joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2005 UA1

{{DISPLAYTITLE:2005 UA1}}

2005 UA1 je planétka zo skupiny Apollo, patriaca súčasne medzi objekty pravidelne sa približujúce k Zemi (NEO). Pretože sa v budúcnosti môže priblížiť k Zemi, bola zaradená tiež medzi potenciálne nebezpečné planétky (PHA). Jej dráha nie je dosiaľ definitívne určená, preto jej nebolo doteraz pridelené katalógové číslo.

Popis objektu

Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba devätnásť dní počas najväčšieho priblíženia sa k Zemi, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a keďže nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý rovnako ako údaje o hmotnosti a strednej hustote, uvedenej v pripojenej tabuľke.

História

Planétku objavili 23. októbra 2005 okolo 07:42 svetového času (UTC) v  Steward Observatory Catalina Station, ležiacom  severovýchodne od Tucsonu, AZ (USA), 0,68metrovým Schmidtovým ďalekohľadom vybaveným CCD kamerou v rámci programu Catalina Sky Survey astronómovia E. J. Christensen a R. E. Hill. O tri dni skôr, 20. októbra 2005 o 23:03 UTC planétka preletela rýchlosťou /s v minimálnej vzdialenosti 1,092 mil. km od stredu Zeme.

V minulosti, 2. júla 1965, planétka preletela vo vzdialenosti 0,7 až 4,8 mil. km od Marsu a 16. novembra 1987 vo vzdialenosti približne 2,3 mil. km od  planétky 4 Vesta. Skôr ako bola objavená, sa k Zemi priblížila na niekoľko málo desiatok miliónov kilometrov v rokoch 1999 a 2002.

Výhľad do budúcnosti

Zo znalosti súčasných elementov dráhy planétky vyplýva, že minimálna vypočítaná vzdialenosť medzi jej dráhou a dráhou Zeme je 206 tis. km. Najbližšie priblíženie k Zemi na vzdialenosť 28,0 mil. km sa očakáva 5. júna 2036. V 21. storočí dôjde ešte k ďalším priblíženiam tohto telesa k Zemi, a to v rokoch 2042, 2073 a 2076. Nebezpečnejšie priblíženie sa očakáva októbra 2036; ďalšie problematické, ale menej nebezpečné prelety sa ešte čakajú v rokoch 2048 a 2051. Aj tak kumulatívna pravdepodobnosť zrážky tohto objektu so Zemou v 21. storočí nie je príliš vysoká a bola vyčíslená na 7,8×10−8 (t. j. 1:12 821 000). Na turínskej stupnici je preto klasifikovaná stupňom 0, na palermskej -7,46. Ak by však ku kolízii došlo, bola by rýchlosť stretu telesa so Zemou približne /s. Vzhľadom na odhadované rozmery by jej kolízia so Zemou nespôsobila pravdepodobne žiadne škody.

Externé odkazy 
 Asteroid 2005 UA1. - NEO page. NASA/JPL (nákres dráhy) 
 2005 UA1. - NeoDys 
 2005 UA1 - Minor Planet Center Electronic Circular (hlásenie objavu) 

Skupina Apollo
Potenciálne nebezpečné planétky
Astronomické objekty objavené v roku 2005
Polysacharid

Polysacharidy sú sacharidy zložené z veľkého počtu molekúl jednoduchých cukrov, spojených navzájom kyslíkovými mostíkmi. Relatívna molekulová hmotnosť je vysoká (až niekoľko tisíc) a prejavuje sa zmenou niektorých vlastností v porovnaní s mono- alebo disacharidmi. Polysacharidy sa zvyčajne nerozpúšťajú vo vode, len napučiavajú, nemajú sladkú chuť. Pre organizmy sú to látky zásobné alebo stavebné. Stavebnou jednotkou polysacharidov býva väčšinou glukóza. Ich molekulový vzorec je (C6H10O5)n.

Najvýznamnejšie polysacharidy sú škrob a celulóza. Nekryštalizujú a vo vode sa iba ťažko rozpúšťajú, a to iba na nepravý koloidový roztok. Pôsobením minerálnych kyselín alebo enzýmov sa štiepia na glukózu.

Heteropolysacharidy 
Heteropolysacharidy sú sacharidy obsahujúce dva alebo viac typov monosacharidových jednotiek.

Škrob 

Nie je jednotná látka.Skladá sa z amylózy a amylopektínu. Stavebnou jednotkou oboch zložiek je alfa-D.glukopyranóza. Glykozidová väzba v amylóze vzniká reakciou poloacetálového hydroxilu jednej molekuly a hydroxilovej skupiny na štvrtom atóme uhlíka nasledujúcej molekuly D-glukózy. Čiastočnou hydrolýzou (hydrolýzami alebo enzýmami) sa štiepi makromolekula škrobu na dextríny-polysacharidy s nižšou relatívnou molekulovou hmotnosťou. Dextríny sa používajú ako technické lepidlá. Pokračujúcou hydrolýzou vzniká disacharid maltóza a napokon monosacharid D-glukóza. Hlavným zdrojom škrobu sú niektoré časti rastlín. Zemiakové hľuzy majú až 20 % škrobu, obilky až 50 - 80 %. Škrob je základná zložka potravy.

Celulóza

Iné projekty
2005 UE1

{{DISPLAYTITLE:2005 UE1}}

2005 UE1 je planétka zo skupiny Aten, patriaca súčasne medzi objekty pravidelne sa približujúce k Zemi (NEO). Jej dráha nie je doposiaľ definitívne určená, preto jej nebolo doteraz pridelené katalógové číslo.

Popis objektu

Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba dva dni počas najväčšieho priblíženia sa k Zemi, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a keďže nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý rovnako ako údaje o hmotnosti a strednej hustote, uvedenej v pripojenej tabuľke.

História

Planétku objavili 24. októbra 2005 okolo 06:13 svetového času (UTC) na Lincoln Laboratory Observatory jednometrovým ďalekohľadom s CCD kamerou v rámci programu LINEAR astronómovia M. Bezpalko, L. Manguso, D. Torres, R. Kracke, A. Milner a H. Love. Dňa 24. októbra 2005 o 05:21 UTC preletela rýchlosťou 4,72 km/s v minimálnej vzdialenosti 763 tis. km od stredu Zeme. 

V uplynulom polstoročí sa planétka trikrát priblížila k Venuši, a to v rokoch 1958,  1977 a 1991, v poslednom prípade iba na 1,1 mil. km. Pol roka pred objavom, 19. júna 2005, minula Zem vo vzdialenosti 27 mil. km. Potom sa opäť vzdialila, aby sa na jeseň toho istého roka znovu k Zemi vrátila.

Výhľad do budúcnosti 

Zo znalosti súčasných elementov dráhy planétky vyplýva, že minimálna vypočítaná vzdialenosť medzi jej dráhou a dráhou Zeme je 266 tis. km. Najbližšie priblíženie k Zemi na vzdialenosť 25,6 mil. km sa očakáva 28. októbra 2016. V 21. storočí dôjde ešte k ďalším priblížením tohto telesa k Zemi, a to v rokoch 2021, 2032, 2043, 2049, dokonca dvakrát v roku 2060 a po jednom stretnutí v rokoch 2065, 2076, 2087 a 2092. Raz do konca 21. storočia sa stretne s Venušou, ktorú minie vo vzdialenosti 3 mil. km. Aj keď patrí k blízkozemským planétkam, nemôže Zem ohroziť.

Externé odkazy 

 Asteroid 2005 UE1. - NEO page. NASA/JPL (nákres dráhy) 
 2005 UE1. - NeoDys 
 2005 UE1 - Minor Planet Center Electronic Circular (hlásenie objavu) 

Skupina Aten
Astronomické objekty objavené v roku 2005
Karel Laštovka

Prof. JUDr. Karel Laštovka, (* 14. december 1876, Kolín – † 10. jún 1941, Praha) bol český a slovenský pedagóg,
bol rektor Univerzity Komenského v Bratislave.

V rokoch 1921–1939 bol riadnym profesorom správneho práva na Právnickej fakulte UK v Bratislave.

Slovenskí pedagógovia
Slovenské osobnosti českého pôvodu
Rektori Univerzity Komenského v Bratislave
Tayov-Sachsov syndróm

Tayov-Sachsov syndróm alebo Adsonov syndróm alebo Sachsova choroba alebo gangliozidióza, skratka TSD (z angl. Tay-Sachs disease), je dedičná metabolická choroba spôsobená nedostatkom lyzozomálnych hydroláz.
 
Symptómy ochorenia sa prejavia, keď sa v nervových bunkách mozgu nahromadí škodlivé množstvo gangliozidov (derivátov mastných kyselín). Prejavuje sa čerešňovo-červenou škvrnou na sietnici oka.

Detská TSD 

Klinické prejavy sa objavujú už počas prvých 6. mesiacov života; ochorenie je letálne (smrteľné). Nervové bunky sa pod vplyvom množstva gangliozídií rozširujú a spomaľuje sa tak mentálny aj fyzický vývin. Pacienti sú prevažne slepí a hluchí, neschopní prehĺtať a pohybovať sa. Smrť obyčajne nastáva do piatich rokov.

Mládenecká TSD 

Klinické prejavy sa objavujú vo veku 2-10 rokov. Je veľmi vzácne. Pacienti majú problémy pohybovať sa, majú neistú chôdzu, problémy prehĺtať a rozprávať. Smrť nastáva medzi piatym až pätnástym rokom života.

Neskorá TSD alebo LOTS (Late Onset Tay-Sachs Syndrome) 

Nastupuje vo veku 20-30 rokov a nie je smrteľná. Prejavuje sa neistou chôdzou, spomaleným vývinom a psychickými poruchami (hlavne schizofréniou). Pacienti sú prevažne pripútaní na invalidný vozík, ale psychické poruchy sa dajú kontrolovať liekmi, a tak môžu viesť relatívne normálny život.

Dedičné choroby
E75 Poruchy metabolizmu sfingolipidov a iné poruchy ukladania lipidov
Marián Gavenda

Mons. Marián Gavenda (* 7. marec 1963, Trenčín) je slovenský rímskokatolícky kňaz, prekladateľ a spisovateľ.

Zo života 
Základnú školu a gymnázium vyštudoval v Trenčíne. Následne študoval na Strednej hotelovej škole v Piešťanoch. V roku 1988 emigroval do Talianska. Tu absolvoval kňazskú formáciu na Pápežskom kolégiu Nepomucenum. Filozofiu a teológiu absolvoval na Pápežskej lateránskej univerzite v Ríme. Za kňaza bol vysvätený v roku 1994. V roku 1996 dosiahol licenciát teológie (ThLic.) na Inštitúte spirituality Pápežskej gregoriánskej univerzity v Ríme.

Od roku 2000 do 28. februára 2009 bol šéfredaktorom Katolíckych novín. Od októbra 2000 do októbra 2006 bol hovorcom Konferencie biskupov Slovenska. Od roku 2009 pôsobí v Devíne .

V roku 2001 mu pápež Ján Pavol II. udelil titul pápežský prelát.

Dielo

Knihy 
 Svetový kongres cirkevných hnutí, 1998, spoluautor .
 Na pulze života, 2005.
 Jazyk ako platforma komunikacie a tolerancie, 2006, spoluautor. 
 Klenot gotiky. A gothic jewel, 2006, autori: Marián Gavenda, Karol Kállay, Slovart
 Teologický a náboženský slovník 1. diel: A - K, 2006, autori: Viliam Judák, František Vnuk, Marián Gavenda.
 Dokumenty Druhého vatikánskeho koncilu, 2008.
 Láska nikdy nezanikne. Myšlienky svätého Pavla, 2008.
 Lurdy, stopäťdesiatročný zázrak, 2008.
 Na životných cestách, 2008.
 Z túžby podeliť sa, 2009, Serafín. 
 Chrámy. Drevené kostolíky na Slovensku. Wooden Churches in Slovakia, 2009, autori: Marián Gavenda, Karol Kállay, Ikar, ISBN 978-80-551-1647-1.
 Z túžby podeliť sa. Fragmenty z vysielaní Vatikánskeho rozhlasu v rokoch 1988 - 1993, 2009, Serafín, ISBN 978-80-8081-085-6.
 Boh prichádza už v Advente, 2010, Vydavateľstvo Don Bosco, edícia VDV viera do vrecka, ISBN 978-80-8074-124-2.
 Blahoslavený Ján Pavol II., Odkaz Slovensku, 2011, Lúč.
 Pane, nauč nás modliť sa. Praktická príručka pre každého kresťana, 2011, Vydavateľstvo Don Bosco, edícia VDV viera do vrecka 6, ISBN 978-80-8074-141-9.
 Nekonečné horizonty kardinála Korca, 2011, ISBN 978-80-8046-564-3, životopis Jána Chryzostoma kardinála Korca.
 Prečo žiť denne z Božieho slova?, 2012, Vydavateľstvo Don Bosco, edícia VDV viera do vrecka 13.
 S Kristom po Via Dolorosa, 2012, Vydavateľstvo Don Bosco, ISBN 978-80-8074-157-0.
 Náhody a náhodičky, 2013, Perfekt, ISBN 978-80-8046-600-8. 
 Svätosť pre každého, 2013, Vydavateľstvo Don Bosco, edícia VDV viera do vrecka 26.

Preklady 
 Joseph Ratzinger: Chváloreč na svedomie, 2010, Spolok svätého Vojtecha, ISBN 978-80-7162-845-3, 
 Benedikt XVI., Seewald Peter: Svetlo sveta, 2010, Vydavateľstvo Don Bosco,

Referencie

Iné projekty

Zdroje 
 Životopis Mariána Gavendu na gavenda.sk

Slovenskí rímskokatolícki kňazi
Kresťanskí spisovatelia
Slovenskí novinári
Slovenskí prekladatelia
Konferencia biskupov Slovenska
Osobnosti z Trenčína
Slovenskí emigranti a exulanti
Pavel Koncoš

Ing. Pavel Koncoš (* 28. september 1947, Rimavská Píla) je slovenský poľnohospodár a politik. 

Po absolvovaní Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre pracoval v rôznych funkciach v poľnohospodárstve. V roku 1994 a v rokoch 1998–2002 bol ministrom pôdohospodárstva SR. V rokoch 2000–2002 bol predsedom Strany demokratickej ľavice (SDĽ). V parlamentných voľbách v roku 1998 bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky za SDĽ. Poslanecký mandát nevykonával, pretože bol menovaný za ministra. 

Narodenia v 1947
Slovenskí politici
Politici SDĽ (1990)
Predsedovia slovenských politických strán
Ministri pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky
Poslanci NR SR (1992 – 1994)
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Osobnosti z Tisovca
2006 CU

2005 CU je planétka zo skupiny Apollo, patriaca súčasne medzi objekty pravidelne sa približujúce k Zemi (NEO). Pretože sa v budúcnosti môže priblížiť k Zemi, bola zaradená tiež medzi potenciálne nebezpečné planétky (PHA). Jej dráha nie je doposiaľ definitívne určená, preto jej nebolo doteraz pridelené katalógové číslo.

Popis objektu

Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba jeden deň počas najväčšieho priblíženia sa k Zemi, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a keďže nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý rovnako ako údaje o hmotnosti a strednej hustote, uvedenej v pripojenej tabuľke.

História

Planétku objavil 3. februára 2006 okolo 05:11 svetového času (UTC) na Mt. Lemon Observing Facility na vrchole rovnomennej hory v pohorí Catalina severovýchodne od Tusconu, AZ (USA) 1,5metrovým ďalekohľadom s CCD kamerou v rámci programu Mt. Lemon Survey astronóm R. Hill. V čase objavu sa nachádzala vo vzdialenosti približne 33,1 mil. km a bola spozorovaná ako objekt hviezdnej veľkosti 19,2m.

Pretože určenie elementov dráhy tohto telesa bolo zo začiatku veľmi neisté a nedala sa vylúčiť ani kolízia so Zemou a to najmä v rokoch 2007, 2063 a 2080, bola najprv zaradená medzi potenciálne nebezpečné planétky (PHA). Ďalšie merania však ukázali, že v najbližších sto rokoch sa Zemi vyhne a preto bola 6. februára 2006 zo zoznamu PHA vyškrtnutá.

Výhľad do budúcnosti 

Zo znalosti súčasných elementov dráhy planétky vyplýva, že minimálna vypočítaná vzdialenosť medzi jej dráhou a dráhou Zeme je 782 tis. km. Najbližšie priblíženie k Zemi na vzdialenosť 26,3 mil. km sa očakáva 15. augusta 2007. V 21. storočí dôjde ešte k ďalším priblíženiam tohto telesa k Zemi, a to opakovane v období od roku 2007 až do roku 2105. Najviac by sa v 21. storočí mala k Zemi priblížiť 31. augusta 2050 a to na vzdialenosť 2,2 mil. km.

Externé odkazy 

 Asteroid 2006 CU. - NEO page. NASA/JPL (nákres dráhy) 
 2006 CU. - NeoDys 
 MPEC 2006-C30 : 2006 CU. - Minor Planet Center Circular (hlásenie objavu) 

Skupina Apollo
Potenciálne nebezpečné planétky
Astronomické objekty objavené v roku 2006
SuitSat

SuitSat (tiež známy ako RadioSkaf alebo Radio Sputnik) je ruský skafander Orlan po záručnej lehote, s rádiovým vysielačom umiestneným v prilbe. SuitSat-1 bol vyhodený na dočasnú obežnú dráhu okolo Zeme 3. februára 2006. Myšienku na takýto nezvyčajný satelit prvýkrát formálne predstavili na sympóziu AMSAT v októbri 2004, ale za jej pôvodcu sa označuje ruský tím ARISS, ktorý chcel takto osláviť 175. výročie založenia Moskovského štátneho technického inštitútu.

SuitSat-1 
Vypustenie bolo pôvodne plánované na 6. decembra 2005, ale SuitSat-1 vstúpil na svoju vlastnú obežnú dráhu 3. februára 2006 o 23:05 UTC, keď ho vzali na kozmickú prechádzku z Medzinárodnej kozmickej stanice Valerij Tokarev a William McArthur. Hlasové správy, ktoré nahral vývojový tím a študenti z celého sveta sa zo skafandra spolu s telemetrickými dátami opakovane vysielali v mnohých jazykoch. Signál sa začal ozývať asi 15 minút po odhodení a bol prenášaný zariadením na palube ISS. Hocikto, kto zachytil signál mohol zapísať na suitsat.org podrobnosti o čase, mieste a obsahu správy. Ako dlho bude signál vysielaný sa presne nevedelo, ale osudom SuitSat-1 bolo zhorieť v atmosfére. Čoskoro po „štarte“ NASA TV oznámila, že SuitSat prestal vysielať kvôli zlyhaniu batérii, a to iba po dvoch obehoch. SuitSat-1 však pokračoval vo vysielaní, ale oveľa slabšieho signálu, ako sa pôvodne očakávalo. Nakoniec však bola misia SuitSat-1 úspešná. Skafander počas dvoch týždňov odoslal viac ako 3 500 správ, posledná bola prijatá 18. februára 2006.

Skafander dostal katalógové číslo 28933 a medzinárodné označenie (COSPAR) 2005-035C, čo je trochu nelogické, pretože je odvodené od označenia Progressu M-54 (2005-035A), s ktorým ale nemá tento skafander žiadnu spojitosť. Na palubu ISS ho 17. septembra 2001 totiž dopravil modul Pirs.

Familiárne bol nazvaný „Ivan Ivanovič“ alebo „Mr. Smith“. Rádiový signál sa niesol na rádioamatérskej frekvencii 145,99 MHz.

Pozri aj 
suitsat.org
SuitSat Audio Recordings and Updates - AJ3U.com
MP3 file and tracking of suitsat. www.g1ksw.co.uk

Umelé družice Zeme
Amatérske rádio
Jaroslav Babušiak

Jaroslav Babušiak (* 6. september 1984, Kraľovany) je slovenský zjazdový lyžiar. Reprezentoval Slovensko na viacerých medzinárodných podujatiach, vrátane dvoch Zimných olympijských hier v Turíne a vo Vancouveri.

Životopis 
Narodil sa v Dolnom Kubíne. Úspešne absolvoval Univerzitu Mateja Bela v Banskej Bystrici v odbore slovenčina a telesná výchova. V súčasnosti sú jeho bydliskom Kraľovany. Je slobodný.

Športová kariéra

Začiatky
So zjazdovým lyžovaním na súťažnej úrovni začal ako desaťročný v klube v Dolnom Kubíne, neskôr prešiel do lyžiarskeho klubu v Krompachoch a Lyžiarskeho klubu Šachtičky Banská Bystrica. V juniorskej reprezentácii bol jeho trénerom bývalý československý lyžiar Adrián Bíreš. Na Majstrovstvách sveta juniorov v roku 2004 skončil 14. v trojkombinácii a 24. v slalome.

Klub 
Je členom lyžiarskeho klubu Ski Klub Jasná Nízke Tatry. V súčasnosti nemá stáleho trénera.

Zimné olympijské hry 
Zúčastnil sa Zimných olympijských hier 2006 v Turíne, kde bolo jeho najlepším výsledkom 24. miesto v slalome. 

Na ZOH 2010 v kanadskom Vancouveri súťažil vo všetkých disciplínach mužského zjazdového lyžovania. V zjazde obsadil 59. miesto so stratou 5,68 sekundy na víťaza (čas 1:59.99). V disciplíne Super G skončil so stratou 4,91 sekundy na víťaza Aksela Lunda Svindala na 37. mieste z celkového počtu 64 pretekárov.

Majstrovstvá sveta
V roku 2005 sa na Majstrovstvách sveta v talianskom Bormio umiestnil na 48. mieste v kombinácii, v slalome získal 32. miesto, v obrovskom slalome 42. a v super-G skončil ako 48.

V roku 2007 sa na Majstrovstvách sveta vo francúzskom Val-d’Isère umiestnil na výbornom 19. mieste v kombinácii a v obrovskom slalome skončil na 38. mieste.

V roku 2009 sa na Majstrovstvách sveta vo švédskom Åre umiestnil na 49. mieste v Super G a v obrovskom slalome skončil na 40.  mieste.

V roku 2011 sa na Majstrovstvách sveta v nemeckom Garmisch Partenkirchene umiestnil na výbornom 19. mieste v kombinácii a  v obrovskom slalome skončil na 41. mieste.

Svetový pohár
Prvých 12 bodov vo svetovom pohári získal v decembri 2008, keď skončil na 19. mieste v superkombinácii na pretekoch vo Val-d’Isère.

Európsky pohár
Prvýkrát štartoval na Európskom pohári roku 2007 v Söldene v Rakúsku, kde sa však v prvom kole nekvalifikoval.

Ostatné súťaže
Na 24. ročníku svetovej zimnej univerziády v čínskom Charbine v super-G získal 2. miesto.

Štatistiky

Referencie

Externé odkazy 
 Jaroslav Babušiak na Osobnosti.sk 

Osobnosti z Kraľovian
Absolventi Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici
Slovenskí alpskí lyžiari
Slovenskí olympionici
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2006
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2010
Jana Gantnerová

Jana Gantnerová (* 15. júl 1989, Kežmarok) je bývalá slovenská zjazdová lyžiarka.

V roku 2005 sa stala majsterkou Slovenska v obrovskom slalome. Reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Meria 165 cm a váži 52 kg. Bola členkou Ski Klub Zelené Pleso, trénoval ju Juraj Gantner a Martin Chorogwicki.

Referencie

Externé odkazy 
 Výsledky Jany Gantnerovej na fis-ski.com
 Profil na osobnosti.sk

Narodenia v 1989
Slovenské alpské lyžiarky
Slovenskí olympionici
Osobnosti z Kežmarku
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2006
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2010
Alpskí lyžiari na Zimných olympijských hrách 2014
Ivan Bátory

Ivan Bátory (* 3. máj 1975, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský bežec na lyžiach.

Ivan Bátory reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je ženatý a má dve deti, je vysoký 189 cm a váži 82 kg (údaj z roku 2006). Je členom klubu SŠŠR MV SR ŠKP Štrbské Pleso, trénuje ho Ivan Hudač.

Ivan Bátory sa umiestnil na druhom mieste na majstrovstvách sveta juniorov v roku 1995 v behu na 15 km klasickým štýlom. Bol členom štafety Slovenska na 4x10 km na zimných olympijských hrách v Nagane v roku 1998, ktorá sa umiestnila na 11. mieste. V roku 1999 sa na majstrovstvách sveta umiestnil na 12. mieste v kombinácii a v roku 2003 na 6. mieste na 15 km klasickým štýlom.

Reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne behu na lyžiach mužov na 15 km voľnou technikou s intervalovým štartom skončil na 40. mieste z celkového počtu 95-tich štartujúcich.

Referencie

Externé odkazy
 

Slovenskí bežci na lyžiach
Slovenskí olympionici
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 1998
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2006
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2010
Hydroláza

Hydrolázy sú druh enzýmov, ktoré využívajú vodu na štiepenie chemických väzieb. Katalyzujú teda hydrolýzu a zvyčajne pomáhajú štiepiť väčšie molekuly na menšie zložky. Reakcia, ktorú katalyzujú, má všeobecný zápis

A–B + H2O → A–OH + B–H

kde A–B reprezentuje chemickú väzbu nešpecifikovanej molekuly.

Bežnými príkladmi sú esterázy, medzi ktoré patria napríklad lipázy, fosfatázy, glykozidázy, peptidázy a nukleozidázy. Esterázy štiepia konkrétne esterové väzby. Príkladom veľmi dôležitej esterázy je acetylcholínesteráza, ktorá pomáha pri prenose nervového impulzu štiepením acetylcholínu na cholín a acetát. Acetát je dôležitý metabolit a kľúčový medziprodukt iných reakcií či metabolických dráh, napríklad glykolýzy. Lipázy štiepia glyceridy. Glykozidázy štiepia cukry zo sacharidov a peptidázy štiepia peptidové väzby. Nukleozidázy štiepia väzby prítomné v nukleotidoch.

Hydrolázy sú dôležité, lebo napomáhajú rozkladu rôznych zlúčenín. Lipázy pomáhajú rozkladu tukov a lipoproteínov a iných veľkých molekúl na menšie molekuly, napríklad mastné kyseliny a glycerol. Mastné kyseliny sa potom využívajú pre syntézu iných látok a zároveň ako zdroj energie.

Názvoslovie 
Systematické názvoslovie sa tvorí v podobe "substráthydroláza". Mnohé názvy sú však triviálne, napríklad "lipáza", a naznačujú substrát v prvej časti názvu.

Názov hydroláza pochádza zo slova hydrolýza a všeobecnej koncovky názvu enzýmov -áza.

Klasifikácia 
Hydrolázam je v klasifikácii enzýmov priradené EC číslo EC 3. Hydrolázy je možné deliť na niekoľko ďalších kategórií, podľa toho, ktoré väzby štiepia:
 EC 3.1: esterové väzby (esteráza: nukleáza, fosfodiesteráza, lipáza, fosfatáza) 
 EC 3.2: cukry (DNA glykozyláza, glykozidhydroláza)
 EC 3.3: éterové väzby
 EC 3.4: peptidové väzby (proteáza, peptidáza)
 EC 3.5: väzby uhlík-dusík, okrem peptidových väzieb
 EC 3.6: anhydridy kyselín (hydrolázy anhydridov kyselín, vrátane helikáz a GTPáz)
 EC 3.7: väzby uhlík-uhlík
 EC 3.8: väzby uhlík-halogenid
 EC 3.9: väzby fosfor-duík
 EC 3.10: väzby síra-dusík
 EC 3.11: väzby uhlík-fosfor
 EC 3.12: väzby síra-síra
 EC 3.13: väzby uhlík-síra

Klinický význam 
Hydroláza sekretovaná baktériou Lactobacillus jensenii v ľudskom tráviacom trakte stimuluje pečeň k tvorbe žlčových kyselín, ktoré pomáhajú pri trávení potravy.

Hydrolázy viazané na membrány 
Mnoho hydroláz a hlavne proteáz je asociovaných s biologickými membránami v podobe periférnych membránových proteínov alebo sú v nich ukotvené pomocou jedného transmembránového helixu. Niektoré transmembránové proteíny môžu mať niekoľko reťazcov zakotvených v membráne.

Príklady 
 amidáza
 amyláza
 karboxypeptidáza
 chymotrypsín
 deoxyribonukleáza (DNáza)
 esteráza
 glykozidáza
 hemicelluláza
 laktáza
 peptidáza
 trypsín
 ureáza

Referencie

Zdroj

Hydrolázy
Enzýmy
Squeak

Programovací jazyk Squeak je implementácia Smalltalk-u, odvodená priamo od Smalltalk-80 autormi Smalltalk-u. Takže je objektovo orientovaná a reflexívna. Je možné ju stiahnuť spolu so zdrojovým kódom zadarmo, ale debatuje sa o tom, či sa dá jej licencia kvalifikovať ako slobodný softvér alebo nie. Implementácia je k dispozícií pre veľa platforiem a programy vytvorené na jednej platforme fungujú na všetkých ostatných platformách bez akýchkoľvek zmien. Systém Squeak obsahuje kód pre generovanie novej verzie virtuálneho stroja (angl. virtual machine - VM), na ktorom beží. Taktiež obsahuje simulátor VM napísaný v jazyku Squeak. Z tohto dôvodu je ľahko prenositeľný.

Squeak obsahuje štyri používateľské rozhrania:
 Implementácia systému Morphic, Self-ový grafický rámcový systém, ktorý podporuje priamu manipuláciu s objektmi. Toto je hlavné rozhranie systému Squeak.
 Dlaždicovo orientovaný obmedzený vizuálny programovací jazyk, ktorý je súčasťou eToys a je postavený na Morphic-u.
 Zväčšovateľné používateľské rozhranie (angl. Zooming User Interface - ZUI), postavené na Morphic-u.
 Model-View-Controller (MVC), tradičné rozhranie niektorých jazykov ako napríklad Smalltalk-80, Java a pre ktoré je Morphic alternatívou. Toto je pre programátorov, ktorí chcú používať tento starší typ rozhrania

Squeak obsahuje veľa prvkov navrhnutých Alan Kayom v Dynabook koncepte, ktorý formuloval v 60. rokoch. Kay je dôležitým prispievateľom do projektu Squeak. Kay a veľa ostatných Squeak prispievateľov taktiež spolupracuje na voľne šíriteľnom projekte Croquet, ktorý je založený na Squeak-u a poskytuje v reálnom čase pracujúce sieťové kolaboratívne pracovné prostredie s 2D a 3D schopnosťami.

Squeak bol viacero rokov súčasťou študijného plánu v odbore informatika na Georgia Institute of Technology a členovia fakulty sa aktívne podieľajú na raste a vývoji tohto jazyka. Používa sa obvykle pri vyučovaní objektovo orientovaného vývoja kvôli svojej dostupnosti a možnostiam.

Pozri aj 
 Projekt Croquet

Externé odkazy
 Squeak.org
 História Squeaku 
 Open Directory: Squeak
 Squeakland.org
 Squeak Swiki
 SqueakCMI Swiki Champaign, IL
 Small-Land (po španielsky)

Programovacie jazyky
László Szigeti (politik)

Mgr. László Szigeti (* 3. august 1957, Búč – † 2. február 2022) bol slovenský učiteľ a politik maďarskej národnosti. Počas druhej vlády Mikuláša Dzurindu bol v roku 2006 minister školstva Slovenskej republiky. Bol podpredseda Strany maďarskej komunity.

Život 
V roku 1981 absolvoval Prírodovedeckú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor učiteľstvo matematiky a zemepisu. Od roku 1990 bol učiteľ a riaditeľ Gymnázia v Štúrove.

László Szigeti bol ženatý a mal dve deti. Bol obžalovaný zo subvenčného podvodu proti EÚ, nakoniec sa tento nepodarilo dokázať a súd ho oslobodil.

Politická činnosť 
 19982022: podpredseda Strany maďarskej koalície (SMK)
 19941998: poslanec národnej rady, člen výboru pre školstvo a kultúru
 1998: bol znovu zvolený za poslanca národnej rady za SMK
 19982002: štátny tajomník ministerstva školstva
 2002: opätovne zvolený za poslanca národnej rady za SMK
 2002: 8. február 2006 – štátny tajomník ministerstva školstva
 8. február 2006: vymenovaný za ministra školstva po demisii predchádzajúceho ministra Martina Fronca, v úrade 5 mesiacov

Referencie

Externé odkazy 
 László Szigeti na stránke úradu vlády
 László Szigeti na stránke ministerstva školstva

Slovenskí pedagógovia
Politici SMK
Politici MKDH
Poslanci Nitrianskeho samosprávneho kraja
Ministri školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Poslanci NR SR (1994 – 1998)
Poslanci NR SR (1998 – 2002)
Poslanci NR SR (2002 – 2006)
Poslanci NR SR (2006 – 2010)
Slovenské osobnosti maďarského pôvodu
Štátni tajomníci Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky
Absolventi Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského
Osobnosti z Búča
Martin Bajčičák

Martin Bajčičák (* 12. jún 1976, Dolný Kubín) je bývalý slovenský bežec na lyžiach.

V roku 1996 sa umiestnil  na prvom mieste na majstrovstvách sveta juniorov v behu na 10 km klasickým štýlom. Bol členom štafety Slovenska na 4x10 km na zimných olympijských hrách v Nagane v roku 1998, ktorá sa umiestnila na 11. mieste. Na zimnej olympiáde v roku 2002 v Salt Lake City skončil na 12. mieste na 50. km klasicky. Na majstrovstvách sveta v roku 2005 bol štvrtý v skiatlone. V svetovom pohári v roku 2005 skončil na 16.mieste. O rok neskôr pri jeho treťom štarte na ZOH v Turíne obsadil dve 8. miesta. Jedno bolo v skiatlone a druhé v tímovom šprinte kde bežal s jeho dlhoročným reprezentačným kolegom Ivanom Bátorym.

Zúčastnil sa na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. 

Na majstrovstvách sveta v roku 2007 v Japonskom Sappore obsadil 6. miesto na trati dlhej 50km klasickou technikou s hromadným štartom.

Reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne behu na lyžiach mužov na 15 km voľnou technikou s intervalovým štartom skončil na 23. mieste z celkového počtu 95-tich štartujúcich. V ďalšej disciplíne, v ktorej nastúpil, v skiatlone, skončil na 25. mieste zo 64 pretekárov.

Je členom klubu SŠŠR MV SR ŠKP Štrbské Pleso, trénuje ho Ivan Hudač.

Referencie 

Narodenia v 1976 
Osobnosti z Dolného Kubína 
Slovenskí bežci na lyžiach 
Slovenskí olympionici
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2002
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2006
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2010
Martin Otčenáš

Martin Otčenáš (* 25. august 1987, Poprad) je bývalý slovenský bežec na lyžiach a biatlonista.
Je slobodný, je vysoký 180 cm a váži 68 kg (údaj z roku 2006). Bol členom klubu ŠKP Štrbské Pleso, trénovala ho Viera Klimková.

Dňa 25. augusta 2019 sa v Bielorusku stal majstrom sveta v stíhacích pretekoch v letnom biatlone.

Jeho najlepší výsledok bol zaznamenaný na Majstrovstvách sveta v biatlone v talianskej Antholz - Anterselve, kde dosiahol 13. miesto.

Zimné olympijské hry

Turín 2006 
Martin Otčenáš reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne.

V januári 2018 bola potvrdená jeho účasť na Zimných olympijských hrách 2018 v kórejskom Pchjongčchangu.

Tabuľkový súhrn

Biatlon

Beh na lyžiach
OH Turin 2006 - Šprint 1. km volne - 49. miesto
MSJ 06 Slovinsko - 18. miesto - šprint, 34. miesto skiatlon,
MSJ 05 Rovaniemi - 28. miesto - skiatlon, 39. miesto šprint
MSJ 04 Stryn     - 76. miesto - šprint

5-násobný majster Slovenska
na majstrovstvách Česka 2. a 2 x 3. miesto
1. miesto neoficiálne ME v behu do vrchu do 18 rokov. Sasbachwalden

MS Sapporo 2007 Japonsko
šprint: 36 miesto
15 km voľne : 54 miesto
team šprint: 17 miesto

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy
Oficiálná stránka
Profile FIS-SKI
Profile IBU

Slovenskí bežci na lyžiach
Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2014
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2018
Osobnosti z Popradu
Alena Procházková

Alena Procházková (* 9. august 1984, Banská Bystrica) je slovenská bežkyňa na lyžiach.

Alena Procházková reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je slobodná, je vysoká 171 cm a váži 55 kg (údaj z roku 2006). Je členkou klubu LK Slávia Ekonóm UMB Banská Bystrica, trénuje ju Ján Valuška.

1. decembra 2007 obsadila na pretekoch Svetového pohára v šprinte na 1,2 km vo fínskom Kuusame 3. miesto, čo bolo jej prvé pódiové umiestnenie a zároveň i najväčší úspech slovenskej bežkyne za posledných 19 rokov.

17. januára 2009 sa jej podarilo dokonca prvýkrát v pretekoch Svetového pohára zvíťaziť. Stalo sa to v šprinte na 1,3 km v kanadskom Whistleri. Stala sa tak po Alžbete Havrančíkovej len druhou Slovenkou, ktorej sa podarilo vyhrať preteky Svetového pohára.

Reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne šprintu klasickou technikou nepostúpila zo štvrťfinále, keď vo svojom behu skončila až na štvrtom z celkového počtu šiestich miest. Z tohto výsledku bola veľmi sklamaná. Na ďalšiu disciplínu skiatlon nenastúpila kvôli zlému fyzickému a psychickému stavu.

Pred Zimnými olympijskými hrami 2018 sľúbila olympijský sľub za slovenskú olympijskú výpravu.

Referencie

Iné projekty 

Narodenia v 1984
Slovenskí bežci na lyžiach
Slovenskí olympionici
Osobnosti z Banskej Bystrice
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2006
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2010
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2014
Bežci na lyžiach na Zimných olympijských hrách 2018
Sláva Otcu

Sláva Otcu (alebo Chváloslovie, v byzantskom obrade: Sláva: I teraz:) je jedna z najpoužívanejších modlitieb v katolíckej, pravoslávnej i v mnohých protestantských cirkvách. Je to vlastne chvála k Svätej trojici pripájaná na koniec rôznych modlitieb, žalmov a hymnov, jedna z foriem tzv. doxológie.

 Grécky
Δόξα Πατρὶ καὶ Υἱῷ καὶ Ἁγίῳ Πνεύματι
καὶ νῦν καὶ ἀεὶ καὶ εἰς τοὺς αἰῶνας τῶν αἰώνων. Ἀμήν.

 Latinsky
Gloria Patri et Filio et Spiritui Sancto,
sicut erat in principio et nunc et semper et in saecula saeculorum, amen.

Text modlitby v slovenčine v rímskokatolíckej forme:

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému,
ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov,
Amen.

Vo východných cirkvách je znenie tejto modlitby trocha iné. Konkrétne v gréckokatolíckej forme je slovenské znenie nasledujúce:

Sláva Otcu i Synu i Svätému Duchu.
I teraz i vždycky i na veky vekov. Amen.

Iné projekty

Referencie 

Kresťanské modlitby
Ruženec
Viktor Kaplan

Viktor Kaplan (* 27. november 1876, Mürzzuschlag, Rakúsko – † 23. august 1934, Unterach am Attersee, Rakúsko) bol rakúsky inžinier a vynálezca Kaplanovej turbíny.

Život 
I keď sa Kaplan narodil v robotníckej rodine (Kaplanov otec pracoval na železnici), navštevoval Technickú univerzitu vo Viedni. Vyštudoval inžinierstvo so špecializáciou na naftové motory a medzi rokmi 1900 a 1901 bol povolaný na vojenskú službu do Puly.

Po práci vo Viedni so špecializáciou na motory odišiel na Brniansku technickú univerzitu, kde pokračoval vo výskume staviteľstva. V Brne ostal 30 rokov a takmer všetky jeho vynálezy a výskum je spojený s týmto obdobím. V roku 1909 sa stal profesorom.

V rokoch 1926 a 1934 získal niekoľko čestných doktorátov. Zomrel v roku 1934 na mozgovú porážku.

Práca
V roku 1912 publikoval svoju najznámejšiu prácu: Kaplanovu turbínu, revolučnú vodnú turbínu, ktorá bola prispôsobená na vytváranie elektrickej energie bez silného prúdenia a iba s minimálnym spádom. Medzi rokmi 1912 a 1913 mal štyri patenty na rôzne typy turbín.

V roku 1913 sa stal riaditeľom inštitútu pre vodné turbíny. V roku 1918 sa začal výroba prvej Kaplanovej turbíny na svete a v roku 1919 bola použitá textilnou fabriku vo Velme v Rakúsku. Po svojom úspešnom prvom použití sa Kaplanova turbína začala masovo využívať po celom svete a stále sa široko používa.

Iné projekty 

Rakúski vedci
Rakúski vynálezcovia
Osobnosti na rakúskych poštových známkach
Osobnosti z okresu Bruck-Mürzzuschlag
Georgius Agricola

Georg Pawer, známejší pod latinským menom Georgius Agricola (* 24. marec 1494, Glauchau, Sasko – † 21. november 1555, Chemnitz) bol  nemecký učenec. Je autorom po stovky rokov používanej ťažobnej príručky a často je nazývaný otcom mineralógie.

Študoval filozofiu, teológiu a filozofiu na univerzite v Lipsku. Neskôr ešte vyštudoval prírodné vedy a medicínu. V roku 1527 sa stal mestským lekárom a lekárnikom v Jáchymove. V roku 1530 sa odsťahoval do Chemnitzu. Aj tam sa stal po troch rokoch mestským lekárnikom. Na krátku dobu bol zvolený aj starostom, ale z náboženských dôvodov (bol katolíkom v protestantskom meste) bol prinútený rezignovať.

Diela 
Jeho hlavným dielom je dvanásť kníh o baníctve De re metallica libri XII, ktoré vydal v roku 1556. Tieto knihy zahrňovali prakticky všetky znalosti a poznatky o baníctve. Minimálne na 200 rokov sa stala najpoužívanejšou príručkou pre ťažbu rúd a ich hutníckeho spracovania.

Zoznam diel 
 Bermannus sive de re metallica (1530)
 De ortu et causis subterraneorum libri V (1544)
 De natura eorum, quae effluunt ex terra (1546) – Slovensky: O vlastnostiach látok vystupujúcich zo zeme (1996)
 De natura fossilium libri X (1546)
 De veteribus et novis metallis libri II (1546)
 De animantibus subterraneis liber (1549)
 De mensuris quibus intervalla metimur liber (1550)
 De precio metallorum et monetis liber III (1550)
 De re metallica libri XII (1556, postmorte)

Iné projekty 

Nemeckí mineralógovia
Nemeckí chemici
Nemeckí filológovia
Osobnosti na českých poštových známkach
Adrenalín

Adrenalín (iné názvy epinefrín, suprarenín) je hormón a neurotransmiter, ktorý sa tvorí v dreni nadobličiek. Patrí do skupiny látok zvaných katecholamíny. Základným stavebným kameňom pri jeho syntéze je aminokyselina tyrozín.

Biologické účinky 
Adrenalín sa tiež označuje ako "stresový hormón". Vylučuje sa v stavoch zvýšenej záťaže organizmu. Po vylúčení do krvi a naviazaní na príslušné receptory má veľké množstvo biologických účinkov:
 zvyšuje hladinu glukózy a mastných kyselín v krvi
 zrýchľuje činnosť srdca 
 zvyšuje krvný tlak
 rozširuje priedušky
 spôsobuje mydriázu (rozšírenie zreničky)
 spomaľuje pohyblivosť tráviacej trubice a vylučovanie tráviacich štiav
Celkový účinok je teda príprava organizmu na zvýšenú aktivitu (útek alebo útok).

Pri abnormálne zvýšenej hladine tohto hormónu, napríklad v prípade jeho zvýšenej sekrécie nádorom nadobličky, sú najčastejšími príznakmi hypertenzia (zvýšený krvný tlak), búšenie srdca, bolesť hlavy a nadmerné potenie.

Pozri aj 

 noradrenalín (norepinefrín)

Zdroj 

Hormóny
Katecholamíny
Marek Uram

Marek Uram (* 8. september 1974, Liptovský Mikuláš) je slovenský hokejový útočník.

Klubový hokej 
S hokejom začínal v MHk 32 Liptovský Mikuláš, v sezóne 1993/94  debutoval v slovenskej extralige. Ročník 1997/98  odohral v Poprade, po ňom sa vrátil do Liptovského Mikuláša. 

V priebehu sezóny 1999/00 prestúpil do Znojma, kde vytvoril produktívnu dvojicu s ďalším slovenským hokejistom Petrom Pucherom. V ročníku 2000/01 sa stal najlepším strelcom českej extraligy. V klube zotrval až do sezóny 2005/06, v závere ktorej bol vymenený do Vítkovíc za Juraja Štefanku. Po skončení pôsobenia v tomto klube podpísal trojročnú zmluvu so Slovanom Bratislava.

Po základnej časti prvej sezóny v Slovane bol s 31 gólmi najlepším strelcom súťaže. Svoje ofenzívne schopnosti potvrdil aj v play-off (zaznamenal 12 gólov a 9 asistencií v 14 zápasoch) a vybojoval svoj prvý klubový majstrovský titul. V stretnutí proti HC Košice 20. novembra 2007 si poškodil meniskus v pravom kolene a niekoľko týždňov vynechal. Slovan zdolal vo finále play-off Košice 4:3 na zápasy a obhájil majstrovský titul. 

24. júna 2009 podpísal zmluvu s MHC Martin, v mužstve pôsobil dva roky. V sezóne 2011/12 kvôli zraneniu odohral len tri zápasy v 1. SHL za MHk 32 Liptovský Mikuláš. Ďalší ročník hral opäť za Znojmo, tentoraz v rakúskej lige. V sezóne 2013/14 hrá za Ice Tigers Nové Zámky v MOL lige.

Tituly  
 2006/07 – HC Slovan Bratislava
 2007/08 – HC Slovan Bratislava

Klubová štatistika

Reprezentácia 

Marek Uram bol členom výberu z MS 2002 v Göteborgu, ktorý vybojoval titul majstra sveta, odohral prvých šesť zápasov. V slovenskej reprezentácii odohral 73 zápasov, strelil 17 gólov.

MS 2007 
Tréner Július Šupler ho nominoval do širšieho výberu pre šampionát v Rusku. Po troch prípravných zápasoch ho z nominácie vyradil. Uram vyhlásil, že to vzhľadom na predpokladaný príchod zámorských hráčov očakával a oznámil ukončenie reprezentačnej kariéry. Po ohlásenej neúčasti zraneného Ladislava Nagya ho však Šupler znovu povolal a vyradil Františka Skladaného. Uram nastúpil v úvodnom zápase proti Nórsku v prvom útoku s Kapušom a Šatanom a strelil prvý gól Slovenska na šampionáte. Skóroval aj v treťom zápase proti Kanade (4:5), v ktorom zaznamenal tiež asistenciu a bol vyhlásený za najlepšieho hráča svojho mužstva. Slovensko prehralo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto.

Štatistika na významných podujatiach 

(štatistické údaje v článku sú z 3. novembra 2013)

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 
  
 profil Mareka Urama na stránke Slovana Bratislava
 Marek Uram na eliteprospects.com

Slovenskí hokejisti
Slovenskí hokejoví útočníci
Hráči MHk 32 Liptovský Mikuláš
Hráči ŠHK 37 Piešťany
Hráči HK Poprad
Hráči MHC Martin
Hráči HC Znojemští Orli
Hráči HC Vítkovice
Hráči HC Slovan Bratislava
Hráči Ice Tigers Nové Zámky
Majstri sveta v ľadovom hokeji
Účastníci MS v hokeji 2002
Účastníci MS v hokeji 2007
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Suomussalmi

Suomussalmi je obec v regióne Kainuu, provincii Oulu (v severnom Fínsku), na východe hraničí s Ruskom.

Suomussalmi sa s rozlohou  radí medzi najväčšie obce¹ Fínska. 10% jeho rozlohy tvoria jazerá (celkovo je tu asi 3000 jazier a jazierok), zvyšok územia tvoria najmä pralesy.

Na území okresu žije asi desať a pol tisícky obyvateľov. Región žije z cestovného ruchu, stredom záujmu turistov je príroda, rybárčenie a lov. V dedine Raate ležiacej pri hraniciach s Ruskom na východ od strediska Suomussalmi existuje Raatteenportti, informačné centrum zameriavajúce sa na Zimnú vojnu a špeciálne na bitku o Suomussalmi, ktorá na prelome rokov 1939 a 1940 zasiahla celú východnú časť obce. Ďalším zdrojom obživy je drevospracujúci priemysel.

Samotné stredisko Suomussalmi má aj s priľahlými dedinami a samotami niečo málo cez 5000 obyvateľov. Suomussalmi je jazerami Kianta a Haukiperä rozdelené na tri časti. Za Zimnej vojny bolo mesto celkom zničené a muselo byť znovu vybudované.

Poznámky 
¹ Fínske obce sú často veľmi veľké a zaberajú veľké územie okolo samotného obývaného miesta daného mena, ktoré je potom určitým strediskom celej obce.

Pozri aj 
 Bitka o Suomussalmi

Iné projekty

Zdroje, odkazy, referencie

Internetové 
Oficiálne stránky obce Suomussalmi
Suomussalmi Institute

Obce vo Fínsku
Karelská šija

Karelská šija je pruh zeme rozkladajúci sa medzi Ladožským jazerom a Fínskym zálivom. Ide o jednu z najvýznamejších častí tzv. Karélie. Najdôležitejším mestom tohoto územia je prístav Vyborg (fínsky ekvivalent je Viipuri) ležiaci pri západných hraniciach oblasti. V histórii bola Karelská šija nárazníkovým pásmom medzi Švédskom a Ruskom, neskôr sa stala neoddeliteľnou súčasťou autonómneho Fínskeho veľkovojvodstva začleneného do Impéria ruských cárov a po jeho osamostatnení v roku 1917 bola súčasťou Fínska.

Karelská šija vždy predstavovala hlavnú prístupovú cestu do vnútra Fínska (najmä potom tzv. Viipurská brána) a preto bola hlavným bojiskom počas rusko-švédskych vojen, kedy ešte Fínsko patrilo ku Švédsku. V 20. storočí sa potom stala bojiskom v rusko-fínskych vojnách. V rokoch 19181920 sa tu stretávali sily bielych Fínov s intervenčnými silami ruských boľševikov, ktoré najskôr plánovali podporiť svojich súdruhov v celom Fínsku a po krachu tejto idey sa aspoň pokúšali (neúspešne) ovládnuť Viipuri a odtrhnúť ho od Fínska. Karelská šija zostala Fínsku a to na nej v dvadsiatych a tridsiatych rokoch vybudovalo systém opevnení známy ako Mannerheimova línia.

Na Karelskej šiji sa odohrali najťažšie a najzúrivejšie boje zimnej vojny v rokoch 19391940, po ktorej ZSSR Karelskú šiju zabral ako vojnovú korisť (bola pripojená ku Karelsko-fínskej SSR. Po napadnutí ZSSR Nemeckom tu zúrila pokračovacia vojna v rokoch 19411944, kedy bola oblasť najskôr oslobodená Fínmi, aby Sovietsky zväz o tri roky neskôr počas letnej ofenzívy dobyl jej strednú a východnú časť a potom ju na základe podmienok prímeria zabral celú. Od roku 1944 je Karelská šija súčasťou Ruska, presnejšie Leningradskej oblasti. Väčšina fínskych názvov miest a dedín bola nahradená ruskými. Súčasné obyvateľstvo sa skladá z prisťahovalcov či ich potomkov (najmä ruskej národnosti), pretože v rokoch 1939 a 1944 prakticky všetko fínske obyvateľstvo Karelskú šiju opustilo a presťahovalo sa do Fínska.

Iné projekty 

Geografia Ruska
Dejiny Fínska
Dejiny Švédska
Soňa Mihoková

Soňa Mihoková (* 11. november 1971, Liptovský Mikuláš) je bývalá slovenská biatlonistka.

Reprezentovala Slovensko na štyroch zimných olympijských hrách: Lillehammer 1994, Nagano 1998, Salt Lake City 2002, Turín 2006. Najvýraznejšie výsledky dosiahla v Nagane: 4. miesto na 7,5 km a 4. miesto v štafete na 4 x 7,5 km. V Salt Lake City dosiahla 5. miesto v štafete na 4 x 7,5 km.

Je viacnásobnou medailistkou z majstrovstiev Európy a Majsterka Európy 2000 v štafete.

Je vysoká 165 cm a váži 50 kg (údaj z roku 2006). Bola členkou Klubu biatlonu Osrblie, trénoval ju Juraj Sanitra.

Najväčšie úspechy 

Svetový pohár 
  

 Majstrovstvá sveta 
 

Olympijské hry

Tabuľkový súhrn 

Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1994
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1998
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2002
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Anna Murínová

Anna Murínová (* 14. november 1973, Brezno) je slovenská biatlonová trénerka a bývalá biatlonistka. V súčastosti trénuje sestry Fialkové.

Anna Murínová reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 1998, 2002 a 2006.

Najväčšie úspechy 

Svetový pohár 
 

Majstrovstvá sveta 
 

Olympijské hry

Tabuľkový súhrn

Iné projekty 

Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1998
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2002
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Osobnosti z Brezna
Martina Halinárová

Mgr. Martina Halinárová-Jašicová (rodená Martina Jašicová, počas prvého manželstva Martina Schwarzbacherová, počas druhého manželstva Martina Halinárová; * 22. apríl 1973, Dolný Kubín) je bývalá slovenská biatlonistka.

Reprezentovala Slovensko na piatich zimných olympijských hrách. V Lillehammeri 1994, v Nagane 1998, v Salt Lake City 2002, v Turíne 2006 a vo Vancouvri 2010.

Na olympiáde v Lillehammeri (1994) získala za šieste miesto prvý olympijský bod pre samostatné Slovensko (o niekoľko dní získali hokejisti druhý). Na ďalšej olympiáde v Nagane získala v šprinte 7. miesto a so štafetou bola štvrtá. O štyri roky neskôr v Salt Lake City získala 9. miesto vo vytrvalostných pretekoch a bola 5. v štafete.

Na majstrovstvách sveta vo Fínskom Kontiolathi 1999 získala striebro v stíhacích pretekoch na 10 km.

Najväčšie úspechy 

Svetový pohár 
  

Majstrovstvá sveta

Olympijské hry

Tabuľkový súhrn  

X - preteky neexistovali 

- - neštartovala

Iné projekty

Externé odkazy 
 Martina Halinárová na stránke biathlonresults.com 

Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Pretekári VŠC Dukla Banská Bystrica
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1994
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1998
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2002
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2010
Osobnosti z Dolného Kubína
Marcela Pavkovčeková

Marcela Pavkovčeková (* 21. apríl 1977, Liptovský Mikuláš) je bývalá slovenská biatlonistka.

Marcela Pavkovčeková reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 1998 v Nagane, Zimných olympijských hrách 2002 v Salt Lake City a Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je vysoká  a váži  (údaj z roku 2006). Bola členkou Klubu biatlonu Osrblie, trénoval ju Juraj Sanitra.

V máji roku 2007 sa je narodila dcéra Mia. Po odchode z biatlonu býva v Liptovskom Mikuláši s priateľom Igorom Belicom. V roku 2014 kandidovala v komunálnych voľbách na post poslankyne mesta Liptovský Mikuláš.

Narodenia v 1977
Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 1998
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2002
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Jana Gereková

Jana Gereková (* 27. november 1984, Liptovský Mikuláš) je bývalá slovenská biatlonistka.

Reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách v Turíne 2006, vo Vancouvri 2010 a v Soči 2014. Je členkou Školského športového strediska Liptovský Hrádok, trénoval ju Juraj Sanitra. V roku 2017 ukončila svoju kariéru najmä kvôli zdravotným problémom.

Najväčšie úspechy 

Svetový pohár 
  

Majstrovstvá sveta

Tabuľkový súhrn

Iné projekty

Externé odkazy 
 Janka Gereková na stránke biathlonresults.com 

Slovenskí biatlonisti
Slovenskí olympionici
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2006
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2010
Biatlonisti na Zimných olympijských hrách 2014
Osobnosti z Liptovského Mikuláša