joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Polícia

Polícia je ozbrojený bezpečnostný orgán štátu alebo menšej samosprávnej jednotky (autonómnej oblasti, obce, letiska, prístavu), určený najmä na udržiavanie vnútorného poriadku prostredníctvom preventívnej a represívnej činnosti. Príslušník/príslušníčka policajného zboru sa nazýva policajt/policajtka.

Etymológia 
Slovenské slovo polícia bolo prebraté z , ktoré vzniklo polatinčením  používaného v súvislosti s občianstvom, občianskym poriadkom a riadením spoločnosti. Tento výraz bol odvodený z , čím sa označoval mestský štát.

Polícia na Slovensku 
Úlohy polície na Slovensku plní Policajný zbor, obecná a mestská polícia a Vojenská polícia.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky – Polícia
 Železničná polícia
 Mestská polícia Bratislava
 Vojenská polícia
 Edukatívna stránka o polícii, hasičoch a záchranároch
Fyzická osoba

Fyzická osoba je prirodzená osoba, ľudská bytosť, človek, jednotlivec, ktorej právo priznáva možnosť byť účastníkom (subjektom) právneho vzťahu prostredníctvom právnej spôsobilosti, pričom je irelevantné, či je štátnym občanom štátu pobytu, cudzincom alebo bezdomovcom.

Externé odkazy 
 

Občianske právo
Právnická osoba

Termín právnická osoba sa niekedy nesprávne zamieňa so širším pojmom právna osoba (=osoba v právnom zmysle), pozri napr. pod právny subjekt 
Právnická osoba je organizácia osôb alebo majetku, ktorá sa vytvára na určitý účel a ktorej objektívne právo priznáva vlastnú právnu subjektivitu. Obvykle je to podnik, organizácia, nadácia, ktorá je spôsobilá k právam a povinnostiam, má teda právnu subjektivitu.

Na Slovensku je vznik právnickej osoby viazaný predpismi, ktoré sú špecifické pre každý typ právnickej osoby. Zavŕšením procesu vzniku právnickej osoby je evidencia na Štatistickom úrade SR a s ňou súvisiace pridelenie IČO (identifikačného čísla organizácie).

Pozri aj 
 fyzická osoba
 spôsobilosť na právne úkony

Zdroje 

 Postup prideľovania IČO - pravidlá definované Štatistickým úradom SR
 

Obchodné právo
Poľovníctvo

Poľovníctvo odbor, ktorý sa zaoberá chovom, ochranou, zušľachťovaním a lovom zvere a hospodárskym zhodnocovaním úlovkov. Zaraďuje sa do poľnohospodárskej výroby i do lesníctva. Má však aj rekreačný význam.

Lov, ktorý je najstaršou zložkou poľovníctva je ľuďmi praktizovaný od praveku. Až do stredoveku mohli lov na území Slovenska uskutočňovať aj široké masy obyvateľstva. S rozvojom feudálnej moci sa poľovníctvo stalo výsadou vládnucej triedy. Začali sa objavovať zákazy lovu niektorých druhov zveri, alebo zákazy niektorých spôsobov lovu. Od 16. storočia mali spravidla poddanské obce zákaz zaoberať sa lovom. Neskôr v 18. storočí sa zákaz rozšíril aj na obyvateľstvo miest. V 19. storočí bolo poľovníctvo možné vykonávať spravidla iba v prípade ak daná osoba vlastnila určitú rozlohu pôdy.

Zdroj 
 poľovníctvo. In: BOTÍK, Ján; SLAVKOVSKÝ, Peter eds. Encyklopédia ľudovej kultúry Slovenska. zväzok 2. 1. vyd. Bratislava: Veda, 1995. ISBN 80-224-0235-4. s. 61

Externé odkazy 
 ZÍBRT, Čeněk. Myslivecké obyčeje a pověry dle šesti rukopisů staročeských. Praha: Nákladem Královské České společnosti Náuk, 1897. 35 s. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 BEDŐ, Albert / Horár alebo základy lesníctva v otázkach a odpoveďách. Budapešt: Viktor Hornyányszky, 1887. 302 s. Prel. Ján Kabina. - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
Ostré

Ostré môže byť:

 vo všeobecnosti pojem označujúce niečo ostré, majúce ostrie, nabrúsené; opak tupého
 hovorový pojem na označenie pikantného (jedla)
 vrch v Nízkych Tatrách, pozri Ostré (vrch v Nízkych Tatrách) 
 vrch vo Veľkej Fatre, pozri Ostré (vrch vo Veľkej Fatre)

Pozri aj 
 Veľké Ostré
Polyhistória

Polyhistória sú všestranné vedomosti, vzdelanie, rozhľad v mnohých vedných odboroch, v kultúre, politike, umení atď. Človek vykazujúci polyhistóriu sa nazýva polyhistor alebo encyklopedista. Medzi významných polyhistorov patrili napr. Leonardo da Vinci, Galileo Galilei, Matej Bel či Abú Rajhán Muhammad ibn Ahmad Bírúní.

Referencie

Externé odkazy 
 

Vedci
Peter z Drážďan

Peter z Drážďan (* okolo 1350 - † 1421/1426, Regensburg, Nemecko) bol nemecký reformačný teológ.

V roku 1409, keď Kutnohorský dekrét obmedzil vplyv cudzincov na Pražskej univerzite, opustil Prahu a stal sa rektorom na Evangelische Kreuzgymnasium v Drážďanoch. Ukázalo sa však, že je zástancom husitov a bol vyhostený. V roku 1412 sa so svojim priateľom Mikulášom z Drážďan vrátil do Prahy. Založil tu školu pre nemecky hovoriacich husitských kazateľov. 

Po roku 1415 odišiel do Nemecka, v roku 1421 alebo 1426 bol upálený v Regensburgu.

Literatúra 
 Heinrich Böhmer: Magister Peter von Dresden. Neues Archiv für sächsische Geschichte. Zväzok 36, 1915, S. 212–231
 Siegfried Hoyer: Peter von Dresden und die Anfänge der Hussitenbewegung. Dresdner Hefte, Zošit 65: Dresden im Mittelalter
 Franz Machilek: Petrus von Dresden. Lexikon für Theologie und Kirche. 3. vydanie, Zväzok 8, Sp. 122
 František Šmahel: Petrus von Dresden. Lexikon des Mittelalters. Zväzok 6, 1973
 Stadtlexikon Dresden A–Z. Verlag der Kunst, Dresden 1995, ISBN 3-364-00300-9

Externé odkazy 
 Über Peters Rolle bei der Einführung des Laienkelchs

Zdroj 

Nemeckí teológovia
Narodenia v 14. storočí
Úmrtia v 15. storočí
Husitstvo
Učebná pomôcka

Učebná pomôcka je hmotný prostriedok , ktorý pomáha pri vyučovaní v škole.

Pozri aj 
 určovací kľúč
 mapa
 pomôcka
 pracovná pomôcka
 náčinie
 pomoc

Externé odkazy 
 
 Dostál, J. (editor) Infotech 2007 – moderní informační a komunikační technologie ve vzdělávání. Olomouc: Votobia, 2007. 881 s. ISBN 978-80-7220-301-7.
 Dostál, J. Učební pomůcky a zásada názornosti. Olomouc: Votobia, 2008. 40 s. ISBN 978-80-7220-310-9.
 Dostál, J. Počítač ve vzdělávání – modul 1. Olomouc: Votobia, 2007. 125 s. ISBN  	978-80-7220-295-9
 Dostál, J. Počítač ve vzdělávání – modul 2.  Olomouc: Votobia, 2007. 124 s. ISBN  	978-80-7220-295-9
 Dostál, J. Multimediální, hypertextové a hypermediální učební pomůcky – trend soudobého vzdělávání. Časopis pre technickú a informačnú výchovu. 2009, Olomouc, Vydala Univerzita Palackého, Ročník 1, Číslo 2, s. 18 - 23. ISSN 1803-537X (print). ISSN 1803-6805 (on-line).

Vzdelávanie
Ponematika

Ponematika je veda o završovaní činnosti v diele, o jej doťahovaní do výsledku.

Externé odkazy 
 

Kreativita
Doktor filozofie

Doktor filozofie, skratka PhDr. (philosophiae doctor), je vysokoškolský titul, ktorý (napríklad na Slovensku) po absolvovaní obhajoby rigoróznej práce a rigoróznej skúšky získa absolvent v spoločenskovedných,  umenovedných  a  zdravotníckych  študijných  programoch konkrétnej univerzity.

Referencie 

Vysokoškolské tituly
Anton Popovič (literárny teoretik)

Anton Popovič (* 27. júl 1933, Prešov – † 24. jún 1984, Bratislava) bol slovenský literárny historik a teoretik, jeden z najvýznamnejších slovenských aj svetových translatológov.

Pôsobil na Nitrianskej univerzite ako najdôležitejší z následníkov a pokračovateľov Jiřího Levého. Založil tzv. Nitriansku translatologickú školu, ku ktorej patrili predovšetkým jeho žiaci, mj. Ján Vilikovský a František Miko. Hlavnou Popovičovou snahou bolo osamostatniť translatológiu, ktorá v jeho dobe (tj. v 60. rokoch 20. storočia) stále platila za súčasť filológie. Obhajoval spoločenskú funkciu prekladu ako jedného z hlavných prostriedkov medzikultúrnej komunikácie. Zaoberal sa predovšetkým výskumom a vytváraním potrebnej terminológie.

Popovič nadväzoval na česko-slovenský predvojnový štrukturalizmus, hlavne na Pražský lingvistický krúžok, určitý vplyv na jeho prácu mal aj ruský formalizmus (tzv. tartuská škola Jurija Lotmana).

Teoretická práca Antona Popoviča 

Základnou Popovičovou požiadavkou bolo sledovať preklad na pozadí súčasnej domácej prekladateľskej normy. V súvislosti s tím zaviedol pojem prekladovosť, tzn. preklad nutne pôsobiaci na svojho čitateľa inak, než by pôsobil domáci originál.

Dielo 

 	Preklad a výraz (1975)
 	Poetika umeleckého prekladu (1971)
 	Teória umeleckého prekladu (1975) (La scienza della traduzione: aspetti metodologici; la comunicazione traduttiva, za Bruno Osimo, Milano, 2006), 
 	Originál/preklad

Ďalšie diela Popovič napísal v spolupráci s inými autormi (napr. Tvorba a recepcia, 1978, s Františkom Mikom).

Narodenia v 1933
Úmrtia v 1984
Slovenskí literárni teoretici
Osobnosti z Prešova
Pius VIII.

Pius VIII. (* 20. november 1761, Cingoli pri Ancone – † 30. november 1830, Rím), vlastným menom Francesco Saverio Castiglione bol 253. pápež (31. marec 182930. november 1830).

Životopis 
Študoval cirkevné právo v Bologni a Ríme. V roku 1800 sa stal biskupom v Montalto.

Pontifikát 
Dňa 24. marca 1829 vydal encykliku Traditi Humilitati. Dňa 25. marca 1830, v encyklike Litteris Altero odsúdil tajné slobodomurárske spoločnosti a modernistické preklady Biblie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Catholic encyklopedia 
 Original catholic encyklopedia 
 Životopis a text encykliky Traditi Humilitati  
 Biografia 

Talianski pápeži
Pleistocén

Pleistocén (iné názvy: staršie štvrtohory, plistocén; zastarano dilúvium, staršie náplavy) je útvar kenozoika, spodná časť kvartéru, významné obdobie striedania ľadových a medziľadových dôb.

Postavenie v systéme a hranice 
Názov pleistocén zaviedol r. 1836 Charles Lyell. Pojem dilúvium zaviedol r. 1823 W. Buckmann.

V starších systémoch bol definovaný tak, že sa začal pred 1,806 miliónmi rokov a skončil pred 10 000 rokmi resp. 11 800 rokmi. Neskôr bola dolná hranica pleistocénu krátky čas sporná a v roku 2009 Medzinárodná komisia pre stratigrafiu rozhodla, že dolnú hranicu presunie na začiatok štvrtohornej ľadovej doby, t. j. začiatok pleistocénu je pred 2,588 miliónmi rokov. K pleistocénu bol pridaný stupeň gelas, pôvodne vrchná časť pliocénu. 

S týmto novo definovaným začiatkom v systéme Medzinárodnej komisie pre stratigrafiu splýva dolná hranica pleistocénu s dolnou hranicou kvartéru a s dolnou hranicou (štvrtohornej) ľadovej doby.

Delenie 

Terciér sa člení podľa platnej stratigrafickej škály (ICS 2009) takto:

Americká geologická asociácia od roku 2009 člení pleistocén inak, a to len na:
 kaláber (t. j. pleistocén podľa starej definície)
 gelas 
Spodná hranica hranica je rovnako ako pri súčasnej tabuľke ICS 2009 na hranici 2,588 mil. rokov.

Na severnej pologuli sa väčšinou pri regionálnom výskume používa členenie na glaciály a interglaciály podľa alínskeho alebo nordického systému. Podrobnejšie pozri tabuľku v článku ľadová doba (časť štvrtohôr).

Charakteristika (pre definíciu s dolnou hranicou 1,806) 
Ako rozhodujúci činiteľ, všestranne ovplyvňujúci faunu, flóru, podnebie,  morfológiu povrchu a i. vystupuje štvrtohorné zaľadnenie.

V pleistocéne vyhynuli obrovské cicavce a dokončila sa evolúcia moderného človeka (homo sapiens). Z druhov rodu človek v pleistocéne žili Homo sapiens, neandertálec, Homo heidelbergensis, Homo erectus a Homo antecessor

Referencie

Pozri aj 
 chronostratigrafická tabuľka
 Pleistocénny park

Iné projekty 

 
Pravek
Pletivo (bunky)

Pletivo je súbor buniek, sa diferencovali - funkčne a tvarovo prispôsobili svojej funkcii. Pojmom pletivo sa väčšinou označuje súbor rastlinných alebo hubových buniek, pričom skupina živočíšnych buniek sa väčšinou nazýva tkanivo. V anglickej literatúre sa tieto pojmy zvyčajne nerozlišujú (tissue).

Jednotlivé rastlinné bunky v niektorých pletivách (napr. sklerenchým) sú spojené plazmodezmami - sústavami plazmatických kanálikov v bunkových stenách. Štúdiom pletív sa zaoberá rastlinná histológia. Súbory pletív tvoria rastlinné orgány. Pletivá môžu byť rôzne rozdelené.

Rozdelenie  
Podľa spôsobu vzniku delíme pletivá na:
 pravé - vznikli delením buniek na dcérske bunky, zostávajú navzájom spojené
 nepravé - vznikli zoskupením pôvodne voľných buniek

Podľa schopnosti pletiva sa deliť rozlišujeme pletivá:
 delivé (meristém) - zachovaná schopnosť deliť sa, umožňujú rastlinám rast. Delivé pletivá sa ďalej delia na:
 protomeristém
 primárny meristém
 sekundárny meristém
 trváce - stratili schopnosť delenia

Podľa tvaru buniek, zhrubnutia bunkových stien a medzibunkových priestorov rozoznávame:
 parenchým - spravidla živé bunky s tenkými stenami a s častými medzibunkovými priestormi. Nachádza sa najmä v listoch a mladých častiach rastlín
 merenchým je typ parenchýmu so zaguľatenými bunkami
 prozenchým - pozdĺžne pretiahnuté bunky so šikmými priečnymi priehradkami, napr. bunky cievnych zväzkov. Neobsahuje žiadne medzibunkové priestory
 kolenchým - tvoria ho bunky, ktoré sú zhrubnuté najčastejšie v rohoch
 sklerenchým - spevňovacie pletivo. Bunky často nemajú živý obsah, skoro odumierajú, majú najčastejšie spevňovaciu funkciu, napríklad v plodoch kôstkovíc
 aerenchým (niekedy aj aërenchým) je vzdušné pletivo s vysokým obsahom vzduchu, tvorí napríklad vnútro bazovej duše

Vo vyšších rastlinách sa vytvárajú sústavy pletív plniace určitú funkciu. Rozoznávame štyri základné sústavy pletív:
 delivé pletivo
 krycie pletivo
 vodivé pletivo
 základné pletivo

Externé odkazy

Referencie 

Anatómia a morfológia rastlín
Potlačenie (psychológia)

Potlačenie alebo supresia (pôv. nem. Unterdrückung) je obranný mechanizmus spočívajúci v úmyselnom sebaovládaní tak, že človek ovláda svoje impulzy a želania (pripúšťa ich v súkromí, ale verejne ich popiera) alebo dočasne odsunie nepríjemné spomienky, keď sa potrebuje sústrediť na niečo iné.

Na rozdiel od vytesnenia ide len o odsun myšlienok na okraj vedomia a daná osoba si potláčané myšlienky uvedomuje.

Externé odkazy 
 
 

Psychológia
Preklad (jazykoveda)

Preklad (iné názvy: prekladanie, preloženie) je prevod (v užšom zmysle len písomný, resp. literárny prevod) správy (resp. textu) z jedného jazykového kódu do iného. Názvom preklad sa označuje aj výsledok tejto činnosti (t. j. spravidla preložený text, preložené dielo). Ústne prekladanie sa nazýva (aj) tlmočenie.

Osoba vykonávajúca preklad sa označuje ako prekladateľ. V právnom poriadku Slovenskej republiky (zákon č. 382/2004 Z. z. o znalcoch, tlmočníkoch a prekladateľoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov) sa názvom prekladateľ označuje špecificky len osoba vykonávajúca úradný preklad, čiže prevod písomného textu medzi jazykmi na úradné účely (a teda s pridaním odtlačku pečiatky); iné názvy takejto osoby sú úradný prekladateľ či súdny prekladateľ (pozri úradný preklad).

Charakteristika 
Podľa Antona Popoviča: „Preklad je prekódovanie jazykového textu, pri ktorom dochádza k vytváraniu jeho novej jazykovej podoby a štylistického tvaru. Preklad je prechod textového invariantu z jedného textu do druhého, a to pri maximálnom rešpektovaní výrazových a významových vlastností (informácií) originálu. V dôsledku toho je preklad afirmatívnym a zjavým medzitextovým nadväzovaním (metatextom).“ 

Preklad ako vedecká disciplína nepatrí primárne pod jazykovedu, ale je samostatnou disciplínou – translatológiou. Preklad teda nie je aplikovanou lingvistikou.

Druhy prekladu 
Podľa doslovnosti:
 doslovný preklad (priamy preklad) vrátane slovného prekladu
 voľný preklad

Podľa priamosti:
 priamy preklad - preklad originálu
 nepriamy preklad (preklad z druhej ruky) - preklad prekladu originálu

Podľa druhu literatúry:
 umelecký preklad – preklad umeleckých textov
 odborný preklad – preklad odborných textov

Podľa automatizácie:
 ľudský preklad (humánny preklad) – preklad vykonaný (prevažne) človekom
 strojový preklad – preklad vykonaný (prevažne) softvérom (vrátane tzv. online prekladu, t. j. prekladu vykonaného prostredníctvom Internetu)

Proces prekladu

Pozri aj
teória prekladu
lingvistika prekladu

Zdroje 

Translatológia
Národné povedomie

Národné povedomie je vedomý pocit spolupatričnosti príslušníkov národa. Nadnesené národné povedomie môže vyústiť do nacionalizmu , prípadne agresívneho šovinizmu.

Externé odkazy 
 

Národ
Oľga Iosifovna Preobraženská

Oľga Iosifovna Preobraženská alebo Preobraženskaja (; * 2. február 1871, Petrohrad, Rusko – † 27. december 1962, Saint-Mandé, Francúzsko) bola ruská tanečnica, primabalerína a tanečná pedagogička v Paríži.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
The Ballerina Gallery - Olga Preobrajenska

Zdroj 
 

Ruskí tanečníci
Prognostika

Prognostika je vedný odbor skúmajúci princípy metodiky vytvárania prognóz. Prognózy formuluje prognostik.

Referencie

Pozri aj 
 Prognóza
Futurológia
 Predikcia 
Predpoveď 
Veštenie
Prorokovanie

Externé odkazy 
 Prognostický ústav SAV
 Svetová federácia štúdií budúcnosti
 Futurologická spoločnosť na Slovensku

Zdroj
Jiří Prosecký

Jiří Prosecký (* 12. marec 1949) je český asyriológ.

Vyštudoval klinopis na filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. 
V rokoch 1973 - 1978 pracoval v Národní knihovně v Prahe, od roku 1978 pôsobí v Orientálnom ústave AV ČR, najskôr v oddelení knižnice, neskôr ako vedecký pracovník oddelenia Predného východu a Afriky. Od roku 1994 do roku 2002 bol zástupcom riaditeľa ústavu. V roku 1987 sa počas študijného pobytu v Iraku zúčastnil výskumu starovekého mesta Sipparu južne od dnešného Bagdadu.

Autor radu časopiseckých štúdii a knižných publikácii venujúcich sa dejinám akkadskej (babylonsko-asyrskej) literatúry, spoluautor kolektívnych monografií a encyklopédií, prekladateľ odborných publikácii zabývajúcich sa dejinami a náboženstvom starovekej Mezopotámie a Predného východu.

Bibliografia 
 1977 - Mýty staré Mezopotámie. Sumerská, akkadská a chetitská literatura na klínopisných tabulkách (spoluautor)
 1982 - Prameny života. Obraz člověka a světa ve starých kulturách (spoluautor)
 1995 - "Královské knihy" staré Mezopotámie
 1995 - Prameny moudrosti. Mudroslovná literatura staré Mezopotámie
 1997 - Duchovní prameny života. Stvoření světa ve starých mýtech a náboženstvích (spoluautor)
 1999 - Encyklopedie starověkého Předního východu (spoluautor) (Kniha získala cenu Akademie věd za vynikající výsledky velkého vědeckého významu v roce 2000 v oblasti humanitních věd.)
 2003 - Encyklopedie mytologie starověkého Předního východu (spoluautor)
 2003 - Epos o Gilgamešovi (spoluautor)
 2010 - Slova do hlíny vepsaná. Mýty a legendy Babylónu
 2015 - Když království sestoupilo z nebes. Mezopotamské kroniky od časů nejstarších až do doby perské vlády

Preklady 
 1987, 1997 - A. Jepsen: Královská tažení ve starém Orientu
 1996 - M. Roaf: Svět staré Mezopotámie a starověkého Blízkého východu
 2001 - A. L. Oppenheim: Starověká Mezopotámie. Portrét zaniklé civilizace
 2004 - J.-J. Glassner: Mezopotámie, 34. století př. n. l. až 539 př. n. l.
 2005 - J. Bottéro: Nejstarší náboženství: Mezopotámie
 2010 - M. van de Mieroop: Dějiny starověkého Blízkého východu

Externé odkazy

Zdroj 

Českí historici
Českí vedeckí spisovatelia
Absolventi Karlovej univerzity
Prídavky na deti

Prídavky na deti sú peňažná dávka, ktorú poskytuje štát rodinám ako štátne sociálne dávky na výchovu a výživu nezaopatrených detí za splnenia zákonom určených podmienok.

Na Slovensku 
Prídavky na deti sa poskytujú na základe zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 193/1994 Z. z. o prídavkoch na deti a o príplatku k prídavkom na deti v platnom znení.

V júli 2013 navrhla vláda za porušenie školského poriadku žiakmi zastaviť rodičom prídavky na deti. Porušenia by sa mohli aj týkať mejkapu, piercingu a iných vecí týkajúcich sa zovňajšku žiaka. Už jedno porušenie poriadku by mohlo mať za následok zastavenie dávok. Riaditeľ školy by ho mal nahlásiť úradu práce, ktorý by rozhodol či dávky pozastaviť. Po troch mesiacoch by boli dávky obnovené ak by sa žiak vrátil k správaniu bez porušovania poriadku. Podobný postup zatiaľ neexistuje pri spáchaní priestupku ani trestného činu. Kritici návrh odmietajú. Podľa Laca Oravca z Nadácie Milana Šimečku: „Dôvody, z ktorých môže nevzniknúť nárok na prídavok, považujeme za veľmi prísne a vágne. Navyše umožňujú subjektívne zneužívanie a diskrimináciu.“

Referencie

Externé odkazy 
 Zákon NR SR č. 193/1994 Z. z.

Štátne sociálne dávky
Psyché

Psyché (iné názvy: Psycha, Psýché, Psýcha, zastarano Psyche) môže byť:
(s malým zač. písmenom:) duša, ale podľa definície aj vedomie či myseľ a podobne, pozri psycha (filozofia)
v starogréckej mytológii: zosobnenie duše, bohyňa duševnej krásy, pozri Psyché (mytológia)

Psyché môže byť aj:
balet Molièra, pozri Psyché (Molière)
opera Jean-Baptistu Lullyho
symfonická báseň Césara Francka, pozri Psyché (Franck)
český mystický spolok, pozri Psyché (spolok)

Psycha môže byť aj druh nábytku (vysoké zrkadlo s nízkou skrinkou dole), obľúbený v spáľňových zostavách najmä medzi prvou a druhou svetovou vojnou, pozri psycha (nábytok)

Psyche môže byť aj:
16 Psyche
časopis:
Psyche (psychologický časopis)
Psyche (entomologický časopis)
Psyche (český časopis)
opera M. Lockeho, pozri Psyche (Locke)
Psyche (hudobná skupina)
pseudonym hudobníka Carla Craiga
Psychohygiena

Psychohygiena alebo duševná hygiena, mentálna hygiena je náuka o tom, ako upevňovať duševné zdravie, psychickú pohodu a mentálnu výkonnosť a zvyšovať odolnosť voči škodlivým vplyvom. Psychohygiena môže byť:

 Interdisciplinárny odbor (medicína, psychológia, sociálna psychológia, hygiena, filozofia), zaoberajúci sa skúmaním psychiky ľudí z hľadiska možnosti ich zaťaženia pri plnení pracovných, rodinných a sociálnych rolí. Zaoberá sa aj prevenciou psychických chorôb i stanovením predpokladov pre optimálnu činnosť človeka pri duševnej práci. 
Súbor poznatkov, ktorý sa zameriava na optimalizáciu študijných i pracovných podmienok ako aj spôsobov, metód a techník vysporiadania sa s únavou a stresom.
rozohda

Pozri aj 
 hygiena

Externé odkazy 
 

Psychológia
Publicistika

Publicistika je novinárska, prípadne spisovateľská činnosť informujúca verejnosť o aktuálnych otázkach a komentujúca ich v novinách, rozhlase a televízii.

Je druhou základnou zložkou novinárskych celkov po spravodajstve. Publicistiku môžeme rozdeliť do dvoch skupín podľa používaných postupov a podľa prístupu novinára k stvárňovanej udalosti:   

 Publicistika racionálneho typu – postupy  tvoria analýza a syntéza, porovnávanie, vysvetľovanie, dokazovanie a argumentovanie,  z čoho vyplýva logicko-pojmové stvárňovanie témy. Publicistika racionálneho typu je  charakteristická výkladovým slohovým postupom a približuje sa náučnému štýlu. 

 Publicistika emocionálneho typu - umelecké vyjadrovanie, beletristika, logická fantázia, alegorickosť, expresivita, širšie zovšeobecňovanie, z čoho vyplýva obrazno-emocionálne stvárňovanie.  Táto publicistika sa približuje umeleckému štýlu. 

Publicistika, podobne ako spravodajstvo, stvárňuje aktuálne javy. Kým v spravodajských testoch je primárna novosť, v publicistike sa dostáva do popredia autentickosť. Publicistické texty sú charakteristické pre periodiká s dlhšou periodicitou a pre rozšírené vydania denníkov.

Externé odkazy 
 
 

Novinárstvo
Pud (psychológia)

Pud je vrodené nutkanie. Biologicky podmienená dispozícia, súčasť psychofyziologickej dynamiky. Pud je prameňom priania. Pud je nejasný, neuvedomuje si svoj cieľový predmet.

Druhy pudov

Pud výživy 
Pud výživy je jedným z najsilnejších pudov, v krajných prípadoch môže nadobudnúť agresívny charakter. Tento pud môže prerásť do tzv. alimentačného libida, to je situácia, keď sa jedlo stáva slasťou. Dôvod pre toto "prerastanie" môže byť neuspokojenie iných potrieb a nahradenie uspokojenia inou potrebou, v tomto prípade práve jedlom. Výsledkom tejto slasti môže byť buď obezita alebo bulímia.

Pud sebezáchovy 
Tento pud je tiež veľmi silný, je totiž spojený s potrebou prežiť, vyhnúť sa bolesti a tiež so schopnosťou bolesť znášať.

Pud agresivity  
Agresivita sa môže objaviť v súvislosti so stratégiou dosahovania cieľa. U niektorých jedincov je pud agresivity potlačený a nahradený inou stratégiou, môže sa ale objaviť, pokiaľ pôvodná stratégia zlyhala.

Pohlavný pud 
Pohlavný pud sa delí na erotický a sexuálny. Erotický pud je zameraný na uspokojujúci prežitok. Účelom pudu sexuálneho je rozmnožovanie a zachovanie rodu.

Pud starostlivosti o potomstvo 
Tento pud sa premieta do starostlivosti o dieťa a do citových väzieb k dieťaťu. Súvisí s potrebou človeka otvorenej budúcnosti a transcedencie (presahu do budúcnosti pomocou potomkov). Pre niektorých jedincov je to tiež prostriedok k sebarealizácii.

Pozri aj
Inštinkt

Iné projekty

Externé odkazy 

 

Psychológia
Oswaldo Robles

Oswaldo Robles (* 1904 - † 1969) bol mexický filozof.

Externé odkazy 
 
 Oswaldo Robles: Psicólogo y filósofo mexicano

Mexickí filozofi
Narodenia v 1904
Úmrtia v 1969
Spravodajská pyramída

Spravodajská pyramída je spôsob kompozície správy podľa klesajúcej dôležitosti informácií.

Zdroj 
 

Novinárstvo
Pýtia

Pythia alebo Pýthia alebo Pýtia (gr. Pythia/iný prepis Pýthia)  bola starogrécka veštkyňa v chráme Apolóna Pýtia v Delfách. Pri veštení Pýtia sedela na
trojnožke a v najstarších dobách vyťahovala ako odpoveď na otázky, ktoré jej tlmočili kňazi, kamienky. V historickej dobe veštila v extáze, do ktorej upadala buď pôsobením omamných výparov vody z posvätného prameňa alebo žuvaním vavrínových listov. Kňazi zaznamenávali zvuky, ktoré Pýtia na ich otázky vyrážala, a zostavovali ich do odpovedí, spravidla dvojzmyselných (odtiaľ hovoriť ako Pýtia, t. j. nejasne). V klasickej dobe bývali Pýtie dve, i tri, ale od helénizmu, keď upadol politický význam veštieb a otázky boli vznášané len v súkromných záležitostiach, bola Pýtia zasa len jedna. Jej veštby si ľudia niekedy nevysvetlili správne. Napríklad dvojzmyselná veštba lýdskemu kráľovi.  Ten sa pýtal, či má bojovať proti Peržanom, Pýtia mu odpovedala: Keď prekročíš rieku Halys, zničíš veľkú ríšu. Lýdsky kráľ rieku prekročil a veľkú ríšu - svoju vlastnú - zničil.

Pozri aj 
 Delfská veštiareň

Externé odkazy 
 

Postavy gréckej mytológie
Veštenie
Heinrich Rombach

Heinrich Rombach (* 10. jún 1923, Freiburg im Breisgau, Nemecko – † 5. február 2004, Würzburg) bol nemecký filozof, autor štruktúrnej ontológie (Strukturontologie), na ktorej sa majú založiť prírodné vedy i duchovné vedy a ktorá má predstavovať východisko filozofickej antropológie freiburskej tradície (v nadväznosti na Husserla a Heideggera).

Referencie

Externé odkazy 
 Georg Stenger zu Leben und wiss. Gesamtwerk von Heinrich Rombach 
 Der Autor der strukturalen Tiefenphänomenologie: Professor Dr. Heinrich Rombach
 Josef Döbber: Rezension (2014) zu Schmaus Thomas, Philosophie des Flow-Erlebens. Ein Zugang zum Denken Heinrich Rombachs

Zdroj 
 

Nemeckí filozofi
Osobnosti z Freiburgu im Breisgau
Rómológia

Rómológia (iné názvy: romológia; staršie názvy: romistika, rómistika, ciganológia,) je odbor skúmajúci rómske etnikum, rómsky jazyk, sociálne a kultúrne špecifiká Rómov a vytvára podklady pre praktické opatrenia súvisiace s nekonfliktným súžitím rómskej minority s majoritnou populáciou. Rómológia má praktickú dôležitosť pre prípravu učiteľov, vychovávateľov, sociálnych a i. pracovníkov v oblasti vzdelávania rómskej mládeže, prevencie kriminality atď.

Na Slovensku je štúdium rómológie obmedzené na niektoré univerzity a bratislavské Gymnázium Jura Hronca.

Medzi významnejších slovenských romistov patria napr.:
 Igor E. Kutlík-Garudo (* 1917 – † 2003)
 Emília Horváthová (* 1931 – † 1996) 
 Arne B. Mann (* 1952)
 Anna Jurová  (* 1953 – † 2018)
 Zuzana Kumanová (* 1970)
 Stanislav Cína (* 1972)
 Tatiana Zachar Podolinská (* 1972)

Referencie

Literatúra

Externé odkazy 
 Prehľad romistiky na Slovensku – štúdia romistu Arne Manna, prednesená na konferencii v Topoľčiankach v septembri 2001

 
Rómovia
Rádioterapia

Rádioterapia alebo ožarovanie je liečenie ochorení ľudského organizmu pomocou ionizačného žiarenia. Používa sa hlavne pri liečbe onkologických ochorení. Základným princípom rádioterapie je ožarovanie karcinómu pomocou rádioaktívneho žiarenia , ktoré pôsobí cielenie najmä v oblasti kde je karcinóm a čo najmenej v okolitých zdravých tkanivách. Rozlišujeme dva základné typy rádioterapie:
 ožarovanie externým lúčom - luč žiarenie pôsobí zo zdroja žiarenia umiestneného mimo tela pacienta
 brachyterapiu - zdroj žiarenia je lokálne umiestnený v tkanivách pacienta v oblasti karcinómu
Každý z týchto typov je vhodný s výhodami pre iné typy karcinómov.

Prvými zariadeniami v teleterapii boli v dobe medzi svetovými vojnami výkonné rontengky, ku ktorým sa privádzalo vysoké urýchľovacie napätie až v MV. Podľa použitého napätia sa označovali tieto ožarovacie systémy ako ortovoltážne alebo megavoltážne terapie (synonymum).

V 50. rokoch boli zostrojené prvé ožarovače pre hĺbkové ožarovanie. Veľké množstvo rádioaktívnej látky (kobalt-60, cézium-137) bolo uzavreté v dokonalo tienenom obale a pre ožarovanie sa automaticky vysúvalo do ožarovacieho tubusu. Kobaltové ožarovače sa ešte v niektorých krajinách používajú (lacné a účinné), céziové ožarovače už vôbec. Rádioaktívny kobalt sa využíva aj v Leksellovom gama-noži.

V dnešnej dobe je kľúčovým zariadením pre teleterapiu urýchľovač.

Externé odkazy 
 
ISBN-13: 978-80-210-8984-6 V. Mornstein

 
Medicína
Biofyzika
Mayer Amschel Rothschild

Mayer Amschel Rothschild (* 23. február 1744, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko – 19. september 1812) bol nemecký bankár židovského pôvodu, zakladateľ bankárskej rodiny Rothschildovcov. Je považovaný za jedného z najvplyvnejších bankárov dejín.

Jeho finančná činnosť sa začala vo Frankfurte a jej vplyv sa rozšíril po celej Európe. Nikdy predtým a nikdy potom nevládol jediný bankový dom nad európskymi financiami tak neobmedzene ako v prvej polovici 19. stor. (1815–1848).

Vynikol ako dvorný bankár hessenského kurfirsta a zveľadil majetok svojej rodiny najmä za napoleonských vojen, keď obchodoval s oboma vojnu vedúcimi stranami. Jeho synovia rozvetvili materský bankový dom takmer do celej západnej Európy: 
 Nathan Rothschild sa usadil roku 1804 v Londýne
 James Rothschild roku 1811 v Paríži
 Salomon Rothschild roku 1820 vo Viedni
 Carl Rothschild roku 1821 v Neapole

Rodina 
29. augusta 1770 sa oženil s Gutle Schnapperovou (* 1753 – † 1849). Mali spolu nasledujúce deti: 
 Schönche Jeannette (* 20. august 1771 – † 1859) 
 Amschel Mayer (* 12. jún 1773 – † 6. december 1855) 
 Salomon Mayer (* 9. september 1774 – † 28. júl 1855)
 Nathan Mayer (* 16. september 1777 – † 18. júl 1836) 
 Isabella  (* 2. júl, 1781 – † 1861) 
 Babette  (* 29. august 1784 – † 16. marec 1869) 
 Kalmann (Carl) Mayer (* 24. apríl 1788 – † 10. marec 1855)
 Julie Rothschild (* 1. máj 1790 – † 19. jún 1815) 
 Henriette  (* 1791 – † 1866) 
 Jacob (James) Mayer  (* 1792 – † 1868)

Externé odkazy 
 

Rothschildovci
Bankári
Osobnosti z Frankfurtu nad Mohanom
Rozdelenie

Rozdelenie je deľba, podelenie, rozčlenenie, roztriedenie, zatriedenie, zoskupenie podľa určitých znakov, kritérií a pod., klasifikácia, zadelenie, rozvrstvenie, rozloženie.

Externé odkazy
Revolúcia

Revolúcia je hlboká kvalitatívna zmena v spoločensko-politických vzťahoch, prechod od starého politického usporiadania k novému, často násilnými prostriedkami.

Pojem revolúcia sa používa aj vo význame: zvrat, obrat, základná, podstatná zmena, vznik novej kvality v určitom bode vývojového procesu, napr. vo vývoji spoločnosti je to sociálna revolúcia.

Názory na revolúciu 

Podľa marxizmu je revolúcia kvalitatívna premena spoločnosti, ku ktorej dochádza vtedy, keď výrobné sily dosiahnu bod, v ktorom ich začínajú sputnávať výrobné vzťahy, počom výrobné sily rozbíjajú tieto putá a spolu s nimi zvrhávajú všetky
inštitúcie. Podľa druhej marxistickej verzie je revolúcia produktom triedneho boja vnútri výrobných vzťahov, ktorý narastá tak dlho, až kým prenikne všetkými existujúcimi inštitúciami a prepukne otvorený konflikt, ktorý vedie k nahradeniu vládnucej triedy tými, ktorých ovládala. V revolúciách ide o porážku jednej triedy druhou. Pri prechode od feudalizmu k socializmu dochádza k dvom revolúciám: pri prvej buržoázia zvrháva aristokraciu (buržoázna revolúcia) a pri druhej je buržoázia zvrhnutá proletariátom (proletárska revolúcia).

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 

 
Revolúcie
Rozdiel

Rozdiel môže byť:
rozdielnosť
výsledok odčítania, pozri rozdiel (matematika)
prenesene: rozlišovanie

Iné projekty
Sarmati

Sarmati boli početný staroveký kmeňový zväz z iránskej jazykovej skupiny. Ich pôvodné sídla boli na území medzi Donom a Aralským jazerom. Ich predkami boli tzv. Sauromati (podľa Herodota), sami boli príbuzní so Skýtmi a mali s nimi rad spoločných znakov a prejavov: kočovný spôsob života, luk, šípy, krátky meč, spôsoby boja a i.

Od 4. storočia pred Kr. sa významnejšie podieľali na starovekých dejinách východnej Európy. Na konci 2. storočia pred Kr. ovládali južné Povolžie a časť Černomoria. Patrili k nim Arsovia, Alanovia, Jazykovia, Sauromati atď.

V priebehu 1. tisícročia celkom zmizli z histórie a zmiešali sa s pôvodnými etnikami vo východnej Európe. Matej Bel vo svojich Notíciách v kapitole o zemplínskej župe opisuje Rusínov ako potomkov Sarmatov vyznávajúcich starú vieru a udržiavajúcich pôvodné zvyky.

Iné projekty

Externé odkazy 
 
 Matthias Bel: Notitia Hungariae novae historico geographica… Comitatuum ineditorum tomus primus, in quo continentur… Comitatus Arvensis et Trentsiniensis. Edd. Gregorius Tóth, Ladislaus Glück, Zoltanus Gőzsy. Budapestini, 2011. (The introduction in Hungarian and in English can be read on this link)
Etniká, národy a národnosti
Režisér

Režisér je tvorivý umelec syntetizujúci jednotlivé zložky a prvky dramatickej štruktúry do ideovo a štýlovo jednotného, celistvého diela (divadelného, filmového, televízneho, rozhlasového). Je vedúcou osobnosťou tímu umeleckých pracovníkov vo všetkých dramatických umeniach:
 v divadle (divadelný režisér), 
 vo filme (filmový režisér),
 v dabingu (dabingový režisér), 
 v televízii (televízny režisér), 
 v rozhlase (rozhlasový režisér).

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Umelecké povolania
Filmový režisér

Filmový režisér je tvorivý pracovník, výrobcom zmluvne poverený vytvorením filmového diela (dokumentárneho, hraného, animovaného filmu). Hoci film vzniká ako kolektívne dielo autora námetu, scenára, kameramana, scénografa, strihača, hudobného skladateľa, choreografa atď., režisér je považovaný za pôvodcu celku a zodpovedá za výsledný filmový tvar.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Umelecké povolania
Kinematografia
Juraj Schenk

Juraj Schenk (* 6. máj 1948, Bratislava) je slovenský sociológ, profesor Univerzity Komenského v Bratislave. Od 13. decembra 1994 do 27. augusta 1996 bol ministrom zahraničných vecí SR.

Ocenenia 
V roku 1998 mu Vladimír Mečiar (vykonávajúci prezidentské právomoci) prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1948
Ministri zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky
Slovenskí sociológovia
Narodenia 6. mája
Osobnosti z Bratislavy
Držitelia Radu Ľudovíta Štúra I. triedy
Vyučujúci na Univerzite Komenského v Bratislave
Albert Reble

Albert Reble (* 20. august 1910, Magdeburg, Nemecko – † 29. september 2000, Würzburg) bol nemecký pedagóg; prívrženec duchovednej pedagogiky; venoval sa dejinám pedagogiky.

S manželkou Hedwig (rod. Spiegel) mal štyri deti: dcéru Burghild (* 1942), synov Bernharda (* 1944), Martina (* 1947) a Friedricha (* 1951).

Dielo (výber) 
 Geschichte der Pädagogik. 4 Bände. Stuttgart:  Klett-Cotta. 1973–1999
 Pestalozzis Menschenbild und die Gegenwart, Klett, Stuttgart 1952
 Schulgeschichtliche Beiträge zum 19. und 20. Jahrhundert,  Klinkhardt, Bad Heilbrunn, 1995
 Die historische Dimension der Pädagogik in Wissenschaft und Lehrerbildung, Naumann, Würzburg, 1979

Externé odkazy 
 Albert-Reble-Sammlung am Institut für Pädagogik der Christian-Albrechts-Universität zu Kiel
 

Nemeckí pedagógovia
Osobnosti z Magdeburgu
Schopnosť

Schopnosť je vlastnosť potrebná na vykonávanie niečoho. Ako psychická vlastnosť indivídua je schopnosť to, čo určuje jeho konanie a čo je podmienkou jeho životnej činnosti. Schopnosť je súbor predpokladov nevyhnutnych pre úspešné vykonávanie určitej činnosti. Schopnosti sa vyvíjajú na základe vlôh, a to učením.

Schopnosti sú potenciálne dané organizáciou morfologických štruktúr, prispôsobených plneniu nejakej činnosti. Najvšeobecnejšia schopnosť človeka je citlivosť. V úzkom zmysle slova sa pod schopnosťami rozumie komplex psychických vlastností človeka, vďaka ktorým je schopný vykonávať určitú, historicky vzniknutú formu profesionálnej činnosti. Formovanie činností predpokladá, že si indivíduum osvojí spôsoby činnosti, ktoré vytvorilo ľudstvo v procese spoločensko-historického vývoja. Schopnosti človeka teda závisia nielen od činnosti jeho mozgu, od zdedených anantomicko-fyziologických osobitostí jednotlivca, od vlôh, zručností a návykov, ale predovšetkým od stupňa, ktorý dosiahlo ľudstvo v historickom vývoji. V tomto zmysle sú schopnosti človeka neoddeliteľne spojené so spoločenskou organizáciou práce a jej prispôsobeným systémom vzdelávania. Kvalitatívnu úroveň rozvoje schopností označuje výraz talent a geniálnosť.

Pozri aj 
 Ars (latinské slovo)

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Psychológia
Recenzia (publicistický žáner)

Recenzia (lat.) je kritický rozbor umeleckého diela, odborného diela alebo vedeckého diela, ktorý obsahuje jeho odôvodnené hodnotenie. Patrí k publicistickým žánrom.

Externé odkazy 
 
 Peter F. 'Rius Jílek  | webová stránka literárneho kritika.

Novinárstvo
Erwin Schrödinger

Erwin Schrödinger (* 12. august 1887, Viedeň, Rakúsko – † 4. január 1961, Viedeň) bol rakúsky fyzik, spolutvorca kvantovej mechaniky. Preslávil sa predovšetkým formuláciou nerelativistickej vlnovej rovnice pre popis hmotných častíc, ktorú na jeho počesť nazývame Schrödingerova rovnica. Za túto základnú prácu v roku 1933 obdržal Nobelovú cenu za fyziku (spolu s Paulom Diracom). Je taktiež autorom slávneho myšlienkového experimentu Schrödingerova mačka, ktorý asi najlepšie vystihuje Schrödingerov (a taktiež mnohých ďalších) skeptický postoj k obecne prijímaným interpretáciám kvantovej mechaniky.

Erwin Schrödinger prispel vo veľkej miere nie len ku kvantovej fyzike. Zaoberal sa tiež históriou a filozofiou fyziky a vedy všeobecne a jeho kniha What is life? (Čo je to život) z roku 1944, aj keď bola určená širokej verejnosti, ovplyvnila celú radu vedcov, ktorí stáli pri zrode molekulárnej biológie, a medzi ktorými nechýbali objavitelia molekuly DNA Francis Crisk či James D. Watson.

Biografia

Mladosť a štúdium 
Narodil sa v Rakúsko-Uhorsku vo Viedni ako jedináčik. Otec bol majiteľom továrne, venoval sa taktiež talianskemu umeniu a botanike. Jeho matka a teta ho zbožňovali a Erwin prežil ideálne detstvo. Pretože mali anglických predkov, Erwin hovoril dokonale anglicky aj nemecky. Najprv mal súkromných učiteľov, neskôr navštevoval akademické gymnázium so zameraním na literatúru a filozofiu. Gymnázium dokončil v roku 1906, a potom nastúpil na Viedenskú univerzitu. Veľmi ho ovplyvnili prednášky Friedricha Hasenöhrla z teoretickej fyziky, v matematike ho zaujala algebra prednášaná Franzom Mertensom. Jeho veľkým vzorom bol Ludwig Boltzmann.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Rakúski fyzici
Nositelia Nobelovej ceny za fyziku
Rakúski nositelia Nobelovej ceny
Držitelia Radu Pour le Mérite
Členovia Pápežskej akadémie vied
Osobnosti na bankovkách
Osobnosti z Viedne
Úmrtia na tuberkulózu
Ernst Friedrich Schumacher

Ernst Friedrich Schumacher (* 16. august 1911, Bonn, Nemecko - † 4. september 1977, Zug, Švajčiarsko) bol britský ekonóm, filozof a spisovateľ nemeckého pôvodu.

Externé odkazy 
 

Britskí ekonómovia
Britskí filozofi
Osobnosti z Bonnu
Schwarzwald

Schwarzwald alebo Čierny les je pohorie na juhozápade Nemecka, v spolkovom štáte Bádensko-Württembersko, na východ od stredného Rýna dlhé 160 až 200 km.

Najvyšší vrch pohoria je Feldberg (1493 m n. m.). Pramení tu Dunaj.

Geológia 
V pohorí prevládajú pieskovce, ktoré prekrývajú staršie ruly. Počas kvartérneho zaľadnenia hlavne vo würme bolo pohorie pokryté ľadovcami, ich pozostatkami sú ľadovcové jazerá ako napr. Mummelsee.

Schwartzwald má podobnú stavbu ako neďaleké Vogézy na francúzskej strane údolia Rýna (tzv. rýnskeho grabenu). Obe pohoria tvoria internidy hercýnskeho orogénu, v ktorej je vysokotlakovo premenená moldanubická zóna nasunutá na zónu Báden-Báden.

Rieky 
V Schwartzwalde pramení Dunaj, menšími riekami sú Enz, Kinzig, Murg, Nagold, Neckar, Rench a Wiese. Je súčasť rozvodia medzi Atlantikom (Rýn) a Čiernym morom (Dunaj).

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

 
Geografia Bádenska-Württemberska
Pohoria v Nemecku
Redukcionizmus

Redukcionizmus je presvedčenie, že vyššie alebo zložitejšie funkcie alebo entity môžu byť redukované alebo vysvetlené ako výsledok aktivity alebo procesov odohrávajúcich sa na menej zložitej úrovni.

Externé odkazy 
 http://www.novartisfound.org.uk/catalog/213abs.htm (v angličtine)

Filozofické teórie
Yrjo Reenpää

Yrjo Reenpää (18. 7. 1894 Helsinki - 18. 12. 1976 Helsinki) bol fínsky filozof, profesor v Helsinkách. Zaoberal sa otázkami fyziológie z hľadiska filozofických aspektov teorie zmyslového vnímania, ktorá má slúžiť ako pomocná disciplína pri objasňovaní myšlienkových procesov a pojmotvorby.

Reenpää, y. - zoznam diel 
 Všeobecná fyziológia zmyslov, 1935 /po fínsky
 Dualita chápania, 1950 /po fínsky
 O čase, 1966 /po fínsky
 Vnímanie, pozorovanie, konštituovanie, 1967 /po fínsky

Externé odkazy 
 

Fínski filozofi
Narodenia v 1894
Úmrtia v 1976
Reflex

Reflex je adaptačná reakcia živočíchov a človeka, podmienená podráždením receptorov a sprostredkovaná centrálnou nervovou sústavou. Je základnou funkčnou jednotkou nervovej sústavy. 

Charakter reflexu je určený usporiadaním systému receptor – riadiace centrum – efektor, tzv. reflexného oblúka. Najjednoduchší reflexný oblúk (monosynaptický) tvoria 2 neuróny. Zmenou vonkajšieho prostredia sa aktivuje vzruch v neuróne, ktorý ho vedie dostredivým smerom (centripetálne) do centra (ktoré v tomto prípade chýba) a synapsou sa prenáša na druhý neurón, ktorý vedie vzruch odstredivým smerom (centrifugálne) k efektoru.
Kompletný (polysynaptický) reflexný oblúk sa skladá z piatich častí:
 receptor (napr. hmatové teliesko)
 aferentná dráha (napr. senzitívny nerv)
 centrum spracovania informácie (napr. mozog)
 eferentná dráha (napr. motorický nerv)
 efektor (napr. sval)

Klasifikácia reflexov 
podľa typu receptorov: interoceptívne (receptory vnútorného prostredia), proprioceptívne (receptory v pohybovej sústave) a exteroceptívne (receptory vonkajšieho prostredia)
podľa riadiaceho centra: centrálne (miechové a mozgové), periférne (axónové a gangliové)
podľa typu efektora: somatické a autonómne
podľa vzniku: podmienené (získané) a nepodmienené (vrodené)

Nepodmienený reflex 

Nepodmienený reflex je vrodená reakcia organizmu, rovnaká u členov daného druhu. Nepodmienené reflexy sa vyznačujú trvalou a jednoznačnou súvislosťou medzi pôsobením na ten či onen receptor a určitou odpoveďou, zabezpečujúcou prispôsobenie sa organizmov stabilným podmienkam života. Nepodmienené reflexy sa spravidla uskutočňujú prostredníctvom miechy a nižších častí mozgu. Zložité komplexy a reťazce nepodmienených reflexov sa nazývajú inštinktmi.

Podmienený reflex 
Podmienený reflex je reakcia, ktorú organizmus získava počas života a ktorou odpovedá na
podráždenie receptorov. U človeka a vyšších živočíchov sa podmienené reflexy vypracúvajú tvorením dočasných spojov v mozgovej kôre a slúžia ako mechanizmy pri prispôsobovaní sa zložitým premenlivým podmienkam vonkajšieho prostredia. Podmienený reflex sa nekončí činnosťou, ale vnímaním a hodnotením jej výsledku
(cf spätná väzba).

Referencie

Iné projekty

Zdroje 
 *

Neurofyziológia
Salman Rushdie

Salman Rushdie [rušdý] (* 19. jún 1947, Bombaj, India) je britský spisovateľ indického pôvodu.

Za jeho dielo Satanské verše žiadal vo fatve iránsky veľký ajatolláh Chomejní Rushdieho smrť. V roku 2016 bola v Iráne odmena za jeho zabitie navýšená na takmer 4 milióny dolárov.

Dielo 
 Grimus, 1975
 Midnight's Children (Deti polnoci), 1981
 Shame (Hanba), 1983
 Satanic Verses (Satanské verše), 1988
 Haroun and the Sea of Stories (Hárún a more príbehov), 1994
 East, West (Východ, Západ), 1994

Ocenenie 
 1992, Rakúska štátna cena za európsku literatúru

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Anglickí ateisti
Britskí spisovatelia
Nositelia Bookerovej ceny
Rybár

Rybár môže byť:
lovec rýb, pozri pod rybárstvo
slovenské rodové meno niektorých latinských rodov z čeľade čajkovité, pozri pod čajkovité
priezvisko, pozri Rybár (priezvisko), napr.:
 Ctibor Rybár (1920 – 2013), česko-slovenský diplomat a spisovateľ
 Ján Rybár, viacero osôb
 Jaroslav Rybár (* 1958), slovenský futbalista a tréner
 Pavol Rybár (* 1971), slovenský hokejový brankár, otec Patrika
 Patrik Rybár (* 1993), slovenský hokejový brankár
 Ľubica Rybárová, slovenská publicistka
 Melanie Rybárová, česká prekladateľka

Pozri aj 
 Rybář.
Andrej Dmitrijevič Sacharov

Andrej Dmitrijevič Sacharov (po rusky Андре́й Дми́триевич Са́харов) (* 21. máj 1921, Moskva – † 14. december 1989, Moskva) bol sovietsky fyzik ruského pôvodu, spolutvorca sovietskej vodíkovej bomby, disident a významný ľudskoprávny aktivista v Sovietskom zväze.

Životopis 
Pochádzal z rodiny učiteľa fyziky. Rodičia ho do 7. triedy vzdelávali doma.

Po skončení strednej školy v roku 1938 nastúpil na štúdium fyziky na Fyzikálnej fakulte Moskovskej štátnej univerzity M. V. Lomonosova. Po napadnutí Sovietskeho zväzu v roku 1941 sa pokúsil prestúpiť na vojenskú akadémiu. Nebol však prijatý zo zdravotných dôvodov. V roku 1941 bol evakuovaný do mesta Ašchabad v Turkménsku. Školu ukončil s vyznamenaním v roku 1942. Po skončení školy pracoval vo vojenskom výskumnom ústave v Ulianovsku, kde sa podieľal na zdokonaľovaní tankovej munície. V roku 1944 nastúpil na ašpirantúru na Fyzikálny ústav Akadémie vied k I. J. Tammovi. V roku 1947 obhájil kandidátsku prácu. Následne bol na základe odporúčania akademika Tamma prijatý na Moskovský energetický ústav.

Zaoberal sa problematikou termonukleárnych reakcií. Za svoje vedecké úspechy bol 3x vyznamenaný vysokými štátnymi vyznamenaniami Hrdina Socialistickej práce (1954, 1956, 1962), Stalinovou (1952) a Leninovou cenou (1957).

Spolu s manželkou J. Bonnerovou bol perzekvovaný za angažovanosť v boji za dodržiavanie ľudských práv v Sovietskom zväze. Boli mu odobrané všetky sovietske vyznamenania a ocenenia, v rokoch 19801986 bol vysťahovaný z Moskvy a žil vo vyhnanstve. 

V roku 1975 mu bola udelená Nobelova cena za mier. Na jeho počesť sa každoročne udeľuje Sacharovova cena za slobodné myslenie.

Iné projekty

Externé odkazy 
 

Ruskí fyzici
Sovietski fyzici
Politicky prenasledovaní v Sovietskom zväze
Nositelia Nobelovej ceny za mier
Členovia Francúzskej akadémie vied
Členovia American Philosophical Society
Členovia Ruskej akadémie vied
Osobnosti z Moskvy
Grafton Elliot Smith

Grafton Elliot Smith (* 15. august 1871 – † 1. január 1937) bol britský antropológ,
pôvodom z Austrálie, zakladateľ difuzionizmu.

Externé odkazy 
 

Narodenia v 1871
Úmrtia v 1937
Austrálski archeológovia
Sn

Sn môže byť:
 chemická značka cínu

SN môže byť:
 označenie supernovy
Sexuológia

Sexuológia je náuka zaoberajúca sa pohlavným životom zo všetkých stránok (fyziologickej,
lekárskej, psychologickej, pedagogickej, etickej, atď.). 

Sexuológii ide predovšetkým o analýzu javov a tendencií v sexuálnom živote s ohľadom na ich biologický podklad a význam, teda v konečnom dôsledku o rozlíšenie toho, čo je v nich zdravé a čo treba podporovať a toho, čo základným tendenciám sexuality v prírode nezodpovedá. Ide teda v podstate o sexuálnu hygienu v širšom zmysle. Prirodzene nielen o hygienu pohlavných orgánov, ale predovšetkým o hygienu sexuálnych vzťahov a celého sexuálneho života, jeho prežívania celou bytosťou a so všetkými dôsledkami.

Pozri aj 
 sexualita
 sexuálna výchova

Externé odkazy
Slovakistika

Slovakistika  (príslušná osoba je slovakista) je v širšom zmysle náuka o Slovákoch, Slovensku, slovenskej kultúre a v užšom zmysle vedný a študijný odbor, ktorý sa zaoberá slovenským jazykom a slovenskou literatúrou.

Začiatky slovakistiky siahajú do 18. stor., keď sa začal sústredený a systematický opis slovenského jazyka, slovenskej literatúry a slovenských dejín. Bol to zo začiatku komplexný vedný odbor, ktorý sa postupne diferencoval na slovenskú jazykovedu, literárnu vedu a históriu.

Prvé úvahy o pôvode slovenského jazyka vyslovil Matej Bel.

Literatúra 
 Lenka Ďuranová: Lieber tot als elendig. Das Suizid-Motiv in der slowakischen Gegenwartsliteratur am Beispiel der Kurzprosa Dušan Mitanas. Marburg: Tectum 2010. ISBN 978-3-8288-2285-6.

Externé odkazy 
 

Slováci
Slovensko
Kultúra na Slovensku
Slovenčina
Literatúra v slovenskom jazyku
Spôsob výroby

Spôsob výroby je konkrétna podoba výroby prostriedkov nevyhnutných pre život ľudí (potravín, odevov, obydlí, výrobných nástrojov), uskutočňujúcej sa v historicky určitých formách spoločenských vzťahov.

Externé odkazy

Pozri aj 

spôsob existencie
spôsob života

Sociológia