joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Piotr Iľjič Klimuk

Piotr Iľjič Klimuk (, ; * 10. júl 1942, Komarovka) je bývalý sovietsky kozmonaut. V roku 1973 velil kozmickej lodi Sojuz 13  a v roku 1975 lodi Sojuz 18, z ktorej prestúpil do orbitálnej stanice Saľut 4, kde v dňoch 24. mája 1975 až 26. júla 1975 plnil vedecko-technický program.

Dňa 27. júna 1978 vzlietol ako veliteľ kozmickej lode Sojuz 30. Letel spolu s poľským kozmonautom Mirosławom Hermaszewskim. Bol to druhý let programu Interkozmos s posádkou. Spolu absolvovali pobyt v orbitálnej stanici Saľut 6.  Na Zem sa vrátili 5. júla 1978.

Život 

Narodil sa v dedinke Kamarovka blízko slávnej Brestskej pevnosti. Otca stratil roku 1944, zahynul vo vojne. Vychovávala ho teda aj s oboma sestrami matka, ktorá si našla druha. Otčima Piotr vnímal ako vlastného otca. Bol domácim majstrom, rád pracoval s drevom a dokázal počas školy drevom obložiť ich dom. Po základnej škole sa prihlásil na letecké učilište, to absolvoval s výborným prospechom. Nasledovala základná vojenská služba na severe ZSSR, v tom čase bol nižším dôstojníkom a o kozmických lodiach iba sníval. Bol však veliteľom jednotky vybraný na sériu testov, lekárskych prehliadok aby sa nakoniec výberovým sitom dostal až do Hviezdneho mestečka. Vtedy sa mu ešte hovorilo Zelené. Nasledovalo deväť rokov tvrdého výcviku a čakania. Členom tímu kozmonautov bol od 28. októbra 1965 až do 3. marca 1982. V roku 1973 štartoval z Bajkonuru na lodi Sojuz 13 na osemdenný let spoločne s Lebedevom. O ďalšie dva roky letel druhýkrát, tentokrát so Sojuzom 18, na palube s ním bol Sevasťanov, pracovali dva mesiace na orbitálnej stanici Saľut 4. Po tretíkrát letel v roku 1978 na lodi Sojuz 30, spolu s ním letel kozmonaut Hermaszevski z Poľska. Boli druhou medzinárodnou posádkou, pracovali na komplexe Saľut 6 – Sojuz 29 spolu s ďalšími dvoma kozmonautmi. O svojom druhom lete napísal knihu. Od roku 1978 bol generálom. Od roku 1990 bol politrukom (politickým pracovníkom) a od roku 1996 veliteľom Hviezdneho mestečka. V roku 2003 kandidoval vo všeobecných voľbách za Stranu obnovy Ruska – Ruskú stranu života. Je ženatý a má jedno dieťa.

Zdroje 

Narodenia v 1942
Sovietski kozmonauti
Bieloruskí kozmonauti
Sovietski letci
Bieloruskí letci
Katie Melua

Ketevan „Katie“ Melua (; * 16. september 1984, Kutaisi, Gruzínsko) je britská speváčka a hudobníčka, narodená v Gruzínsku.

V roku 1993 sa počas gruzínskej občianskej vojny presťahovala s rodinou do Belfastu v Severnom Írsku a v roku 1998 do Londýna.

Ako 13-ročná sa Katie prihlásila do televíznej súťaže pre talenty Stars Up Their Nose, ktorú s piesňou Mariah Carey Without You napokon vyhrala. To jej otvorilo dvere do sveta hudby a pri neskoršom štúdiu na BRIT School for Performing Arts & Technology si našla vzťah k folkovej hudbe.

Jej prvý album, Call Off the Search, vyšiel v novembri 2003 a dosiahol vrchol v britských hitparádach albumov, druhý album Piece by Piece vyšiel v septembri 2005. V roku 2006 sa stala najpredávanejšou anglickou hudobníčkou za rok 2005 a zároveň najpredávanejšou európskou hudobníčkou.

Od 1. septembra 2012 je vydatá za britského motocyklového pretekára Jamesa Toselanda.

Diskografia

Štúdiové albumy  
 Call Off the Search (2003)
 Piece by Piece (2005)
 Pictures (2007)
 The House (2010)
 Secret Symphony (2012)
 Ketevan (2013)
 In Winter (2016)
Album No. 8 (2020)

Ocenenia

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka
 

Osobnosti z Kutaisi
Anglické bluesové speváčky
Anglické džezové speváčky
Anglické folkové speváčky
Anglické popové speváčky
Anglickí bluesoví gitaristi
Anglickí džezoví gitaristi
Anglickí folkoví gitaristi
Anglickí popoví gitaristi
Anglickí bluesoví klaviristi
Anglickí džezoví klaviristi
Anglickí folkoví klaviristi
Anglickí popoví klaviristi
Anglickí džezoví huslisti
Anglickí folkoví huslisti
Gruzínske bluesové speváčky
Gruzínske džezové speváčky
Gruzínske folkové speváčky
Gruzínske popové speváčky
Gruzínski bluesoví gitaristi
Gruzínski džezoví gitaristi
Gruzínski folkoví gitaristi
Gruzínski popoví gitaristi
Gruzínski bluesoví klaviristi
Gruzínski džezoví klaviristi
Gruzínski folkoví klaviristi
Gruzínski popoví klaviristi
Gruzínski džezoví huslisti
Gruzínski folkoví huslisti
Anglickí speváci-skladatelia
Anglickí skladatelia modernej hudby
Anglické osobnosti gruzínskeho pôvodu
Pop-folk speváci
Vasilij Andrejevič Tropinin

Vasilij Andrejevič Tropinin () (* 19. marec 1776, Karpovka v Novgorodskej gubernii - † 4. máj 1857, Moskva) bol ruský maliar obdobia romantizmu.

Narodil sa ako nevoľník a v tomto postavení prežil väčšinu svojho života. Bol však obľúbencom grófa Münnicha a grófa Arkadija Markoffa, ktorý mu pomohol k prijatiu na petrohradskú Akadémiu. Tu študoval u S. S. Sčukina (1799-1804). Po absolvovaní tejto výtvarnej školy sa usadil v Moskve. Slobodu získal až po štyridsiatke. Maľoval svoje krajinky a žánrové obrazy („Starý žobrák“, „Krajkárka“, „Albáská dievka vo dverách“...) a najmä portréty (N. M. Karazmina, K. A. Lebrechta, A. S. Puškina, L. P. Tatiščeva, N. V. Gogoľa, cára Mikuláša I.).

Tropininove dielo obsahuje asi 3 000 obrazov. Dnes sú v majetku Ruského múzea v Petrohrade, Tretiakovskej galérii v Moskve, v Moskovskom Puškinovom múzeu a v súkromných zbierkach. Za najhodnotnejšie sa pokladajú „Portrét Alexandra Puškina“, „Krajkárka“ a „Vyšívačka zlatom“.

Dielo

Iné projekty 
 

Narodenia v 1776
Úmrtia v 1857
Ruskí maliari
Maliari romantizmu
Ležáky

Ležáky (, od roku 1939 nem. Lezaky) boli osada v Česku pri obci Miřetice v okrese Chrudim. Počas druhej svetovej vojny bola vypálená nacistickými silami za pomoc parašutistom, ktorí sa podieľali na atentáte na Heydricha. Obec nazývajúca sa podľa miestneho potoka Ležáku sa skladala z 8 usadlostí zoskupených okolo mlyna.

V kamenárskej obci (konkrétne v mlyne) a v neďalekom lome Hluboká bola od polovice januára 1941 skrývaná rádiostanica s krycím názvom Libuše, ktorú používala skupina Silver A na vysielanie spravodajských správ do Londýna. Silver A sa obrátilo v núdzi na Jindřicha Vaška, ktorý bol bývalým dôstojníkom československej armády a okrem iného správca lomu pri Dachove. Dachov sa nachádzal blízko pri Ležákoch. Správcom lomu bol František Vaška. Ten sa dohodol s Potúčkom, že ukryje vysielačku v lome. Od januára začala vysielačka posielať do lomu depeše vojenského, hospodárskeho a spravodajského charakteru. Neskôr parašutisti premiestnili vysielačku do ležáckeho mlyna. 

Po atentáte na Heydricha prebehla na základe udania Karla Čurdy (člena výsadku Out Distance) vlna zatýkania, počas ktorého sa nacisti dostali až do Ležákov. 24. júna 1942 bola obec obkľúčená, 47 obyvateľov bolo prevezených do Pardubického zámočku, kde boli dospelí popravení a 13 detí odovzdaných pražskému Rasovému a osídľovaciemu úradu. Ležácke deti boli prevezené do poľského mesta Lodž. Jarmila a Marie Štulíkovi boli označené ako schopné ponemčenia a odovzdané do nemeckých rodín pod cudzími menami. Až po vojne ich vypátral a vrátil späť do vlasti policajný inšpektor Josef Ondráček. Ostatné deti sa dostali do Chełmna, kde neskôr zahynuli v plynových komorách koncentračného tábora. Veliteľ pardubického gestapa Gerhard Clages bol za zničenie Ležákov povýšený. Karel Čurda bol po vojne obesený.
 
Na mieste bývalej obce bol po vojne vybudovaný pamätník s pôdorysmi jednotlivých vypálených domov, ktoré sú označené žulovými pomníkmi s motívom krížov. Od 1. júna 2008 pamätník spravuje Památník Lidice.

Referencie

Pozri aj 
 Lidice

Iné projekty

Externé odkazy 
 Národní kulturní památka – Pietní území Ležáky
 Ležáky na ARCHiNET.cz
 Ležáky
 Ležáky 

Česko-slovenský odboj počas druhej svetovej vojny
Obce vypálené počas druhej svetovej vojny
Národné kultúrne pamiatky v Pardubickom kraji
Miřetice (okres Chrudim)
A Night at the Opera (Queen)

A Night at the Opera je album britskej skupiny Queen vydaný v roku 1975. Producentmi boli Queen a Roy Thomas Baker.

V USA sa dostal na 4. miesto a dosiahol titul Triple Platinum, predali sa z neho 3 milióny kópií. Channel 4 ho menoval ako 13. najlepší album všetkých čias. Bodoval na 41. mieste v 100 najlepších britských albumov a 16. miesto v rebríčku britskej verejnosti.

Skladby 
Najznámejšou skladbou albumu je „Bohemian Rhapsody“. Je to najznámejšia Freddieho skladba. Napísal ju celú - vrátane gitary, basovej gitary a bubnov. Jej nahrávanie trvalo tri týždne, čo je čas, za ktorý sa v tom čase mohol nahrať celý album. Skladba sa stala hitom aj napriek tomu, že bola dlhá dvakrát toľko, čo priemerné 3-minútové skladby. 

Ďalšou veľmi známou skladbou je „Love of My Life“. Pieseň zvykla byť jedným zo zlatých klincov koncertov, keď bol Mercury v emotívnych duetoch s publikom doprevádzaný akustickou gitarou Briana Maya.

Skladba „39“ od Maya je folková pieseň s netradičnou futuristickou témou. Hovorí o astronautoch, ktorí prežívajú dôsledok paradoxu dvojičiek.

Zoznam skladieb

LP verzia 
Strana 1
 „Death on Two Legs (Dedicated To...)“ (Freddie Mercury) – 3:43
 „Lazing on a Sunday Afternoon“ (Mercury) – 1:07
 „I'm in Love with My Car“ (Roger Taylor) – 3:05
 „You're My Best Friend“ (John Deacon) – 2:52 
 „39“ (Brian May) – 3:31
 „Sweet Lady“ (May) – 4:03
 „Seaside Rendezvous“ (Mercury) – 2:15
Strana 2
 „The Prophet's Song“ (May) – 8:21
 „Love of My Life“ (Mercury) – 3:39
 „Good Company“ (May) – 3:23
 „Bohemian Rhapsody“ (Mercury) – 5:55 
 „God Save the Queen“ (trad.; Arr. May) – 1:18

Externé odkazy 
 Queen texty na UltimateQueen
 Queen Online

Albumy Queen
Hudobné albumy z 1975
Martin Trochta

Martin Trochta (* 21. február 1979, Liptovský Mikuláš) je slovenský hokejový útočník.

Klubový hokej 
Je odchovancom klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš, v ktorom odohral deväť extraligových sezón, pričom v sezóne  2001/02 sa klubu  MHk 32 Liptovský Mikuláš takmer podarilo vyradiť v prvom kole play-off favorizovaný klub Slovan Bratislava -neskoršieho majstra SR . V sezónach 2007/08 2008/09 hral v klube Dukla Trenčín. V sezóne 2009/10 hral v klube KLH Chomutov, ktorému pomohol vybojovať 1.miesto v českej 1.lige. V baráži o postup do Extraligy však klub neuspel. Pred začiatkom prípravy na novú sezónu sa Trochta podrobil operácii krížového väzu v kolene a do prípravy sa už nezapojil.  Počas sezóny 2010/11 vrátil na Slovensko, jeho novým klubom sa stal HKm Zvolen. Sezónu 2011/12 odohral tiež v klube HKm Zvolen. Na konci sezóny 2011/12 sa zranil a v play-off už nehral. Sezónu 2012/13 poznačenú výlukou v NHL odohral v klube HC 07 Detva, ktorý vyradil v štvrťfinále play-off vedúcu Senicu. Vypomáhal aj v extraligovom klube Banská Bystrica. V sezóne 2013/14 pokračoval v klube prvoligovej Detvy a jeden zápas si zahral aj za extraligový HKm Zvolen. Na konci sezóny 2013/14 sa zranil a v play-off už nehral. Pred sezónou 2014/15 prestúpil do materského klubu  MHk 32 Liptovský Mikuláš, s ktorým postúpil až do semifinále 1. hokejovej ligy. Počas pôsobenia v klube KLH Chomutov si v Čechách našiel manželku a v sezóne 2015/16 smerovali jeho kroky znova do českého klubu SK Kadaň.

Štatistiky

Referencie 
http://www.hokej.sk/liga_cze/clanok9818-Spokojny_Liptak_Martin_Trochta_z_nominacie_vyletel_ale_nenadaval.htm

http://www.piratichomutov.cz/hrac.asp?ID=Martin-Trochta-865

http://www.piratichomutov.cz/clanek.asp?id=%84Vysledek-je-popravde-prekvapivy-%93-mini-strelec-vecera-Martin-Trochta-2446

http://skkadan.cz/clanek.asp?id=Na-mesicni-vypomoc-prichazi-z-Chomutova-utocnici-Martin-Trochta-a-Zdenek-Taus-1307

http://www.hokejportal.net/?q=clanok/martin-trochta-%E2%80%9Epovedali-sme-si-v-satni-ze-z-trencina-nesmieme-odist-bez-bodu-%E2%80%9C/30915

http://hkmzvolen.tipsportextraliga.sk/multimedia/videa/34-kolo-martin-trochta.html

http://hkmzvolen.tipsportextraliga.sk/multimedia/videa/36-kolo-martin-trochta.html

http://sport.aktuality.sk/c/124085/martin-trochta--uzemnili-nas-rychle-goly/

http://www.osporte.sk/?id_cat=21&news=216037

http://www.hokejportal.net/?q=clanok/17kolo-hokejovej-extraligy-tipuje-martin-trochta-audio/55553

http://skkadan.cz/clanek.asp?id=Martin-Trochta:-Cekam-od-sebe-mnohem-vic!-2564

Externé odkazy 
 
 http://www.eurohockey.com/player/19866-martin-trochta.html
 http://www.hokej.cz/hrac/13744
 profil na stránke Dukly Trenčín
 profil na stránke KLH Chomutov
 profil na stránke hokej.cz

Slovenskí hokejisti
Hráči HKm Zvolen
Osobnosti z Liptovského Mikuláša
Jacqueline du Pré

Jacqueline du Pré (* 26. január 1945, Oxford, Spojené kráľovstvo – † 19. október 1987, Londýn) bola najznámejšia britská violončelistka 20. storočia.

Životopis 
Svoje prvé violončelo dostala od svojej matky, klaviristky a pedagogičky Iris Greep ako päťročná. V šiestich rokoch ju prihlásila do londýnskej violončelovej školy, kde sa dostala do triedy Alison Dalrympleovej ku ktorej chodila rok. V roku 1952 sa stala žiačkou Williama Pleetha na Guildhall-Schule für Musik v Londýne u ktorého študovala do roku 1959. Ako 15. ročná sa zúčastnila majstrovských kurzov u Pabla Casalsa vo Švajčiarsku, polročného štúdia u Paula Torteliera v Paríži a v roku 1966 polročného štúdia u Mstislava Rostropoviča v Moskve.

V rokoch 1961 a 1964 získala do daru od anonymných obdivovateľov nezávisle od seba dve violončelá Antonia Stradivariho. V roku 1967 sa vydala za dirigenta a klaviristu Daniela Barenboima. V roku 1972 jej bola diagnostikovaná choroba skleróza multiplex, kvôli ktorej musela v roku 1973 ukončiť svoju aktívnu kariéru a na jej následky zomrela vo veku 42 rokov. 

Je pochovaná na židovskom cintoríne (počas známosti so svojim budúcim manželom Danielom Barenboimom prestúpila na židovskú vieru) "Golders Green's" v Londýne.

Koncertná činnosť 
 V roku 1952 hrala na prvom verejnom koncerte.
 1954 – 1955 koncerty s BBC.
 1960 je nositeľkou zlatej medaily Guildhall Musik-School.
 1961 debut vo Wigmore Hall v Londýne, kde hrala e-mollový koncert od Edwarda Elgara pod taktovkou Sira Johna Barbirolliho
 1965 hrala prvé koncerty po USA a 14. mája hrala po prvýkrát v Carnegie Hall.

Nahrávky 
Mnohé jej nahrávky vznikli v spolupráci pre EMI z ktorých napríklad violončelový koncert e-moll od Edwarda Elgara sa stal legendou. 
 Zoznam diskografie

Ceny a doktoráty 
 1955 – ako desaťročná vyhrala medzinárodnú cenu Suggia-Cello-Preis
 1960 je nositeľkou zlatej medaily Guildhall Musik-School. V tom istom roku dostala cenu anglickej kráľovnej, ktorá je udeľovaná len pre výnimočných anglických hudobníkov pod 30 rokov.
 1976 dostala vyznamenanie OBE – "Order of the British Empire"
 Jacqueline du Pré bolo udelených šesť čestných doktorátov na univerzitách v Salforde, Londýne, Sheffielde, Leedse, Durhame a Oxforde.

Nástroje 
 Roku 1961 dostala do daru prvé violončelo z dielne Antonia Stradivariho, ktoré dnes nesie meno Stradivarius du Pré.
 Roku 1964 získala darom ešte jedno Stradivariho violončelo nazývané Davidov Stradivarius, ktoré neskôr tiež darovala svetovému violončelistovi menom Yo-Yo Ma.
 Hrala aj na violončele Gofriller a na jednom novom nástroji, ktorí vyrobil Sergio Peresson. Dnes na tomto nástroji hrá Alison Eldrigde.

Rodina 
 Matka: Iris Greep, klaviristka a pedagogička. Vyučovala na kráľovskej akadémii v Londýne.
 Otec: Derek du Pré, nar. v Jersey, pracovník v Lloyds Bank v Stm Helier a v Londýne.
 Manžel: Daniel Barenboim

Referencie

Externé odkazy 
 http://www.jacquelinedupre.net/
 http://www.jacquelinedupre.de/
 Jacqueline du Pré hré Elgarov violončelový koncert, legendárna nahrávka, diriguje Daniel BarenboimYouTube-Video

Zdroj 
 Dokumentárny film od Christophera Nupena

Anglickí violončelisti
Osobnosti z Oxfordu
Klasický mor ošípaných

Klasický mor ošípaných je vysoko infekčné vírusové ochorenie, ktoré postihuje ošípané a diviaky, pôvodca koluje v populácii, čo znamená riziko znovuzplanutia ochorenia.

Priebeh 
Môže byť akútny, subakútny, chronický, atypický alebo inaparentný (skrytý), v závislosti od virulencie infekčného agens (pôvodu).

Akútna forma
Vysoko virulentné kmene, príznaky hemoragickej septikémie s vysokou morbiditou a mortalitou.

Chronická forma
Kmeňmi so zníženou virulenciou, príznaky zápalových procesov tráviaceho a dýchacieho traktu, alebo inaparentne v sprievode porúch reprodukcie.

Toto ochorenie patrí k hospodársky najzávažnejším, nepodarilo sa ho eliminovať (vylúčiť). V rámci EÚ vnútorný trh je zákaz vakcinácie. Na rozdiel od Severnej Ameriky sa krajinám Európskeho kontinentu doteraz nepodarilo eliminovať infekciu. Do roku 1993 sa u nás ošípané vakcínovali voči tomuto ochoreniu. Vzhľadom k vytváraniu vnútorného trhu k krajinách EÚ, kde je vakcinácia zakázaná, upúšťajú krajiny vstupujúce do EÚ od vakcinácie a tým sú celé populácie ošípaných vystavené možnosti infekcie.

Šírenie infekcie 
Najmä voľne žijúcimi, aj hranice krajín prechádzajúcimi diviakmi, ich trusom, surovým alebo nedostatočne tepelne opracovaným mäsom infikovaných ošípaných, alebo diviakov, alebo výrobkami z tohto mäsa.

Zaradenie a hodnotenie vírusov podľa 
 a) typu nukleovej kyseliny – vírusy delíme na DNA a RNA vírusy
 b) štruktúry a tvaru kapsidu – počtu protomérov a usporiadania kapsomérov
 c) sérologických vlastností bielkovín kapsidu
 d) typu napadnutého hostiteľa, vírusy delíme na: rastlinné, živočíšne a bakteriálne – bakteriofágy – sú druhovo špecifické. Využitie pri fagotypizácií a fagoterapii.

Priebeh infekčného cyklu bakteriofágov v bakteriálnej bunke 
Fág sa zachytí na povrchu baktérie, prenikne a uloží do bunky svoju DNA, v nej produkuje svoje vlastné zložky, ktoré porušujú bakteriálnu stenu, potom novovzniknuté bakteriofágy opúšťajú bunku a napádajú ďalšie baktérie.

Vlastnosťou vírusov je ich schopnosť striedať hostiteľa.

Niektoré vírusy sa množia len v niektorých bunkách hostiteľa – epitel bunky, dýchacie orgány, nervové bunky.

Externé odkazy 
 http://www.svssr.sk/sk/choroby/kmo.asp

Vírusové choroby
HMS Belfast

HMS Belfast bol ľahký krížnik britského vojnového námorníctva – Royal Navy. Je najťažším britským krížnikom, ktorý bol zapojený do bojov druhej svetovej vojny. V súčasnosti je zakotvený na rieke Temža blízko Tower Bridge a slúži ako múzeum. Toto múzeum, ako posledný veľký vojnový krížnik, spravuje Imperial War Museum. 

Loď bola spustená na vodu 17. marca 1938 (na deň sv. Patrika) a do služby vstúpila 5. augusta 1939. Krátko po vypuknutí vojny bola poškodená mínou, ktorá poškodila jej trup a zranila niekoľko členov posádky. Táto nehoda vyradila krížnik z prevádzky na tri roky. Medzi jeho najznámejšie akcie patrí účasť v bitke pri Severnom myse, kde sa podieľal na potopení nemeckého bojového krížnika Scharnhorst a delostrelecká podpora vylodenia v Normandii. Krížnik bol tiež použitý pri podpore síl OSN v čase kórejskej vojny.

Loď bola vyradená z prevádzky 24. augusta 1963 a roku 1971 bola zakúpená pre Imperial War Museum za 1 £. Bola odvlečená do nového kotviska v Symon's Wharf na Temži a 21. októbra toho istého roku pri príležitosti osláv bitky pri Trafalgare sprístupnená verejnosti.

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oficiálna stránka (eng icon)

Londýnske múzeá a galérie
Ľahké krížniky Spojeného kráľovstva
Aloa pravá

Aloa pravá (Aloe vera (L.) Burm. f., 1768) je sukulentná rastlina z čeľade asfodelovité (Asphodelaceae) (staršie: z čeľade Aloaceae alebo Liliaceae), ktorá rastie v subtropických a tropických oblastiach. Využíva sa najmä v zdravotníctve, v kozmetike ale aj na obyčajné ozdobenie bytu.

Účinné látky 
Jednou z hlavných účinných látok je polysacharid acemanán. Táto substancia pri vnútornom užití aktivuje imunitný systém, chráni bunkové membrány a pôsobí antibakteriálne, antivirálne a antimykoticky. Používa sa aj v zubnom lekárstve ako lepidlo na zubné náhrady. Okrem toho aloa obsahuje vápnik, horčík, zinok, selén, vitamíny a aminokyseliny. Celkovo obsahuje viac ako 200 farmakologicky významných látok.

Galéria

Iné projekty

Externé odkazy 
 Článok o Aloe vera na www.botany.cz 
 Aloe. - IST Archeus. – použitie v liečiteľstve a medicíne 
 Článok o Aloe vera na stránkach Botanickej záhrady v Kew 
 Informácie o Aloe vera na stránkach Dave's Garden 
 Popis Aloe vera v diele Flora of China 
 Taxonómia a synonymá Aloe vera na www.plantlist.org 
 Zhrnutie bezpečnosti užívania aloe pravej 

Liečivé rastliny
Asfodelovité
Sukulenty
Mladí sociálni demokrati

Mladí sociálni demokrati, skratka MSD, je občianske združenie, resp. mládežnícka politická organizácia. Združenie vzniklo v roku 2002 zlúčením dvoch dovtedajších mládežníckych združení sociálno-demokratického spektra na Slovensku – Sociálno-demokratickej mládeže Slovenska (SDMS) a Mladej demokratickej ľavice (MDĽ). 

Vo februári 2008 malo združenie na celom Slovensku 38 klubov. Členom MSD sa môže stať každý občan Slovenska, ktorý dovŕši 14 rokov života. Členstva sa môže dobrovoľne kedykoľvek vzdať.

História 
V prezidentských voľbách v roku 2019 MSD podporili kandidáta strany SMER-SD, Maroša Šefčoviča. Predsedom MSD je od 29. septembra 2018 Robert Bestro.

Členstvo v organizáciách 
Združenie MSD je členom Rady mládeže Slovenska. Je tiež jediným slovenským členom organizácie Young European Socialists.

Referencie

Externé odkazy
 
 Oficiálna stránka združenia

Občianske združenia na Slovensku
Organizácie založené v 2002
Združenie miest a obcí Slovenska

Združenie miest a obcí Slovenska (ZMOS) je záujmové združenie právnických osôb, ktoré združuje vyše 97 % všetkých miest a obcí na Slovensku.

Združenie miest a obcí Slovenska (ZMOS) bolo založené na obhajobu spoločných oprávnených záujmov a presadzovanie potrieb svojich členov, teda miest, obcí a mestských častí Bratislavy a Košíc, čo zároveň znamená, že jeho úlohou nie je vstupovať do riešenia individuálnych problémov jednotlivých členských miest a obcí. 

Združenie miest a obcí Slovenska je najväčšia nevládna organizácia združujúca, zastupujúca  a reprezentujúca mestá, obce a mestské časti na Slovensku ako právnické osoby. Od svojho založenia v marci 1990 sa aktívne zapája do reformných procesov verejnej správy a svoje aktivity vyvíja tak vo vzťahu k svojim členom,  ako aj vo vzťahu k národným orgánom a tiež na európskej a medzinárodnej úrovni. Vďaka aktívnej participácii v procesoch budovania a upevňovania miestnej samosprávy a demokracie na Slovensku Združenie miest a obcí Slovenska predstavuje neoceniteľný zdroj informácií, skúseností a dobrých praktík pre domáce a zahraničné inštitúcie a združenia miestnych samospráv.

Ústredným riaditeľom Kancelárie ZMOS je od januára 2020 Michal Kaliňák.

Kancelária ZMOS 

 je výkonná zložka ZMOS zabezpečujúca odborné, organizačné, administratívne, hospodárske a technické úlohy súvisiace s činnosťou ZMOS,

 výraznou mierou sa podieľa  na všetkých aktivitách a výsledkoch ZMOS,
 zabezpečuje rokovania všetkých orgánov ZMOS, spracováva odborné podklady na rokovania predstaviteľov ZMOS, zapája sa do legislatívneho procesu, rokuje na pracovnej úrovni s odbornými zástupcami jednotlivých ministerstiev, realizuje vzdelávacie aktivity a projekty, udržiava kontakty s médiami a zahraničnými organizáciami,
 kanceláriu združenia riadi ústredný riaditeľ, ktorý zodpovedá za jej činnosť a odbornú úroveň predsedovi a Rade ZMOS.

História 
Združenie založili zástupcovia 176 miest a obcí na ustanovujúcom sneme v Žiline 21. marca 1990.  Na I. sneme združenia sa už zúčastnilo 1 013 delegátov z členských miest a obcí.

Orgány 
Orgánmi združenia v zmysle platných stanov združenia sú:

 snem združenia,
 predseda združenia,
 kontrolná komisia združenia,
 rada združenia.

Predseda 
Predsedom združenia je Branislav Tréger, primátor mesta Liptovský Hrádok.

Podpredsedovia 
 Radomír Brtáň, starosta obce Košeca
Štefan Gregor, primátor mesta Šahy
 Michal Sýkora, starosta obce Štrba
 výkonný podpredseda Jozef Turčány

Referencie

Externé odkazy 
 Združenie miest a obcí Slovenska

Politika na Slovensku
Územná samospráva
Združenia
Organizácie založené v 1990
Dulce de leche

Dulce de leche (), v španielčine alebo doce de leite v portugalčine je tradičná latinoamerická karamelová sladkosť.

Obľúbená v Argentíne, Brazílii, Čile, Dominikánskej republike, Paraguaji, Peru, Uruguaji a iných častiach Ameriky. Je tiež populárna v Mexiku, kde je známa ako cajeta a v Kolumbii a Venezuele, kde je známa pod názvom arequipe.

Názov znamená v španielčine doslovne cukrovinka z mlieka alebo mliečna sladkosť. V Peru existuje tiež čiastočne podobná cukrovinka známa ako manjar blanco (biela lahôdka). V Čile tiež poznajú manjar, ale príprava tejto delikatesy obyčajne zabraňuje úplnému skaramelizovaniu cukru a tak má odlišnú chuť aj vzhľad.

Francúzska verzia confiture de lait je prípravou veľmi podobná natierateľnej forme dulce de leche.

Väčšina základných receptov kombinuje vriace mlieko a cukor, hoci môžu obsahovať iné ingrediencie na dosiahnutie špeciálnych vlastností. Dulce de leche sa tiež môže pripravovať zo sladeného kondenzovaného mlieka, ktoré sa varí niekoľko hodín. Aj keď sa postup prípravy často nazýva karamelizácia, je to v skutočnosti druh chemickej reakcie zvanej Maillardova reakcia, ktorá je zodpovedná za mnohé z chutí vareného jedla.

Dulce de leche sa používa na ochutenie sladkostí alebo sladkého jedla ako napríklad keksov alebo koláčikov.

Pozri aj 
 confiture de lait
 karamel
 Maillardova reakcia

Iné projekty

Externé odkazy 
 A simple recipe for making Dulce de Leche using only a can of sweetened condensed milk 

Latinskoamerická kuchyňa
Sladkosti
Mlieko
Škoda 06 T

Škoda 06 T (nazývaná aj "píštalka") je česká päťčlánková, nízkopodlažná električka, ktorá vychádza z typu Škoda 05 T (Vektra).

Konštrukcia 
06 T je obojsmerný, šesťnápravový motorový čiastočne nízkopodlažný električkový vozeň. Má päť článkov, spojené sú kĺbmi (tzv. harmonikami). Na oboch stranách sú výsuvné dvere (jedny jednokrídlové, štvoro dvojkrídlových).

Vozidlo konštrukčne aj dizajnovo vychádza z vozidla Škoda 05 T (Vektra), ktoré bolo vyrobené v počte jeden kus predovšetkým pre skúšky, v roku 2004 pri testoch v Plzni aj prepravovala cestujúcich. Krajné podvozky sú na trakčných pevných podvozkoch, stredný na klasickom nízkopodlažnom podvozku, druhý a štvrtý článok je zavesený medzi nimi. Podiel nízkej podlahy ( nad temenom koľajnice) dosahuje 65 %, zvyšok podlahy je vo výške  nad temenom. Elektrická výzbroj je umiestnená na streche. Zaujímavosťou je, že vozidlo je plne klimatizované.

Električka bola skonštruovaná pre talianske mesto Cagliari na ostrove Sardínia. Atypický má preto rozchod koľají – . Preto je 06 T vybavená špeciálnymi podvozkami pre tento rozchod. Môže ale jazdiť aj na štandardnejších rozchodoch –  (napr. v Bratislave) a na normálnom  (napr. v Košiciach a väčšine miest v Európe).

Prevádzka v zahraničí 
Výroba prebieha od roku 2006. Prvé vozne by mali byť do Cagliari dodané čoskoro, celkom má byť do Cagliari dodaných 9 vozidiel. Prvé vozidlo bolo vystavené na výstave InnoTrans 2006 v Berlíne.

Prevádzka na Slovensku 
Električka Škoda 06 T sa bez cestujúcich testovala od 18. októbra do 12. novembra 2006 v Bratislave, pretože rozchod koľají je podobný rozchodu v Cagliari. Počas tohto testu si získala nelichotivú prezývku "píštalka".

Iné projekty

Externé odkazy 
 Informácie o 06 T na stránkach výrobcu
 Fotografie Škody 06 T na výstave InnoTrans
 Fotografie z testovania v Bratislave

06 T
Dráhové vozidlá vyrábané od roku 2006
Trofej Franka J. Selkeho

Trofej Franka J. Selkeho (angl. Frank J. Selke Trophy) je ocenenie pre najlepšie brániaceho útočníka v NHL. Je pomenovaná po bývalom kanadskom hokejistovi Franka J. Selkeho. Najviackrát ju získal Bob Gainey a to štyrikrát. Aktuálnym víťazom je Anze Kopitar hrajúci za Los Angeles Kings.

Pozri aj 
 Zoznam držiteľov Trofeje Franka J. Selkeho

Trofeje a ocenenia NHL
Zoznam držiteľov Trofeje Franka J. Selkeho

Trofej Franka J. Selkeho (angl. Frank J. Selke Trophy) je ocenenie pre najlepšie brániaceho útočníka v NHL.

 2016Anze Kopitar, Los Angeles Kings
 2015Patrice Bergeron, Boston Bruins
 2014Patrice Bergeron, Boston Bruins
 2013Jonathan Toews, Chicago Blackhawks
 2012Patrice Bergeron, Boston Bruins
 2011Ryan Kesler, Vancouver Canucks
 2010Pavel Daciuk, Detroit Red Wings
 2009Pavel Daciuk, Detroit Red Wings
 2008Pavel Daciuk, Detroit Red Wings
 2007Rod Brind’Amour, Carolina Hurricanes
 2006Rod Brind’Amour, Carolina Hurricanes
 2005nebol žiadny víťaz kvôli lockoutu v NHL
 2004Kris Draper, Detroit Red Wings
 2003Jere Lehtinen, Dallas Stars
 2002 Michael Peca, New York Islanders
 2001John Madden, New Jersey Devils
 2000Steve Yzerman, Detroit Red Wings
 1999Jere Lehtinen, Dallas Stars
 1998Jere Lehtinen, Dallas Stars
 1997Michael Peca, Buffalo Sabres
 1996Sergej Fiodorov, Detroit Red Wings
 1995Ron Francis, Pittsburgh Penguins
 1994Sergej Fiodorov, Detroit Red Wings
 1993Doug Gilmour, Toronto Maple Leafs
 1992Guy Carbonneau, Montreal Canadiens
 1991Dirk Graham, Chicago Blackhawks
 1990Rick Meagher, St. Louis Blues
 1989Guy Carbonneau, Montreal Canadiens
 1988Guy Carbonneau, Montreal Canadiens
 1987Dave Poulin, Philadelphia Flyers
 1986Troy Murray, Chicago Black Hawks
 1985Craig Ramsay, Buffalo Sabres
 1984Doug Jarvis, Washington Capitals
 1983Bobby Clarke, Philadelphia Flyers
 1982Steve Kasper, Boston Bruins 
 1981Bob Gainey, Montreal Canadiens
 1980Bob Gainey, Montreal Canadiens
 1979Bob Gainey, Montreal Canadiens
 1978Bob Gainey, Montreal Canadiens

Pozri aj 
 Trofej Franka J. Selkeho

Trofeje a ocenenia NHL
Držiteľov Trofeje Franka J. Selkeho

cs:Frank J. Selke Trophy#Vítězové
Družicová geodézia

Družicová geodézia alebo satelitná geodézia je meranie tvaru a rozmerov Zeme, polohy objektov na jej povrchu a tvaru gravitačného poľa Zeme prostredníctvom družicových techník, čiže geodézia prostredníctvom satelitov. 

Tradičná astronomická geodézia, ktorá zahŕňa aj zisťovanie astronomickej polohy, sa spravidla nepovažuje za súčasť družicovej geodézie. Aj GPS sa stalo dnes takým bežným, že sa stále menej považuje za súčasť družicovej geodézie.

Samotná družicová geodézia nemôže existovať bez väzby na ďalšie špecializácie spadajúce do oboru tzv. vyššej (teoretickej) geodézie. Ich spoločnou úlohou je umožniť určenie polohy statických či pohybujúcich sa objektov v presne definovanom súradnicovom a časovom systéme. Pretože každé určenie polohy je založené na meraniach vykonávaných v konkrétnom fyzikálnom prostredí, stáva sa súčasťou vyššej geodézie aj štúdium fyzikálnych vlastností telesa Zeme a štúdium zmien týchto vlastností v čase.

Externé odkazy 

 GEOforum.sk Nezávislý informačný portál o geodézii, kartografii, katastri a geoinformáciach
 GOCE
 GRACE
 CHAMP
 

Geodézia
Astronómia
Logistika (výrobné a obehové procesy)

Logistika je interdisciplinárna veda, ktorá sa zaoberá optimálnou koordináciou, zosúladením, prepojením a optimalizáciou toku surovín, materiálu, polovýrobkov, výrobkov a služieb, ale aj tokov informácií a financií (v podnikovej ekonómii z hľadiska uspokojenia zákazníka pri vynaložení primeraných prostriedkov).

Literatúra: 

 Preclík Vratislav: Průmyslová logistika, 359 s., ISBN 80-01-03449-6, Nakladatelství ČVUT v Praze, 2006, str. 7 - 50, 63 - 73, 75 - 85 

Logistika
Žilinská mestská kniha

Žilinská mestská kniha alebo žilinská kniha z rokov 1378-1561 je významná jazyková a právna pamiatka Slovenska. 

Kniha, ktorá obsahuje 149 popísaných listov, je rukopisnou pamiatkou viazanou v koženej väzbe z 15. storočia. V roku 1988 bola vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku.

Časti 
Kniha sa delí na tri časti:
Text magdeburského mestského práva z roku 1378.
Preklad tohto textu do západnej slovenčiny z roku 1473.
117 rôznych záznamov z rokov 1380 - 1561 v latinčine, nemčine a (od roku 1451) aj v západnej slovenčine. Záznamy v západnej slovenčine obsahujú veľa prvkov súvekého slovenského nárečia z okolia Žiliny. Záznam z roku 1451 niektorí autori považujú za najstarší zachovaný "knižný zápis" v slovenčine.

Jazyk 
Slovanské časti sa staršie hodnotili ako slovakizovaná čeština, podľa novšieho výskumu ide o západnú slovenčinu, presnejšie "jazyk uvedenej pamiatky treba hodnotiť ako kultúrny interdialekt západoslovenského typu, v ktorom sa vyskytujú bohemizmy a ktorá je zapísaná českým pravopisom".

Zdroje

Literatúra 
 
 
 379. PRÁVA SLOVENSKÝCH MIEST OD POLOVICE 13. DO KONCA 15. STOROČIA : d) Žilinské právo. In: 

Dejiny slovenčiny
Dejiny Žiliny
Kódexy
Mirosław Hermaszewski

Mirosław Hermaszewski (* 15. september 1941, Lipniki) je bývalý poľský kozmonaut.

V roku 1978 spolu so sovietskym kozmonautom Piotrom Klimukom sa zúčastnil druhého letu programu Interkozmos s posádkou, na kozmickej lodi Sojuz 30, a absolvoval pobyt vo vesmírnej stanici Saľut 6.

Iné projekty 

Narodenia v 1941
Poľskí kozmonauti
Interkozmos
Česko-slovenské národné hokejové mužstvo

Československé národné hokejové mužstvo patrilo k popredným reprezentačným hokejovým mužstvám. Získalo šesť titulov majstrov sveta (1947, 1949, 1972, 1976, 1977, 1985). Šesťkrát (v rokoch 1961, 1965, 1968, 1969, 1985 a 1992) tiež získalo cenu za najlepší kolektív v česko-slovenskej ankete Športovec roka.

Po rozdelení Česko-Slovenska v roku 1993 sa jeho nástupcami stali české a slovenské národné hokejové mužstvo, ale oficiálne nástupnícke práva a možnosť hrať naďalej v najvyššej kategórii získalo Česko. Slovensko sa medzi hokejovú elitu dostalo v najkratšom možnom čase.

Umiestnenie na majstrovstvách sveta 

 1930 – 6. miesto
 1931 – 5. miesto
 1933 – 
 1934 – 5. miesto
 1935 – 1. miesto
 1937 – 6. miesto
 1938 – 
 1939 – 4. miesto
 1947 – 
 1949 – 
 1950 – nezúčastnilo sa
 1951 – nezúčastnilo sa
 1953 – 4. miesto
 1954 – 4. miesto
 1955 – 
 1957 – 
 1958 – 4. miesto
 1959 – 
 1961 – 
 1962 – nezúčastnilo sa
 1963 – 
 1965 – 
 1966 – 
 1967 – 4. miesto
 1969 – 
 1970 – 
 1971 – 
 1972 – 
 1973 – 
 1974 – 
 1975 – 
 1976 – 
 1977 – 
 1978 – 
 1979 – 
 1981 – 
 1982 – 
 1983 – 
 1985 – 
 1986 – 5. miesto
 1987 – 
 1989 – 
 1990 – 
 1991 – 6. miesto
 1992 –

Umiestnenie na zimných olympijských hrách 
 1920 – 
 1924 – 6. miesto
 1928 – 7. miesto
 1932 – nezúčastnilo sa
 1936 – 4. miesto
 1948 – 
 1952 – 4. miesto
 1956 – 5. miesto
 1960 – 4. miesto
 1964 – 
 1968 – 
 1972 – 
 1976 – 
 1980 – 5. miesto
 1984 – 
 1988 – 6. miesto
 1992 –

Galéria dresov

Slávni hráči 

 Peter Bondra
 Vladimír Dzurilla
 Jozef Golonka
 Dominik Hašek
 Ivan Hlinka
 Jiří Holeček
 František Kaberle (1951)
 Vincent Lukáč
 Vladimír Martinec
 Václav Nedomanský
 Milan Nový
 František Pospíšil
 Vladimír Růžička
 Ján Starší
 Marián Šťastný
 Peter Šťastný
 František Tikal

Pozri aj 
 České národné hokejové mužstvo
 Slovenské národné hokejové mužstvo

Národné hokejové mužstvá
Národné
Ľadový hokej
Manda-Inakir

Manda-Inakir je trhlinová erupčná zóna, pozostávajúca z niekoľkých severozápadne predĺžených trhlinových zón a pyroklastických kužeľov pozdĺž Etiópskej a Džibutskej hranice, blízko mesta Koroli. Vulkanický komplex vlastne predstavuje rozchádzajúcu sa časť (centrálnu zónu) stredooceánskeho chrbátu, vyzdvihnutú tektonickými pohybmi nad hladinu mora. Okrajové zlomy riftu sprevádzajú troskové kužele, prevažne bazaltového zloženia, ktorých láva vytvára morfológiu, podobnú morfológii štítového vulkánu.

Externé odkazy 
 www.volcano.si.edu - vulkanický komplex Manda-Inakir na Global Volcanism Program 

Sopky Etiópie
Sopky Džibutska
Aare

Aare je najdlhšia rieka vo Švajčiarsku. Je to ľavostranný prítok Rýna s dĺžkou  a povodím . Zaľadnených je z toho . Rýn odvodňuje 70 % Švajčiarska. 

Na rieke bolo vybudovaných niekoľko vodných elektrární.

Priebeh toku 
Rieka začína pod ľadovcom Aare v Bernských Alpách. Preteká cez Brienzské, Thunské a Bielske jazero. Pod nimi preteká cez Švajčiarskú pahorkatinu. Ústi zľava do Rýnu blízko miest Koblenz (Švajčiarsko) a Waldshut-Tiengen (Nemecko).

Zoznam prítokov 
 Limmat
 Linth (hlavný prítok Zürišského jazera)
 Sihl
 Reuss
 Kleine Emme
 Sarner Aa
 Engelberger Aa
 Schächen
 Furkareuss
 Suhr
 Wigger
 Emme
 Zihlkanal
 Suze
 Broye
 Orbe
 Saane (Sarine)
 Sense
 Kander
 Simme
 Allenbach
 Lütschine

Referencie

Iné projekty 

Rieky vo Švajčiarsku
Rýn
Geografia kantónu Aargau
Geografia kantónu Bern
Geografia kantónu Solothurn
Tekov (región)

Tekov je jedným z možných slovenských regiónov. V niektorých turistických publikáciách sa región nazýva aj Dolné Pohronie.

Súčasnosť
Územie Tekova je dnes rozdelené do dvoch krajov: Nitrianskeho a Banskobystrického kraja. Najvýznamnejším a najväčším mestom sú Levice. Inými mestami sú: Nová Baňa, Žarnovica, Kremnica, Žiar nad Hronom a Želiezovce. 

Územie má výrazne pretiahnutý tvar v smere zo severu na juh a susedí na severe s Turcom, na severovýchode s Horehroním, na východe s Podpoľaním a Hontom, na juhu s Podunajskom, na západe s Dolnou Nitrou a na severozápade s Hornou Nitrou.

Hrady
Medzi zachovalé hrady alebo ich časti patria:
Levický hrad (dnes je v ňom Tekovské múzeum)
Hronský Beňadik (zachovaný Benediktínsky opevnený kláštor, národná kultúrna pamiatka)
Šášovský hrad

Pozri aj
Tekov
Zoznam obcí Tekovskej župy

Zdroj
 

Regióny na Slovensku
Zoznam obcí Hontianskej župy

Toto je zoznam obcí ležiacich na území bývalej Hontianskej župy. Obce sú rozdelené podľa súčasných okresov a uvedené pod súčasným menom.

Okres Banská Štiavnica 
Mestá: Banská Štiavnica
Obce: Baďan, Banská Belá, Banský Studenec, Beluj, Dekýš, Ilija, Počúvadlo, Prenčov, Svätý Anton, Štiavnické Bane, Vysoká

Okres Krupina
Mestá: Krupina, Dudince
Obce: Bzovík, Čabradský Vrbovok, Cerovo, Čekovce, Devičie, Dolný Badín, Dolné Mladonice, Domaníky, Drážovce, Drienovo, Hontianske Moravce, Hontianske Nemce, Hontianske Tesáre, Horný Badín, Horné Mladonice, Jalšovík, Kráľovce-Krnišov, Kozí Vrbovok, Lackov, Ladzany, Lišov, Litava, Medovarce, Rykynčice, Sebechleby, Selce, Senohrad, Sudince, Súdovce, Terany, Trpín, Uňatín, Zemiansky Vrbovok, Žibritov

Okres Levice
Mestá: Šahy
Obce: Bátovce, Bielovce, Bohunice, Bory, Brhlovce, Demandice, Devičany, Dolné Semerovce, Domadice, Drženice, Hokovce, Hontianska Vrbica, Hontianske Trsťany, Horné Semerovce, Horné Turovce, Hrkovce, Ipeľské Úľany, Ipeľský Sokolec, Jabloňovce, Krškany, Kúbaňovo, Lontov, Malé Kosihy, Malé Ludince, Pastovce, Pečenice, Preseľany nad Ipľom, Pukanec, Santovka, Sazdice, Sikenica, Slatina, Šalov, Tupá, Uhliská, Veľké Túrovce, Vyškovce nad Ipľom, Zalaba, Zbrojníky, Žemberovce

Okres Nové Zámky
Obce: Sikenička, Malé Kosihy, Pavlová, Salka, Bajtava, Leľa, Kamenica nad Hronom, Chľaba

Okres Veľký Krtíš
Obce: Balog nad Ipľom, Bátorová, Čebovce, Čelovce, Dačov Lom, Dolinka, Dolné Plachtince, Ďurkovce, Horné Plachtince, Hrušov, Chrastince, Ipeľské Predmostie, Kamenné Kosihy, Kleňany, Koláry, Kosihovce, Kosihy nad Ipľom, Lesenice, Malá Čalomija, Nenince, Opatová Nová Ves, Opava, Príbelce, Sečianky, Seľany, Slovenské Ďarmoty, Stredné Plachtince, Sucháň, Širákov, Trebušovce, Veľká Čalomija, Veľká Ves nad Ipľom, Vinica, Záhorce

Okres Žarnovica
Obce:Banská Hodruša

Okres Žiar nad Hronom
Obce: Banky pri Vyhniach

Pozri aj
Hont
Región Hont

Hont
Obce žúp, Hont
Hont
Syfilis

Syfilis alebo lues je pohlavná choroba spôsobená baktériou (spirochétou) Treponema pallidum.
Spôsobuje špecifické chronické ochorenie, ktoré prebieha v niekoľkých fázach. Z neliečenej tehotnej matky sa môže preniesť na plod a spôsobiť mu podľa štádia ochorenia matky rôzne poškodenia až po úmrtie. Vyskytuje sa na celom svete. Postihuje hlavne sexuálne aktívne mladé osoby (častejšie mužov), má výrazný sociálny charakter. Od roku 1953 počet ochorení u nás výrazne klesol.

Príznaky 
V mieste vstupu infekcie sa vytvorí po určitej dobe vred, nasleduje rozsev infekcie do celého tela, prejavujúci sa celkovými príznakmi, rôznymi vyrážkami na slizniciach a koži, vypadávaním vlasov. Skorá fáza ochorenia je vystriedaná obdobím bez príznakov, ktorá po niekoľkých rokoch vedie k postihnutiu orgánov, najčastejšie kože, srdca a veľkých ciev a centrálnej nervovej sústavy. Charakteristické sú aj tuhé, ploché, hladké, mokvavé zapáchajúce pupáky. 
Príčiny vzniku: 
Ochorenie sa prenáša priamym kontaktom s postihnutými miestami na koži, sliznici nakazeného partnera, najčastejšie však pohlavným stykom.

Čo spôsobuje? 
Neliečený syfilis môže po čase vážne poškodiť prakticky všetky orgány, najčastejšie kožu, kosti, srdce, mozog a miechu. Môže viesť v neskorších štádiách k duševným poruchám a smrti.

Diagnostika 
Mikroskopické vyšetrenie infekčných ložísk, krvné testy.

Liečba  
Antibiotikami pri hospitalizácii.

Ako sa chrániť? 
Dodržaním zásad bezpečnejšieho sexu, používaním kondómu. Monogamita a obmedzenie promiskuity poskytuje najlepšie riešenie.

O delení pozri Infekcie s prevažne sexuálnym spôsobom prenášania (MKCH-10) A50-A53.

Iné projekty 
 

Pohlavné choroby
Otec Goriot

Otec Goriot (pôvodne Le Père Goriot) je román od francúzskeho spisovateľa Honoré de Balzaca. Napísaný v rokoch 1834-1835 a vydaný v roku 1835. Balzacov realizmus vrcholí v troch románoch: Otec Goriot, Stratené ilúzie a Lesk a bieda Kurtizán. Všetky tri romány sú súčasťou diela, ktoré tvorí viac ako 100 poviedok a románov, ktoré vyšli pod spoločným názvom Ľudská komédia (La Comédie humaine).
 
Ľudská komédia je spoločenská dráma francúzskej spoločnosti po Veľkej francúzskej revolúcii z roku 1789. V diele vystupuje vyše 2000 hrdinov, no najvýznamnejším hrdinom sú vášne a peniaze, ktoré svojím leskom a špinou nedávajú ľuďom spať, sú predmetom chorobných túžob a intríg.

Otec Goriot je jeden z Balzacových najčítanejších románov. Vďaka tejto povesti sa hlavná postava "Rastignac" stala vo Francúzsku synonymom pre bystrého mladého muža predurčeného na úspech - možno aj za každú cenu.

Obsah 

Jedným z najkrajších príbehov lásky je práve osud otca Goriota, ktorý nadovšetko miluje svoje dve dcéry. Aby boli šťastné a aby im nič nechýbalo je bez váhania ochotný kradnúť, zabiť i zomrieť, miluje ich prítomnosť, úsmev, pohľad... Miluje aj bolesť a utrpenie, ktoré mu neraz spôsobili. Celý život zhŕňal majetok, aby im zabezpečil budúcnosť. Vychoval ich ako šľachtičné, hoci nemali šľachtický pôvod. Anastasia sa po vydaji stala šľachtičnou de Restaud a Delphinu vydal za baróna de Nucingen. Obe žijú v prepychu a otec im rozdá celý majetok. Sám si odloží len toľko, aby mohol v pokoji dožiť a utiahne sa do biedneho penziónu pani Vauqerovej. 
Ako sa však ukázalo, v manželstvách oboch dcér hrali rozhodujúcu úlohu peniaze a postavenie a nie ľudské city.

Externé odkazy 
 

Francúzske romány
Knihy z 1835
Literárne diela odohrávajúce sa v Paríži
Sfilmované knihy
Novohrad (región)

Novohrad je jedným zo slovenských regiónov a turistických regiónov. Dnes tento región netvorí samostatnú územnosprávnu jednotku, pomenovanie Novohrad sa používa ako neformálny názov príslušného regiónu. 

Na Slovensku územie Novohradu dnes pokrýva takmer celý okres Lučenec, približne 2/3 okresu Poltár, východnú polovicu okresu Veľký Krtíš, južnú časť okresu Zvolen (Lešť a okolie), južnú časť okresu Detva a malé časti okresu Rimavská Sobota. Medzi historicky význámné obce Novohradu patrí Halič a Divín. 

Územie susedí na západe s Hontom, na severe s Podpoľaním a okrajovo Horehroním, na východe s Gemerom a na juhu s Maďarskom.

Najvýznamnejším centrom Novohradu je Lučenec a taktiež Veľký Krtíš.

Pozri aj
Novohradská župa (Uhorsko)
Zoznam obcí Novohradskej župy

Regióny na Slovensku
Oskar Negt

Prof. Dr. Oskar Negt (* 1. august 1934, Kapkeim, Nemecko) je nemecký sociálny filozof, jeden z najvýznamnejších v Nemecku.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Oskar Negt: Warum die Deutschen keine >Marseillaise< haben. In: Mehdi Tohidipur (Hrsg.): Verfassung, Verfassungsgerichtsbarkeit, Politik. Zur verfassungsrechtlichen und politischen Stellung und Funktion des Bundesverfassungsgerichts. Frankfurt am Main 1976. (html-Version und pdf-Datei).
 Über die Neue Linke, das "Sozialistische Büro u. Oskar Negt"
Detlev Claussen: 80. Geburtstag von Oskar Negt. Arbeit und menschliche Würde
 C. W. Macke: Ein 68er – na und? Zum 75. Geburtstag von Oskar Negt, 1. August 2009 im CULTurMAG.
 Oskar Negt: Was ist Kultur? überarbeitete Fassung des Vortrags vom 29. November 1996 an der Universität .
 Oskar Negt: „Mein Verhältnis zur Frankfurter Schule“
 Oskar Negt im O-Ton 
 "Wörtlich – Oskar Negt"

Nemeckí filozofi
Frankfurtská škola
Ada Lovelace

Augusta Ada King-Noel, grófka Lovelace (rodená Byron * 10. december 1815, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. november 1852, tamže) známa tiež ako Ada Lovelace bola anglická matematička. Je známa predovšetkým vďaka tomu, že detailne opísala fungovanie „analytického stroja“ () – mechanického počítača, navrhnutého anglickým polyhistorom Charlesom Babbageom ako komplexnejší variant jeho prvého „diferenčného stroja“ (). Medzi jej poznámkami k analytickému stroju bol i algoritmus na výpočet Bernoulliho čísiel, ktorý býva považovaný za prvý publikovaný algoritmus spracovateľný počítačom, vďaka čomu býva Ada Lovelace uvádzaná ako prvá počítačová programátorka.

Bola jediným legitímnym potomkom anglo-škótskeho spisovateľa George Gordona Byrona. Zomrela ako tridsaťšesťročná (rovnako ako jej otec) potom, ako jej lekár pustil žilou kvôli komplikáciám s rakovinou. Zanechala po sebe dvoch synov a jednu dcéru, lady Anne Bluntovou, ktorá je známa ako spoluzakladateľka chovu arabských koní v Európe.

V roku 1979 po nej americké ministerstvo obrany pomenovalo programovací jazyk Ada.

Životopis

Detstvo 
Ada Lovelace sa narodila 10. decembra 1815. Pomenovaná Augusta po Byronovej nevlastnej sestre Auguste Leigh; jej druhé meno Ada vybral Byron samotný pretože „je krátke, starobylé a zvučné“.

Referencie

Iné projekty

Externé odkazy 
 Ada Lovelace na webe Zkus IT
 Ada picture gallery
 Augusta Ada King, countess of Lovelace
 Prepis algoritmu výpočtu Bernoulliho čísla B8 Ady Lovelace do jazyku C

Anglickí matematici
Anglickí programátori
Ženy v informatike
Priekopníci informatiky
Anglické osobnosti škótskeho pôvodu
Osobnosti z Londýna
Východoafrický rift

Východoafrický rift alebo východoafrická priekopová prepadlina (, svahilsky Bonde la Ufa la Afrika ya Mashariki) je aktívna kontinentálna riftová zóna vo východnej Afrike na rozhraní vzďaľujúcich sa tektonických dosiek. Africká platňa sa tu rozpadá na dosku Núbijskú a Somálsku. Predpokladá sa, že oblasť je zárodkom budúceho nového oceánu.

Riftová zóna sa tiahne od tzv. Afarskej križovatky čiže Afarského trojuholníka cez územie Etiópie juhozápadným smerom. Na území Kene pokračuje východná vetva, tzv. Gregoryho rift cez Tanzániu až na pobrežie Mozambiku. Ďalej vo vnútrozemí, na pomedzí Ugandy a Konga sa tiahne zreteľná západná vetva, tzv. Albertínsky rift. Pásmo prepadlín je lemované horskými pásmami, často so stopami sopečnej činnosti alebo priamo s aktívnymi sopkami. Aj najvyššia hora tejto oblasti a celej Afriky, Kilimandžáro, je vyhasnutá sopka. K významným pásmam pozdĺž Albertínskeho riftu patria pohoria Rwenzori a Mitumba.

Voľný priestor medzi masívmi Západného a Východného zlomového pohoria bol v minulosti čiastočne vyplnený vodou a vznikla tak sústava východoafrických jazier (napr. jazero Tanganika). Niektoré jazerá sú natoľko ovplyvnené tektonickou činnosťou celej sústavy, že ich slanosť sa postupne zvyšuje. Tento proces bol pozorovaný pri jazere Magadi v Keni.

Priestor východoafrickej priekopy je významný aj pre antropológov, lebo v jeho časti sa vďaka vhodným prírodným podmienkam dochovali kostrové pozostatky hominidov rodu Australopithecus, konkrétne Australopithecus afarensis.

Prvý podrobný prieskum riftu vykonal v roku 1893 škótsky geológ John Walter Gregory.

Externé odkazy 
 Africké příkopové propadliny - článok s mapou

Zdroj 

Geografia Afriky