joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ostrá (vrch vo Vysokých Tatrách)

Ostrá  (, , ) je výrazný uzlový štít v rázsoche Kriváňa. V rozpore so svojim názvom má má plochý a rozložitý vrchol. Jej tiahly skalnatý hrebeň lemuje Furkotskú dolinu zo západu. Z tejto, turistom dobre známej strany je ťažko dostupná. Z opačnej strany, zo Suchej doliny je síce v princípe ľahko (chodecky) dosiahnuteľná, ale prístup nie je možný – viedol by cez prísnu rezerváciu so zákazom vstupu. Odtiaľ vyzerá oveľa plochšie a sutinovejšie. Výhľad trochu limitovaný.

Názov  
V podobe „Ostrý“ použil už Matej Bel, ale označoval širšiu skupinu. Názov vystihuje tvar štítu.

Topografia 
Na východe ju Furkotské sedlo oddeľuje od Furkotského štítu, na západe Nefcerské sedlo od Krátkej. Severnou stenou spadá do Nefcerky, to je takisto rezervácia. V dlhom južnom hrebeni sa nachádza: Liptovská štrbina, Liptovská veža 2272 m), Liptovské múry, Kozia priehyba, Kozí hrb, Vyšný Kozí zárez, Kozia stena, Kozí roh, Ostrá veža, Ostrý hrb, Ostrá vežička, Ostrá kopa, Vežička nad štrbinou, Kopa nad Sedielkom, Sedielkový priechod a Sedielková kopa.

Niekoľko horolezeckých výstupov 
 1903 Prvý presne datovaný výstup K. Englisch a Pavol Spitzkopf zo Suchej doliny  JZ úbočím. Pred nimi vystúpili na vrchol kartografi.
 1907 Prvovýstup Alfred Martin a J. Franz st. hrebeňom z Furkotského sedla, III.
 1934 Prvovýstup z Furskotskej doliny Z. Brüll a Š. Zamkovský, IV.
 1954 Prvovýstup severnou stenou J. Psotka a Z. Zibrín, jedno miesto IV.

Množstvo ťažkých ciest (až do obťažnosti V – VI) vedie na Ostrú vežu, Koziu stenu a ďalšie veže v južnom hrebeni.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Foto na SummitPost
 Ostrá kopa, Ostrý hrb, Ostrá veža a Kozia stena – Foto zo Sedielkového priechodu
 Lezecké cesty na Ostrej veži
 Kopa nad Sedielkom – Ostrá vežička

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
New Romantic

New Romantic (slovensky Novoromantizmus) je hudobný štýl, ktorý vznikol v 70-tych rokoch v Anglicku.Tvorila ho zmes funku, punku a rocku s primiešaním krásnych spevavých liniek a hudobných melódii. Bol to nástup novej éry, v ktorej sa umelci snažili zmeniť stereotypnú hudbu a životný štýl vtedajšej mládeže, ktorý sa vyznačoval najmä anarchiou, bitkami a alkoholom. Hlavný zakladateľ bol Steve Strange (Visage), ktorý sa prevteloval do rôznych maškarád, nosil výrazný makeup a natupírované vlasy. Vtedy sa londýnska mládež (unudená doterajším životom) chytila a vznikla doslova novoromantická revolúcia. Jej krédom bolo: "čo najlepšie vyzerať a čo najlepšie sa zabávať". Ovplyvnila nielen hudobný, ale i životný štýl vtedajšej generácie. Medzi ďalších predstaviteľov patrili Midge Ure - Ultravox, Spandau Ballet, Soft Cell a Human League.

Hudobné žánre
Faktory ovplyvňujúce zdravotný stav a styk so zdravotníckymi službami (MKCH-10)

XXI. KAPITOLA - FAKTORY OVPLYVŇUJÚCE ZDRAVOTNÝ STAV A STYK SO ZDRAVOTNÍCKYMI SLUŽBAMI (MKCH-10, Z00 - Z99)

Poznámka: Táto kapitola sa nemá používať na medzinárodné porovnávanie alebo prvotné kódovanie mortality.

Položky Z00 - Z99 sú určené pre prípady, keď sa okolnosti iné ako choroba, poranenie a vonkajšia príčina klasifikovateľná pod položkami A00 - Y89 registrujú ako „diagnózy“ alebo „problémy“. Môže sa to stať najmä v dvoch prípadoch:
(a) Keď osoba, ktorá môže, ale nemusí byť aktuálne chorá, vyhľadá zdravotnícke služby s určitým cieľom, napríklad kvôli základnému ošetreniu, ako darca orgánu alebo tkaniva, na profylaktickú vakcináciu alebo na pohovor o probléme, ktorý sám o sebe nie je chorobou alebo poranením.
(b) Keď určitá okolnosť alebo problém ovplyvňuje zdravotný stav osoby, ale nie je to prebiehajúca choroba alebo poranenie. Takéto faktory sa môžu objaviť počas prehliadok obyvateľstva, keď osoba môže, ale nemusí byť aktuálne chorá, alebo sa zjavujú ako dodatočné faktory v priebehu liečenia dajakej choroby alebo poranenia.

Kapitola obsahuje tieto skupiny položiek:

Referencie 
 Ústav zdravotníckych informácií a štatistiky
 ICD-10 - stránka WHO 

MKCH-10
Ošarpance

Ošarpance sú populárna skupina troch veží v závere juhovýchodného hrebeňa, vybiehajúceho z Dračieho štítu. Ich obľúbenosť medzi horolezcami je daná pevnou skalou a opačne vrstvenými platňami, ktoré ponúkajú veľa ciest vysokej obťažnosti.

Topografia 
Za Dračou štrbinou nasleduje Veľký ošarpanec (2348 m), Vyšná ošarpaná štrbina, Prostredný ošarpanec, Nižná ošarpaná štrbina a Malý ošarpanec (2327 m). Východná stena spadá do Rumanovej dolinky, západná do Kotlinky pod Dračím sedlom.

Niekoľko zaujímavých výstupov 
 1907 9. 5. Prvý výstup od východu z Rumanovej dolinky H. Behn, E. Dubke, E. Breuer a J. Franz, II – III.
 1907 14. 8. Prvovýstup „Traverz Veľkého ošarpanca“ A. Martin a J. Franz, III. 
 1910 „Komarnického komín,“ F. Kienast, V. Wanjura a R. Komarnicki (brat známejšieho Gyulu), III, jeden z najkrajších tatranských výstupov.

K najťažším cestám patrí "Cesta invalidov" 8- v západnej stene a "R.U.R.F." vo východnej stene, 9-.

Galéria

Referencie 
 F. Kroutil, Vysoké Tatry pro horolezce, 1. diel, Olympia Praha 1977.

Externé odkazy 
 Na Summitpost ako Szarpane turnie - Osarpance
 Mapka a prístup cez Zlomiská
 Západná stena Ošarpancov

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
The Madcap Laughs

The Madcap Laughs je prvý sólový album britského speváka a gitaristu Syda Barretta, ktorý je známy ako jeden zo zakládajúcich členov skupiny Pink Floyd. Album vyšiel začiatkom roku 1970.

Po odchode zo skupiny Pink Floyd na jar roku 1968 Barrett pod dohľadom producenta Petra Jennnera v nahrávacom štúdiu na Abbey Road za jeden mesiac nahral prvé verzie niektorých vlastných skladeb, ktoré boli zaradené na album, ktorý neskôr vydal pod názvom The Madcap Laughs. Práca na nahrávaní finálnych verzií boli pre Barrettove psychické problémy na takmer na rok zastavené. Tento projekt prevzal v apríli 1969 iný producent: Malcolm Jones. Barrett začal pracovať na novom hudobnom materiáli a Jones upravoval predchádzajúce nahrávky. Ako bubeník bol na nahrávanie pozvaný Jerry Shirley z kapely Humble Pie. V júli 1969 sa producentami albumu stali Barrettovi bývalí kolegovia zo skupiny Pink Floyd, David Gilmour a Roger Waters, ktorí mu jeho sólový debut pomohli dokončiť.

Album The Madcap Laughs vyšiel na CD v roku 1990 a v roku 1993 bol vydaný spolu so šiestimi bonusovými skladbami v rámci boxsetu Crazy Diamond.

Zoznam skladieb 
 „Terrapin“ (Barrett) – 5:04
 „No Good Trying“ (Barrett) – 3:27
 „Love You“ (Barrett) – 2:29
 „No Man's Land“ (Barrett) – 3:03
 „Dark Globe“ (Barrett) – 2:02
 „Here I Go“ (Barrett) – 3:13
 „Octopus“ (Barrett) – 3:48
 „Golden Hair“ (Barrett/Joyce) – 2:00
 „Long Gone“ (Barrett) – 2:50
 „She Took a Long Cold Look“ (Barrett) – 2:06
 „Feel“ (Barrett) – 2:36
 „If It's in You“ (Barrett) – 1:57
 „Late Night“ (Barrett) – 3:12

Výroba albumu 
 Syd Barrett – gitara, spev
 David Gilmour – basová gitara, dvanásťstrunová gitara, producent
 Roger Waters – basová gitara, producent
 Hugh Hopper – basová gitara (2, 3)
 Mike Ratledge – klávesy (2, 3)
 Vic Seywell – lesný roh
 Jerry Shirley, John Wilson – bicie
 Robert Wyatt – bicie (2, 3)
 Peter Jenner - producent
 Malcolm Jones - producent (1, 2, 3, 6 a 13)
 Tony Clark - technik  
 Jeff Jarratt - technik
 Phil McDonald - technik
 Peter Mew - technik 
 Mike Sheady - technik 
 Mick Rock - fotografie
 Hipgnosis - dizajn obalu

Referencie

Externé odkazy 
 Informácie o albume (aj s textami)
 Informácie o albume v češtine

Albumy Syda Barretta
Hudobné albumy z 1970
Debutové albumy
Barrett (album)

Barrett je druhý sólový album britského gitaristu a speváka Syda Barretta, ktorý je známy ako jeden zo zakladateľov skupiny Pink Floyd. Album vyšiel na jeseň roku 1970.

S nahrávaním svojho druhého, a zároveň aj posledného albumu, začal Barrett na konci februára 1970. Bolo to krátko potom ako vydal svoj debut s názvom The Madcap Laughs. Spolupracoval na ňom s Davidom Gilmourom a Richardom Wrightom, ktorí boli jeho kamaráti a spoluhráči zo skupiny Pink Floyd. Gilmour s Wrightem sa na albume podieľali aj ako jeho producenti. V porovnaní s The Madcap Laughs nahrávanie trvalo omnoho kratšiu dobu. Wright s Gilmourom Barrettovi pomohli so štruktúrou skladieb, nahrávanie bolo efektívnejšie, vďaka čomu vzniklo menj nevydaného hudobného materiálu.

V období nahrávania albumu Barrett 6. júna 1970, vystúpili spolu Syd Barrett, David Gilmour a Jerry Shirley na ich jedinom sólovom koncerte, ktorý sa konal v rámci podujatia Music and Fashion Festival. Toto vystúpenie trvalo približne 15 minút.

Po vydaní druhého albumu sa Syd Barrett stiahol do ústrania a okrem krátkej epizódy so skupinou Stars v roku 1972 a pokusom o nahrávanie v roku 1974 sa definitívne vytratil z verejného života.

Album Barrett vyšiel na CD v roku 1990. V roku 1993 bol súčasťou boxsetu Crazy Diamond. Táto verzia obsahuje sedem bonusových skladieb navyše.

Zoznam skladieb 
 „Baby Lemonade“ (Barrett) – 4:10
 „Love Song“ (Barrett) – 3:03
 „Dominoes“ (Barrett) – 4:08
 „It Is Obvious“ (Barrett) – 2:59
 „Rats“ (Barrett) – 3:00
 „Maisie“ (Barrett) – 2:51
 „Gigolo Aunt“ (Barrett) – 5:46
 „Waving My Arms in the Air“ (Barrett) – 2:09
 „I Never Lied to You“ (Barrett) – 1:50
 „Wined and Dined“ (Barrett) – 2:58
 „Wolfpack“ (Barrett) – 3:41
 „Effervescing Elephant“ (Barrett) – 1:52

Výroba albumu 
 Syd Barrett – gitara, spev
 David Gilmour – basová gitara, dvanásťstrunová gitara (1), organ (4, 7, 10), bicie (3), vokály, producent
 Richard Wright – klávesy, piano, harmónium, Hammond organ, producent
 Vic Seywell – tuba
 Jerry Shirley – bicie, perkusie
 Willie Wilson – perkusie
 John Wilson – bicie
 Peter Bown – technik

Referencie

Externé odkazy 
 Informácie o albume (aj s textami) 
 Informácie o albume v češtine

Albumy Syda Barretta
Hudobné albumy z 1970
Pavel Drapák

Pavel „Paľo“ Drapák (* 19. november 1964, Bánovce nad Bebravou) je slovenský spevák, ktorý je známy predovšetkým z pôsobenia v skupine Metalinda.

Zo života 
Paľo Drapák sa narodil 19. novembra 1964 v Bánovciach nad Bebravou v rodine šoféra autobusu, ako najmladší zo siedmich detí.

V rokoch 19781987 absolvoval 5 rokov klasickej gitary a 4 roky spev. Účinkoval v školských skupinách Prievan a Skrat na gymnáziu v Bánovciach nad Bebravou.

Od roku 1980 do roku 1986 začal svoje spevácke kvality rozvíjať v rockovej kapele SBM, s ktorou vystupoval na desiatkach festivalov v Česku i na Slovensku. Okrem toho získával hudobnú prax i vystupovaním v rôznych barových kapelách ako spevák a basový gitarista.

V roku 1984 nastúpil na základnú vojenskú službu. Rovnako ako v súkromnom živote, tak aj na vojne nevydržal bez hudby a zakladá skupinu záujmovo-umeleckej činnosti, s ktorou absolvuje niekoľko vojenských festivalov.

Po návrate z PVS sa Paľo vracia k rockovej kapele SBM a privyrába si po baroch, svadbách a zábavách, kde opäť získava starú hudobnú školu od známeho slovenského klaviristu Mira Kušniera.

Prelomom v jeho hudobnej kariére je výhra v konkurze na speváka v rockovej kapele Metalinda v roku 1987, kde nastáva raketový vzostup jeho kariéry. Prišli hity ako „Jan Amos Džínový“, „Zaľúbená žaba“, „Slnko nevychádzaj“ atď. Dodnes je jeho prejav v týchto piesňach nenahraditeľnou spomienkou pre všetkých fanúšikov. V Metalinde nahral Paľo 10 albumov, 20 singlov, 35 videoklipov, 6 hudobných filmov. Účinkoval v stovkách televíznych a rozhlasových relácií.

V roku 2001 odchádza z Metalindy a po menšej hudobnej pauze na konci tohoto roku pripravuje svoj debutový singel „Skús ma nájsť“. V máji 2002 vychádza album Už prišiel čas. Na jeseň toho istého roku natočil klip k hymne motorkárskeho klubu Red Barons s názvom „Chopper Boy“ a stal sa jeho čestným členom.

V roku 2004 Paľo pripravil materiál na svoje nové CD, ktoré nazval cestovne PRABRA (PRAha-BRAtislava), kde dokonca spieva duet so svojou manželkou Janette „Každá trampota má svou mez“.

V roku 2005 sa Paľo stretol s bubeníkom Paľom Prokopom, dávajú dokopy zostavu a po niekoľkých obmenách a hľadaní potrebných hudobníkov nahrávajú album s názvom Paľo Drapák.

Diskografia 
 2002 Už prišiel čas - Forza Music  EAN 8588002 302046, CD
 2004 Prabra - CD, na tomto albume spieva aj duet s manželkou Janette
 2007 Paľo Drapák 3 - Bari Production  EAN 8588002 713026, CD

2016 4. album Naspäť dopredu 2016 Palo Drapák produktion

2019 5.album XII. Dvanásť 2019 PK PRODUCTION a La Plata PRODUCTION

So skupinou Metalinda 
 1990 Metalinda - LP
 1991 Za všetky prachy - LP
 1992 Svetlo na druhom brehu - LP
 1994 Láska holých prenáša - CD
 1995 Maj May - CD
 1996 Na kolenách - Meta music, CD
 1996 Noc s Metalindou - CD (Live)
 1996 Skús sa do mna zahryznúť - CD
 1999 Hitovky - Best of - Popron Music, CD
 2000 Zavesení v prievane - Meta music EAN 8588001 418151, CD

Kompilácie 
 2002 Okey piánko - CD - 11. Paľo Drapák - „Skús ma nájsť“

Referencie

Externé odkazy 
 Pavel Drapák - osobnosti.sk

Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí popoví speváci
Metalinda
Osobnosti z Bánoviec nad Bebravou
Jordal Amfi

Jordal Amfi je športová aréna nachádzajúca sa v nórskom meste Oslo. Otvorená bola v roku 1952 pri príležitosti usporadúvania Zimných olympijských hier. Kapacita arény je 5 500 miest. V roku 1989 bola k aréne pristavaná aj menšia tréningová hala.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Štadión na stránke klubu Vålerenga Ishockey

Hokejové štadióny v Nórsku
Šport v Osle
Architektúra z 1952
Ivan Dodig

Ivan Dodig (* 2. apríl 1985, Mostar, Juhoslávia, dnes Bosna a Hercegovina) je súčasný chorvátsky profesionálny tenista.

Finálové účasti na turnajoch ATP (1)

Dvojhra - výhry (1)

Externé odkazy 

Narodenia v 1985
Chorvátski tenisti
The Peel Session

The Peel Session je prvá sólová živá nahrávka britského speváka a gitaristu Syda Barretta, bývalého lídra skupiny Pink Floyd, ktorá vyšla na EP albume na jar roku 1988.

EP album The Peel Session bol nahraný 24. februára 1970 pre rozhlasový program BBC Top Gear, moderovaný Johnom Peelom. Nhrávky stanica odvysielala 14. marca toho istého roku. Bolo jedným z mála živých vystúpení Syda Barretta po jeho odchode zo skupiny Pink Floyd v roku 1968. Na EP, ktoré vyšlo až na konci 80. rokov, so Sydom hrá David Gilmour a Jerry Shirley, ktorí s ním spolupracovali aj na ostatných sólových albumoch.

Na EP je päť skladieb: tri vyšli na albume Barrett, jedna z The Madcap Laughs a jedna, „Two of a Kind“, ktorá je originálnou nahrávkou albumu The Peel Session. Skladbu „Two of a Kind“ ako jedinú z EP pravdepodobne nenapísal Barrett, ale klávesista Richard Wright, ale Barrett ju označil za svoju kompozíciu.

V roku 2004 vyšiel album The Radio One Sessions, ktorý obsahuje okrem skladieb z The Peel Session ďalšie tri piesne.

Zoznam skladieb 
 „Terrapin“ (Barrett) – 3:02
 „Gigolo Aunt“ (Barrett) – 3:35
 „Baby Lemonade“ (Barrett) – 2:37
 „Effervescing Elephant“ (Barrett) – 0:57
 „Two of a Kind“ (Wright) – 2:28

Výroba albumu 
 Syd Barrett – akustická gitara, spev
 David Gilmour – basová gitara, elektrická gitara, organ, vokály
 Jerry Shirley – perkusie

Referencie

Externé odkazy 
 Informácie o albume (vrátane textov)
 Informácie o albume v češtine

Albumy Syda Barretta
Koncertné albumy
Hudobné albumy z 1988
Vidlové veže

Vidlové veže sú tri objekty na  Vidlovom hrebeni, ktorý spája Lomnický štít s Kežmarským.

Veže 
Západná Vidlová veža
Veľká Vidlová veža, najvyšší štít na hrebeni 
Východná Vidlová veža

Topografia 
Vidlový hrebeň začína ako ostroha z Lomnického štítu v Medenej štrbine. Nasleduje Medený múr, Nižná medená štrbina, Západná Vidlová veža (), hlboko zarezané Vidlové sedlo (), Veľká Vidlová veža (), Lieviková štrbina a štíhla Východná Vidlová veža. Južné steny hrebeňa – asi  – spadajú do Cmitera a do Skalnatej doliny, severné do Medenej kotliny  nad Dolinou Zeleného plesa. 

V niektorých horolezeckých sprievodcoch, napríklad od autora Františka Kroutila  Vidlové veže vyjadrujú pomenovanie celého hrebeňa. Je to zastaraný názov, ktorý sa neujal.  Zaužívané sú názvy Vidlový hrebeň a ďalšie známe tvary Hrebeň Vidlových veží, Hrebeň vidiel, Vidly.

Názov 
Na mape Buchholtzovcov sú Vidlové veže pomenované ako Cupri (Kopertuyrme) teda Medené veže. Malo to historický základ, lebo v ich oblasti na severnej strane baníci dolovali medenú rudu a hľadali zlato. Iný, možno neskorší názov, mal zrejme podobu Falkturyme – Veže, na ktorých sa ťaží (základ v slovese fal, falen), ktorý sa postupne dostal do podoby Folk, dokonca až Forkturyme. V stredovekej nemčine slovo fork znamenalo vidličku alebo vidly.

Niekoľko zaujímavých prvovýstupov 
 1906 Prvovýstup na Východnú Vidlovú vežu Z. Klemensiewicz a R. Kordys, IV. Patrila k posledným dobytým vežiam Tatier.
 1906 Prvý kompletný prechod hrebeňa A. Znamięcki a J. Marusarz, IV.
 1936 Prvovýstup ľavou časťou južnej steny Východnej Vidlovej veže, Z. Brüll, V. Hudyma, S. Motyka a Š. Zamkovský, V.

Južnými stenami od Cmitera i severnými z Medenej lávky vedie množstvo ciest do obťažnosti V – VI.

Galéria

Referencie

Externé odkazy 
 Na Summitpost ako Vidly
 Južné steny Vidiel
 Popis hrebeňovky

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Syd Barrett (album)

Syd Barrett je prvý výberový album britského speváka a gitaristu Syda Barretta, ktorý bol jedným zo zakládajúcich členov skupiny Pink Floyd. Album vyšiel na jeseň roku 1974.

Kompilácia Syd Barrett je zložená z obidvoch Barrettových sólových albumov The Madcap Laughs a Barrett z roku 1970. Hlavným dôvodom tejto reedície vo forme dvojalbumu, bol úspech albumu The Dark Side of the Moon, ktorý skupina Pink Floyd vydala v roku 1973. Hudobné vydavateľstvo EMI súčasne s dvojalbumom Syd Barrett vydalo aj druhý boxset s názvom A Nice Pair, ktorý tvorili prvé dva albumy kapely Pink Floyd, na ktorých sa Barrett autorsky podieľal.

V USA bol album Syd Barrett prodávaný pod názvom The Madcap Laughs/Barrett.

Zoznam skladieb

Disk 1 (The Madcap Laughs) 
 „Terrapin“ (Barrett) – 5:04
 „No Good Trying“ (Barrett) – 3:27
 „Love You“ (Barrett) – 2:29
 „No Man's Land“ (Barrett) – 3:03
 „Dark Globe“ (Barrett) – 2:02
 „Here I Go“ (Barrett) – 3:13
 „Octopus“ (Barrett) – 3:48
 „Golden Hair“ (Barrett/Joyce) – 2:00
 „Long Gone“ (Barrett) – 2:50
 „She Took a Long Cold Look“ (Barrett) – 2:06
 „Feel“ (Barrett) – 2:36
 „If It's in You“ (Barrett) – 1:57
 „Late Night“ (Barrett) – 3:12

Disk 2 (Barrett) 
 „Baby Lemonade“ (Barrett) – 4:10
 „Love Song“ (Barrett) – 3:03
 „Dominoes“ (Barrett) – 4:08
 „It Is Obvious“ (Barrett) – 2:59
 „Rats“ (Barrett) – 3:00
 „Maisie“ (Barrett) – 2:51
 „Gigolo Aunt“ (Barrett) – 5:46
 „Waving My Arms in the Air“ (Barrett) – 2:09
 „I Never Lied to You“ (Barrett) – 1:50
 „Wined and Dined“ (Barrett) – 2:58
 „Wolfpack“ (Barrett) – 3:41
 „Effervescing Elephant“ (Barrett) – 1:52

Hudobné rebríčky 
Album - Billboard

Referencie

Externé odkazy 
 Informácie o albume
 Informácie o albume v češtine

Albumy Syda Barretta
Hudobné albumy z 1974
Kompilačné albumy
Opel (album)

Opel je druhý výberový album britského gitaristu a speváka Syda Barretta, ktorý je známy predovšetkým ako bývalý líder a spoluzakladateľ skupiny Pink Floyd. Album vyšiel na jeseň roku 1988.

Barrettova sólová hudobná kariéra trvala po odchode zo skupiny Pink Floyd v roku 1968 veľmi krátko. Aktívny bol do roku 1970, a potom krátky čas v roku 1972, kedy sa definitívne stiahol do ústrania. V rokoch 1968 až 1970 nahral aj s pomocou ďalších členov skupiny Pink Floyd dva sólové albumy: The Madcap Laughs a Barrett. Z nahrávaní vzniklo omnoho viacej hudobného materiálu, z ktorý sa na album nedostal. Šlo väčšinou o demá, nedokončené, alebo zamietnuté skladby, o ktorých sa vedelo, že existujú. Zverejnené boli až v roku 1988 na kompilácii s názvom Opel.

V roku 1989 vyšiel album Opel aj na CD nosiči. V roku 1998 sa táto kompilácia, doplnená o ďalšie bonusové skladby, stala súčasťou boxsetu Crazy Diamond.

Zoznam skladieb 
 „Opel“ (Barrett) – 6:26
 „Clowns and Jugglers“ (Barrett) – 3:27
 „Rats“ (Barrett) – 3:12
 „Golden Hair“ (Barrett/Joyce) – 1:44
 „Dolly Rocker“ (Barrett) – 3:00
 „Word Song“ (Barrett) – 3:19
 „Wined and Dined“ (Barrett) – 3:03
 „Swan Lee (Silas Lang)“ (Barrett) – 3:13
 „Birdie Hop“ (Barrett) – 2:30
 „Let's Split“ (Barrett) – 2:23
 „Lanky (Part One)“ (Barrett) – 5:32
 „Wouldn't You Miss Me (Dark Globe)“ (Barrett) – 3:00
 „Milky Way“ (Barrett) – 3:07
 „Golden Hair (Instrumental)“ (Barrett) – 1:56

Výroba albumu 
 Syd Barrett - gitara, spev, producent
 David Gilmour - producent
 Peter Jenner - producent
 Malcolm Jones - producent
 Roger Waters - producent
 Študiový hudobníci v skladbe „Clowns and Jugglers“
 Mike Ratledge - organ 
 Robert Wyatt - bicie
 Hugh Hopper - basová gitara

Referencie

Externé odkazy 
 Informácie o albume (vrátane textov)
 Informácie o albume v češtine

Albumy Syda Barretta
Hudobné albumy z 1988
Kompilačné albumy
Armavir (Rusko)

Armavir () je mesto v Rusku. Nachádza sa na ľavom brehu rieky Kubáň, vo východnej časti Krasnodarského kraja. Je dôležitým železničným uzlom. Žije tu 189 118 obyvateľov (2008). Má mierne kontinentálne podnebie.

Dejiny 
Sídlo bolo založené v roku 1839 pod názvom Armianskij aul (Армя́нский ау́л) na ľavom brehu rieky Kubáň, oproti ruskej pevnosti Pročnyj Okop (Прочный Окоп). Bolo sem presídlených 800 arménskych rodín z oblasti Čerkesska, obývanej Adygmi. Na začiatku 19. storočia bola zavŕšená islamizácia Adygov a kvôli vojnám sa výrazne zhoršila situácia Arménov, rovnako ako všetkých kresťanov.

V roku 1848 dostalo sídlo názov Armavirskij aul, podľa kedysi hlavného mesta Arménska. V roku 1875 bola postavená Vladikavkazská železnica. V roku 1908 sa začala budovať železnica spájajúca Armavir s Tuapse. Štatút mesta má od 18. januára 1914.

Počas občianskej vojny v rokoch 1918-1920 sa v okolí mesta odohrávali krvavé boje. Počas druhej svetovej vojny v roku 1942 bol Armavir okupovaný nemeckou armádou, oslobodený bol v januári 1943.

Iné projekty

Externé odkazy 
 oficiálna stránka mesta 
 Rôzne informácie o Armavire 

Mestá v Rusku
Geografia Krasnodarského kraja
Sto múch

Sto múch je hudobná skupina pochádzajúca z Banskej Bystrice. Sami seba považujú za ekologický funky-underground, v ktorom dominujú horehronsko-podpolianske vplyvy. Po niekoľkoročnej pauze od roku 2017 znova koncertujú.

Členovia skupiny 
 Juraj Haško – klávesové nástroje, spev
 Maca Vilhanová – alt saxofón, spev a tanec
Lucia Žiaková - spev a tanec
 Martin Novák – elektrická gitara
 Miroslav Páv – basová gitara
 Ján Fiala – bicie

Diskografia 
 Z hrušky dole (2007)
 Fšehochuť (2008)
 Skorotlčúce (2011)
 100 múch (2019)

Časová os hráčov

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka skupiny
Oficiálna stránka kapely na Facebooku

 
Slovenské folkrockové hudobné skupiny

Slovenské alternatívnorockové hudobné skupiny
Slovenské ska hudobné skupiny
Slovenské funkrockové hudobné skupiny
Hudobné skupiny z 2005
Medzinárodná diaľková turistická trasa E8

Európska diaľková trasa E 8  v súčasnosti vychádza z Írska na pobreží Atlantického oceánu. Pokračuje územím Británie kde končí v Liverpoole. Následne vstupuje v holandskom Rotterdame na Európsky kontinent. Potom prechádza územím Nemecka a Rakúska a hraničným priechodom Hainburg – Bratislava/Petržalka vchádza na územie Slovenska, kde je známa ako Štefánikova magistrála a Cesta hrdinov SNP. Zo Slovenska E8 pokračuje do Poľska a odtiaľ by v budúcnosti mala trasa E8 pokračovať cez Ukrajinu a Rumunsko do Bulharska, kde končí v Svilengrade pri tureckej hranici. Do budúcna sa nevylučuje ani pokračovanie E8 do Turecka.

Priebeh trasy 
  (celkom 600 km): Dursey Head v grófstve Cork,  Kenmare,  Killarney, Shrone, Dublin
  (celkom 300 km): Liverpool, Kingston upon Hull
  (celkom 140 km): Rotterdam,  Nijmegen
  (celkom 1500 km): Koblenz, kde sa rozvetvuje na sever (Odenwald) alebo juh (Neckar)
  (celkom 500 km): Passau, Viedeň, Hainburg
  (celkom 750 km): Bratislava, Trenčín, Malý Šturec, Telgárt, Dukliansky priesmyk
  (celkom 200 km): Beskydy hranica s Ukrajinou  
  (celkom 400 km): Mezek, Svilengrad na hranicu s Tureckom

Dĺžka trasy 
Celkom táto Európska diaľková trasa (E 8) meria 4390 km.

Priebeh trasy na území Slovenska 
 0711 Bratislava, Petržalka, hranič. priechod A/SK – Mlynská dolina 127
 0701 Mlynská dolina – Kamzík – Skalka, sedlo 
 0701 Skalka, sedlo – Raková, horáreň 128 
 0701 Raková, horáreň – Holubyho chata 129 
 2416 Holubyho chata – Lubina 
 5119 Lubina – Čachtický hrad 
 8114 Čachtický hrad – Nové Mesto nad Váhom 
 5111 Nové Mesto nad Váhom – Chata pod Inovcom 130 
 0705 Chata pod Inovcom – Mníchova Lehota 
 0705 Mníchova Lehota – Trenčín 107 
 0701 Trenčín – Trenčianske Teplice 
 0701 Trenčianske Teplice – Sedlo Javorinka 119 
 0801 Sedlo Javorinka – Fačkovské sedlo 119/120 
 0801 Fačkovské sedlo – Vyšehradské sedlo 120/131 
 0801 Vyšehradské sedlo – Bralová skala 131/132 
 0801 Bralová skala – Sedlo Malý Šturec 132 
 0801 Sedlo Malý Šturec – Hiadeľské sedlo 121 
 0801 Hiadeľské sedlo – Chata generála M. R. Štefánika 122 
 0801 Chata generála M. R. Štefánika – Telgárt 122/123 
 0801 Telgárt – Čuntava 123/124 
 0901 Čuntava – Skalisko 124 
 0901 Skalisko – Kloptaň 125 
 0901 Kloptaň – Kysak 136 
 0901 Kysak – Terňa 136/115 
 0901 Terňa – Hervartov 115/104 
 0901 Hervartov – Nižná Pisaná 104/105 
 0901 Nižná Pisaná – Dukliansky priesmyk, hranič. priechod Slovensko/Poľsko 106.

Štvorčíslie na začiatku trasy znamená evidenčné číslo turistickej značkovanej trasy. Trojčíslie uvedené na konci trasy znamená číslo mapy VKÚ.

Galéria

Iné projekty

Pozri 
 mapa cez Európu http://www.era-ewv-ferp.com/index.php?topmenu_id=29&id=29&page_id=112&module=text 
 mapa cez Slovensko http://www.kst.sk/images/stories/znackovanie/e8.gif 
 mapa cez Slovensko na Freemap Slovakia http://e8.freemap.sk/ – digitalizovaná trasa
 mapa cez Slovensko na OMA http://turistika.oma.sk/e8

Turistické trasy na Slovensku
Európske diaľkové trasy
Krátka (vrch vo Vysokých Tatrách)

Krátka je rozložitý uzlový štít v rázsoche Kriváňa. Bola vždy málo navštevovaná, aj to skôr zimné výstupy. Dnes sa nachádza uprostred rezervácie Dolina Suchej vody – Nefcerka, takže na ňu nemožno vystupovať zo žiadnej strany, ani s horským vodcom. Poskytuje pomerne ohraničený výhľad, ale Kriváň je z nej impozantný.

Topografia 
Krátka má tri vrcholy: Západný, Prostredný (hlavný) a Východný. Od Ostrej ju oddeľuje Nefcerské sedlo, od Kriváňa Špára. Na sever spadá do Nefcerskej doliny, na juhozápad do Krivánskeho kotla a na juhovýchod do Doliny Suchej vody. Do Krivánskeho kotla k plesu viedla turistická značka, zrušená 1980. Na juh vysiela pomerne dlhý a členitý Jamský hrebeň, v ktorom sa od severu nachádza: Veľká Jamská veža, dve Prostredné Jamské veže, Jamské zuby, dve Predné Jamské veže, dve Krátke veže, Krátka vežička, Krátka kopa, dve Jamské vežičky a dve Jamské kopy. „Dve“ značí vždy severný a južný vrchol.

 Niekoľko horolezeckých výstupov 
 1903 Prvý výstup K. Englisch a P. Spitzkopf z Doliny Suchej vody cez Vyšnú Jamskú priehybu, I.
 1906 Prvý zimný výstup P. Havaš Horníček.
 1907 Prvý úplný prechod Jamského hrebeňa A. Martin a  J. Franz st., miestami III.

Cesty do obťažnosti V+ (Prostredná Jamská veža) viedli na veže v Jamskom hrebeni.

 Galéria

 Referencie 
 A. Puškáš, Vysoké Tatry – horolezecký sprievodca, monografia, X. diel'', Šport 1989.

Iné projekty

Externé odkazy 
 V zime okolo Zeleného Krivánskeho plesa v r. 1964
 Podľa Andrášiho
 Schematická mapa
 Iná mapa

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Lipová ulica (Liptovský Mikuláš)

Lipová je najsevernejšia ulica na sídlisku Podbreziny v Liptovskom Mikuláši. 

V blízkosti ulice sa nachádza lyžiarsky vlek, krčma Dášenka, potraviny Luna a autobusová zastávka MAD Podbreziny, sever. Ulica je vybavená zbernými kontajnermi pre separovaný zber odpadu, trafostanicou SSE, ktorá napája elektrickým prúdom ešte aj bytové domy na ulici Morušová. Ďalej sa tu nachádza basketbalové ihrisko za bytovým domom Lipová 521 a plynová kotolňa vedľa potravín Luna. Každý bytový dom má optickú a/alebo metalickú prípojku na internet, ip televíziu, ip telefóniu.

Ulice v Liptovskom Mikuláši
Súmrak (séria)

Súmrak je séria štyroch upírsko-fantasticko romantických románov americkej autorky Stephenie Meyerovej. Nadväzujúce dobrodružstvá Isabelly "Belly" Swanovej, tínedžerky, ktorá sa nasťahuje do mestečka Forks v štáte Washington, a zmení sa jej život, keď sa zaľúbi do upíra Edwarda Cullena.
 
Séria je rozprávaná hlavne z pohľadu Belly, okrem epilógu Zatmenia a časti Úsvitu, ktoré sú písané z pohľadu postavy vlkolaka Jacoba Blacka. Kniha Midnight Sun, ktorá nie je zatiaľ vydaná, bude prerozprávaná z pohľadu Edwarda Cullena.

Je populárna medzi mladými, celosvetovo sa predalo 40 miliónov kópii s prekladom do 37 rozdielnych jazykov po celej Zemi. Knihy ságy Súmrak sú najväčšie romány roku 2008.

Knihy 
 Súmrak (Meyerová)
 Nov (Meyerová)
 Zatmenie (Meyerová)
 Úsvit (Meyerová)

Fantasy knihy
Twilight sága
Knižné série
Romány USA
Sfilmované knihy
Karol V. (Svätá rímska ríša)

Karol V. (* 24. február 1500, Gent, Belgicko – † 21. september 1558, kláštor San Jerónimo de Yuste, Cuacos de Yuste) bol španielsky kráľ (ako Karol I. 15161556), rímskonemecký cisár (15191556), burgundský vojvoda (15061556) a arcivojvoda rakúsky (15191521).

23. augusta 1556 postúpil svojmu synovi Filipovi II. španielsky trón a svojmu bratovi Ferdinandovi cisársku hodnosť. 
Vďaka novým dŕžavám, ktoré získalo Španielsko v Amerike, mohol Karol V. povedať: „Nad mojou ríšou Slnko nezapadá.“
Bol posledným cisárom Svätej ríše rímskej korunovaným pápežom. Korunovácia Klementom VII. ale už nebola v Ríme, ako to bolo nevyhnutné v stredoveku, ale v Bologni.

Životopis 
Karol bol druhé dieťa Filipa Pekného, syna cisára Maximiliána I., a španielskej infantky, neskoršej kastílskej kráľovnej Jany I. Po predčasnej smrti otca, čo spôsobilo prepuknutie duševnej choroby u matky, sa stal dedičom burgundského vojvodstva, ktoré zahŕňalo najmä sedemnásť holandských provincií. V hospodársky i kultúrne vyspelom Holandsku, v mestách Gent a Brusel, bol vychovávaný u svojej tety Margaréty Habsburskej, holandskej miestodržiteľky.

V roku 1516 zomrel Karolov starý otec Ferdinand II. Aragónsky, a mladý Habsburg nastúpil na španielsky trón, aj keď zosnulý kráľ si nástup Habsburgovcov neprial. Skutočnou dedičkou Kastílska a Aragónska bola síce Karolova matka Jana Kastílska, ale tá bola kvôli svojmu duševnému stavu už dlhšie internovaná. O tri roky neskôr, po smrti Maximiliána I., bol Karol zvolený rímskonemeckým cisárom a zdedil tzv. dedičné habsburské zeme.

Rodina 
V Seville sa 10. marca 1526 oženil s Izabelou Portugalskou (* 1503† 1539), dcérou kráľa Manuela I. a Márie Aragónskej
 Filip II. (* 21. máj 1527 – † 13. september 1598) 
 Mária Španielska (* 21. máj 1528 – † 26. február 1603) ∞  1548 cisár Maximilián II. Habsburský (* 1527 – † 1576)
 Ferdinand (* 1529 – † 1530)
 Jana Španielska (* 24. jún 1535 – † 7. september 1573) ∞ 1552 portugalský infant Ján Manuel (* 1537 – † 1554)
 Juan (* 19. október 1537 – † 20. marec 1538)
 Hijo (*/† 30. apríl 1539)

Okrem toho mal nemanželské deti:
 milenka Johanna van der Gheynst z Oudenaarde (Flámsko)
 dcéra Margaréta Parmská (15221586), miestodržiteľka habsburského Holandska
 milenka Barbara Blombergová
 syn Ján Rakúsky (15471578), vodca cisárskej flotily vo víťaznej bitke pri Lepante (1571)

Rodokmeň

Literatúra 
 HAMANNOVÁ, Brigitte. Habsburkové. Životopisná encyklopedie. Praha : Brána ; Knižní klub, 1996. 408 s. ISBN 80-85946-19-X. 
 SEIBT, Ferdinand. Karel V. : císař a reformace. Praha : Ikar, 1999. 190 s. ISBN 80-7202-403-5.

Iné projekty

Zdroj 

Králi Španielska
Neapolskí králi
Kastílski králi
Sicílski králi
Králi Aragónska
Burgundskí vojvodovia
Španielski Habsburgovci
Rímskonemeckí cisári
Katolícki panovníci
Nositelia Rádu zlatého rúna
Osobnosti flámskeho pôvodu
Osobnosti na belgických poštových známkach
Osobnosti z Gentu
Úmrtia na maláriu
Enzo Artoni

Enzo Artoni (* 27. január 1976, Buenos Aires, Argentína) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.

Finálové účasti na turnajoch ATP (2)

Štvorhra - výhry (2)

Externé odkazy  

Narodenia v 1976
Talianski tenisti
Osobnosti z Buenos Aires
Letisko Helsinki-Vantaa

Letisko Helsinki-Vantaa alebo Letisko Helsinki (, ), (IATA: HEL, ICAO: EFHK) vo Vantaa, vo Fínsku, je hlavné letisko slúžiace pre metropolitnú oblasť mesta Helsinki a celého Fínska. Nachádza sa asi 5 kilometrov z cetnra Vantaa, v oblasti Tikkurila, a asi 20 km od centra Helsínk. Bolo postavené pôvodne pre Letné olympijské hry 1952 v Helsinkách. V roku 2008 letisko obslúžilo 13 426 901 pasažierov, čo predstavuje asi 2,2% nárast oproti roku 2007. Je to štvrté najväčšie letisko v severských krajinách.

Aerolínie a destinácie

Pravidelné lety 
 Aer Lingus (Dublin) [začína 31. marca]
 Aeroflot (Moskva-Šeremetevo)
 Air Åland (Mariehamn)
 Air Finland (Alicante, Malaga)
 airBaltic (Riga)
 British Airways (Londýn-Heathrow)
 operuje ako Sun Air of Scandinavia (Billund)
 Brussels Airlines (Brusel)
 Cimber Air (Norrköping)
 České aerolinie (Praha)
 easyJet (Londýn-Gatwick)
 Finnair (Amsterdam, Bangkok-Suvarnabhumi, Barcelona, Peking, Bergen (začína v máji 2009), Berlín-Tegel, Boston [sezónne], Brusel, Bukurešť-Otopeni, Budapešť, Kodaň, Dillí, Düsseldorf, Jekaterinburg, Frankfurt, Ženeva, Goteborg-Landvetter, Hamburg, Hong Kong, Istanbul-Atatürk [začína 4. marca], Ivalo, Joensuu, Jyväskylä, Kajaani, Kyjev-Boryspiľ, Kittilä, Kokkola, Kuopio, Kuusamo, Lisabon, Ľubľana, Londýn-Heathrow, Madrid, Manchester, Miláno-Malpensa, Moskva-Šeremetevo, Bombaj, Mníchov, Nagoja-Centrair, New York-JFK, Osaka-Kansai, Oslo, Oulu, Paríž-Charles de Gaulle, Pisa, Praha, Riga, Rím-Fiumicino, Rovaniemi, Sankt Peterburg, Šanghaj-Pudong, Soul-Inčchon, Štokholm-Arlanda, Toronto-Pearson, Tokio-Narita, Vaasa, Benátky [začína 3. apríla], Viedeň, Vilnius, Varšava, Zürich)
 Fly Lappeenranta (Lappeenranta)
 Icelandair (Reykjavík-Keflavík) [začína 24. apríla]
 Japan Airlines (Tokio-Narita)
 KLM Royal Dutch Airlines (Amsterdam)
 LOT Polish Airlines (Varšava)
 Lufthansa (Frankfurt, Mníchov)
 Lufthansa Regional operuje ako Lufthansa CityLine (Frankfurt, Mníchov)
 Rossija (Sankt Peterburg)
 Scandinavian Airlines (Kodaň, Štokholm-Arlanda)
 Severstal (Petrozavodsk)
 TAP Portugal (Lisabon) [začína 14. júna]
 Turkish Airlines (Istanbul-Atatürk)
 Ukraine International Airlines (Kyjev-Boryspiľ)

Nákladné aerolínie 
 Airest (Tallinn)
 Avies (Tallinn)
 Cargolux (Hong Kong, Luxemburg)
 DHL (Lipsko/Halle)
 Korean Air (Soul)
 TNT (Liege)
 UPS (Malmö)
 West Air Sweden (Kodaň)

Letiská vo Fínsku
Helsinki
Whoopi Goldberg

Whoopi Goldberg, pôvodným menom Caryn Elaine Johnsonová (* 13. november 1955, Manhattan, New York) je americká herečka, komička, speváčka a spisovateľka, držiteľka Oscara, Emmy, Grammy, Tony Award, Saturn Award a Zlatého glóbusu.

Životopis 
Hrať začala už v ôsmich rokoch, potom bola členkou hippies, spievala v muzikáloch ako Jesus Christ Superstar, Vlasy alebo Pippin. V tejto dobe sa vydala, stala sa závislou na heroíne, z toho sa síce dostala, ale spôsobil jej rozvod. V roku 1974 sa rozhodla spolu s dcérou odísť z New Yorku do Los Angeles. Tam si zmenila meno a vystriedala niekoľko zamestnaní a zároveň hrala menšie divadelné úlohy. Začala výrazne uplatňovať svoj zmysel pre humor a vďaka tomu ju dostal režisér Mike Nichols na Broadway.

Tam si ju všimol Steven Spielberg a obsadil ju do filmu Purpurová farba, za ktorý Whoopi získala Zlatý glóbus a nomináciu na Oscara. Stala sa z nej úspešná herečka. Začala sa objavovať v televíznych sitkomoch a účinkovala vo viacerých filmoch. Veľkým úspechom sa stal v roku 1990 film Duch s Patrickom Swayzem a Demi Moorovou, za ktorý získala Oscara (Premiere Magazine označil jej postavu menom Oda Mae Brownová 95. najlepšiu filmovú postavu všetkých dôb). Jej hviezdny status potvrdila i úspešná komédia Sestra v akcii, za jej pokračovanie dostala celkom 8 miliónov dolárov (približne 6 600 000| €). V rokoch 1994, 1996, 1999 a 2002 uvádzala odovzdávanie Oscarov, čo bolo potvrdením jej postavenia v Hollywoode. Zároveň bola prvá Afroameričanka, ktorá odovzdávanie uvádzala. V roku 2007 sa stala spolumoderátorkou úspešnej americkej talk show The View.

Filmografia 
Výber z filmografie:

Externé odkazy

Zdroj 

Divadelné herečky USA
Filmové herečky USA
Televízne herečky USA
Dabingové herečky USA
Speváčky USA
Divadelné herečky afroamerického pôvodu
Filmové herečky afroamerického pôvodu
Televízne herečky afroamerického pôvodu
Speváčky afroamerického pôvodu
Držitelia Oscara za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma)
Držiteľky ceny Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe
Držiteľky ceny BAFTA za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe
Držitelia ceny Emmy
Hollywoodsky chodník slávy
Držitelia ceny Grammy
Osobnosti USA afroamerického pôvodu
Osobnosti z Manhattanu
Účastníci Medzinárodného filmového festivalu Karlovy Vary
Rozprávači audiokníh
Barter

Barter alebo barterový obchod je forma obchodnej činnosti, pri ktorej je tovar alebo služby priamo vymenený za iný tovar alebo služby bez použitia peňazí.

Barterový obchod môže prebiehať bilaterálne aj viacstranne. Ide o priamu výmenu bez zapojenia niektorého všeobecného prostriedku výmeny (napr. peňazí či zlata). Barterový obchod a peniaze predstavujú rôzne prostriedky na vyváženie hospodárskej výmeny. K výmenným obchodom najčastejšie dochádzalo a dochádza v spoločnostiach, v ktorých neexistuje peňažný systém, alebo v ekonomikách s nestálou menou (napr. v čase vysokej inflácie), ale môže byť vedený snahou ušetriť náklady spojené s platením peňazí.

K dvojstrannej výmene môže dôjsť vtedy, ak sa vzájomne stretne ponuka a dopyt dvoch subjektov na trhu. Každá strana musí byť schopná dodať to, o čo má druhá strana záujem. Ak takéto ideálne stretnutie ponuky a dopytu nenastane, možno výmenu uskutočniť ešte ďalšími spôsobmi:
 v niektorých spoločnostiach sa vyvinul systém sprostredkovateľov, ktorí skladujú tovar a obchodujú s ním; títo sprostredkovatelia sa však často dostávajú do ekonomického rizika 
 iným spôsobom je vytvorenie virtuálnej výmennej jednotky (napr. barterový dolár), ktorá je ekvivalentom používaným pri výmene obdobne ako v parciálnych menových systémoch, ktoré nie sú zaštítené štátnou autoritou
 Posledné riešenie predstavuje multilaterálny obchod, ktorý je síce organizačne zložitejší, ale umožňuje výmenu tam, kde dvojstranné vzťahy nestačia

História barterového obchodovania 
Priama výmena tovarov a služieb fungovala v spoločnostiach, ktoré nemali menový systém, alebo keď používaná mena prestala odrážať ekonomickú hodnotu tovaru. Barterový spôsob obchodovania bol široko využívaný v koloniálnej ére, napr. multilaterálna výmena bola používaná v storočí v tzv. trojuholníkovom obchode medzi britskými kolóniami v Amerike a Afrikou a Európou pri obchode s otrokmi, cukrom a rumom.

Barterové obchodovanie nie je len historický jav. Je používaný i v súčasnosti medzi obchodnými spoločnosťami či štátmi v prípadoch, keď by výmena za peniaze neprimerane zvyšovala náklady účastníkov obchodu.

Internet otvára barterovému obchodu novú dimenziu a budúcnosť v podobe nových aplikácií elektronického trhu e-change.

Pozri aj 
 Obchod
 Inflácia

Obchod
Ekonomické systémy
Medzinárodný obchod
Ekonomika zdieľania
Sfântu Gheorghe

Sfântu Gheorghe (, ) je mesto v Rumunsku a centrum župy Covasna.

Dejiny 
Sfântu Gheorghe je jedno z najstarších miest v Sedmohradsku, ako osada je prvýkrát doložené v roku 1332. Názov mesta je odvodený z mena patróna mesta, Svätého Juraja. Mesto bolo administratívnym a ekonomickým centrom uhorskej Háromseckej župy, ktorá sa dnes nachádza na území rumunských žúp Covasna a Brașov. V druhej polovici 19. storočia sa v meste rozvinul textilný a tabakový priemysel, vznikli továrne.

Partnerské mestá

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka

Zdroj 

Mestá v Rumunsku
Josef Hlávka

Josef Hlávka (* 15. február 1831, Přeštice† 11. marec 1908, Praha) bol český architekt, staviteľ a mecenáš.

Jeho stavebná firma realizovala okrem iného rad stavieb na vtedy budovanej viedenskej Ringstraße. Z jeho architektonických návrhov je známa napríklad Rezidencia bukovinských metropolitov v Černoviciach, zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO alebo budova Zemskej porodnice u Apolináře v Prahe. 

Neskôr sa stal hlavným zakladateľom, mecenášom a I. prezidentom Českej akademie pro vědy, slovesnost a umění  (predchodkyňa dnešnej Akadémie vied). Koncom života založil Nadání Josefa, Marie a Zdenky Hlávkových cez ktoré odkázal všetok svoj  majetok národu s presným určením ako majú byť každoročné výnosy z tohto majetku rozdeľované.

Referencie

Literatúra 
 
 
 
 Blažíčková-Horová Naděžda, Sekyrka Tomáš (eds.), Odkaz Josefa Hlávky Národní galerii v Praze, Národní galerie v Praze 2008, ISBN 978-80-7035-391-2
 Pokorný Jiří, Odkaz Josefa Hlávky. Historie České akademie věd a umění, Hlávkových studentských kolejí, Nadání Josefa, Marie a Zdeňky Hlávkových, jakož i Národohospodářského ústavu, Academia Praha 2005, ISBN 9788020013156
 
 RIES, Pavel: Josef Hlávka, největší český mecenáš; TV Spektrum 1991, ISBN 80-85334-08-9
 Lodr Alois, Josef Hlávka. Český architekt, stavitel a mecenáš, Praha 1988

Iné projekty

Externé odkazy 
 Šárka Kosková: Josef Hlávka – architekt dobročinnosti, Český rozhlas, 19.3.2008 
 Pavel P. Ries: Dědictví Josefa Hlávky, respekt.cz, 20.3.2008 
 Jan A. Novák: Josef Hlávka: největší český mecenáš, Hospodářské noviny, 25.1.2008

Zdroj 

Českí architekti
Mecenáši
Absolventi Českého vysokého učení technického
Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach
Zadný Gerlach

Zadný Gerlach,  oficiálne Zadný Gerlachovský štít, (, )  je mohutný uzlový štít v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Roky bol považovaný za najvyšší v hlavnom hrebeni (a tretí celkovo), novší výškový údaj ho radí za Ľadový štít. V masíve Zadného Gerlachu sa nachádza Lavínová veža a Lavínový štít.

Kúsok pod Gerlachovským sedlom (neoficiálne Tetmajerovým sedlom), na strane Batizovskej doliny, sú trosky vojenského lietadla Lisunov Li-2, ktoré tu havarovalo v októbri 1944 - za druhej svetovej vojny. Išlo o príslušníkov 2. čsl. paradesantnej brigády, letiacich na pomoc SNP.

Topografia 
Na juh z neho vybieha mohutný hrebeň s Gerlachovským štítom, od ktorého je oddelený výrazným  Gerlachovským sedlom (Tetmajerovým sedlom). V hlavnom tatranskom hrebeni ho od Batizovského štítu delia Východné a Západné Batizovské sedlo. V tomto západnom hrebeni sa nachádza niekoľko veží, najkrajšia je dvojvrcholová Biskupská čiapka. Na sever od hlavného vrcholu leží Lavínová priehyba, Lavínová veža, Lavínová štrbina a Lavínový štít.

Názov 
V roku 1889 po smrti Samuela Rotha, Uhorský karpatský spolok, ktorého bol podpredsedom, navrhol Zadný Gerlach pomenovať menom zomrelého - Štítom Samuela Rotha, Samuel Roth Spitze, Roth Samel csúcs. Predtým bol štít bezmenný. Na mapách bol uvedený ako Unbenannt, Névtelen (štít bez mena). Bol označovaný ako satelit Gerlachovského štítu. Po prvej svetovej vojne Klub československých turistov navrhol pomenovať vrchol Slovenský štít, ale názov sa neujal a bol zatlačený všeobecným pomenovaním  Zadný Gerlach. 
Súčasné meno Zadný Gerlachovský štít je odvodené z názvu neďalekého najvyššieho tatranského štítu. Zhodné s týmto názvom je aj poľské a maďarské pomenovanie štítu.

Niekoľko horolezeckých výstupov 
 1895 Prvý presne datovaný výstup Janusz Chmielowski a J. Wala ml. cez Gerlachovské sedlo, II.
 1905 Prvovýstup „Martinovka,“ Alfred Martin hrebeňom zo sedla Poľský hrebeň, II.
 1911 Prvovýstup z Batizovského sedla s obchádzaním vežičiek, Alfred Grosz s druhmi, II-III.
 1913 Prvý zimný výstup  Julius Andreas Hefty a Gy. Komarnicki Walovou cestou.

Galéria

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Cesta Horskej služby II-III a z Batizovskej dol. III
 Popis výstupov a obrázky
 Podľa Andrášiho
 Ďalšie popisy ciest
 Medzi fotografiami sú aj trosky lietadla a Biskupská čiapka

Dvojtisícovky na Slovensku
Vrchy Vysokých Tatier
Jiří Kovtun

Jíří Kovtun (23. apríla 1927, Horinčevo, Podkarpatská Rus - 8. septembra 2014, Praha) bol český básnik, historik a novinár.

Bibliografia (výber) 
 1953 – Blahoslavení
 1954 – Tu-Fuův žal
 1973 – Pražská ekloga 
 1979 – Zpráva z Lisabonu 
 1994 – Tajuplná vražda – Případ Leopolda Hilsnera, Sefer, ISBN 80-900895-9-3
 1995 – Hřbet velryby
 2005 – Republika v nebezpečném světě – Éra prezidenta Masaryka 1918–1935, Torst, ISBN 80-7215-254-8

Externé odkazy 
 Jiří KOVTUN – Slovník české literatury po roce 1945 (po česky)
 Laudatia 2006 – O Jiřím Kovtunovi, k udělení Ceny Ferdinanda Peroutky (po česky)
 Erik Tabery: Dnešní demokracie si vede výborně – Rozhovor s historikem a spisovatelem Jiřím Kovtunem o prvorepublikovém Československu, 28.10.2008, respekt.cz (po česky)

Narodenia v 1927
Českí spisovatelia
Českí publicisti
Českí básnici
Brookland-CUA (stanica metra)

Brookland-CUA je stanica vo washingtonskom metre.

Nachádza sa v severnej časti americkej metropole, blízko katolíckej univerzity v štvrti Brookland. Skratka CUA v názvu označuje práve meno univerzity. Stanica bola vybudovaná ako povrchová, s ostrovným nástupišťom a otvorená pre verejnosť 6. februára 1978. Ako jediná stanica v sieti má práve táto nástupište mierne v zatáčke.

Externé odkazy 
 WMATA: Hlavné informácie na stránkach dopravcu (anglicky)
 Informácie o Brookland-CUA Station na stránkach StationMasters Online (anglicky)
 Informácie na stránkach The Schumin Web Transit Center (anglicky)

Washingtonské metro
Ferdinand VII.

Ferdinand VII. (* 14. október 1784, El Escorial, Španielsko – † 29. september 1833, Madrid, Španielsko) bol španielsky kráľ.

Bol piatym synom Karola IV. a Márie Lujzy Parmskej.

Rodina 
 1/ 6. október 1802 ∞ Mária Antónia Neapolsko-sicílska (17841806), dcéra neskoršieho kráľa oboch Sicílii Ferdinanda I. a Márie Karolíny Rakúskej
 2/ september 1816  ∞ Mária Izabela Portugalská (17971818), dcéra kráľa Jána VI. a Šarloty Jany Španielskej
 Mária Izabela (* 21. august 1817 – † 9. január 1818)
 3/ 20. október 1819  ∞ Mária Jozefa Saská (18031829), dcéra princa Maximiliána Saského a Karolíny Bourbon-Parmskej
 4/ 11. december 1829  ∞ Mária Kristína Neapolsko-sicílska (1806 – 1878), dcéra kráľa oboch Sicílii Františka I. a jeho druhej manželky Márie Izabely Španielskej
 Izabela II. (* 10. október 1830 – † 9. apríl 1904) ∞ 1846 František Mário Bourbonský z Assisi (1822 – 1902)
 Mária Lujza Fernanda (* 30. január 1832 – † 2. február 1897)  ∞ 1846 Anton Filip Orleánsky (1824 -1890), vojvoda z Montpensieru

Iné projekty

Zdroj 

Králi Španielska
Bourbonovci
Katolícki panovníci
Nositelia Rádu zlatého rúna
Rytieri Podväzkového radu
Anton Cmaro Smatana

Anton Smatana umeleckým menom Cmaro (*  1973 Partizánske – † 4. jún 2008, Bratislava) bol slovenský spevák, hudobník, skladateľ, textár a gitarista.
Koncertoval v Európe napr. Nemecko, Taliansko, Španielsko, Francúzsko, Škótsko. Pre skupinu Dr. Pako zložil dve skladby. So skladbou Totálna tolerancia v relácii Rebrík (moderátorom bol hudobník Marián Greksa) tv stanice VTV bol pol roka na druhom mieste a v celkovom hodnotení hitparády v danom roku na prvom mieste. Založil vlastnú kapelu, ktorá sa volala Velpabez.

Známe hity 
 Nechoď láska ešte domov
 S kým spím
 Víno

Diskografia 
 (2001) Roztrhnutou oblohou – Cmaro a Velpabez – Universal Music  EAN 044001 375323, CD

 S kým spím –  (traditional, upravil Anton Smatana / Juraj Pegas Legeni, Anton Smatana) – 3:06 
 Víno –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 2:28
 Roztrhnutou oblohou –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 4:07
 Nebezpečná –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 3:57  
 Atomové blues –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 4:49
 Slnko –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 3:21  
 Skala –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 2:44 
 Podvečer –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 2:15  
 Kantri –  (Miro Imrišek / Miro Imrišek, Anton Smatana) – 2:19 
 Medová veda –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 3:35 
 Tydydam –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 3:11 
 Toč sa láska –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 3:05 
 Čo si chcela –  (Anton Smatana / Anton Smatana) – 1:49 
 S kým spím (2) –  (traditional, upravil Anton Smatana / Juraj Pegas Legeni, Anton Smatana) – 2:55

Kompilácie 
 (2005) SK Hity 2 – CD – Brjan Music -18. CMARO – Nechoď láska ešte domov 
 (2000) Koniec Dobrý,všetko Dobré 2 – CD – Universal Music -13. Cmaro a Velpabez – Víno

Referencie

Externé odkazy 
 Rozhovor: Cmarovi ide v prvom rade o úprimnosť
 Rozhovor: Nemám tendencie robiť svojou muzikou dieru do sveta. Ja by som sá rád prehrabal až do Austrálie..
 Rozhovor: Exkluzívny rozhovor so spevákom Cmarom z Partizánskeho
 Hudobný objav Cmaro odmieta pozíciu sochy vo výklade
 Spevák a skladateľ Cmaro spáchal samovraždu

Slovenskí rockoví speváci
Slovenskí rockoví gitaristi
Slovenskí bluesoví speváci
Slovenskí bluesoví gitaristi
Slovenskí skladatelia modernej hudby
Slovenskí textári piesní
Obete samovrážd
Osobnosti z Partizánskeho
Sladké starosti

Sladké starosti je slovenský film z roku 1984.

Česko-slovenské filmové komédie
Slovenské filmové komédie
Filmy podľa názvu
Filmy z 1984