joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Laločníkovité

Laločníkovité (Callaeidae alebo Callaeatidae) sú malá čeľaď vrabcotvarých, ktorá sa endemitne vyskytuje na Novom Zélande. Všetky rody z tejto čeľade sa po slovensky volajú laločník.

Systematika 
Laločníkovité (Callaeidae, Callaeatidae):

rod Callaeas - laločník:
laločník kokako (Callaeas cinereus)
laločník lesný  (Callaeas wilsoni)
rod Philesturnus - laločník:
laločník sedlový (Philesturnus rufusater)
laločník tieko (Philesturnus carunculatus)
rod †Heteralocha - laločník:
†laločník huia (Heteralocha acutirostris) - jediný druh.

Laločník huia je považovaný za vyhynutého z dôvodu straty prirodzeného prostredia, nadmerného lovu a vplyvu nepôvodných predátorov, čiastočne možno aj z dôvodu nejakej choroby introdukovanej na ostrov spoločne so škorcom hnedým. Posledné potvrdené pozorovanie druhu pochádza z decembra roku 1907. Laločník kokako je hodnotený ako kriticky ohrozený, pravdepodobne vyhynutý, posledné potvrdené pozorovanie pripadá na rok 1967. Aj napriek veľkému množstvu neoverených správ neboli predložené žiadne priame dôkazy potvrdzujúce existenciu vtáka.

Charakteristika 
Najbližší žijúci príbuzný tejto čeľade je novozélandský vták hihi bútľavinový (Notiomystis cincta), vzťahy s ostatnými druhmi vtákov sú stále neznáme. Takisto molekulárna analýza skúmajúca vzťahy medzi jednotlivými rodmi sa ukázala byť nepresvedčivá, výsledky označili za bazálny rod Callaeas alebo Heteralocha. Laločníkovité pravdepodobne predstavujú reliktnú čeľaď z čias včasnej kolonizácie Nového Zélandu vrabcotvarými.

Laločníkovité obývajú husté lesy, živia sa hmyzom, sú monogamné a držia sa jedného územia. Sú to pozemné vtáky s dĺžkou tela 2638 cm. Vyznačujú sa silnými končatinami a neoperenými lícnymi lalokmi za zobákom. Krídla sú slabé, následkom čoho sú ich nositelia zlými letcami. Najväčším druhom čeľade bol laločník huia s dĺžkou tela až 48 cm (u samíc). Tento druh vykazoval aj výrazný sexuálny dimorfizmus, keďže samica mala dlhý tenký zobák a samec mal zobák krátky a silný.

Referencie

Iné projekty

Zdroj 

Vrabcotvaré
Soňa Gaborčáková

PhDr. Soňa Gaborčáková (* 22. august 1977, Stará Ľubovňa) je slovenská sociálna pracovníčka a politička. V roku 2016 bola ako nestraníčka na kandidátke OĽaNO zvolená do Národnej rady Slovenskej republiky, od roku 2019 je členkou KDH. Od marca 2020 je štátnou tajomníčkou na Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. Od roku 2014 je tiež komunálnou poslankyňou v Starej Ľubovni.

Mladosť a štúdium 
Gaborčáková vyštudovala v rokoch 1994-1999 odbor sociálna práca, sociálna pedagogika a vychovávateľstvo na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici. V rokoch 2014-2015 získala na základe rigorózneho konania titul PhDr. na Katolíckej univerzite v Ružomberku. 

Svoj profesionálny život zasvätila pomoci deťom a mladým ľuďom so zdravotným znevýhodnením. V roku 1999 začala s pomocou deťom. Vybudovala a viedla komplexný systém starostlivosti pre tých najzraniteľnejších – Dom svätej Anny v Starej Ľubovni, ktorý bol založený v roku 1999 pod patronátom Gréckokatolíckej charity Prešov. Pred vstupom do politiky bola riaditeľkou tohto zariadenia.

Politická kariéra 
Gaborčáková kandidovala vo voľbách do NR SR v roku 2016 na kandidátnej listine strán OĽaNO-NOVA zo 6. pozície. Vo voľbách získala 4 613 prednostných hlasov a bola zvolená zo 17. miesta pri zohľadnení prednostného hlasovania. V parlamente bola členkou Výboru pre sociálne veci. V politike sa zaoberá problematikou sociálnej politiky, situáciou najzraniteľnejších osôb – seniorov, detí a osôb so zdravotným znevýhodnením.

V roku 2019 spoločne s ďalšou poslankyňou zvolenou za OĽaNO, Elenou Červeňákovou, vystúpila z poslaneckého klubu OĽaNO a naviazala spoluprácu s KDH. Obe poslankyne sa dohodli, že za KDH budú kandidovať v nasledujúcich voľbách. Gaborčáková ponuku KDH na spoluprácu prijala, lebo „KDH považuje za stabilnú politickú stranu, ktorá sa hlási ku kresťanským hodnotám posledných 30 rokov a nie len vtedy, keď to je moderné“.

Slovensko bude podľa nej čeliť veľkým výzvam, ako je prehrievanie ekonomiky, automatizácia a bude potrebné, aby tu bol pevný politický subjekt. Deklarovala, že bude „klásť dôraz na nepopulistickú sociálnu politiku“. Chce pracovať na prepojení sociálneho a zdravotníckeho systému na Slovensku. V parlamentných voľbách vo februári 2020 Gaborčáková kandidovala z 15. miesta kandidátnej listiny KDH. Získala 4 502 prednostných hlasov (16. miesto v strane), no keďže KDH získalo len 4,65 % hlasov, do parlamentu sa nedostala.

Štátna tajomníčka (2020súčasnosť) 
21. marca 2020 sa Gaborčáková prekvapivo stala štátnou tajomníčkou pod ministrom Milanom Krajniakom (SME RODINA) na Ministerstve práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky, hoci sa jej strana KDH nedostala do parlamentu. Jej agendou je rodinná a sociálna politika ministerstva.

Osobný život 
Gaborčáková býva v Starej Ľubovni. Je vydatá a má jedno dieťa.

Referencie 

Osobnosti zo Starej Ľubovne
Politici OĽaNO
Politici KDH
Absolventi Katolíckej univerzity v Ružomberku
Absolventi Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Poslanci NR SR (2016 – 2020)
Štátni tajomníci Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky
Slovenskí komunálni politici
Jan Švejdar

Brig gen. Mgr. Jan Švejdar (* 21. november 1967) je český policajt, od decembra 2018 prezident Polície Českej republiky.

Policajná kariéra 
Do vtedajšieho Zboru národnej bezpečnosti (konkrétne k Pohotovostnému pluku VB) nastúpil v marci 1987, začínal na obvodnom oddelení v Peci pod Sněžkou. V roku 1989 prešiel na Odbor obecné kriminality Okresného riaditeľstva Trutnov, ktorému v rokoch 1991 až 1993 šéfoval. V rokoch 1993 až 2006 bol veliteľom Služby kriminální policie a vyšetřování Policie ČR Správy Východočeského kraja Hradec Králové. V roku 2002 vyštudoval sociálnu pedagogiku na Pedagogickej fakulte Univerzity Hradec Králové.

V rokoch 2006 a 2007 pôsobil ako riaditeľ Úřadu služby kriminální policie a vyšetřování Policejního prezidia ČR, potom do roku 2012 vykonával funkciu námestníka riaditeľa pre Službu kriminální policie a vyšetřování Krajského riaditeľstva polície Královohradeckého kraja. V rokoch 2012 až 2013 bol riaditeľom KRP Královohradeckého kraja a v rokoch 2013 až 2018 riaditeľom KRP Pardubického kraje.

Keď koncom októbra Tomáš Tuhý rezignoval na funkciu prezidenta Polície ČR, bolo na miesto jeho nástupcu vyhlásené výberové konanie. Švejdar sa do neho prihlásil a porazil riaditeľa KRP Úsťanského kraja Jaromíra Kníže. Minister vnútra Jan Hamáček ho vymenoval do funkcie policajného prezidenta s účinnosťou od 1. decembra 2018.

Prezident Miloš Zeman ho 8. mája 2019 povýšil do hodnosti brigádny generál.

Osobný život 
Je ženatý, má tri deti.

Referencie

Zdroj 

Českí generáli
Českí policajti
Prezidenti Policie České republiky
Absolventi Pedagogickej fakulty Univerzity Hadec Králové
Sýrske pozorovateľské centrum pre ľudské práva

Sýrske pozorovateľské centrum pre ľudské práva (anglicky : Syrian Observatory for Human Rights skr. SOHR, arabsky : المرصد السوري لحقوق الإنسان) je sýrska exilová organizácia so sídlom v Spojenom kráľovstve. Od roku 2011 je pre svetové tlačové agentúry ako aj média jedným z hlavných zdrojov informácií pri monitorovaní priebehu občianskej vojny.  SOHR bola založená v máji 2006 a v súčasnosti ju riadi zo svojho domu Rami Abdel Rahman, majiteľ obchodu s textilom a odporca režimu Baššára al Assada.

Referencie 

Medzinárodné organizácie
Organizácie na ochranu ľudských práv
Výhonky
Stužková slávnosť

Stužková slávnosť, hovorovo stužková, je stredoškolská slávnostná udalosť, konajúca sa pred maturitnou skúškou. Pri tejto udalosti sú spoločensky odetým študentom pripínané zelené stužky na odev triednou učiteľkou, triednym učiteľom, profesorom alebo profesorkou za prítomnosti krstného rodiča (pedagogického pracovníka, ktorý pokrstí stužky) a riaditeľa školy. Zelená stužka má predstavovať nádej, ktorá má pomôcť študentom prejsť maturitnou skúškou.

História 
Tradícia stužkových slávností súvisí so vznikom gymnázií a stredných odborných škôl v bývalom Česko-Slovensku po prvej svetovej vojne. Študenti nemeckých a maďarských gymnázií si stužku pripínali na kabáty už pred vznikom Česko-Slovenska. Podľa etnografky Viery Feglovej pochádzajú začiatky stužkových slávností na našom území z banícko-lesníckej školy v Banskej Štiavnici.

V populárnej kultúre 
V roku 1985 sa stala motívom pre rovnomennú skladbu z albumu Hodina slovenčiny od slovenskej pop rockovej skupiny Elán.

Referencie

Pozri aj 
 Gaudeamus igitur
 maturitná skúška

Slávnosti
Stredné školy na Slovensku
Háj u Louky

Háj u Louky je prírodná rezervácia ev. č. 1739, ktorá sa nachádza v okrese Hodonín na juhovýchodnom okraji obce Louka. Rezervácia je spravovaná regionálnym pracoviskom AOPK v Brne.

Predmet ochrany 
Vo vyhláške Okresného úradu v Hodoníne o zriadení prírodná rezervácia Háj u Louky je ako hlavný dôvod uvedená ochrana jedného z najcennejších listnatých lesov v Bielych Karpatoch. Zo stromov tu prevažuje hrab (Carpinus). V bohatom bylinnom poraste sa vyskytuje snežienka jarná (Galanthus nivalis), scila dvojlistá (Scilla bifolia), medúnka medovkolistá (Melittis melissophyllum), ľalia zlatohlavá (Lilium martagon) a ďalšie vzácnejšie druhy rastlín.

Charakteristika územia

Geomorfológia 
Z geomorfologického hľadiska sa rezervácia nachádza na území Vizovickej vrchoviny. Lokalita je rozdelená na dve časti telesom železničnej trate z Veselí nad Moravou do Veľkej nad Veličkou, na severe je ohraničená riečkou Velička.

Geológia 
Lokalita je významná aj z hľadiska geologického, lebo tunajšie odkryvy nivnického súvrstvia v rámci tzv. Vrchného oddielu bielokarpatskej jednotky magurského flyšu predstavujú doteraz najväčší známy profil týmto súvrstvím. Ide o prirodzený nesúvislý odkryv, dlhý približne 500 metrov, dosahujúci výšku až 20 metrov. V Nivnickom súvrství prevládajú vápnité ílovce a slieňovce nad pieskovcami. Ílovce v prírodnej rezervácii sa vyznačujú pestrou paletou farieb - vyskytujú sa tu ílovce bielošedé, hnedošedé, zelenošedé, žltošedé a dokonca aj okrovo sfarbené, ktoré nie sú z ostatných litostratigrafických jednotiek bielokarpatského flyšu známe.

Prístup 
Prírodná rezervácia sa rozkladá pri ľavom brehu riečky Velička, ktorej tok oddeľuje chránený les od cesty č. 71 a od južného okraja obce Lúka. Od železničnej zastávky Louka u Ostrohu je lokalita vzdialená 300 metrov východným smerom.

Referencie

Pozri aj 

 Zoznam chránených území v okrese Hodonín
 Borky

Externé odkazy 
 Letecké snímky Lúky a priľahlého lesa na stránkach obce
 PR na stránke Východní Morava
 Stránka Geologické lokality
 PR na stránke Jižní Morava

Zdroj 

Prírodné rezervácie v Česku
Chránené územia v okrese Hodonín
Vizovická vrchovina
Lesy v Česku
Geologické lokality v Česku
Síran sodný

Síran sodný je biela tuhá kryštalická anorganická zlúčenina so vzorcom Na2SO4, pričom môže taktiež existovať vo forme niekoľkých hydrátov. Využíva sa najmä pri výrobe čistiacich látok, výrobe buničiny, ale aj v potravinárstve pod E číslom E514.

Formy 
 Bezvodý síran sodný - dá sa využiť na absorbciu vody, napríklad pri sušení iných látok
 Heptahydrát - vzácna, metastabilná forma síranu sodného, ktorá vzniká náhlym schladením nasýteného roztoku pri 40 °C
 Oktahydrát - podľa výskumu uverejneného v žurnále americkej chemickej spoločnosti sa podarilo oktahydrát síranu sodného pripraviť vysokotlakovou kryštalizáciou pri tlaku 1,54 GPa
 Dekahyrát - minerál mirabilit, často sa používa v chemickom priemysle

Chemické vlastnosti a reaktivita 
Podobne ako aj ostatné sírany, aj síran sodný reaguje reaguje s bárnatými soľami (bežne napríklad chlorid bárnatý - BaCl2) za vzniku nerozpustného BaSO4. Toto sa využívalo ako klasická kvalitatívna analytická skúška prítomnosti rozpustených síranov. Prebieha nasledovná reakcia:

Na2SO4 + BaCl2 → 2 NaCl + BaSO4↓

Aj napriek tomu, že síran sodný s väčšinou oxidačných ani redukčných činidiel nereaguje, sa dá za vysokej
teploty uhlíkom redukovať na sulfid sodný

Na2SO4 + 2 C → Na2S + 2 CO2

Fyzikálne vlastnosti 
Zaujímavou fyzikálnou vlastnosťou síranu sodného je jeho rozpustnosť vo vode, ktorá sa prudko zvyšuje až kým roztok nedosiahne teplotu 32,38 °C, kedy dosiahne rozpustnosť 49,7 g/100 cm3. Pri ďaľšom zvýšení teploty rozpustnosť mierne klesne a dalej sa zvyšuje len mierne, čo sa dá vysvetliť tým, že pri tejto teplote dochádza k uvoľneniu kryštálovej vody, čím sa dekahydrát premieňa na bezvodú látku.

Výroba

Z prírodných zdrojov 
Dve tretiny dekahydrátu síranu sodného sa získavajú z prírodne vyskytujúceho sa minerálu - mirabilitu. 

V roku 1990 boli najväčšími producentmi Mexiko a Španielsko, pričom obidva štáty vyprodukovali približne 500 000 ton. Ďaľšími veľkými producentmi boli Rusko, USA a Kanada, ktoré vyprodukovali približne 350 000 ton.

Chemická výroba 

H2SO4 + 2NaOH = 2H2O + Na2SO4

Referencie 

 
Sírany
ATC A06AD – Osmoticky pôsobiace laxatíva
TV RiK

TV RiK je detská súkromná televízna stanica na Slovensku, ktorá pôvodne patrila do portfólia televíznej skupiny JOJ Group. Televízia bola spustená 1. januára 2015 a 1. januára 2020 bola nahradená TV Jojko. V novembri 2020 bola TV RiK opäť spustená v spolupráci s IFC Media. Stanica je cielená na deti a vysiela hlavne dabované animované seriály v slovenskom jazyku.

Referencie

Zdroje 
Rik už vysiela, ako ju naladiť (aktualizované) – strategie.hnonline.sk
Obľúbené relácie z TV RiK môžu deti sledovať už aj na Pluske – medialne.etrend.sk

Televízne stanice na Slovensku
Vzniklo v 2015
Detské televízne stanice
Dominik Kružliak

Dominik Kružliak (* 10. júl 1996, Liptovský Mikuláš) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FC DAC 1904 Dunajská Streda.

Kružliak začal svoju kariéru v mládežníckych výberoch Ružomberka, odkiaľ sa postupne vypracoval až na kapitána A-tímu. Po jedenástich rokoch v klube odišiel po sezóne 2018/19 do konkurenčnej Dunajskej Stredy, kde sa okamžite stal lídrom obrany.

Externé odkazy 
 Profil hráča na oficiálnej stránke klubu FC DAC 1904 Dunajská Streda
 Profil hráča na oficiálnej stránke slovenskej Fortuna ligy
 Profil hráča na stránke Futbalnet
 Profil hráča na stránke Transfermarkt
 Profil hráča na stránke Soccerway

Zdroj 

Slovenskí futbalisti
Futbaloví obrancovia
Hráči MFK Ružomberok
Hráči FK DAC 1904 Dunajská Streda
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Jordanes

Jordanes (lat. Iordanes, * okolo 480† po 552) bol východorímsky úradník a historik pravdepodobne (ostro) gótskeho pôvodu. O jeho živote sa veľa nevie. Vo svojom diele hovorí o svojej konverzii, čo možno chápať ako konverziu z najmä germánskeho ariánstva na rímske - chalcedónske (všeobecné) kresťanstvo. Bol sekretárom (notarius) v rímskej provincii Mézia (Moesia) v dnešnom Bulharsku. Niekedy býva označovaný aj za biskupa v juhotalianskom meste Krotón, neskôr však býval v Konštantínopole. Ovládal latinčinu a zrejme i gréčtinu.

Dielo 

 De origine actibusque Getarum (skrátene Getica, Gótske dejiny)

Dielo sa venuje raným dejinám Gótov a Hunov. Napriek svojmu pôvodu sa Jordanes na dejiny pozerá z pohľadu Rimana a o rímskom území hovorí ako o „našom území“, verí však v zmier Gótov a Rimanov. Pôvodne malo ísť iba o výťah z dnes neznámej 12 zväzkovej práce historika Cassiodora, avšak nakoniec boli do práce zahrnuté aj iné zdroje (napr. Priscus) a jej obsah sa značne rozšíril. Dielo vzniklo okolo roku 551 v Konštantínopole. V diele sa taktiež nachádzajú jedny z najranejších zmienok o Slovanoch.

 De summa temporum vel origine actibusque gentis Romanorum (skrátene Romana, Rímske dejiny)

Dielo sa venuje rímskym dejinám od vzniku Ríma po vládu Justiniána I. Skladá sa z dvoch častí a je venované akémusi Vigíliovi. Dielo býva považované za menej významné ako Jordanove Gótske dejiny.

Referencie

Ďalšia literatúra

Pozri aj 
 Prokopios Cézarejský
 Góti a Ostrogóti

Narodenia v 5. storočí
Úmrtia v 6. storočí
Byzantskí historici
Kronikári
JEDNOTA – ľavicová strana Slovenska

JEDNOTA – ľavicová strana Slovenska (skratka JEDNOTA-ĽSS) je slovenská ľavicová politická strana. Vznikla v roku 2014, jej predsedom je lekár Ivan Goňko.

Volebné výsledky

Parlamentné voľby

Voľby do Európskeho parlamentu

Voľby do orgánov samosprávnych krajov

Komunálne voľby

Referencie

Externé odkazy 

Politické strany na Slovensku – funkčné
Organizácie založené v 2014
Sociálnodemokratické strany
VLASŤ

VLASŤ (predchádzajúce názvy: 28. november 201113. december 2011 DNES, 13. december 201127. september 2013 Občianska strana DNES, 27. september 201324. jún 2019 Strana občianskej ľavice, skratka SOĽ) bola mimoparlamentná politická strana pôsobiaca na Slovensku.

História 
Ako právnická osoba bola Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky zaregistrovaná 28. novembra 2011 pod č. OVVS 3-2011/029917 a získala identifikačné číslo organizácie 42257344. V priebehu jej existencie došlo k trom zmenám stanov (13. decembra 2011, 27. septembra 2013, 24. júna 2019) a štyrom zmenám štatutárneho orgánu (8. decembra 2011, 11. júl 2012, 11. augusta 2017, 3. októbra 2019), pričom od 3. októbra 2019 v tejto funkcii pôsobí generálna manažérka strany Ing. Anna Žatková.

Na tlačovej konferencii 1. októbra 2019 bývalý minister spravodlivosti (nominant Mečiarovej Ľudovej strany – Hnutia za demokratické Slovensko) a sudca najvyššieho súdu Štefan Harabin, neúspešný kandidát v prezidentských voľbách v roku 2019, oznámil, že bude kandidovať v parlamentných voľbách v roku 2020 ako líder politickej strany Vlasť.  Možna spolupráca bola so  Slovenskou národnou stranou, Smerom -SD a zrejme aj Sme rodina.

Niektorí členovia čí kandidáti strany 

 Štefan Harabin
 Roman Michelko
 Anna Žatkova
 Igor Detko

Volebné výsledky 
Strana sa nezúčastnila na parlamentných voľbách, ktoré sa konali v čase jej fungovania (NR SR 2012, 2016; EP 2019) s výnimkou eurovolieb v roku 2014. Tu strana získala 1 311 hlasov (0,23 %) a nezískala žiaden mandát.

Jediné regionálne voľby, do ktorých sa zapojila, boli voľby do VÚC v roku 2017. Strana postavila 15 kandidátov na poslancov v Prešovskom kraji, ani jeden nebol zvolený.

Výsledky strany

V parlamentných voľbách:

v komunálnych voľbách:

Volebné preferencie 
Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry FOCUS:

1 prieskum vykonaný bez zaradenia strany Petra Pellegriniho

2 prieskum vykonaný so stranou Petra Pellegriniho

Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry AKO:

Volebné preferencie strany v percentách podľa agentúry POLIS:

Referencie

Externé odkazy 
 Oficiálne webové sídlo

Politické strany na Slovensku – funkčné
Igor Maukš

Igor Maukš (* 23. november 1971, Trenčín) je slovenský diplomat, od roku 2019 veľvyslanec Slovenska v Izraeli.

Životopis 
Igor Maukš absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského. V septembri 1996 až novembri 1996 pracoval ako právnik vo firme Zornica Banko Fashion a.s.

Diplomatické pôsobenie 
Od decembra 1996 pracuje pre Ministerstvo zahraničných vecí. V novembri 1998 až novembri 2002 bol 3. tajomníkom na veľvyslanectve Slovenska v Rakúsku. V období december 2002jún 2003 pracoval na 2. teriotoriálnom oddelení MZV. V júli 2003 sa stal zástupcom kancelárie ministra zachraničných vecí. V septembri 2006 až júni 2010 bol zástupcom veľvyslanca v Rakúsku. V júli 2010 sa opäť stal zástupcom kancelárie ministra zahraničných vecí, ale už v auguste 2010 sa stal zástupcom riaditeľa Diplomatického protokolu na MZV. Nasledujúci mesiac sa stal vedúcim konzulárneho oddelenia na veľvyslanectve v Izraeli. Na tomto poste do vymenovania za zástupcu veľvyslanca v Izraeli v septembri 2012. Od septembra 2014 opäť pôsobil na Ministerstve zahraničných vecí ako vedúci odboru krajín Ázie a Pacifiku. Následne bol od marca 2015 do júla 2017 kooordinátorom kancelárie ministra. Od augusta 2017 do septembra 2018 bol politickým koordinátorom Stálej misie Slovenskej republiky pri OSN v New Yorku. Od októbra 2018 bol opäť koordinátorom kancelárie ministra.

Veľvyslanec v Izraeli 
Prezidentka Zuzana Čaputová ho do funkcie veľvyslanca v Izraeli vymenovala 28. augusta 2019. Jeho predchodcom bol v rokoch 2015 až 2019 Peter Hulényi.

Referencie

Externé odkazy 
 Životopis na stránke veľvyslanectva

Slovenskí diplomati
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Veľvyslanci Slovenska v Izraeli
Osobnosti z Trenčína
Koronarografia

Koronarografia (tiež  koronárna angiografia) je vyšetrenie vencových (koronárnych) tepien srdca zobrazením po naplnení röntgenovou kontrastnou látkou. Vykonáva sa najmä pri podozrení na ich zúženie alebo uzatvorenie následkom aterosklerózy, alebo urgentne pri infarkte myokardu. V prípade takéhoto nálezu je spravidla spojená s liečebným výkonom - perkutánnou koronárnou intervenciou, alebo zaznamenaný nález slúži ako podklad pre naplánovanie ďalšej liečby, napríklad kardiochirurgického výkonu - aortokoronárneho premostenia.

Vlastná koronarografia vznikla v 60. rokoch 20. storočia. Vyšetrenie vykonáva lekár- špecialista na invazívnu kardiológiu na angiografickom pracovisku. Začína zavedením špeciálneho katétra do koronárnej tepny, cez ktorý je injikovaná kontrastná látka, ktorou sa zviditeľní určitá časť koronárneho riečišťa. Nález sa zobrazuje na rentgenovom monitore a zaznamenáva, v minulosti na rentgenové snímky, v súčasnosti na elektronické média, ktoré umožňujú jeho neskoršie detailné posúdenie. 

Vyšetrovaný musí po absolvovaní koronarografického vyšetrenia prísne dodržiavať minimálne osemhodinový úplný kľud na lôžku, môže vykonávať len minimálne pohyby. 

Analogický postup sa používal pri katetrizačnom vyšetrení srdca, pri ktorom sa kontrastnou látkou zobrazujú jednotlivé oddiely srdca a aorta s možnosťou merania ďalších veličín, napríklad tlakov a odberom vzoriek krvi. Toto vyšetrenie je v súčasnosti takmer úplne nahradené inými vyšetreniami.
Alternatívou ku koronarografickému vyšetreniu je koronárna CT angiografia -  CTCA. Je to neinvazívne vyšetrenie , ale neumožňuje okamžité ošetrenie prípadného chorobného nálezu. Preto sa skôr používa ako plánované vyšetrenie u pacientov, u ktorých sa nepredpokladá potreba terapeutického výkonu na koronárnych tepnách.

Pozri aj 

 perkutánna koronárna intervencia
 infarkt myokardu
 ischemická choroba srdca

Referencie

Zdroje 
 Srdeční katetrizace. Wikiskripta, dostupné online: https://www.wikiskripta.eu/w/Srde%C4%8Dn%C3%AD_katetrizace<  Aktualizované 20.10.2016, citované 6.11.2019.
 Průvodce pro pacienty před katetrizačním vyšetřením srdce. II. interní klinika, kardiologie a angiologie, I. lékařská fakulta UKL a VFN, Praha. Dostupné online: https://int2.lf1.cuni.cz/1LFIK-59.html Citované 6.11.2019.
 Bárdyová Z. et al.: CT koronarografia ako jedna z možností vyšetrenia koronárnych ciev.  Solen Bratislava,  Vaskulárna medicína, 2017;  9(3-4)  str. 122 - 125. Dosttupné online: http://www.solen.sk/pdf/661f52b38dc6f6d027c8584ab25bba56.pdf 

Kardiológia
Diagnostika
Sophie Wilmèsová

Sophie Wilmèsová ( Sophie Wilmès [wilmɛːs]; * 15. január 1975, Ixelles, Belgicko) je belgická politička, v súčasnosti ministerka zahraničných vecí, európskych záležitostí a obchodu Belgicka. V rokoch 20192020 zastávala úrad predsedníčky vlády Belgicka. Bola prvou ženskou predsedníčkou vlády a prvou predsedníčkou vlády so židovskými koreňmi vo svojej krajine.

Životopis 
Wilmèsová sa narodila v obci Ixelles, ktorá je jednou z 19 častí Bruselského regiónu. Otec Wilmèsovej bol učiteľom na Katolíckej univerzite v Leuvene. Jej mama je aškenázska Židovka, ktorej mnohí predkovia zomreli počas holokaustu. Vyrastala v meste Grez-Doiceau vo Valónsku a študovala na univerzite v Bruseli. Má diplomy z aplikovanej komunikácie a finančného manažmentu (z frankofónnej Univerzity Saint-Louis v Bruseli). Pracovala ako hospodárska a finančná poradkyňa v právnej firme.

Osobný život 
Wilmèsová je vydatá za Austrálčana Christophera Stonea, majú spolu štyri deti (Jonathan, Victoria, Charlotte a Elizabeth).

Politická kariéra 
V roku 2000 sa stala radnou v obci Uccle. V rokoch 2007-2014 bola Wilmèsová členkou mestskej rady v meste Sint-Genesius-Rode zodpovednou za financie, rozpočet, frankofónne školstvo, komunikáciu a miestny obchod. V rokoch 2014-2015 bola oblastnou radnou provincie Flámske Brabantsko. V roku 2014 bola zvolená do  Snemovne reprezentantov. 

V septembri 2015 oznámil minister rozpočtu Belgicka Hervé Jamar, že odstúpi z postu, aby sa stal guvernérom provincie Lutyšsko. Sophie Wilmèsová bola vybratá od 1. októbra 2015 ako jeho následníčka ako ministerka rozpočtu v prvej vláde Charlesa Michela. V decembri 2018 sa stala ministerkou pre rozpočet, civilnú službu, národnú lotériu a vedeckú politiku v druhej Michelovej vláde. 27. októbra sa stala po Michelovi premiérkou Belgicka. Wilmesová však nemá podporu v parlamente, v súčasnosti vedie iba úradnícku vládu, ktorá má vládnuť dovtedy, kým sa strany dohodnú na zostavení vládnej koalície, čo sa im nedarí už od parlamentných volieb v máji 2019. Po dosiahnutí širokej koaličnej dohody (flámski a valónski socialisti, flámski a valónski liberáli, flámski a valónski zelení a flámski kresťanskí demokrati) medzi belgickými stranami Wilmesovej vláda podala demisiu a 1. októbra 2020 bola vymenovaná nová vláda na čele s Alexandrom de Croom z flámskej strany OpenVLD. Wilmesová sa v novej vláde stala podpredsedníčkou vlády. Zároveň bola vymenovaná do funkcie ministerky zahraničných vecí Belgicka, čo je tradičný post v Belgicku pre bývalých premiérov.

Referencies 

Belgickí politici
Premiérky
Politici Reformného hnutia
Predsedovia vlády Belgicka
Politici židovského pôvodu
Vtipnejší vyhráva

Vtipnejší vyhráva bola humoristická súťažná relácia, vysielaná Česko-slovenskou televíziou v rokoch 1971 až 1987. Vyrábala sa v bratislavskom televíznom štúdiu a jej vysielanie sa začalo 18. mája 1971. Princíp bol jednoduchý: známi herci a speváci tu rozprávali vtipy a získavali body podľa toho, ako rozosmiali a roztlieskali divákov.

Z televízneho štúdia v Mlynskej doline sa postupne relácia dostala do kulturákov po celej krajine, kde sa konali verejné nahrávky. Divákmi boli zamestnanci miestnych podnikov, ktoré sa takýmto spôsobom mohli prezentovať. Vtipy hodnotila najprv porota, v ktorej väčšinou boli zamestnanci spomínaných podnikov. Tí hodnotili udelením bodov vtip i jeho interpretáciu. Dovedna mohol získať takýto vtip maximálne 100 bodov. Neskôr bol používaný takzvaný potleskomer, ktorý mal merať intenzitu potlesku v hľadisku. V každom súťažnom kole zazneli tri vtipy súťažiacich a jeden divácky vtip. Na konci relácie divácke vtipy vyhodnotila porota a najlepší divácky vtip bol odmenený stokorunáčkou.

S rozprávaním vtipov v jednotlivých kolách sa striedali menšie scénky a vystúpenia hudobného hosťa. Okrem toho však verejná nahrávka bola aj príležitosťou pre miestne či podnikové kapely.

Reláciu moderovali Oldo Hlaváček a Ivan Krajíček. Neskôr len Hlaváček, ktorý bol aj scenáristom tohto programu.

V rokoch 1976 až 1986 bola vlajkovou loďou slovenskej televíznej zábavy a "revitalizovaná" sa chcela vrátiť na obrazovky aj v rokoch 1997 a 1998.

Infobox 
Réžia: Karol Strážnický, Juraj Haľama, František Brestovanský

Scénar: Veronika Bednárová, potom O. Hlaváček

Hrajú: Oldo Hlaváček, Ivan Krajíček, Marián Labuda st., Leopold Haverl, Zora Kolínska, Andrej Hryc, Ida Rapaičová, Magda Paveleková, František Dibarbora, Rudolf Hrušínský, Pavol Mikulík, Josef Bek, Vladimír Durdík ml., Petra Černocká, Eva Krížiková, Zuzana Tlučková, Miro Noga, Stanislav Král, Zuzana Frenglová, Michal Hraška, Bronislav Poloczek, Jana Synková, Oľga Šalagová, Ľubomír Paulovič, Maja Velšicová, Ivan Mládek, František Zvarík, Jiří Císler, Ivona Krajčovičová, Ján Mistrík, Peter Debnár a Michal Dočolomanský.

Referencie 

Zábavné televízne programy
Magyar Fórum – Maďarské fórum

Magyar Fórum – Maďarské fórum je slovenská politická strana, ktorá vznikla 28. februára 2019. Jej zakladateľom a predsedom je bývalý minister a politik SMK-MKP a MOST-HÍD, poslanec Národnej rady SR, Zsolt Simon. Hlavným cieľom Maďarského fóra je zabezpečenie parlamentnej reprezentácie Maďarov na Slovensku a využitie toho ako nástroja na akcie, aby ľudia z maďarskej komunity boli rovnoprávnymi občanmi demokratického Slovenska.

História 
Stranu založil vo februári 2019 v tom čase nezaradený poslanec NR SR Zsolt Simon, ktorý v roku 2016 vystúpil zo strany MOST-HÍD kvôli jej vstupu do vládnej koalície so stranami SMER – SD a SNS.

Pred voľbami v roku 2020 strana intenzívne rokovala o spoločnej kandidátnej listine so zvyšnými štyrmi stranami maďarskej menšiny (SMK-MKP, MOST-HÍD, MKDA-MKDSZ a Spolupatričnosť), do konca októbra 2019 však strany dohodu nedosiahli. Problémom je rozdielny pohľad na možnosť spolupráce so súčasnými vládnymi stranami. Maďarské fórum odmieta spoluprácu so SMERom, SNS aj ĽSNS. Ak sa neuskutoční spoločná koaličná kandidatúra všetkých piatich strán, Maďarské fórum chce kandidovať s SMK a Spolupatričnosťou pod názvom Magyar Közösségi Összefogás – Maďarská komunitná spolupatričnosť. V novembri 2019 vyhlásili, že pripravujú trojkoalíciu s SMK a Spolupatričnosťou.

Program strany 
Strana si za svoje priority kladie zmenu preambuly Ústavy SR, zmenu financovania samospráv, ako aj zmenu územno-právneho členenia krajiny (župy, okresy). Maďarské fórum chce presadiť, aby južné regióny dostávali priemernú výšku zo štátnych investícií a výdavkov, počnúc rozvojom infraštruktúry, cez podporu priemyselných parkov a súkromných investícií až po podporu maďarského kultúrneho života. V kultúrnej oblasti požaduje neobmedzené používanie maďarského materinského jazyka slovom aj písmom v regiónoch, kde menšina býva, a v úradnom styku jeho rovnocennosť s úradným slovenským jazykom.

Predsedníctvo 
Predsedníctvo aktuálne ku 6. novembru 2019:
 Zsolt Simon – predseda
 Erzsébet Janits – podpredsedníčka
 Zsolt Gál – podpredseda
 Viktor Bugár – člen predsedníctva
 Tamás Bojtoš – člen predsedníctva
 Dániel Miklóš – člen predsedníctva

Referencie

Externé odkazy 

 Oficiálna stránka strany
 Magyar Fórum – Maďarské fórum v registri politických strán a politických hnutí MV SR

Politické strany na Slovensku – funkčné
Maďari na Slovensku
Organizácie založené v 2019
Palma olejná

Palma olejná môže byť:
korozo olejné  (lat. Elaeis oleifera, =Corozo oleifera) 
olejnica guinejská (=palma olejová; lat. Elaeis guineensis)

Zdroje
Palma cukrová

Palma cukrová alebo cukrová palma môže byť:
arenga cukrová (Arenga pinnata, =Arenga saccharifera) 
boras vejárovitý (Borassus flabellifer)

Zdroje
Nebojsa (Galanta)

Nebojsa (maď. Nemesnebojesza) je miestna časť Galanty. Od mesta je vzdialená asi 4 km severne. V obci sa nachádzajú zvyšky ruiny renesančného kaštieľa rodiny Balogovcov a v obci leží aj malý rybník napájaný vodným tokom Derňa.

História 
Územie obce bolo obývané už od rímskych čias. Prvé zmienky o obci pochádzajú z roku 1405, keď sa obec spomína ako Neboyza, už o päťnásť rokov sa spomína ako Nebozya (1420), následne ako Neboyza (1439), Felsewneboyza (1447), Nebozya (1458) až nakoniec Nebojsa (1808). Väčšina obyvateľstva bola slovenská (v roku 1890 mala 347 slovenských a 70 maďarských obyvateľov). Obec patrila rodu Balogovcov, od 18. storočia sa o ňu delilo viacero zemianskych rodín, ktoré tam vlastnili majetky, pálenicu, či rafinériu liehu Glücher. V roku 1828 mala obec 41 domov a 299 obyvateľov. Poľnohospodársky charakter si udržala aj po vzniku ČSR. Pre zlú hospodársku situáciu tu v dvadsiatych rokoch boli časté štrajky poľnohospodárskych robotníkov (1921, 1927, 1928, 1929 a 1932). V roku 1960 bola obec pripojená ku Galante. V obci prežil detstvo slovenský herec Michal Dočolomanský, ktorého otec tam vyučoval na škole.

Renesančný kaštieľ 
Renesančný kaštieľ v obci bol postavený okolo roku 1600 rodinou Balogovcov. Šlo o dvojpodlažnú budovu, pôvodne so štyrmi krídlami a nárožnými vežami a priekopovým opevnením. V 18. storočí bol kláštor čiastočne prestavaný, avšak svoj fortifikačný charakter si uchoval. Interiér mal renesančný charakter so zopár barokovými prvkami. V modernej dobe kláštor chátral a jeho veľká časť sa zrútila. V súčasnej dobe stojí už len jedna vež kaštieľa.

Referencie 

Galanta
Bernart de Ventadorn

Bernart de Ventadorn či Bernard de Ventadour alebo Bernat del Ventadorn (okolo 1135okolo 1195) bol francúzsky trubadúr, hudobný skladateľ a básnik.

Život 
Podľa trubadúra Uc de Saint Circa bol Bernart zrejme synom pekára na hrade Ventadour (Ventadorn) v dnešnej obci Moustier-Ventadour v departemente Corrèze . Podľa iného zdroja, satirickej básne mladšieho jeho súčasníka Peiro d'Alvernhy, bol synom sluhu, vojaka alebo pekára a jeho matka bola slúžka alebo tiež pekárka. Zo svedectva samotného Bernarta (báseň Lo temps vai e von e vire) vyplýva, že spevu a písaniu sa naučil od svojho protektora vikomta Ebleho III. z Ventadornu. Svoju prvú báseň napísal pre jeho ženu Marguerite de Turenne. 

Pretože sa do Marguerite de Turenne zamiloval, musel opustiť Ventadour. Odcestoval do Montluçon a Toulouse . Neskôr nasledoval Eleonóru Akvitánsku do Anglicka na dvor Henricha II. Plantageneta. Dôkazy o týchto cestách pochádzajú z jeho básní. Po návrate z Anglicka  ho zamestnal Raimond V. z Toulouse. Neskôr odišiel do Sainte-Trie v Dordogne, kde vstúpil do kláštora a pravdepodobne okolo roku 1195 aj zomrel.

Dielo 

Bernart de Ventadorn bol prominentným trubadúrom klasickej éry trubadúrskej poézie. Jeho majstrovstvo a popularizácia trubadúrskeho štýlu prispeli k definícii žánru a vytvorili klasickú formu dvornej milostnej poézie. Z jeho umenia profitovali celé generácie jeho nasledovníkov a imitátorov. Z jeho diela sa zachovalo 45 básní, z toho 18 aj s pôvodnou hudbou.

Literatúra 
 Aubrey, Elizabeth: The Music of the Troubadours. Indianapolis: Indiana University Press, 1996 ISBN 0-253-21389-4
 Boasa, Roger: The Origin and Meaning of Courtly Love: A Critical Study of European Scholarship. Manchester: Manchester University Press. 1977 ISBN 0-87471-950-X
 Herman, Mark a Ronnie Apter: A Bilingual Edition of the Love Songs of Bernart de Ventadorn in Occitan and English: Sugar and Salt. Ceredigion: Edwin Mellen Press, 1999 
 Hoppin, Richard H .: Medieval Music. New York: WW Norton & Co., 1978, ISBN 0-393-09090-6 .
 Ippolito, Marguerite-Marie: Bernard de Ventadour: Troubadour limousin du XII e: princa de l'amour et de la poesie romane. Paris: L'Harmattan, 2001. ISBN 2-7475-0017-9 .
 Lazar, Moshe, ed .: Bernart de Ventadour: Chansons d'Amour. Paris: Klincksieck. 1966

Zdroj

Externé odkazy 
 Dielo Vernarta de Ventadorna. Texty, melódie 
 Bernard de Ventadorn: Can vei la Lauzet mover 
 Životopis  

Úmrtia v 12. storočí
Narodenia v 12. storočí
Francúzski hudobní skladatelia
Trubadúri
Skladatelia vážnej hudby
Superdeti

Superdeti je slovenská spevácka skupina s hudobno-edukatívnym zameraním, ktorá vznikla v roku 2014. Hlavnou speváčkou je herečka a speváčka Petra Bubeníková. Cieľom skupiny je podporovať detské talenty v ich umeleckej ceste. Medzi detskými spevákmi, ktorí boli alebo stále sú v skupine, sa nachádzajú deti, ktoré majú skúsenosti s herectvom, spevom, tancom, divadlom či dabingom. Superdeti majú za sebou nespočetné množstvo vystúpení po celom Slovensku, školách, škôlkach, kultúrnych domoch a koncertných sálach.

Hudobná kariéra 
Superdeti vznikli ako nápad a realizácia podpory detského talentu Barbory Krajčírovej, ktorá svoj sen pomáhať deťom v ich túžbach rozvíja neustále. Jej cieľom je podporiť s projektom Superdeti čo najvyšší počet detí, ktoré vďaka pesničkám budú stáť na pódiu a vyskúšajú si dráhu spevákov. Okrem speváckeho talentu sa v Superdeťoch spája aj pomoc v tanečnom, hereckom a dabingovom odvetví. Mnohé deti zo Superdetí našli svoje záľuby aj v týchto sférach. Na viacerých koncertoch a vystúpeniach spolupracujú s tanečnými skupinami, detskými blogermi, stylistami, kameramanmi, fotografmi, aby tak deti dosiahli, čo najlepšie výsledky. V rámci podpory hudobného talentu spolupracujú s pedagógmi VŠMU či štátnych konzervatórií. Pri nahrávaní skladieb využívajú profesionálne hudobné štúdia s producentmi, ktorí ich navedú na technicky správne naspievanie skladieb.

Diskografia

Superdeti (2014) 
Prvý album s príznačným názvom Superdeti vyšiel v roku 2014. Autorom hudby je Tomáš Popovič, autorkami textu sú Barbora Krajčírová a Zuzana Štelbaská. Album obsahuje skladby, ktoré majú deti ľahkou formou priviesť k náuke o farbách, základných návykoch, predstavovaní seba i ostatných. Témou skladieb je detský svet ako strašidlá, zvieratká a sny. Nechýba uspávanka a superdeti hymna.

Pesničky z albumu:
 Superdeti - Hymna
 Ako sa voláš
 Dobré ráno
 Detské melódie
 Farebné zázraky
 Metla a jej kamoška
 Sen
 Hroch
 Dom
 Vesmír
 Bubulák
 Uspávanka

Vianočný album (2015) 
V roku 2015 vyšiel ďalší, limitovaný a exkluzívny vianočný album v spolupráci so Slovenskou poštou, kde okrem klasických vianočných kolied sú aj dve autorské vianočné skladby a rozprávky a poštáričke a poštárikovi. Album sa vďaka svojej limitovanej edícii už nedá zakúpiť ale nachádza sa na YouTube kanáli Superdeti.

Pesničky z albumu:
 Úvod začíname
 Búvaj dieťa krásne
 Rozprávočka 1
 Nesiem Vám noviny
 Rozprávočka 2
 Vianočný čas
 Rozprávočka 3
 Vianočná vločka
 Tichá Noc

Momentálne (2019) skupina pripravuje ďalší album, pričom avizujú hudobnú spoluprácu s producentom Mariánom Čurkom a dvornou textárkou a autorkou Barborou Krajčírovou.

Externé odkazy 
 Oficiálna webstránka 
 Facebook stránka Superdeti

Referencie 

Slovenské hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 2014
Jazevčí

Jazevčí je národná prírodná rezervácia ev. č. 1032 severovýchodne od obce Javorník v okrese Hodonín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Biele Karpaty.

Nachádza sa na ľavom údolnom svahu Veličky a v údolí jej ľavostranného prítoku, na svahoch Hradiště () a kóty 523 m, v nadmorskej výške 340 až 450 m, asi 3 km severovýchodne od obce Javorník.

Ochrana 
Predmetom ochrany sú krajinársky veľmi hodnotné prirodzené lúčne spoločenstvá Bielych Karpát s hojným výskytom vstavačovitých, chránených a ohrozených ďalších druhov rastlín a živočíchov a ochrana minerálnych prameňov.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Hodonín

Iné projekty

Externé odkazy 
 Cittadella.cz
 Na stránke nature.hyperlink.cz
 Ochrana prirody.cz

Zdroj 

Národné prírodné rezervácie v Česku
Chránené územia v okrese Hodonín
Chránená krajinná oblasť Biele Karpaty
Lúky v Česku
Javorník (okres Hodonín)
Nová Lhota (okres Hodonín)
Zahrady pod Hájem

Zahrady pod Hájem je národná prírodná rezervácia ev. č. 1036 na východnom okraji obce Velká nad Veličkou v okrese Hodonín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Biele Karpaty.

Ochrana 
Predmetom ochrany je komplex kvetnatých karpatských lúk a lužných stepí s bohatou kvetenou a zverinou.

Referencie

Pozri aj 
 Zoznam chránených území v okrese Hodonín
 Chránená krajinná oblasť Bílé Karpaty

Iné projekty

Externé odkazy 
 Na stráke Cittadella.cz
 Nature.hyperlink.cz

Zdroj 

Národné prírodné rezervácie v Česku
Chránené územia v okrese Hodonín
Chránená krajinná oblasť Biele Karpaty
Lúky v Česku
Velká nad Veličkou
Gaudeamus igitur

Gaudeamus igitur (incipit, doslova radujme sa teda, pôvodný názov De brevitate vitae – o krátkosti života) je neoficiálna študentská hymna. Často sa spieva pri rôznych akademických príležitostiach. Pôvodne išlo o pijanskú pieseň, ktorá ironicky oslavuje (predovšetkým erotické) radosti študentského života a mladosti. Pritom je spievaná na veľmi vážnu a vznešenú melódiu. Melódia vznikla v trinástom storočí, zrejme v prostredí Bolonskej univerzity. Text je v latinčine s niektorými germanizmami, je vagantského pôvodu, definitívnu verziu vytvoril ale až nemecký študent teológie Christian Wilhelm Kindleben a publikoval ju v roku 1781. Existuje množstvo textových verzií, z desiatich slôh sa bežne spievajú len niektoré.

Túto pôvodnú melódiu použil ako motív napríklad Bedřich Smetana vo svojom „Pochode študentských légií“ z roku 1848.

Melódia a text

Iné projekty

Externé odkazy 
 Text skladby Gaudeamus igitur v niekoľkých jazykoch, s informáciami a nahrávkami

Zdroj 

Piesne
Latinské výroky
Oszkár Világi

Oszkár Világi (* 17. apríl 1963, Dunajská Streda) je slovenský právnik, veľkopodnikateľ, manažér, liberálnodemokratický ponovembrový politik, účastník Nežnej revolúcie.

Životopis 
Je absolventom Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave, pracoval ako notár v Dunajskej Strede. V novembri 1989 bol spoluzakladateľom liberálnej politickej strany Maďarská nezávislá iniciatíva, od 31. januára 1990 bol kooptovaný ako poslanec Snemovne ľudu, od prvých slobodných volieb bol opätovne poslancom, neskôr podpredsedom ústavnoprávneho výboru Snemovne ľudu. Bol podporovateľom reformnej politiky Mariána Čalfu. Po volebnom neúspechu Maďarskej nezávislej iniciatívy v roku 1999 sa stal spolumajiteľom advokátskej kancelárie, majetkovoprávnym, investičným a reštrukturalizačným poradcom veľkých domácich i zahraničných firiem. Podnikal v poľnohospodárstve a potravinárstve. Od roku 2003 bol členom najvyššieho vedenia petrochemického podniku Slovnaft, od roku 2006 je jeho generálny riaditeľ, člen vedenia nadnárodnej spoločnosti MOL a majiteľ futbalového klubu DAC Dunajská Streda.

Referencie 

 

Slovenskí podnikatelia
Slovenskí manažéri
Slovenskí politici
Slovenskí právnici
Slovenskí advokáti
Slovenskí notári
Politici VPN
Poslanci Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia
Absolventi Právnickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Osobnosti z Dunajskej Stredy
Vojenské ústredie

Vojenské ústredie alebo Vojenské ústredie Slovenskej národnej rady bola utajená / paralelná veliteľská štruktúra na Veliteľstve pozemného vojska v Banskej Bystrici s vedomím exilového prezidenta ČSR E. Beneša vybudovaná plukovníkom J. Golianom a jeho dôverníkmi na konšpiratívne organizovanie príprav povstania proti režimu Slovenského štátu.

Velitelia Vojenského ústredia 
 od apríla 1944 plukovník Golian

Ďalší členovia 
 A. Cyprich, dôstojník z povolania
 M. Ferjenčík, dôstojník z povolania
 J. Marko, dôstojník z povolania
 J. Nosko, dôstojník z povolania
 M. Polák, záložný dôstojník
 M. Vesel

Práca Vojenského ústredia 
Ústredie vybudovalo konšpiratívnu sieť vo vojenských posádkach, vykonávalo utajené logistické operácie na zaistenie a sústredenie zásob, pripravovalo operačné plány a spolupracovalo s civilnými ilegálnymi zložkami a orgánmi odboja - najmä so SNR, s partizánskym hnutím a so spravodajskými skupinami vojenských orgánov tzv. Dočasného štátneho zriadenia v Londýne. Po prevzatí kontroly nad Veliteľstvom pozemného vojska vydal 29.8.1944 večer veliteľ Vojenského ústredia J. Golian konšpirujúcim vojenským veliteľom dohovorený signál/heslo "Začnite s vysťahovaním" na začatie vojenských povstaleckých aktivít na celom území Slovenska. Táto udalosť sa pokladá za dátum vypuknutia Slovenského národného povstania.

Referencie 

Druhá svetová vojna
Slovenské národné povstanie
Cesta II. triedy 474 (Česko)

Cesta II. triedy 474 (skrátene II/474) je česká cesta II. triedy v Moravsko-sliezskom kraji (v okresoch Frýdek-Místek a Karviná), ktorá spája Mosty u Jablunkova a Hrádek a v druhej časti Hnojník a Dětmarovice.

Priebeh 
Prvú časť cesty tvoria úseky, ktoré pôvodne tvorili cestu I/11, ale po výstavbe obchvatov Mostov u Jablunkova a Jablunkova a novej cesty cez Hrádek boli prekategorizované na cestu II. triedy. Trasa začína tesne za hraničným priechodom so Slovenskem odbočením z I/11, vede zastavaným územím Mostov u Jablunkova, Jablunkova, Návsí a Hrádku, kde provizórne končí.

Druhá časť sa začína na križovatke s cestou I/68 v Hnojníku, vedie na sever cez obce Třanovice, Těrlicko (peáž s I/11) , Horní Suchá, Karviná-Doly (peáž s I/59), Orlová a končí v Dětmaroviciach na križovatke s I/67, neďaleko elektárne Dětmarovice.

Po dostavbe preložiek ciest I/11 a I/68 a majetkovoprávnom vysporiadaní medzi štátom a krajom by se súčasťou II/474 mali stať aj pôvodné úseky týchto ciest medzi obcami Bystřice a Třanovice. Vďaka tomu sa obe časti cesty spoja do súvislého celku. Jeden z týchto úsekov v súbehu s už dokončenou časťou preložky je v úseku Bystřice – Třinec-Nebory provizórne označený ako I/11J.

Poznámky

Referencie

Externé odkazy 
 Cesta II.triedy 474 na OpenStreetMap

Zdroj 

474
Doprava v okrese Frýdek-Místek
Doprava v okrese Karviná
Ján Nepomuk Bobula

Ján Nepomuk Bobula (* 15. marec 1844, Dovalovo - † 15. november 1903) bol stavebný veľkopodnikateľ v Budapešti, vydavateľ, spoluzakladateľ a vedúci politik Novej školy slovenskej.

Život

Život staviteľa 
Pôvodne murár z Dovalova zložil maturitu a staviteľskú skúšku v Pešti r. 1863, r. 1867 bol absolventom techniky. S podporou bohatého svokra továrnika J . Pozdecha vybudoval veľkú stavebnú a projekčnú firmu a získaval významné objednávky v Pešti. Staviteľstvu a architektúre sa venoval aj ako odborný publicista a spisovateľ.

Život politika 
Výraznejšie sa politicky angažovať začal po rakúsko-uhorskom vyrovnaní r. 1867, keď sa orientácia slovenskej politicky na Viedeň ukázala ako iluzórna. V r. 1868 založil Slovenský národnodemokratický spolok Pesti Nemzeti Demokrata Tót Kört. Vydával i slovenské noviny a v r. 1872 neúspešne kandidoval do Uhorského snemu. V duchu politickej orientácie Novej školy zastával stanovisko pozitívnej spolupráce s maďarskými politickými elitami na báze uhorského ústavného a zemského vlastenectva a štátnej lojality. Po r. 1875 sa vzdal účasti v slovenskom verejnom živote a budoval si novú politickú kariéru mimo slovenského politického kontextu

Rozpor 
Časť slovenskej historiografie ho vidí ako predstaviteľa liberálnej politickej moderny, časť ako odpadlíka / maďaróna.

Literatúra 
 FRANKOVÁ, Libuša: Ján Nepomuk Bobula (K občiansko-národným postojom na pôde Novej školy). In: Dejiny - internetový časopis Inštitútu histórie FF PU v Prešove, č. 1, 2018, s. 58  69. Dostupné on-line

Referencie 

Slovenskí politici
Osobnosti z Liptovského Hrádku
Október 1918

Október 1918 je metonymická skratka pre označenie kumulovaných revolučných udalostí na konci prvej svetovej vojny, počas ktorých vznikol česko-slovenský štát a vytvorila sa Česko-slovenská republika.

Október 1918 a súvisiace historické udalosti 
Dôsledkom udalostí Októbra 1918 sa vytvorila prvá Česko-slovenská republika ako samostatný a nezávislý štátny zväzok českého a slovenského národa na historickom území častí bývalej habsburskej monarchie.

Historickými ohniskami udalostí bola:
 Praha s tzv. pražským prevratom, počas ktorého Národný výbor československý 28.10.1918 prevzal pod svoju kontrolu správne centrá a dôležité inštitúcie monarchie v Prahe, vydal Prevolanie „Lide československý!“, ktorým vyhlásil samostatný československý štát a zákon o „zriadení samostatného štátu československého“
 Martin, kde sa konalo zhromaždenie slovenských politických elít (martinskí deklaranti), ktoré bolo zavŕšené prijatím Martinskej deklarácie

Referencie 

Dejiny Slovenska
Vznik Česko-Slovenska
28. október
1918
Prvá česko-slovenská republika
30. október
Dejiny Česko-Slovenska