joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Železničná stanica Diviaky

Železničná stanica Diviaky je železničná stanica v Diviakoch, mestskej časti Turčianskych Teplíc. Leží na tratiach 170 Zvolen – Vrútky a 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške .

Doprava 
Na stanici sa nachádza 5 dopravných, 1 manipulačná, 1 odstavná a 2 ostatné koľaje. V stanici sú tri nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Do roku 1912 mala názov Dolná Štubňa, aj keď bola v katastri Diviakoch. Od roku 1952 sa volala Turčianske Teplice, po odčlenení Diviakov od Turčianskych Teplíc v roku 1960 bola premenovaná na Diviaky.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Diviaky
Turčianske Teplice
Doprava v okrese Turčianske Teplice
Stavby v okrese Turčianske Teplice
Železničná stanica Kremnica

Železničná stanica Kremnica je železničná stanica v Kremnici. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 5 dopravných a 3 ostatné koľaje. V stanici sú dve nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Kremnica
Kremnica
Doprava v okrese Žiar nad Hronom
Stavby v okrese Žiar nad Hronom
Železničná stanica Kremnické Bane

Železničná stanica Kremnické Bane je železničná stanica v Kremnických Baniach. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške .

Doprava 
Na stanici sa nachádza 6 dopravných a 1 manipulačná koľaj. V stanici sú dve nástupištia. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen. V roku 1938 bola rozšírená a prestavená.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Kremnické Bane
Kremnické Bane
Doprava v okrese Žiar nad Hronom
Stavby v okrese Žiar nad Hronom
Železničná stanica Bartošova Lehôtka

Železničná stanica Bartošova Lehôtka je železničná stanica v Bartošovej Lehôtke. Leží na trati 171 Zvolen – Diviaky. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
V stanici sa nachádza 5 dopravných, 1 odstavná a 1 ostatná koľaj. V stanici sú nástupištia pri koľajách 1, 2 a 3. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Bartošova Lehôtka
Bartošova Lehôtka
Doprava v okrese Žiar nad Hronom
Stavby v okrese Žiar nad Hronom
Železničná stanica Handlová

Železničná stanica Handlová je železničná stanica v Handlovej. Leží na trati 145 Prievidza – Horná Štubňa. Nie je elektrifikovaná. Leží v nadmorskej výške .

Doprava 
Na stanici sa nachádza 6 dopravných, 2 manipulačné, 1 odstavná a 2 ostatné koľaje. V stanici sú tri nástupištia. Pôvodná budova bola zbúraná, od roku 1980 je v prevádzke súčasná vypravná budova. Pôvodný názov bol Nyitrabánya. Je k nej pridelená stanica Chrenovec. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Handlová
Handlová
Doprava v okrese Prievidza
Stavby v okrese Prievidza
Železničná stanica Chrenovec

Železničná stanica Chrenovec je železničná stanica v obci Lipník, zasahujúca do katastra obce Chrenovec-Brusno. Leží na trati 145 Prievidza – Horná Štubňa. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 2 dopravné a 1 manipulačná koľaj. V stanici sú dve nástupištia. Je pridelená k stanici Handlová. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Chrenovec
Lipník (okres Prievidza)
Chrenovec-Brusno
Doprava v okrese Prievidza
Stavby v okrese Prievidza
Železničná stanica Bošany

Železničná stanica Bošany je železničná stanica v Bošanoch. Leží na trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádzajú 4 dopravné, 2 manipulačné, 5 odstavných a 5 ostatných koľají. Zo stanice viedla lesná úzkokoľajná trať Bošany - Cibajka - Klátova Nová Ves. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Bošany
Bošany
Doprava v okrese Partizánske
Stavby v okrese Partizánske
Topforex–ATT Investments

Topforex – ATT Investments je cyklistický cestný pretekársky tím pre jazdcov do 23 rokov, ktorý podporuje a rozvíja mladých jazdcov. Sídli v Česku. Bol založený v roku 2011 a niekoľko rokov fungoval ako domáci tím, než bol v roku 2020 povýšený na medzinárodnú úroveň UCI Continental [1] Hlavnými sponzormi tímu sú ATT Investments a česká divízia spoločnosti Topforex, ktorá poskytuje investičné služby.

Súpiska tímu

Hlavné vítězstvo 
 2020
  Tour of Małopolska, Vojtěch Řepa 
 Majstrovstvá Európy v cestnej cyklistike, Plouay, tretie miesto, Vojtěch Řepa

Referencie 

České cyklistické tímy
Cyklisti
Vladimír Krno

JUDr. Vladimír Krno (* 21. jún 1874, Čerenčany – † 10. marec 1955, Partizánska Ľupča) bol slovenský právnik, politik agrárnej strany a bývalý primátor hlavného mesta Bratislavy.

Životopis 
Pochádzal z Čerenčian v okrese Rimavská Sobota z rodiny evanjelického farára. Gymnaziálne štúdia absolvoval Rimavskej Sobote a v Bratislave. Právnickú fakultu študoval na univerzite v Budapešti. Počas štúdia v hlavnom meste Uhorska sa aktívne zapájal do slovenského národného života a bol podpredsedom Slovenského spolku, ako aj predsedom jeho literárneho odboru. Neskôr sa usídlil v Pezinku, kde pôsobil ako advokát. Od roku 1923 pôsobil v Bratislave. Okrem advokácie sa venoval aj hospodárskym otázkam a bol členom skúšobných komisií na Univerzite Komenského. Bol tiež prísediacim na štátnom súde.

V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval vo volebnom kraji Turčiansky Sv. Martin za agrárnu stranu do senátu. V tomto období pôsobil ako predseda Zväzu vinohradníckych spolkov. Senátorom sa stal až dodatočne, v novembri roku 1933 po smrti senátora Cyrila Pivka. Senátorom bol do konca volebného obdobia.

15. marca 1930 bol ministerskou radou v Prahe vymenovaný za bratislavského starostu. Stalo sa tak po niekoľko mesiacoch trvajúcom stave, kedy Bratislava nemala starostu. Dovtedajší primátor Ľudovít Okánik v októbri 1929 nečakane podal demisiu (pre rozpory s agrárnou stranou a údajný príklon k politike HSĽS). Vo voľbách do obecných zastupiteľstiev v roku 1931 bol zvolený za poslanca mestského zastupiteľstva Bratislavy za agrárnu stranu. Za mestského poslanca bol zvolený aj v obecných voľbách v roku 1938. Funkciu bratislavského starostu vykonával Vladimír Krno viac ako osem a pol roka. Vo funkcii ho potvrdilo novozvolené zastupiteľstvo v roku 1931 i roku 1938. Svoje účinkovanie na bratislavskej radnici ukončil 26. októbra 1938, kedy bol výnosom Krajinského úradu Slovenskej krajiny uvoľnený zo svojej funkcie a mestské zastupiteľstvo bolo rozpustené. Funkcia starostu bola nahradená funkciou vládneho komisára, ktorým sa stal dovtedajší mestský poslanec za HSĽS Belo Kováč.

Referencie 

Slovenskí advokáti
Slovenskí politici
Primátori Bratislavy
Slovenskí komunálni politici
Poslanci česko-slovenského Národného zhromaždenia
Osobnosti z Čerenčian
Rob Bauer

Robert Peter „Rob“ Bauer (* 1962, Amsterdam) je admirál Kráľovského holandského námorníctva, od júna 2021 je predsedom Vojenského výboru Organizácie Severoatlantickej zmluvy. V minulosti bol tiež od októbra 2017 do apríla 2021 Náčelník obrany Commandant der Strijdkrachten Holandských ozbrojených síl a od 1 septembra 2015 do 13 júla 2017 zástupcom náčelníka obrany.

Vojenská kariéra 
Bauer vstúpil do Kráľovského holandského námorníctva cez Kráľovskú námornú akadémiu v roku 1981. V roku 1984 sa stal námorným veliteľom.

V rokoch 2005 až 2007 velil frigate HNLMS De Ruyter. V roku 2006 bol v Bahraine zástupcom veliteľa Pracovnej skupiny 150 v rámci Operácie Trvalá sloboda. V rokoch 2012 až 2015 bol direktorom plánovania.

22. septembra 2015 bol menovaný do funkcie zástupcu Náčelníka obrany a povýšený do hodnosti viceadmirál. V júli 2017 túto pozíciu prenechal nástupcovi, gen. por. Martinovi Wijnenovi, kým sa pripravoval na post Náčelníka obrany. Tým sa stal 5. októbra 2017 keď kvôli smrti dvoch holandských vojakov pri cvičení v Mali rezignoval jeho predchodca Tom Middendorp a vtedajšia ministerka obrany Jeanine Hennis-Plasschaert.

9. októbra 2020 bol náčelníkmi štábov spojeneckých krajín z Vojenského výboru NATO zvolený za nového predsedu Vojenského výboru NATO. Je 33. predsedom v poradí. Výkon svojej funkcie začal 25. júna 2021. Jeho predchodcom bol Air Chief Marshal Sir Stuart Peach.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Absolventi Kráľovskej námornej akadémie (Holandsko)
Admiráli Kráľovského holandského námorníctva
Velitelia obrany (Holandsko)
Predsedovia Vojenského výboru Organizácie Severoatlantickej zmluvy
Osobnosti z Amsterdamu
Ignaz von Döllinger

Ignaz von Dölinger (* 28. február 1799 Bamberg, Nemecko – † 14. január 1890 Mníchov, Nemecko) bol nemecký teológ, katolícky kňaz, cirkevný historik a kritik dogmy o pápežskej neomylnosti.

Život 
Narodil sa 28. februára 1799 v Bambergu. Po absolvovaní kňazského seminára v Bambergu bol v roku 1822 v rímskokatolíckej cirkvi vysvätený na kňaza. V období Prvého vatikánskeho koncilu sa stal kritikom pápežskej neomylnosti. Významne prispel k formovaniu starokatolíckej cirkvi, aj keď sám do nej nikdy nevstúpil. 18. apríla 1871 bol mníchovským arcibiskupom exkomunikovaný. Zomrel 14. januára 1890 vo veku 91 rokov v Mníchove.

Pozri aj 
 Starokatolícka cirkev
 Prvý vatikánsky koncil

Iné projekty

Zdroj 

Nemeckí teológovia
Nemeckí rímskokatolícki kňazi
Nemeckí knihovníci
Exkomunikovaní z rímskokatolíckej cirkvi
Juraj Smatana

Juraj Smatana (* 1966, Považská Bystrica) je slovenský politik, učiteľ dejepisu, občiansky a environmentálny aktivista, venujúci sa téme odpadového hospodárstva. Od roku 2020 pôsobí vo funkcii štátneho tajomníka Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. Je členom politickej strany Zmena zdola, Demokratická únia Slovenska.

Životopis 
Vyštudoval rádiotechniku na elektrotechnickej priemyslovke. Do roku 1989 pracoval ako elektrotechnik, potom prijal pozíciu majstra odbornej prípravy na učilišti. V roku 1998 absolvoval učiteľské štúdium dejepisu a geografie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Neskôr pracoval ako učiteľ na Gymnáziu v Považskej Bystrici.

Od roku 1989 sa venuje občianskemu aktivizmu, najmä v oblasti ochrany životného prostredia, od roku 2013 aj téme dezinformácií. Bol jedným z prvých ľudí na Slovensku, ktorí začali upozorňovať na hrozbu politicky motivovaných dezinformácií pôvodom zo zahraničia. V roku 2015 zverejnil zoznam 42 webových sídel, ktoré šíria hoaxy, dezinformácie a konšpiračné teórie.

Politika 
Pôsobí ako mestský poslanec v zastupiteľstve Považskej Bystrice (v rokoch 2014 a 2018 neúspešne kandidoval aj na funkciu primátora). V roku 2017 bol zvolený za poslanca Trenčianskeho samosprávneho kraja.

V rokoch 20102012 bol poradcom predsedníčky vlády SR Ivety Radičovej pre oblasť životného prostredia. Vo volebnom období 20162020 pracoval ako asistent poslanca NR SR Jána Budaja.

Vo voľbách do Národnej rady SR v roku 2020 kandidoval za hnutie OĽaNO-Nova-KÚ-Zmena zdola pod číslom 89 ako člen strany Zmena zdola – Demokratická únia Slovenska. Vo voľbách nezískal dostatok hlasov, ale po menovaní Jána Budaja za ministra životného prostredia SR prijal pozíciu štátneho tajomníka.

Vakcína Sputnik 
Juraj Smatana stál v otázkach vakcinácie pevne za Igorom Matovičom. Vakcínu Sputnik považoval za nástroj Ruskej propagandy, ale jednoznačne podporoval nákup vakcíny Slovenskom.

Referencie

Externé odkazy 
 Juraj Smatana: Pravicový volič sa často správa hlúpejšie ako babka, ktorá predá svoj hlas Smeru za karafiát – rozhovor Karola Sudora v Denníku N (2018)

Slovenskí elektrotechnici
Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Slovenskí občianski aktivisti
Slovenskí politici
Politici DÚ (2000)
Štátni tajomníci Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Osobnosti z Považskej Bystrice
Známi neznámi

Známi neznámi je československá komédia od režisérky Zuzany Mariankovej. Príbeh vychádza z talianskeho filmu Úplní cudzinci od režiséra a scenáristu Paola Genoveseho, ktorého film scenárista Petr Jarchovský adaptoval do českého a slovenského prostredia. Hlavné postavy stvárnili Táňa Pauhofová, Klára Issová, Martin Hofmann, Tomáš Měcháček, Tomáš Maštalír, Petra Polnišová, Anna Kadeřávková a Sväťo Malachovský.

Film mal mať pôvodne premiéru 10. decembra 2020, kvôli zatvoreniu kín v rámci opatrení proti šíreniu ochorenia COVID-19 bola premiéra odložená. Na konci roka 2020 bolo oznámené, že film bude mať v Česku a na Slovensku premiéru 11. februára 2021, avšak kvôli zatvoreniu kín bola premiéra opäť odložená. Na jar 2021 bolo oznámené, že film bude mať premiéru v slovenských kinách 5. augusta a v českých kinách 16. decembra 2021.

Referencie

Externé odkazy 
 
 

Filmy z 2021
České filmové komédie
Slovenské filmové komédie
Filmy ocenené Slnkom v sieti
Spolkové voľby v Nemecku v roku 2021

Spolkové voľby v Nemecku v roku 2021 sa uskutočnili 26. septembra. Voliči rozhodli o zložení Spolkového snemu () v 20. voľbách od obnovenia demokracie po druhej svetovej vojne. 

Pri 598 mandátoch je využitý volebný systém pomerného zastúpenia a pri zvyšných mandátoch, ktorých počet nie je fixný, je využívaný systém presahovania a vyrovnávania. Touto zložitou kombináciou volebných systémov sa dosahuje proporcionalita a zároveň sa kladie dôraz na regionálnych kandidátov strán. Voliči majú dva hlasy, prvý na voľbu celých kandidátnych listín strán a druhý na voľbu jednotlivých kandidátov v ich volebnom obvode. Volebný prah pre vstup do parlamentu pre strany je 5%.

Posledné spolkové voľby v roku 2017 vyhrala koalícia Kresťanskodemokratická únia Nemecka/Kresťanskosociálna únia v Bavorsku (CDU/CSU, Únia) a do parlamentu sa dostalo ďalších 6 strán. CDU/CSU opäť vytvorila takzvanú “veľkú koalíciu“ s druhou najväčšou stranou a hlavným ideologickým oponentom Sociálnodemokratickou stranou Nemecka. Vo funkcii kancelárky zotrvala vtedajšia predsedníčka CDU Angela Merkelová po štvrté volebné obdobie. V opozícií ostala nacionalistická Alternatíva pre Nemecko (AfD), liberálna Slobodná demokratická strana (FDP), demokraticko-socialistická Ľavica a Aliancia 90/Zelení. 

Kandidátom na kancelára strán Únie je nový predseda CDU Armin Laschet. Ten po 2 rokoch vystriedal Merkelovej prvú nástupníčku na poste predsedníčky Annegret Krampovú-Karrenbauerovú. Vicekancelár a minister financí Olaf Scholz je kandidátom SPD, nie však jej predsedom. Treťou najpopulárnejšou volebnou líderkou a kandidátkou na kancelárku je Annalena Baerbocková, spolupredsedníčka Zelených.

Kandidujúce strany 
Kandidujúce strany, ktoré boli pred voľbami zastúpené v Spolkovom sneme

Prieskumy verejnej mienky 
Prieskumy verejnej mienky v Nemecku robí niekoľko akreditovaných agentúr na reprezentatívnej vzorke ľudí. Priemer od posledných volieb až po súčasnosť;

Referencie 

Voľby v Nemecku
Voľby 2021
2021 v Nemecku
Boris Ažaltovič

Mgr. Boris Ažaltovič (* 16. júl 1978, Michalovce) je slovenský politik, právnik a manažér, do marca 2022 štátny tajomník Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky.

Životopis 
Ažaltovič študoval na Gymnáziu Pavla Horova v Michalovciach, následne vyštudoval právo na Bratislavskej vysokej škole práva v Bratislave. V rokoch 19992002 pôsobil vo viacerých pozíciách na Ministerstve spravodlivosti SR za Jána Čarnogurského, vrátane asistentúry vedúcemu služobného úradu Danielovi Lipšicovi. Následne v rokoch 20022006 pôsobil ako hovorca ministra vnútra SR Vladimíra Palka. V roku 2006 požadoval odstúpenie Pavla Hrušovského z postu predsedu KDH, ktorého bol členom. V rokoch 20062020 pracoval ako konateľ a manažér vo viacerých spoločnostiach. Od roku 2020 pracoval na MPSVR SR, pôvodne ako generálny tajomník služobného úradu, od júla 2020 ako štátny tajomník. Z ministerstva odišiel na vlastnú žiadosť k 31.3.2022, keď ako hlavný dôvod uviedol opätovné odloženie dôchodkovej reformy vládnou koalíciou. 

Ažaltovič bol v rokoch 20002002 tiež predsedom Kresťanskodemokratickej mládeže Slovenska. Od roku 2018 je miestnym poslancom v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto, zvolený za koalíciu SaS, OĽANO, KDH, SME RODINA, NOVA, OKS a ZZ-DÚ. Ažaltovič v Bratislave od roku 2010 organizuje koncerty vážnej hudby Gesamtkunstwerk.

Referencie 

Štátni tajomníci Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
Absolventi Paneurópskej vysokej školy
Politici KDH
Slovenskí právnici
Slovenskí komunálni politici
Osobnosti z Michaloviec
František Godla

František Godla (* 1946 Ovčie, okres Prešov) je učiteľom dejepisu, prekladateľom a venuje sa vzdelávaniu Rómov. Stal sa prvým rómskym riaditeľom gymnázia na Slovensku.

Skorý život 
František Godla bol najmladší z desiatich súrodencov. Keď mal 12 rokov, umrel mu otec. V roku 1965 vyštudoval Strednú všeobecno-vzdelávaciu školu v Prešove. Neskôr študoval filozofiu a dejepis na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika, kde získal aj titul PhDr v roku 1985.

Pôsobenie v školstve 
Po vysokej škole sa František Godla stal učiteľom na Gymnáziu Antona Prídavku v Sabinove, kde učil až do roku 2004. V roku 1997 sa stal riaditeľom gymnázia. V roku 2004 začal pracovať na odbore školstva v Prešovskom samosprávnom kraji. V roku 2005 sa stal predsedom Rady expertov pre výchovu a vzdelávanie rómskych žiakov na Ministerstve školstva kde pôsobil až do roku 2010. V roku 2010 sa stal metodikom národných projektov so zameraním na vzdelávanie Rómov na metodicko-pedagogickom centre v Prešove. František Godla je taktiež aktívny v mimovládnom sektore, kde je členom profesných organizácií a komisií venujúcich sa vzdelávaniu Rómov. Prekladal odborné texty z oblasti vzdelávania a štátnej správy do rómčiny v snahe zachovať, podporiť a kultivovať rómsky jazyk. Taktiež preložil aj diela Rómske piesne a múdre slová a Rómske múdre slová od Jána Berkyho-Mrenicu a Aniny Botošovej.

Referencie 

Narodenia v 1946
Slovenskí stredoškolskí pedagógovia
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach
Osobnosti z Ovčia
Obecné voľby 1923

Obecné voľby v roku 1923 boli prvé miestne voľby v medzivojnovom Československu, ktoré sa konali na území celého štátu (voľby v roku 1919 sa konali len na území Čiech a Moravy) a zároveň prvé voľby vôbec, ktoré sa konali na celom území štátu (v parlamentných voľbách v roku 1920 sa nevolilo na Podkarpatskej Rusi, Orave a časti Spiša). Voľby sa nekonali v každej obci. Kde prišlo k dohode politických strán, prípadne kandidoval rovnaký počet kandidátov, aký sa mal zvoliť a pod., voľby odpadli. Oficiálne výsledky neboli nikdy zverejnené a občania sa mohli o útržkovitých výsledkoch dočítať v dobovej tlači. Na celoštátnej úrovni sa stala víťazom Republikánska strana poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu (agrárna strana).

Výsledky volieb na Slovensku 
Pokiaľ ide o výsledky volieb na území Slovenska, aj z čiastkových výsledkov sa dal zachytiť obrovský prepad sociálnej demokracie, posilnenie agrárnej a ľudovej strany, výrazný nástup komunistov, pre ktorých išlo o prvé voľby od ich vzniku. Významné výsledky zaznamenali aj maďarské opozičné strany, ktoré okrem juhu Slovenska získali významné pozície vo väčších mestách. S veľmi slušnými výsledkami skončili aj židovské politické subjekty. Z hľadiska poradia strán môžeme za víťaza považovať agrárnu stranu, ktorá podľa neoficiálnych výsledkov získala približne 348 tisíc hlasov. Druhá skončila SĽS s 341 tisíc hlasmi.

Približné výsledky československých strán (bez maďarských, nemeckých a židovských strán):

 agrárna strana 348 000 hlasov
 ľudová strana 341 000 hlasov
 komunisti 100 000 hlasov
 sociálni demokrati 70 000 hlasov
 českí socialisti (národní socialisti) 14 000 hlasov

Výsledky v niektorých slovenských obciach a mestách

Referencie 

Voľby na Slovensku
Voľby v Česko-Slovensku
Denis Bango

Denis Bango je slovenský spevák, gitarista a textár z Trnavy. Je frontmanom punkovej kapely The Wilderness a trapového projektu Fvck_Kvlt.

The Wilderness 
The Wilderness je trnavská punková kapela, ktorej členmi sú Denis Bango (spev, gitara), Martin Kosoň (basa) a Tomáš Kunka (bicie). Vo svojich skladbách reagujú na celospoločenské dianie od konzumného spôsobu života až po narastajúci extrémizmus. Prvý album The Wilderness I vydali v 2009, rok po aktívnom fungovaní kapely. Väčšiu pozornosť publika si vyslúžili tretím albumom The Wilderness III z roku 2013, ktorý pozitívne hodnotil Sveťo Korbeľ zo Slobodnej Európy a ďalší slovenskí hudobníci a kritici. Slovenský karikaturista a hudobník Shooty jednu z nahrávok opísal ako „slovenský Nevermind“. Hudobník stojaci za československým folkpunkovým projektom Dáša Fon Fľaša označil za najlepšiu tuzemskú punkovú kapelu, pozitívne sa o nich vyjadrili aj Martin Stempel z Le Payaco a popularizátor hardcore-punkovej hudby Samuel Marec. Portál Hudba.sk označil videoklip k singlu Čo s tým hnevom za videoklip roka 2018, singel sa neskôr objavil aj na kompilácii slovenskej hudby Ostrov Hudby 2019, text singla bol tiež zahrnutý do vystúpenia Punkové verše v podaní Roberta Rotha v rámci benefičného festivalu Doma dobre 2020. The Wilderness vystupovali na Pohoda festivale v rokoch 2017, 2018, 2019 a Pohoda in the Air. V roku 2018 s nimi na Pohode vystúpila členka skupiny Pussy Riot Sasha Klokova. Časť záberov z tohto vystúpenia bola použitá aj vo videoklipe k singlu Čo s tým hnevom. V roku 2019 sa The Wilderness predstavili v rámci slovenského a českého focusu na showcasovom festivale Eurosonic Noorderslag.

Fvck_Kvlt 
Fvck_Kvlt je trapový projekt Denisa Banga. V roku 2019 debutoval albumom Kvlt Teachings s výrazne temnou a dekadentnou atmosférou. 6 dní pred vydaním debutového albumu zverejnil singel Trve. Druhý album Zabijem sa! bol nominovaný na Radio_Head Awards 2020 v kategóriach Album roka / Cena novinárov a Hip-hop / Rap / R'n'B. Skladba Boom z albumu  Zabijem sa! bola nominovaná na Skladbu roka. Skladba Hippiekiller z toho istého albume sa objavila na kompilácii Ostrov hudby 2020. Bango produkoval beaty a zmixoval celý album. Na albume hosťujú Inšpektor Nádej, Edúv syn a Paris z Kvlt Crew ako aj Idea, Boy Wonder, Prezident Lourajder a Karlo.

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálny Bandzone.cz The Wilderness
 Oficiálny Bandcamp The Wilderness (hudba licencovaná pod Creative Commons Attribution-NonCommercial-NoDerivs)
 Oficiálny Bandcamp Fvck_Kvlt
 Rozhovor s The Wilderness v Headbanger_FM
 Rozhovor s Fvck_Kvlt v BezPózy_FM

Slovenskí hudobníci
Osobnosti z Trnavy
Rudolf Granec

Rudolf Granec (* 22. september 1922, Vištuk - † 18. august 2005, Hronský Beňadik) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, literát, pedagóg, nespravodlivo odsúdený počas totalitného režimu. 

Narodil sa manželom Ferdinandovi Grancovi a Viktórií Macákovej ako druhé zo štyroch detí. Ľudovú školu navštevoval vo Vištuku. V roku 1935 sa prihlásil do saleziánskeho gymnázia v Šaštíne a po piatej triede, v roku 1940, vstúpil do Saleziánskej spoločnosti vo Hronskom Beňadiku. V gymnaziálnych a filozofických štúdiách pokračoval v Trnave, v roku 1943-1946 vykonával pedagogickú prax. Teológiu študoval vo Svätom Kríži nad Hronom v rokoch 1946-1950. Pri zásahu štátnej moci proti rehoľníkom, v apríli 1950, ho najprv deportovali do Šaštína a odtiaľ do Podolínca. Koncom roku 1950 bol s ostatnými študentmi teológie odvedený do vojenského pracovného tábora a deportovaný do Česka, kde dva roky vykonával nútené práce. Na prvej dovolenke, keď sa mohol vrátiť na Slovensko, ho dňa 23. decembra 1950 rožňavský biskup Róbert Pobožný tajne, vysvätil za kňaza. Po prepustení z nútených prác, v roku 1952 sa pokúsil o útek za hranice, do Rakúska, aby mohol slobodne vykonávať svoj kňazský apoštolát. Útek sa nevydaril, odsúdili ho zaň na desať rokov do väzenia. Odpykal si celý trest v rozličných vojenských väzniciach na Slovensku i v Česku. Po návrate nesmel vykonávať duchovnú službu, šesť rokov pracoval ako nekvalifikovaný robotník, napríklad aj ako elektrikár v JRD Jablonec, tri roky v obchode, aj v SSV a na iných pracoviskách. Až roku 1968 sa mu podarilo vycestovať, legálne, do Talianska. Účinkoval ako pedagóg v Slovenskom ústave svätého Cyrila a Metoda v Ríme, pričom vypomáhal v pastorácii. V roku 1992 sa vrátil na Slovensko a pôsobil v Hronskom Beňadiku. Rodná obec Vištuk mu 20. augusta 1994 pripravila slávnostné primície. Do roku 1995 žil u svojej mladšej sestri Ireny vo Vištuku. Od roku 1995 až do smrti v roku 2005 žil v kláštore v Hronskom Beňadikte. Je pochovaný v Saleziánskej hrobke na cintoríne vo Vrakuni v Bratislave. Jeho meno je umiestnené na pamätnej tabuli v Šaštíne na pamiatku štyridsaťpäť saleziánov, ktorí boli odsúdení a väznení medzi rokmi 1950 - 1989 .

Referencie 

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Saleziáni
Slovenskí pedagógovia
Osobnosti z Vištuka
Driečna (Vladiča)

Driečna je bývalá obec na Slovensku v okrese Stropkov. V súčasnosti patrí pod obec Vladiča. V Driečnej žije 6 ľudí.

Obec vznikla v roku 1960, keď sa zlúčili obce Malá a Veľká Driečna. V roku 1965 bola pripojená k obci Vladiča.

História

Veľká Driečna 
Obec je doložená z roku 1618 ako Driečna, neskôr ako Dričžna (1773), Veľká Driečna, Šarišská Driečna (1920); po maďarsky Sárosdricsna, Veľká Driečna.

Obec založili na zákupnom práve v rokoch 1573 – 1598, v roku 1618 mala 6 port. Rozdelila sa na Veľkú a Malú Driečnu.

Veľká Driečna patrila panstvu Makovica, v roku 1715 mala 8 domácností, v roku 1787 mala obec 27 domov a 171 obyvateľov, v roku 1828 mala 51 domov a 382 obyvateľov. V 19. storočí vlastnil tunajšie majetky Adolf Dobriansky.

Za I. svetovej vojny tu boli boje. Za I. ČSR sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom a drevorubačstvom. V roku 1942 bolo v obci 35 domov, 216 obyvateľov. Za partizánsku činnosť obec vyznamenali Pamätnou medailou SNP. Po roku 1945 nastala migrácia obyvateľstva. Od roku 1960 bola zlúčená s Malou Driečnou.

Malá Driečna 
Obec je doložená z roku 1773 ako Driečne, neskôr ako Malá Driečna, Zemplínska Driečna (1920); po maďarsky Zemplínska Driečna, Malá Driečna. Patrila panstvu Stropkov, v 18. až 19. storočí rodine Keglevičovcov.

V roku 1715 mala 5 domácností, v roku 1787 mala obec 19 domov a 107 obyvateľov, ktorí pracovali v okolitých lesoch.

Za I. svetovej vojny tu boli boje. Po roku 1918 nastal vývin ako vo Veľkej Driečnej. V roku 1942 bolo v obci 32 domov, 206 obyvateľov. Obec bola vyznamenaná Pamätnou medailou SNP. V roku 1960 bola zlúčená s Veľkou Driečnou.

V obci Driečna sa nachádza Gréckokatolícky chrám Svätého Bazila Veľkého z roku 1819 - národná kultúrna pamiatka Slovenska a Pravoslávny chrám svätých apoštolov Petra i Pavla so zvonicou z roku 1994.

Súčasnosť 
Driečna patrí pod obec Vladiča. V obci sa nachádza Dedinské múzeum a penzión Driečna. Patrí pod gréckokatolícku farnosť Staškovce. Driečna má vlastnú pravoslávnu cirkevnú obec. Duchovným správcom pravoslávnej cirkevnej obce je mitr. prot. Mgr. Sergej Cuper.

Referencie

Externé odkazy 
 webová stránka Dedinského múzea

Vladiča
Slovenské obce zaniknuté zlúčením
Jarmila Vaňová

Mgr. Jarmila Vaňová (* 8. máj 1965, Košice) je slovenská pedagogička, terénna sociálna pracovníčka, prekladateľka, šéfredaktorka a poslankyňa NR SR za politickú stranu OĽaNO.

Životopis 
Jarmila Vaňová začínala ako predavačka priemyselného tovaru. Neskôr vyštudovala Katedru sociálnej práce na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave, detašované pracovisko Košice, kde absolvovala aj pedagogické minimum. Na Karlovej univerzite v Prahe zložila štátnicu z rómskeho jazyka.

Práca pre rozvoj rómskej komunity 
Jarmila Vaňová robila výskum bývania v rómskych komunitách a koordinovala informačnú kampaň pre Fond sociálneho rozvoja. Bola poradkyňou v Košickom kraji na projekte Stavby zdravotných stredísk na vidieku. Pôsobila ako redaktorka v Rómskej tlačovej agentúre. Desať rokov vykonávala funkciu redaktorky Rómskeho magazínu v RTVS. Pracovala aj v Slovenskom rozhlase, kde pripravovala rozhlasové relácie v rómskom jazyku. Bola šéfredaktorkou a programovou riaditeľkou Rómskeho mediálneho centra a členkou pracovnej skupiny Európskej vysielacej únie na podporu a výmenu rómskych programov v rámci verejnoprávnych televízií v Európe. V roku 2014 robila dabing a preklad pre film TV LUX v rámci boja proti obchodovaniu s ľuďmi. Od roku 2014 bola štatutárkou a aj riaditeľkou OZ Roma media – ROMED. Učila rómsky jazyk a reálie na Konzervatóriu Jozefa Adamoviča na Exnárovej ulici v Košiciach a zároveň pracovala aj ako prekladateľka a tlmočníčka. Bola redaktorkou poľského mesačníka DIALOG a terénnou sociálnou pracovníčkou na sídlisku Luník IX v Košiciach. Neskôr bola poslankyňou obecného zastupiteľstva v obci Ďurkov. V roku 2020 sa stala poslankyňou NR SR za politickú stranu OĽaNO.

Ocenenia 
Jarmila Vaňová získala mnoho ocenení. Získala Novinársku cenu Nadácie otvorenej spoločnosti za najlepší rozhovor v tlačených médiách. Umiestnila sa na druhom mieste v národnom kole súťaže filmov v rámci Európskeho roka boja proti chudobe. Spolupracovala na filmoch Rómovia v Košiciach 20 rokov po Nežnej revolúcií a Vydedenci, ktoré boli nominované na Cenu British Council. Jarmila Vaňová dostala Cenu Roma Spirit SR v kategórií Čin roka. Vyhrala cenu Medzinárodnej organizácie Rromanipen na prvom svetovom kongrese v Belehrade za prácu v oblasti integrácie Rómov do spoločnosti, šírenie rómskej kultúry a rozvoj rómskych médií. Bola ocenená Pamätnou plaketou udelenou riaditeľom RTVS Václavom Mikom za rozhlasovú prácu v prospech rómskej komunity na Slovensku. Dostala cenu Rómske srdce udelenú združením Spoločnými silami za rozkvet Gemera za obetavú, významnú prácu v prospech rómskej komunity. Taktiež dostala plakety predsedu Košického samosprávneho kraja za významný prínos v oblasti osvety, vzdelávania a rozvoja rómskej kultúry.

Referencie

Externé odkazy 
 Jarmila Vaňová: Rómovia sú zvyčajne na okraji záujmu verejnosti i samospráv – rozhovor pre agentúru ROMATA (2019)

Slovenskí pedagógovia
Slovenskí redaktori
Slovenskí prekladatelia
Sociálni pracovníci
Slovenské osobnosti rómskeho pôvodu
Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Absolventi Vysokej školy zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave
Osobnosti z Košíc
Barbora Botošová

Mgr. art. Barbora Botošová (* 18. august 1987, Bratislava) je huslistka, primáška, aranžérka a hudobná lektorka. Pôsobí vo viacerých hudobných zoskupeniach ako Bohémiens, Women Rebels, EthnoJazz project a Barbora Botošová Band. V roku 2019 vydala debutový album Colors of my Soul. Pochádza z hudobníckej rodiny. Jej starý otec bol Ján Berky-Mrenica a jej otec je Eugen Botoš, obaja známi husľoví virtuózi. Taktiež spolupracuje s organizáciou Divé maky na podporu talentovaných rómskych detí.

Skorý život 
Narodila sa v Bratislave do hudobníckej rodiny. V jedenástich rokoch začala chodiť do folklórneho súboru Čečinka, kde bola primáška. Študovala na konzervatóriu a neskôr na Vysokej škole múzických umení v Bratislave na odbore hry na husliach, kde získala magisterský titul Mgr. art.

Pôsobenie v hudbe 
V roku 2008 počas štúdia na Vysokej škole múzických umení založila svoje prvé hudobné zoskupenie Bohémiens. Neskôr pôsobila v sláčikovom kvartete Woman Rebels a v zoskupení EthnoJazz project.  Primárne sa venuje žánrom world music vychádzajúcemu z folklóru a Ethnojazz. Je primáškou skupiny Barbora Botošová Band, ktorá tvorí hudbu v žánri world music. Komponuje aj vlastné skladby a hudobné aranžmány.  Účinkovala na mnohých hudobných festivaloch, ako napríklad Cross Culture Festival vo Varšave a International Roma Day Festival 2019 v Belgicku.

Colors of my Soul 
V roku 2019 vydala debutový album Colors of my Soul. Album obsahuje 9 skladieb s prvkami ľudovej, jazzovej a rómskej hudby. V skladbách figurujú aj prvky latino, swing, flamenco, balkánskej a orchestrálnej hudby. Významná skladba na albume je pieseň Znovuzrodenie. Na albume spolupracovali interpreti ako napríklad Zhivko Slavchec Vasilev z Bulharska, Agata Siemaszko z Poľska, Marko Kukobat zo Srbska, Marco Pillo a Robert Vizvári.

Tvorba 
 Sad love valse (2014)
 Album Colors of my Soul (2019)
 Znovuzrodenie (2019)
 Devloro (2020)

Referencie 

Slovenskí huslisti
Absolventi Vysokej školy múzických umení
Osobnosti z Bratislavy
Železničná stanica Topoľčany

Železničná stanica Topoľčany je železničná stanica v Topoľčanoch. Leží na trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Nie je elektrifikovaná.

Doprava 
Na stanici sa nachádza 9 dopravných, 3 manipulačné, 4 odstavné a 1 ostatná koľaj. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava. Na železničnej stanici sa tiež nachádza Výkonné pracovisko Sekcie riadenia dopravy ŽSR.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Topoľčany
Doprava v Topoľčanoch
Stavby v okrese Topoľčany
Kolumbijské národné futbalové mužstvo

Kolumbijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kolumbiu na medzinárodných futbalových turnajov ako sú Majstrovstvá sveta vo futbale alebo Copa America. Majú prezývku Los Cafeteros, vďaka produkcií kávy v krajine.

Od 80. rokoch bol národný tím symbolom boja proti negatívnej reputácií krajiny, ktorá vznikla v dôsledku obchodovania s drogrami a veľkou kriminalitou. Futbal sa stal v Kolumbií populárny a je spájaný s nárdonou hrdosťou a vášňou.

Zúčastnili sa 6 majstrovstiev sveta (1962, 1990, 1994, 1998, 2014 a 2018), najlepší výsledok dosiahli na MS 2014 v Brazílii, kde sa dostali do štvrťfinále. V roku 2001 vyhrali Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futbale - Copa America. V roku 1994 sa zlatá generácia kolumbijského futbalu dostala na majstrovstvá sveta, po neúspechu došlo šokujúco k vražde hráča Andrésa Escobara.

Účasti na MS

Copa América

Referencie

Zdroje 

https://www.national-football-teams.com/country/43/2021/Colombia.html

Národné mužstvo
Kolumbia
Futbal

cs:Kolumbijská fotbalová reprezentace
Katrin Cartlidge

Katrin Cartlidge (vlastným menom Katrin Juliet Cartlidge, * 15. máj 1961, Londýn, Anglicko† 7. september 2002, Londýn, Anglicko) bola uznávaná anglická filmová, televízna a divadelná herečka. Hrala vo filmoch Nahý (1993), Pred dažďom (1994) Prelomiť vlny (1996), Dospeláčky (1997), Claire Dolan (1998), , Hotel Splendid (2000), Zem nikoho (2001) či Z pekla (2001).

Detstvo a mladosť 

Cartlidgeová pochádza z nemecko-židovskej rodiny. Navštevovala Parliament Hill School vo štvrti Camdem, v Londýne v Anglicku. Má dvoch súrodencov.

Kariéra 

Cartlidgeová patrila k uznávaným a vyhľadávaným anglickým herečkám. Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1982, kde stvárnila jednu z vedľajších úloh v britskej telenovele Brookside. Postavu Lucy Collins stvárnila v 56 epizódach seriálu. 

V roku 1993 ju obsadil režisér Mike Leigh do filmu Nahý, kde sa prejavila jej herecká všestrannosť. Leigh bol s jej hereckým výkonom natoľko spokojný, že jej ponúkol spoluprácu aj na ďalších filmoch. O rok neskôr sa objavila vo vojnovom filme Pred dažďom. 

V roku 1996 získala rolu vo filme Prelomiť vlny. Vo filme sa objavila po boku Emily Watson a Stellana Skarsgårda. Film získal obrovský úspech a získal niekoľko filmových ocenení. Cartlidgeová za svoj herecký výkon získala dánske ocenenie Robert Awards, pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. O rok neskôr, si zahrala v ďalšom úspešnom filme, Dospeláčky. Za svoj herecký výkon získala Cartlidgeová ocenenie European Film Awards a Evening Standard British Film Awards. 

V roku 1998 bola nominovaná na americké ocenenie Independent Spirit Awards, za jej herecký výkon vo filme Claire Nolan. Režisér Mike Leigh, ju obsadil do vedľajšej úlohy vo filme Topsy-Turvy z roku 1999. 

V roku 2001 si zahrala v oscarovom filme Zem nikoho a v rovnakom roku, si zahrala tiež vo filme Z pekla, ktorý bol inšpirovaný príbehom o Jackovi Rozparovačovi. Menšiu rolu si zahrala aj vo filme Crime and Punishment z roku 2002.

Cartlidgeová získala úlohu Mary Rivers vo filme 21 gramov, ale kvôli podlomenému zdraviu musela natáčanie opustiť a nahradila ju Charlotte Gainsbourg. Tiež získala rolu Very vo filme Dogville, ktorú musela z rovnakých dôvodov opustiť a nahradila ju herečka Patricia Clarkson. Po náhlom úmrtí Cartlidgeovej bol film venovaný jej pamiatke.

Úmrtie 

Cartlidgeová zomrela vo veku 41 rokov na komplikácie pneumónie a septického šoku, ktorý zapríčinil vzácny nádor feochromocytóm.

Nadácia 

Peter Gevisser, Mike Leigh, Simon McBurney, Chris Simon a Cat Villiers založili nadáciu Katrin Cartlidge Foundation, na Medzinárodnom filmovom festivale v Sarajeve a jej ceny povzbudzujú mladé talenty vo filmovom priemysle.

Zdroj 

Anglické divadelné herečky
Anglické filmové herečky
Anglické televízne herečky
Osobnosti z Londýna
Bolonská škola

Bolonská škola môže byť:

 v užšom zmysle:
 hudobná skupina skladateľov, pozri bolonská škola (hudobníctvo) 
 výtvarná maliarska škola, pozri bolonská škola (maliarstvo)
 historická hermeneutická škola cirkevných dejín špecializujúca sa na dejiny Druhého vatikánskeho koncilu, pozri bolonská škola (cirkevné dejiny)
 Bolonská univerzita, resp. najmä jej právnická škola či na právnickej škole pôsobiace školy (smery):
 častejšie: škola glosátorov, pozri glosátori
 zriedkavejšie: škola komentátorov bezprostredne nadväzujúca na činnosť glosátorov, pozri komentátori
 jedna z miestnych tradícií talianskeho šermu, pozri bolonský šerm
 v širšom zmysle: akákoľvek vzdelávacia inštitúcia (škola) pôsobiaca v Bologni, pozri pod Bologna

Zdroje
Claude Bowes-Lyon, 14. gróf z Strathmore a Kinghorne

Claude George Bowes-Lyon, 14. a 1. gróf zo Strathmoru a Kinghorne KG KT GCVO TD (* 14. marec 1855, Belgravia, Anglicko – † 7. november 1944, Glamis, Škótsko), v rokoch 1865 až 1904 titulovaný ako Lord Glamis, bol britský peer a majiteľ pôdy, ktorý bol otcom kráľovnej Alžbety, kráľovnej matky a starým otcom z matkinej strany kráľovnej Alžbety II.

Život a rodina 
Gróf sa narodil na Lowndes Square v Londýne ako syn Clauda Bowes-Lyona, 13. grófa zo Strathmoru a Kinghorne a jeho manželky, Frances, rodenej Smithovej. Jeho mladší brat Patrick Bowes-Lyon bol tenistom, ktorý vyhral wimbledonskú štvorhru v roku 1887.

Referencie

Zdroj 

Rytieri Podväzkového radu
Osobnosti z Londýna
Železničná stanica Kysucké Nové Mesto

Železničná stanica Kysucké Nové Mesto je železničná stanica v Kysuckom Novom Meste. Leží na trati 127 Žilina – Mosty u Jablunkova. Je elektrifikovaná.

Doprava 
Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Žilina.

Referencie

Externé odkazy 
 Stanica na stránke ŽSR
 Stanica na stránke VLAKY.NET

Kysucké Nové Mesto
Kysucké Nové Mesto
Doprava v okrese Kysucké Nové Mesto
Stavby v okrese Kysucké Nové Mesto
Ladislav Dovhun

Brigádny generál Ing. Ladislav Dovhun MA (* 9. apríl 1969) je slovenský generál.

Od januára 2021 je zástupca veliteľa Vzdušných síl OS SR. V minulosti tiež velil Protilietadlovej raketovej brigáde v Nitre a zastával funkcie na Generálnom štábe.

Životopis 
V rokoch 1987 až 1991 študoval na Vysokej vojenskej technickej škole v Liptovskom Mikuláši, predchodkyne Akadémie ozbrojených síl gen. Milana Rastislava Štefánika. Od roku 1991 bol veliteľom čaty 2K12 KUB v protilietadlovom raketovom pluku (plrp) Janovice nad Úhlavou a Rožňava. V roku 1992 sa stal zástupcom veliteľa batérie 2K12 KUB, plrp Rožňava a v rokoch 1994 až 1997 batérii velil. V rokoch 1998 až 2000 bol zástupca veliteľa – hlavný inžinier protilietadlového raketového pluku 2K12 KUB v Rožňave. Od roku 2000 pracoval na Veliteľstve Vzdušných síl vo Zvolene ako starší dôstojník a vedúci starší dôstojník oddelenia prípravy palebných prostriedkov PVO.

Magisterské štúdium v obrannej politike na Londýnskej Kráľovskej univerzite ukončil v roku 2005 a v rovnakom roku sa stal veliteľom protilietadlovej raketovej skupiny 2K12 KUB v Nitre. V roku 2007 bol styčným dôstojníkom pre turecké sily veliteľstva UNFICYP a v roku 2009 bol vo funkcii zástupcu náčelníka štábu pre podporu mnohonárodného veliteľstva Stred KFOR. V roku 2011 sa presunul na Generálny štáb kde bol náčelník oddelenia cvičení (20112012) a Zástupca veliteľa CRO (20122013). Následne pôsobil ako riaditeľ štábu veliteľstva ISAF. V rokoch 2015 až 2016 bol náčelník odboru spravodajstva a EB. Následne sa vrátil do Nitry a v rokoch 2016 až 2019 velil Protilietadlovej raketovej brigáde.

Následne bol v rokoch 2019 a 2020 Náčelníkom SCKM na Generálnom štábe. 1. októbra 2020 bol menovaný do funkcie náčelníka štábu Vzdušných síl a od 1. januára 2021 je zástupcom veliteľa Vzdušných síl.

Generálska hodnosť 
Vymenovanie plk. Dovhuna do generálskej hodnosti schválila 16. decembra 2020 vláda. 28.januára 2021 ho do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, vymenovala prezidentka Zuzana Čaputová.

Referencie 

Slovenskí generáli
Velitelia Protilietadlovej raketovej brigády Nitra
Príslušníci Ozbrojených síl Slovenskej republiky
Absolventi Akadémie ozbrojených síl generála Milana Rastislava Štefánika
Mlok dunajský

Mlok dunajský (Triturus dobrogicus) je mlok, ktorý žije v Strednej a Východnej Európe.

Vyskytuje sa v povodí rieky Dunaj, Tisa, Dráva, Sáva a delte rieky Dneper. Je rozšírený v nížinách do  

Má menšie a štíhlejšie telo ako ostatné mloky z rodu Triturus. Rovnako ako u ostatných z rodu, u samcov sa v období rozmnožovania vyvinie na chrbte a chvoste nápadný zubatý hrebeň, najvyšší z rodu Triturus. Brucho je oranžové až červené s malými čiernymi škvrnami. Samce majú veľkosť do 14 cm, samice do 18 cm. 

Polovicu roka alebo dlhšie žijú dospelé jedince v pomaly tečúcich okrajoch riek, jazerách alebo rybníkoch, kde sa rozmnožujú. Sexuálne dospieva v 2 až 3 roku, dožíva sa približne 8 rokov. Samce predvádzajú vábenie a samice kladú okolo 200 vajíčok jednotlivo na listy vodných rastlín. Larvy sa vyvíjajú vo vode dva až štyri mesiace než dosiahnu metamorfózu. Po zvyšok roka mloky žijú v tienistých suchozemských biotopoch, väčšinou v lesoch. Napriek tomu, že populácia mloka chocholatého ešte nie je považovaná za ohrozenú, výrazne poklesla, dôvodom je predovšetkým strata biotopu. Tento druh je v Európskej únii chránený zákonom. Ekosozologický status na Slovensku od roku 2001 EN - ohrozený.

Referencie

Iné projekty 

Salamandrovité
Takmer ohrozené druhy
Zákonom chránené živočíchy na Slovensku
Bukurešťská deviatka

Bukureštská deviatka alebo skrátene B9 je medzinárodná organizácia založená 4. novembra 2015 v Bukurešti. Organizácia je zoskupením deviatich štátov, ktoré sú členmi NATO – tzv. Východného krídla NATO. Vznikla z iniciatívy prezidenta Rumunska Klausa Iohannisa a prezidenta Poľska Andrzeja Dudu počas ich bilaterálneho vzájomného stretnutia.

Členmi sú Poľsko a Rumunsko, ale taktiež Bulharsko, Česko, Estónsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva a Slovensko. Vznik organizácie bol výsledkom zhoršenej bezpečnostnej situácie vo východnej Európe, spôsobenej anexiou Krymu Ruskom. Všetci členovia B9 boli buď súčasťou bývalého Sovietskeho zväzu alebo jeho sféry vplyvu.

28. februára 2019 sa za účasti generálneho tajomníka NATO Jensa Stoltenberga uskutočnilo stretnutie prezidentov krajín Bukurešťskej deviatky v Hoteli DoubleTree by Hilton a Kulturparku v Košiciach.

Referencie

Pozri aj 
 Európska únia
 NATO
 Vyšehradská skupina

Zdroj 

Medzinárodné organizácie
Medzinárodné vzťahy Bulharska
Medzinárodné vzťahy Rumunska
Medzinárodné vzťahy Litvy
Medzinárodné vzťahy Lotyšska
Medzinárodné vzťahy Estónska
Medzinárodné vzťahy Česka
Medzinárodné vzťahy Maďarska
Medzinárodné vzťahy Poľska
Medzinárodné vzťahy Slovenska
Vzniklo v 2015
Štrbské Pleso (Vysoké Tatry)

Štrbské Pleso je jedna z 15 mestských častí a katastrálne územie mesta Vysoké Tatry.

Do katastrálneho územia patria osady (a zároveň samostatné mestské časti Vysokých Tatier):
 Podbanské (len časť, zvyšok patrí k obci Pribylina)
 Vyšné Hágy.

Osada Štrbské Pleso, podľa ktorej je toto katastrálne územie pomenované, bola rozhodnutím Najvyššieho súdu SR opäť pričlenená k obci Štrba.

História  
Obec Štrba sa od roku 1990 usilovala o vrátenie pôvodného historického katastrálneho územia Štrbského Plesa. 3. mája 2007 bol ukončený dlhoročný spor o jeho navrátenie rozhodnutím Najvyššieho súdu Slovenskej republiky v prospech obce Štrba a Štrbské Pleso sa tak stalo miestnou časťou obce Štrba. Po rozsudku Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, zmenou vykonanou k 7. októbru 2007 prešla časť územia Štrbského Plesa ( ) do katastrálneho územia Štrba obce Štrba. Mestu Vysoké Tatry zostalo v katastrálnom území Štrbské Pleso .

Referencie

Externé odkazy 
 Mestská časť Štrbské Pleso na stránke mesta Vysoké Tatry

Vysoké Tatry (mesto)
Alexandra Pivková

PhDr. Alexandra Pivková (* 30. september 1964, Lučenec) je bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky za stranu Za ľudí a od roku 2011 primátorka mesta Lučenec. V roku 1987 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor pedagogika - psychológia. Po štúdiu pracovala ako psychologička na Krajskej pedagogicko-psychologickej poradni v Banskej Bystrici. Na Okresnom úrade v Lučenci pracovala od roku 1991 ako vedúca odboru sociálnych vecí a od roku 2004 ako riaditeľka Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny. Ako primátorka podporuje ekológiu, na jeseň 2020 samospráva Lučenca vysadila vo verejných priestoroch 70 nových stromov.

Referencie

Externé odkazy 
Príhovor občanom Lučenca v októbri 2020

Poslanci NR SR (2020 – 2024)
Primátori Lučenca
Absolventi Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Osobnosti z Lučenca
Lenka Balkovičová

Ing. Lenka Balkovičová (* 3. júl 1962, Zvolen) je slovenská ekonómka a od roku 2014 primátorka mesta Zvolen. Absolvovala štúdium na Fakulte ekonomiky Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a školenie na Ústave súdneho inžinierstva v Žiline, odvetvie ekonomiky. Pracovala ako riaditeľka na Daňovom úrade vo Zvolene a v Banskej Bystrici. Od roku 2006 bola poslankyňou Mestského zastupiteľstva vo Zvolene a od roku 2013 poslankyňou zastupiteľstva Banskobystrického samosprávneho kraja. V práci vyžaduje transparentnosť, ako primátorka zaviedla priame prenosy z rokovaní mestského zastupiteľstva a obnovila vydávanie Zvolenských novín.

Referencie

Externé odkazy 
Osobné webstránky

Primátori Zvolena
Absolventi Ekonomickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Osobnosti zo Zvolena
Slovenskí komunálni politici
Poslanci Banskobystrického samosprávneho kraja
Peter Paluda

JUDr. Peter Paluda (* ?, Ružomberok) je slovenský právnik (sudca a bývalý prokurátor), ktorý od roku 1994 pôsobí ako sudca Najvyššieho súdu Slovenskej republiky.

Po absolvovaní základnej školy (19651974) a Gymnáziu, Metodova 2, Bratislava (19741978) nastúpil na štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19781982), kde 15. marca 1983 úspešne zložil rigoróznu skúšku skúšku, pričom sa špecializoval na prezumciu neviny a výkon trestu.

Po návrate zo základnej vojenskej služby v septembri 1983 až do 31. mája 1985 bol právnym čakateľom Okresnej prokuratúry v Banskej Bystrici, kde následne od 1. júna 1985 do 31. januára 1987 pôsobil ako prokurátor. Od 1. februára do 31. mája 1987 pracoval ako prokurátor Krajskej prokuratúry v Banskej Bystrici a od 1. júna 1987 až do 23. mája 1994 pôsobil ako prokurátor Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky. 24. mája 2004 bol Národnou radou Slovenskej republiky zvolený za sudcu a pridelený na výkon súdnictva na Najvyšší súd Slovenskej republiky.

Od 1. mája 2004 do 31. júla 2007 pôsobil ako národný člen Slovenskej republiky v Eurojuste, za ktorého bol vymenovaný ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky Danielom Lipšicom.

V rokoch 20092011 bolo voči nemu vedené disciplinárne konanie, ktoré osoby z prostredia justície a médiá označili za vykonštruované pre jeho kritické názory na vedenie slovenskej justície na čele so Štefanom Harabinom.

Poznámky

Referencie 

Slovenskí sudcovia
Slovenskí právnici
Slovenskí prokurátori
Osobnosti z Ružomberka
Sudcovia Najvyššieho súdu SR