QMJHL First Team All-Star	1988
QMJHL Second Team All-Star	1987
Yanick Dupre Memorial	        1999

Externé odkazy 
 

Kanadskí hokejisti
Kanadskí hokejoví útočníci
Víťazi Stanleyho pohára
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Montreal Canadiens
Kanadské osobnosti francúzskeho pôvodu
Osobnosti z Quebecu
Derian Hatcher

Derian Hatcher (4. júna 1972, Sterling Heights, Michigan, USA) je bývalý americký hokejista.

Vo svojej kariére hral v NHL tento obranca dosiaľ za tímy Philadelphia Flyers (05 – 09), Detroit Red Wings (03 – 04), Dallas Stars (93 – 03) a Minnesota North Stars (91 – 93). Draftovaný bol v roku 1990 ako 1. voľba tímu Minnesota North Stars a celkovo ako 8. Celkom si pripísal v základnej časti v 1045 zápasoch 331 bodov za 80 gólov a 251 asistencií. V play-off zaznamenal v 133 zápasoch 33 bodov za 7 gólov a 26 asistencií. Bol aj kapitánom Dallas Stars (1995 – 2003) a Philadelphia Flyers (05 – 06)

Reprezentácia 
1996 – 1. miesto na Svetovom pohári
1999 – Stanley Cup s Dallas Stars
2002 – 2. miesto na ZOH

Hral za tieto kluby 
1989 – 90  North Bay Centennials       OHL    
1990 – 91  North Bay Centennials       OHL    
1991 – 92  Minnesota North Stars           
1992 – 93  Kalamazoo Wings             IHL, Minnesota North Stars         
1993 – 94  Dallas Stars                    
1994 – 95  Dallas Stars                    
1995 – 96  Dallas Stars                    
1996 – 97  Dallas Stars                    
1997 – 98  Dallas Stars                    
1998 – 99  Dallas Stars, Stanley Cup                  
1999 – 00  Dallas Stars                    
2000 – 01  Dallas Stars                    
2001 – 02  Dallas Stars                    
2002 – 03  Dallas Stars                    
2003 – 04  Detroit Red Wings               
2004 – 05  Motor City Mechanics        UHL    
2005 – 06  Philadelphia Flyers            
2006 – 07  Philadelphia Flyers            
2007 – 08  Philadelphia Flyers             
2008 – 09  Philadelphia Flyers

Hokejisti USA
Víťazi Stanleyho pohára
Hráči Philadelphia Flyers
Hráči Detroit Red Wings
Hráči Dallas Stars
Hráči Minnesota North Stars
Osobnosti z Michiganu
Hong Kong Disneyland

Hong Kong Disneyland je prvým zábavným parkom v rámci komplexu Hong Kong Disneyland Resort. Je majetkom Hong Kong International Theme Parks, akciovej spoločnosti, ktorú spoločne vlastnia The Walt Disney Company a vláda Hongkongu. 

V poradí piaty park v štýle Disneylandu sa nachádza na obnovených pozemkoch v Penny na Bay, Lantau Island. Park bol pre návštevníkov otvorený 12. septembra 2005 – tento dátum je považovaný v čínskej kultúre za priaznivý pre zahájenie nového podnikania. Spoločnosť The Walt Disney Company sa pokúsila vyhnúť problémom kultúrnej odlišnosti, preto sa snažila pri projektovaní a výstavbe strediska začleniť čínsku kultúru, zvyky a tradície, vrátane dodržiavania pravidiel feng šuej. 

Park sa skladá zo štyroch tematických častí podobných iným parkom Disneyland: Main Street, U.S.A., Fantasyland, Adventureland a Tomorrowland. Zatiaľ neexistuje časť zvaná Frontierland, predpokladá sa však, že môže byť súčasťou budúcich projektoch rozširovania parku. Všetky nápisy sú v angličtine aj v čínštine, vrátane jej mandarínskych dialektov. Sprievodca k plánu parku je vytlačený v tradičných i zjednodušených čínskych znakoch, japončine a v angličtine. 

Denná kapacita parku je 34 000 návštevníkov, je to teda najmenší Disneyland. Zatiaľ sa však plánovanú návštevnosť nepodarilo dosiahnuť. V prvom roku existencie park prilákal 5,2 milióna návštevníkov, čo je menej ako predpokladaných 5,6 milióna. V druhom roku poklesol počet návštevníkov o 20% na 4 milióny, na čo mohla mať vplyv pretrvávajúca kritika miestnych zákonodarcov. V treťom roku sa návštevnosť parku zvýšila o 8%, na 4,5 milióna návštevníkov (fiškálny rok 2007-08). Celková návštevnosť Hong Kong Disneyland-u dosiahla na konci roka 2008 cca 15 miliónov návštevníkov. 

Stredisko sa v súčasnosti rozkladá na ploche  (310 akrov), z toho približne  (100 akrov) tvoria zelené plochy. Vzhľadom ku svojej malej ploche (ktorá je často označovaná ako príčina menšej návštevnosti), oznámilo vedenie viaceré plány na expanziu. Klasická Disney atrakcia "To je malý svet" bola otvorená 28. apríla 2008. Okrem toho podľa Billa Ernesta, bývalého výkonného viceprezidenta a generálneho riaditeľa Hong Kong Disneyland-u, sa park chystá pridať pri budúcom rozšírení dve ďalšie unikátne témy. Kapacita parku by sa mala následne zväčšiť až na 10 miliónov návštevníkov ročne.

Zdroj

Hongkong
Zábavné parky
Rytmus (hudba)

Rytmus je časová zložka hudby, striedanie rôznych dĺžok a ťažkých (prízvučných) a ľahkých dôb. Zohráva dôležitú úlohu aj v tanci a v reči, najmä básnickej.

„Rytmus je priebežné usporiadanie členitých útvarov, ktorý má pravidelným návratom podstatných rysov vyvolávať aj ukájať potrebu, dať sa do pohybu spolu s ním.“

V novovekej európskej hudbe sa zdôraznením pravidelnosti rytmu vyvinul takt. Rytmus, ktorý sa s taktom rozchádza, sa nazýva synkopovaný.

Pôvod slova 
Grécke slovo rhythmos znamená plynutie a odvodzuje sa od rhein, tiecť, plynúť. Grécke označenie ľahkej a ťažkej doby naznačuje spojitosť s chôdzou a tancom: Arsis znamená „zdvihnutie“ a thesis „položenie“ nohy na zem. Podľa gréckeho hudobného teoretika Aristoxena z Tarentu (4. storočie pred Kr.) Je rytmus „poriadok času“, prípadne „usporiadanie dôb“ (chronón taxis).

Rytmus a pohyb 
Vnímanie rytmu, na ktorý je človek veľmi citlivý, súvisí zrejme s fyziologickými rytmami vlastného tela. Najdôležitejší je srdcový pulz, ale tiež viac menej pravidelné rytmy chôdze a dychu. Rytmus, ktorý vnímame ako „stredný“ alebo neutrálny, má blízko ku kľudovému tepu srdca (70 až 80 úderov za minútu). Hudobný rytmus nie je teda akákoľvek časová pravidelnosť, ale len taká, ktorá „budí potrebu dať sa do pohybu“. Nielen tanečníci, ale aj pochodujúce vojsko sa riadia spoločným rytmom a aj koncertní poslucháči si často nenápadne „taktujú“ spolu s dirigentom. Ľudová aj mimoeurópska hudba zvyčajne spája spev a pohyb, grécke slovo choros (zbor) znamenalo pôvodne tanečné kolo a ešte Platón bol presvedčený, že báseň sa má spievať. Pre Augustína je rytmus „umenie krásneho pohybu“.

Rytmus a takt 
Kým v jednohlasnej ľudovej a mimoeurópskej hudbe nebýva rytmus úplne pravidelný, súbežne s rozvojom polyfónie v 14. storočí sa začína presadzovať viac menej mechanické časové členenie všetkých hlasov spoločným a rovnomerným metrom a taktom. Tak vzniká aj merateľné tempo, zvyčajne udávané v počte štvrťových nôt za minútu (BPM) a realizované napríklad metronómom. Odchýlky od tohto tempa tvoria v romantickej hudbe tempo rubato, kým rytmus, pri ktorom sa prízvuk rozchádza s taktom, sa označuje ako synkopa.

Referencie

Pozri aj 
 Metrum (hudba)
 Takt (hudba)
 Tempo (hudba)

Externé odkazy 
 Query by tapping. Hľadanie skladieb podľa rytmu na Musipedia 
 H. Honing: Structure and interpretation of rythm and timing. 

Hudobná terminológia
Hudobná teória
Goralské nárečia

Goralské nárečia sú nárečia poľského pôvodu, ktorými hovoria Gorali žijúci jednak na česko-poľsko-slovenskom pomedzí zhruba medzi Jablunkovom v Česku (vrátane) a severným Spišom na Slovensku (vrátane) a jednak v malých enklávach v Poľsku, na Slovensku a na rumunsko-ukrajinských hraniciach.

Na Slovensku goralské nárečia na Slovensku (t. j. z pohľadu Slovenska goralské nárečia v užšom zmysle) sa spravidla považujú za nárečia poľské alebo poľsko-slovenské, kým v Poľsku goralské nárečia v Poľsku aj na Slovensku považujú za poľské podnárečia či poľské hovory.

Členenie na Slovensku 
Goralské nárečia na Slovensku sa členia na tieto skupiny:
spišské goralské nárečia 
oravské goralské nárečia 
kysucké goralské nárečia 
goralské nárečia enkláv: enklávy na Gemeri a na Liptove
Možno tu zaradiť aj samostatnú enklávu v poriečí Popradu.

Externé odkazy 
Dudášová-Kriššáková, Júlia: Goralské nárečia (Poznámky na okraj hesla v Encyklopédii jazykovedy) in: Slovenská reč, 60, 1995, č. 2, str. 92 a nasl.
Stránka venovaná goralským nárečiam na Orave
Mapa rozmiestnenia Goralov
Článok (poľ.) – základné informácie o Goraloch, členenie

Poľština
Slovenčina
Štátna cesta 62 (Chorvátsko)

Štátna cesta 62 () je 89,4 kilometrov dlhá chorvátska štátna cesta, ktorá sa nachádza v horskej oblasti Dalmácie. Vedie od obce Šestanovac juhovýchodným až východným smerom, paralelne s diaľnicou A1 a morským pobrežím, od ktorého je vzdialená priemerne 8 kilometrov a okolo 280 výškových metrov. Cesta pokračuje cez Zagvozd a Ravču, kde preberá prakticky všetku dopravu z diaľnice A1, ďalej cez Vrgorac, Mali Prolog a mesto Metković, kde sa končí a pripája na D9.

História
Pôvodne bol súčasťou D62 aj úsek Dugopolje-Šestanovac s dĺžkou 37,9 km, no po otvorení paralelného úseku diaľnice A1 bol degradovaný na župnú cestu 6260.

Hustota premávky
D62 je v súčasnosti pomerne výrazne zaťažená dopravou, pretože od obce Vrgorac, kde sa končí diaľnica A1, tvorí jednu z hlavných prístupových ciest na Jadranskú magistrálu. Pravidelne sa tu konajú sčítania dopravy, ktoré vykazujú mierne rozdiely medzi dennou hustotou dopravy v letnej sezóne (ASDT) a celoročným denným priemerom (AADT).

Galéria

Externé odkazy
 Zoznam chorvátskych štátnych ciest (chorvátsky)
 Hrvatske ceste, d.o.o. Internetová stránka správcu  (chorvátsky)

Referencie

62
Borovica limbová

Borovica limbová alebo limba (Pinus cembra) je svetlomilný vysokohorský ihličnatý strom, rastúci roztrúsene pozdĺž hornej hranice lesa.  Dožíva sa vysokého veku , 400 a údajne až 1000 rokov. Je veľmi mrazuvzdorná, znáša nízke teploty až −60 °C.

Opis 
Dorastá do výšky približne 20 m. Má priebežný rovný kmeň a hustú kužeľovitú až valcovitú korunu. Kôra býva v mladosti hladká, sivozelená, čoskoro prechádza do šupinovite rozpraskanej borky. Púčiky majú široko vajcovitý tvar, veľkosť 7-10mm sú živicovité so svetlými okrajmi šupín. Ihlice rastú po 5 na brachyrastoch dlhé 5–12 cm. Je jednodomá. Kvitne v júni až v júli. Šišky sú vzpriamené, zrelé majú dĺžku 5–8 cm. Farba je hnedá a plodové šupiny tupé. Dozrievajú v auguste na druhý rok. Semená sú 8–10 mm dlhé, bez krídel, hranaté a hrdzavohnedé. Rozširujú ich vtáky a hlodavce. Má silný kolovitý kmeň a silné korene, ktoré zabraňujú vývratom. Rastie veľmi pomaly, 10- ročné dosahujú výšku približne 1-1,5 m. Rast vrcholí vo veku 150-200 rokov a končí až vo veku 400 rokov.

Rozšírenie 
Limba je vysokohorská drevina so stredoeurópskym rozšírením s dvoma centrami v Alpách a v Karpatoch. Dolná hranica rozšírenia je vo výške 1 360 m, horná 1 610 m n. m. U nás sa vyskytuje iba v Tatrách. Čo sa týka ekologických nárokov je svetlomilná a vyžaduje dostatok pôdnej a vzdušnej vlhkosti. Viac sa jej darí na hlbších hlinitých až ílovitých, sviežich pôdach. Na svahu zabraňuje erózii. Je chránená.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Pinus cembra - borovice limba na Botany.cz
 Borovica limbová na Biolib.cz
 Pinus cembra. Hochschule Wädenswil, Fachabteilung Hortikultur.
 Pinaceae. - Flora of China, s. 14.

Borovicovité
Ihličnaté stromy
Flóra na Slovensku
Zákonom chránené rastliny na Slovensku
Jiří Hudler

Jiří Hudler je český profesionálny hráč ľadového hokeja. V súčasnosti pôsobí v NHL v klube Calgary Flames.

Hral v týchto kluboch 
 1999-2000 HC Vsetín
 2000-2001 HC Vsetín, HC Femax Havířov
 2001-2002 HC Vsetín
 2002-2003 HC Vsetín, Kazan Ak-Bars
 2003-2004 Detroit Red Wings, Grand Rapids Griffins
 2004-2005 HC Vsetín, Grand Rapids Griffins
 2005-2006 Detroit Red Wings, Grand Rapids Griffins
 2006-2007 Detroit Red Wings
 2007-2008 Detroit Red Wings Víťaz Stanley Cupu
 2008-2009 Detroit Red Wings

Českí hokejisti
Tupá (vrch vo Vysokých Tatrách)

Tupá je ľahko dostupný, ale neznačený vrchol so širokými sutinovými chrbtami z juhu a strmými zrázmi na sever. Je často navštevovaný bez povolenia, lebo leží blízko magistrály a má všetky hrebene schodné.  Krásny výhľad, zvlášť na záver doliny Zlomísk.

Horolezecké terény ponúka na severe, obľúbené sú v zime aj kvôli prijateľne dlhým nástupom.

Topografia 
Medzi Tupou a sedlom pod Ostrvou leží ešte predvrchol Tupý hrb. Na juh vybieha dlhý chrbát, ktorý vytvára samostatný vrchol Klin (2183 m) za Tupou priehybou. Svahy Klinu traverzuje magistrála. Trochu kratší hrebeň vedie z Tupej na východ na Lúčne sedlo, deliace ju od Končistej.

Galéria

Referencie 
 F. Kroutil, Vysoké Tatry pro horolezce, 2. diel, 1977.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zimné lezenie na Tupej
 Na SummitPost.org
 Popis podľa Andrášiho, ako súčasť túry na Končistú
 Trasy výstupov

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Plexicushion

Plexicushion je druh tvrdého tenisového povrchu, ktorý bol vyvinutý firmou Plexipave v štáte Massachusetts v Spojených štátoch amerických.

Typy povrchu 
Podľa oficiálnej internetovej stránky firmy Plexipave  existujú štyri rôzne typy povrchu Plexicushion - Prestige, Competition, Tournament a 2000.

Australian Open 
30. mája 2007 vedenie súťaže Australian Open oznámilo, že povrch Plexicushion Prestige od roku 2008 nahradí dovtedy používaný Rebound Ace. Zmena povrchu sa udiala hlavne kvôli častému uplatňovaniu pravidla o teplote na kurte. Plexicushion Prestige je tenší a tým pádom udržiava menej tepla. Nový povrch však čelí kritike, pretože je príliš podobný povrchu DecoTurf, ktorý sa používa na US Open.

Referencie

Pozri aj 
 Australian Open

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka firmy Plexipave

Tenisové povrchy
Bezerenbam

Bezerenbam alebo Bazaram-bam boli spoločne s Mişelavom kniežatá Valašského kniežatstva. V perzskej kronike Rashid-al-Din Hamadaniho z roku 1241 sa obaja spomínajú pod titulom bán a v spojitosti s inváziou turko-tatárskych kmeňov do Uhorska.

„V polovici jari (1240) knieža prekročilo (...) hory a vošlo do krajiny Bulharov a Uhrov. Orda, ktorá mašírovala po pravej strane, prešla cez krajinu Ilaut, stretla sa s Bezerenbamom a s jeho armádou. Neskôr bol porazený. Cardan a Buri išli na Sasov a porazili ich po troch bitkách. Budjek podľa plánu prešiel cez vrchy a vstúpil do Kara-Ulagu (pravdepodobne Sedmohradsko a Valašsko, porazil Ulagov (Valasi), prekročil (...) hory a dostal sa do krajiny Mişelava, kde porazil čakajúceho protivníka.“

Vo svojej práci - Dejiny Rumunov - si Alexandru Dimitrie Xenopol myslí, že je možné označiť Bezerenbama alebo Basaraba za totožnú osobu - Litovoia, - ktorý sa v dokumente spomína od roku 1247 ako vládca tej istej krajiny.

Neagu Djuvara tvrdí, že Mişelav je tá istá osoba ako Seneslav, iný vlašský vládca, súčasník a sused kniežaťa Litovoia.

Zdroj 
 James Berry - Transylvania and its relations to ancient Dacia and modern Rumania. 
 Al. Xenopol, History of the Romanians, Jassy, 1888, vol I, chapter II.2, p. 531 - 532 and chapter III.2, p. 550 - 552. 
 Neagu Djuvara, Iarăşi despre Negru Vodă şi "Descălecătoare", in "Magazin Istoric", nr. 8/2000.  
 Constantin Mouradgea d'Ohsson, Histoire des Mongols depuis Tchinguiz-Khan jusqu'à Timour Bey ou Tamerlan, II, Elibron Classics, 2002, ISBN 0543942430.

Referencie

Poznámky 
 Boli to pravdepodobne Sedmohradskí Sasi, ktorí obývali východné oblasti Uhorska a boli napadnutí Cardanom.

Pozri aj 
 Mişelav

Vládcovia Valašska
Basarab I.

Basarab I., zvaný Zakladateľ (po rumunsky: Basarab I Întemeietorul) († 1352) bol knieža a zakladateľ Valašského kniežatstva.

Etymológia 
V kumánčine jeho meno znamená Otec Kráľ a vzniklo z dvoch slov basar (po slovensky: vládnuť) a aba (po slovensky: otec). V neskoršom období 19. storočia Bogdan Petriceicu Hasdeu prišiel na iný výklad tohto slova; ban (po slovensky: vládca) a dácke slovo saraba (po slovensky: hlava), čo dodnes v niektorých oblastiach Rumunska znamená slovo sarâmb. Toto sa však historikmi nepotvrdilo, navyše
Viedenská ilustrovaná kronika jasne popisuje slovo Basarab ako rumunské slovo.

Život 
Basarab I. sa stal vazalom Uhorska, ale v rokoch 1324 - 1325 voči uhorskému kráľovi povstal. V dokumente vydanom Karolom I. zo dňa 26. júla 1324 sa Basarabovi I. hovorí „náš sedmohradský vojvoda“ a takmer o rok neskôr v dokumente zo dňa 18. júna 1325 sa už o ňom hovorí ako o „sedmohradskom Basarabovi, nehodnom nosiť kraľovskú svätú korunu“.

Vyhratou bitkou v roku 1330, zdokumentovanou vo Viedenskej ilustrovanej kronike si zabezpečil nezávislosť Valašského kniežatstva od Uhorska.

Galéria

Referencie

Zdroj 
Neagu Djuvara: Iarăşi despre Negru Vodă şi "Descălecătoare", Magazin Istoric, 8/2000.
Vásáry István: Cumans and Tatars, Cambridge University Press, 2005

Vládcovia Valašska
Úmrtia v 1310
Veľký Mengusovský štít

Veľký Mengusovský štít ()  je najvyšší z troch Mengusovských štítov na slovensko – poľskej hranici. Na sever do Poľska spadá jednou z najvyšších tatranských stien, vysokou  (severná stena Malého Kežmarského štítu má ).  Pilier medzi východnou a severnou stenou má výšku , šikmú dĺžku vyše .

Topografia 
Nachádza sa v hlavnom hrebeni Tatier, severná stena je nad kotlinou Morského Oka, južná nad Veľkým Hincovým Plesom.
Od Prostredného Mengusovského štítu ho delí Vyšné Mengusovské sedlo, od Čubriny Hincovo sedlo. Má dva vrcholy, nižší - východný a hlavný - západný. V západnom hrebeni sa nachádza Mengusovská vežička. 300 metrová južná stena nad Hincovou kotlinou je priečne prerušená Veľkou Mengusovskou lávkou, obvyklá normálka.

Rôzne výstupy 
 1877 Prvovýstup L. Chałubiński,  W. Roj a Maciej Sieczka, z Hincovho sedla s exponovaným obchádzaním hrebeňa.
 1906 Klasická cesta celou sev. stenou, J. Chmielowski, K. Bachleda a W. Tylka Suleja.
 1935 Prvovýstup kompletným Mengusovským pilierom Z. Koroszadowicz a J. W. Żuławski
 1950 Prvý slovenský výstup pilierom A. Puškáš a J. Šuňa.
 1952 Po vojne, za komunizmu, sa smelo na pohraničný štít z Poľska liezť iba na povolenie. Na úrad prišiel nešťastný bača, že sa mu na pilier zatúlal baran. Horolezci všetkých presvedčili o nezmysle, že najľahšie je to pilierom a zaliezli si pri „záchranke“.
 1957 Slovenský zimný výstup pilierom J. Psotka a Zdeno Zibrín.
 1992 Jedna z najväčších poľských horolezeckých tragédií sa odohrala vo Východnej stene. Po zvrate počasia najprv zmrzla jedna horolezkyňa, potom sa pri zlaňovaní zrútili zvyšní traja.

Galéria

Referencie 
 A. Puškáš, Vysoké Tatry – horolezecký sprievodca, monografia, VII. diel, 1981.

Iné projekty

Externé odkazy 	
 Na SummitPost.org
 Popis podľa Andrášiho
 Len nákres normálky, bez popisu
 O štíte po poľsky

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Vrchy v Poľsku
Ladislav Štaidl

Ladislav Štaidl (* 10. marec 1945, Stříbrná Skalice† 31. január 2021, Praha) bol český hudobník, gitarista, klavirista, skladateľ, textár, hudobný aranžér, spevák a podnikateľ. Jeho brat Jiří Štaidl bol známy český hudobník a textár.

Štaidl bol bývalým dlhoročným vedúcim Skupiny Ladislava Štaidla, sprievodnej kapely speváka Karla Gotta.

So speváčkou Ivetou Bartošovou mal syna Artura.

Zomrel 31. januára 2021 na komplikácie spojené s chorobou COVID-19.

Známe piesne  
 „Oheň, voda, vítr“
 „Kávu si osladím“
 „Dám dělovou ránu“
 „Dívka toulavá“
 „Jsou dny kdy svítá o něco dřív“
 „Mží ti do vlasů“
 „Kličkovaná“
 „Čo o mne vieš“
"Pábitelé"

Diskografia 
okrem albumov ktoré obsahujú hudbu alebo texty Ladislava Štaidla vyšli aj tieto albumy:
 1981 Ladislav Štaidl - Supraphon, LP
 1988 Šťastné znamení - Supraphon 11 0031, LP
 1993 Diamantová deska, 46 hitů a 20 hvězd původní náhrávky z let 1963 - 1989 - Supraphon, CD
 2010 Mží do vlasů - Supraphon SU 5821-2 EAN: 0 99925 58212 8, 2CD

Referencie

Literatúra 
 Ladislav Štaidl: Víno z hroznů, Beta, 2003, ISBN 802391541-X, autobiografia,
 Ladislav Štaidl: Desátý klíč, Beta, 2005, ISBN 80-239-6128-4,
 Ladislav Štaidl: Rendez-vous s paní Zuzanou, vydal - Ladislav Štaidl, ISBN 80-239-71166, Záznamy rozhovorov so Zuzanou Paroubkovou

Externé odkazy
 Cfn.cz
 Csfd.cz
 Článek na serveru COOP.CZ - Zákaznický magazín

Zdroj 

Českí skladatelia modernej hudby
Českí textári piesní
Českí popoví speváci
Českí popoví gitaristi
Českí popoví klaviristi
Českí podnikatelia
Súrodenci v hudbe
Úmrtia na COVID-19
Turbo (hudobná skupina)

Turbo je česká poprocková skupina založená v roku 1981.

Najznámejšie piesne 
 „Hráč“
 „Chtěl jsem mít“
 „Je to jízda“
 „Krásným dívkám“
 „Přestáváš snít“
 „Láska z pasáží“

Členovia skupiny

Diskografia 
 1981 Sedm dní/Dívka s modrýma očima  - Supraphon, SP
 1982 Tak co čekáš/Takhle se k výškám jde  - Supraphon, SP
 1982 Přestáváš snít/Amore, při mě stůj  - Supraphon, SP
 1983 Další ráno/Měsíc  - Supraphon, SP
 1983 Díky, já jdu dál/Růžový kavalír  - Supraphon, SP
 1984 Turbo - Supraphon 
 1985 Chtěl jsem mít/Tak jsem byl zase jednou druhej  - Supraphon, SP
 1985 To bude, pánové, jízda - Supraphon 
 1985 Heavy Waters - Artia (anglická verzia albumu To bude, pánové, jízda) 
 1987 Hráč/Komu se nelení  - Supraphon, SP 
 1987 Hráč - Supraphon 
 1988 Vodopád prázdných slov/Navždy "Goodbye"  - Supraphon, SP
 1988 Turbo ´88 - Supraphon
 1989 Láska z pasáží/Sáro  - Supraphon, SP
 1989 Kdo z nás je vinný/Andrománie  - Supraphon, SP
 1990 Parta - Supraphon 
 1994 The Best Of - To byla, pánové, jízda  - Supraphon 
 1999 Turbo - Gold - Popron Music
 2000 Turbo 2000 - Monitor EMI (disco-remixy)
 2001 Jsou stále v nás  - Sony Music Bonton 
 2003 To byla, pánové, jízda - Supraphon  (reedícia výberov hitov)
 2003 Byl to hráč - Turbo s Rychardem Kybicem - EMI Czech Republic
 2004 Original Live - EMI Czech Republic
 2005 Návrat králů - EMI Czech Republic
 2007 25 let - Sokol's power voice, DVD
 2007 Best of - Supraphon, 2CD

Zdroj

Externé odkazy 
 Oficiálne stránky - www.turbo-rock.cz
 Česky hudební slovník.cz
 Neoficiálne stránky - www.turbo.unas.cz
 Skupina Turbo ´vychováva´ už tretiu generáciu fanúšikov... - www.music.box.sk
 Rozhovor v Korzári - 2003
 Video - Hráč

České hudobné skupiny
Mark Hughes

Leslie Mark Hughes (* 1. november 1963, Ruabon, Wrexham) je bývalý waleský futbalista.Reprezentačnú kariéru ukončil v roku 1999. Naposledy bol manažérom futbalového klubu Southampton v súťaži Premier League.

Iné projekty

Externé odkazy 
Mark Hughes na soccerbase

Hráči FA Premier League
Waleskí futbalisti
Hráči Manchester United FC
Hráči FC Barcelona
Hráči Bayern München
Hráči Everton FC
Hráči Chelsea FC
Hráči Blackburn Rovers FC
Hopmanov pohár

Hopmanov pohár je medzinárodná tímová súťaž v tenise, ktorej sa každoročne zúčastňuje osem tímov z celého sveta. Tímy majú jedného mužského a jedného ženského zástupcu. Turnaj sa hrá od roku 1989 vždy na začiatku januára (výnimočne na prelome rokov) na tvrdom povrchu v perthskom Burswood Dome, ktorý je súčasť Burswood Entertainment Complex.

Víťazi

Štatistiky

Pozri aj 
 Burswood Entertainment Complex

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka Hopmanovho pohára

 
Tenisové turnaje v Austrálii
Gregor Naziánsky

Svätý Gregor Naziánsky (iné mená: Gregor Nazianzský, Gregor Teológ, Gregor Bohoslovec, Gregor z Nazianzu; * 329 – † 389), patrí medzi najvýznamnejších gréckych rano-kresťanských teológov 4. storočia, ktorí sú označovaní ako kapadócki otcovia (ďalej k nim patrí sv. Bazil Veľký a jeho brat sv. Gregor z Nyssy).

Život a učenie 
Gregor Naziánsky sa vzdelával najprv v palestínskej Cézarei, potom v Alexandrii a nakoniec na platónskej akadémii v Aténach, kde sa spriatelil s Bazilom Veľkým. Neskôr s ním žil nejakú dobu v jeho kláštore.

Roku 379 bol povolaný do Carihradu, kde bolo nicejské učenie po vláde ariánskeho cisára Valenta silno na ústupe. O rok neskôr ho cisár Theodosius I. osobne povýšil na carihradského patriarchu, Gregor sa však svojho úradu veľmi skoro vzdal, lebo niektorí biskupi považovali jeho povýšenie za porušenie jedného z kánonov 1. nicejského koncilu. S koncilom sa rozlúčil jednou zo svojich slávnych rečí.

Dôrazne obhajoval trojičné dogmy podľa nicejského vyznania viery a tiež polemizoval s Juliánom Odpadlíkom, ktorý sa ako cisár vrátil k pohanstvu; okrem iného ho kritizoval za to, že upiera kresťanom právo na klasické vzdelanie. Jeho žiakom bol sv. Hieronym.

Gregor Naziánsky veľa hovoril aj o dôležitosti a nevyhnutnosti modlitby. Tvrdil, že ,je nutné obracať sa na Boha častejšie, ako dýchať’, lebo modlitba je stretnutie Božieho smädu s naším smädom. Boh má smäd po tom, aby sme my mali smäd po ňom (porov. Oratio 40, 27: SC 358, 260).

V byzantskej literatúre bol po Biblii najcitovanejší autor.

Slovenské preklady 
 O modlitbe (úryvok)
 Prinesme obety tomu, ktorý za nás zomrel a vstal z mŕtvych (Slovo na Paschu)

Referencie

Literatúra 
 "Gregor Bohoslovec, konštantinopolský arcibiskup : 25. január, 30. január." In: Antonín Čížek: Synaxár : Životy svätých. Prešov : Spolok biskupa Petra Pavla Gojdiča, 1998, s. 164-167. ISBN 80-967341-1-3
 "Dňa 25. januára : Svätý Gregor Bohoslov." In: Andrej Josafát Gregor Truch: Život svätých : Duchovné čítanie pre slovenských gréckokatolíckych veriacich na každý deň kalendárneho roka. Preklad a úprava: Michal Čarný. Prešov : Vydavateľstvo Michala Vaška, 2003, s. 86-91. ISBN 80-7165-381-0

Iné projekty

Externé odkazy 
 http://www.knazi.sk/svati/gsvaty.php?svid=172
 https://www.tkkbs.sk/view.php?cisloclanku=20070822017
 https://svetkrestanstva.postoj.sk/32013/prinesme-obety-tomu-ktory-za-nas-zomrel-a-vstal-z-mrtvych

Zdroj 

Svätci
Cirkevní otcovia
Učitelia cirkvi
Narodenia v 329
Úmrtia v 389
25. január
Zlatobyľ kanadská

Zlatobyľ kanadská (lat. Solidago canadensis) je invázna trváca rastlina, ktorú často vidieť v záhradách. Na Slovensku (v Európe) ju môžeme nájsť pozdĺž železničných tratí, cestných komunikácií, na opusteniskách v sídlach a v okolí priemyselných závodov. Miestami sa vyskytuje veľmi často (napr. Zvolenská kotlina, Horná Nitra, Košická kotlina ai.), inde takmer chýba resp. je zriedkavejšia (napr. stredné Ponitrie). Experimenty v zahraničí potvrdili jej kompetičnú schopnosť vytláčať pôvodné druhy, vrátane Urtica dioica. Na Slovensku sa jej doposiaľ venovala malá pozornosť. Jej vplyv na štruktúru pôvodných i ruderálnych fytocenóz je zrejmá.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Zlatobyľ je pre niektorých alergikov nebezpečná - inprost.sk
 Zlatobyle - invázne alebo liečivé rastliny? - agroporadenstvo.sk
 Botany.cz

Astrovité
Invázne rastliny
Hallov jav

Hallov jav je vznik potenciálového rozdielu na elektródach polovodičovej doštičky, ktorou prechádza elektrický prúd a súčasne sa nachádza v magnetickom poli s magnetickou indukciou neparalelnou (často kolmo pôsobiacou) so smerom vektoru prúdovej hustoty, charakterizovanom tzv. Hallovým napätím.

Hallov jav je proces generovania Hallovho elektrického poľa v polovodiči (existuje i v kovoch, ale vzhľadom na vysokú koncentráciu vodivostných elektrónov sa takmer neuplatňuje) za súčasného pôsobenia vonkajšieho elektrického a magnetického poľa. Dôsledkom toho sa hromadí na jednej strane látky záporný náboj a na strane druhej náboj kladný. Vďaka tomu, že póly majú rôzny potenciál, vzniká Hallovo napätie. 
Doštičkou potom preteká prúd o hustote

Pôsobením Lorentzovej sily  (Bz je indukcia) sú nosiče vychyľované na jeden pól doštičky.

Hallovo pole vyvolá opačnú silu k Lorentzovej sile 

Jav objavil Edwin Hall v roku 1879 a na počesť nesie jeho meno.

Hallovo napätie 
Následkom Hallovho javu vzniká Hallovo napätie:

Hallova konštanta 

Súčiniteľ  nazývaný Hallova konštanta má rozmer . Umožňuje stanoviť typ vodivosti polovodiča (za predpokladu, že poznáme orientáciu elektrického poľa a magnetického poľa v predmete). Dá sa vyjadriť ako :

 

Pre polovodič typu N je znamienko záporné, ale pre polovodič typu P je kladné.  je tzv. rozptylový faktor. Jeho hodnota sa pohybuje medzi 1 (hodnota kovov) a 2 pre polovodiče (pre slabo dotované polovodiče je asi 1,17)

Využitie Hallovho javu 
Hallov jav sa používa na meranie magnetických polí, prúdu (bez kontaktu), na bezkontaktné spínanie v elektrotechnike a pod.

Pozri aj 
 Polovodič
 Kondenzátor
 Elektrická vodivosť

Externé odkazy 

 „Hallův jev“ stránky NIST

Elektrochémia
Polovodiče
Czochralského metóda

Czochralského metóda je metóda pestovania syntetického monokryštalického polovodiča. Zárodok monokryštálu upevnený na ťahacom hriadeli je priložený k tavenine v kremennej nádobe s grafitovým ohrievačom, pričom sa pomaly vyťahuje 5-150 mm.h-1 a rotuje 10-100 ot.min-1 proti smeru rotácie taveniny 5-25 mm.min-1. Celý proces prebieha pri inertnej atmosfére alebo pod ochrannou taveninou, vo vákuovej alebo tlakovej nádobe.

Počas tuhnutia vyťahovanej taveniny majú nečistoty tendenciu ostávať v kvapalnej fáze. Koncentrácia sa mení pozdĺž ťahaného kryštálu, lebo objem kvapaliny sa neustále znižuje. Výsledný monokryštál ma tvar valca. Má približne hyperbolický priebeh koncentrácie nečistôt pozdĺž valca.

Podmienky rastu monokryštálu 
 rozhranie medzi monokryštálom a taveninou musí byť chladnejšie ako ostatná tavenina
 možnosť kontroly teploty
 čistý povrch taveniny
 viskozita taveniny
 charakter kryštalografických fázových premien
 osová symetria tepelného prúdu

Najviac sa táto metóda používa pri výrobe Si,Ge a GaAs polovodičov. Nevýhoda je možnosť reakcie nádoby s materiálom.

Galéria

Pozri aj  
 Monokryštál
 Wafer

Iné projekty 

Kryštalografia
Serhij Eduardovyč Stachovskyj

Serhij Eduardovyč Stachovskyj (, ; * 6. január 1986, Kyjev) je súčasný ukrajinský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP v dvojhre a 2 turnaje vo štvorhre.

Finálové účasti na turnajoch ATP (6)

Dvojhra - výhry (4)

Štvorhra - výhry (2)

Koncoročná pozícia v rebríčku ATP

Dvojhra

Štvorhra

Iné projekty

Externé odkazy 

Ukrajinskí tenisti
Osobnosti z Kyjeva
Joseph Sirianni

Joseph Sirianni (* 17. január 1975) je súčasný austrálsky profesionálny tenista.

Externé odkazy  

Narodenia v 1975
Austrálski tenisti
Anomália vody

Anomália vody je fyzikálna anomália, ktorá znamená, že voda má najväčšiu hustotu pri teplote približne 4 °C; jej hustota je vtedy 1000 kg na meter kubický.

Pri teplotách v rozsahu od 0 °C do 3,98 °C má voda negatívnu tepelnú rozťažnosť – jej objem sa s rastúcou teplotou zmenšuje a hustota sa zvyšuje. Na pozitívnu (ako má väčšina ostatných kvapalín a látok) sa jej tepelná rozťažnosť mení až po prekročení 3,98 °C, kedy sa hustota s ďalším rastom teploty znižuje a objem sa zväčšuje. Tieto údaje platia pre vodu zbavenú prímesí – teda destilovanú vodu. Rôzne prímesy môžu vlastnosti vody pri nízkych teplotách meniť.

Anomália umožňuje prežitie vodných ekosystémov v jazerách a rybníkoch v zimnom období. Pri dne nádrží sa pre jej najvyššiu hustotu nachádza práve voda s teplotou približne 4 °C, bližšie k hladine sa nachádza voda s nižšou (alebo vyššou) teplotou.

Referencie 

Fyzikálne javy
Voda
Čubrina

Čubrina ()  je štít v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Do Poľska spadá veľkými stenami, severovýchodná k Morskému oku má až . Sú však prerušené niekoľkými sutinovými terasami, tzv. galériami, ktoré sú ľahko schodné a využívané na nástupy aj zostupy. Z našej strany vytvára impozantný záver Doliny Temných smrečín, z Mengusovskej doliny tvorí súčasť hrebeňa Mengusovských štítov a je odtiaľ tiež prístupná - s horským vodcom.

Vrchol je značne rozoklaný, odtiaľ pochádza pôvodný názov „Čuprina“ (účes).

Topografia 
Čubrina je uzlový štít, od Veľkého Mengusovského štítu ju oddeľuje Hincovo sedlo a od Druhého Mnícha štrbina pod Druhým mníchom. Na juhozápad vysiela krivánsku rázsochu, od Čubrinky ju delí Čubrinská štrbina. Tri galérie podťaté kolmými stenami na poľskej strane sa volajú Veľká, Malá a Zadná galéria čubrinská.

Rôzne výstupy 
 1884 Prvý výstup na vrchol K. Potkański, K. Bednarz a J. Fedra z Čubrinskej štrbiny.
 1922 Prvovýstup pilierom Čubriny L. Grünn a M. Swierz
 1950 Prvý slovenský výstup pilierom J. Andráši, A. Puškáš, H. Rácz, I. Urbanovič a traja poľskí horolezci.

Z našej strany patrí k najťažším cestám pravý pilier juhozápadnej steny nad Piargovou kotlinkou (záver Temných smrečín) cez previsy, VI A1.

Galéria

Referencie 
 A. Puškáš, Vysoké Tatry – horolezecký sprievodca, monografia, VII. diel, 1981.

Iné projekty

Externé odkazy 	
 Na stránkach Vysoké Tatry
 Popis podľa Andrášiho
 Fotografie so zákresom lezeckých ciest nad Morským okom
 Otočná panoráma z vrcholu

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Vrchy v Poľsku
Giovanni Palatucci

Giovanni Palatucci (* 31. máj 1909, Montella, Taliansko - † 10. február 1945, KT Dachau, Nemecko) bol taliansky policajný dôstojník, právnik a bojovník proti nacizmu. Ako veliteľ polície vo Fiume zachránil tisíce Židov pred deportáciou do vyhladzovacích táborov. Zomrel v koncentračnom tábore Dachau. 

V roku 1990 mu Komisia pre rozpoznávanie spravodlivých pri pamätníku Jad va-Šem udelila čestný titul Spravodlivý medzi národmi. Cirkev otvorila proces jeho blahorečenia v roku 2002.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Giovanni Palatucci na WebTolerance 
 Giovanni Palatucci 
 New book tells story of young Italian police officer who saved five thousand Jews 
 Giovanni Palatucci na stránkách rodu Palatucciov 
 Giovanni Platucci v Jerusalem Post 
 Článok na Catholic Culture

Talianski policajti
Spravodliví medzi národmi
Priestleyho medaila

Priestleyho Medaila je najvyššie ocenenie udeľované Americkou Chemickou Spoločnosťou (American Chemical Society) a je udeľovaná za významnú podporu v oblasti chémie. Cena bola založená v roku 1922, je pomenovaná po Josephovi Priestleym, objaviteľovi kyslíka ktorý v roku 1944 emigroval do USA.

Ocenenie bolo prv udeľované každé 3 roky avšak od roku 1944 je udeľovaná každoročne.

Nositeľia

Referencie

Externé odkazy 
 The Priestleyho Spoločnosť

Vedecké ocenenia